PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 19. března 2014,
kterým se stanoví zvláštní kontrolní a inspekční program pro rybolov populací tuňáka obecného ve východním Atlantiku a Středozemním moři, mečouna obecného ve Středozemním moři a pro rybolov populací sardinky obecné a sardele obecné v severní oblasti Jaderského moře
(oznámeno pod číslem C(2014) 1717)
(2014/156/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 ze dne 20. listopadu 2009 o zavedení kontrolního režimu Společenství k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky, o změně nařízení (ES) č. 847/96, (ES) č. 2371/2002, (ES) č. 811/2004, (ES) č. 768/2005, (ES) č. 2115/2005, (ES) č. 2166/2005, (ES) č. 388/2006, (ES) č. 509/2007, (ES) č. 676/2007, (ES) č. 1098/2007, (ES) č. 1300/2008 a (ES) č. 1342/2008 a o zrušení nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1627/94 a (ES) č. 1966/2006 (1), a zejména na článek 95 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (ES) č. 1224/2009 se vztahuje na veškeré činnosti provozované v rámci společné rybářské politiky na území členských států nebo ve vodách Unie nebo rybářskými plavidly Unie nebo, aniž je dotčena prvořadá odpovědnost členského státu vlajky, státními příslušníky členských států, a zejména stanoví, že členské státy zajistí, aby kontrola, inspekce a vynucování probíhaly bez diskriminace jakýchkoli odvětví, plavidel nebo osob a na základě řízení rizik.
(2)
Nařízení Rady (ES) č. 302/2009 (2) stanoví obecná pravidla, podle nichž Unie uplatňuje víceletý plán obnovy populace tuňáka obecného (Thunnus thynnus), který doporučila Mezinárodní komise pro ochranu tuňáků v Atlantiku (ICCAT).
(3)
Nařízení Rady (ES) č. 1967/2006 (3) stanoví pravidla týkající se technických opatření, plánů řízení a zvláštních opatření pro vysoce stěhovavé druhy pro účely zachování, řízení a využívání živých vodních zdrojů.
(4)
Na 37. výročním zasedání v květnu 2013 Generální komise pro rybolov ve Středozemním moři (GFCM) schválila doporučení GFCM 37/2013/1 (4) k víceletému plánu řízení pro rybolov malých pelagických populací v zeměpisné podoblasti GFCM 17 (severní oblast Jaderského moře) a přechodným opatřením pro zachování zdrojů při rybolovu malých pelagických populací v zeměpisné podoblasti 18 (jižní oblast Jaderského moře).
(5)
Na výročním zasedání v roce 2011 přijala komise ICCAT doporučení [11-03] (5) k opatřením pro řízení mečouna obecného ve Středozemním moři. Ustanovení doporučení schválená regionálními organizacemi pro řízení rybolovu jsou pro členské státy závazná, a tudíž relevantní pro toto rozhodnutí, které se zabývá způsobem, jakým mají členské státy plánovat, časově rozvrhnout a provést kontrolní a inspekční činnosti prováděné v rámci oblasti působnosti SRP.
(6)
Článek 95 nařízení (ES) č. 1224/2009 stanoví, že Komise může ve shodě s dotčenými členskými státy stanovit, na které oblasti rybolovu se má zvláštní kontrolní a inspekční program vztahovat. Tento zvláštní kontrolní a inspekční program musí obsahovat cíle, priority a postupy, jakož i standardy inspekčních činností, které se stanoví na základě řízení rizik a po provedení analýzy dosažených výsledků jsou pravidelně revidovány. Dotčené členské státy jsou povinny přijmout nezbytná opatření s cílem zajistit provádění stanoveného kontrolního a inspekčního programu, zejména pokud jde o požadované lidské a materiální zdroje i období a oblasti, v nichž mají být tyto zdroje využity.
(7)
Ustanovení čl. 95 odst. 2 nařízení (ES) č. 1224/2009 stanoví, že zvláštní kontrolní a inspekční program uvádí standardy inspekční činnosti, které mají být stanoveny na základě řízení rizik. Za tímto účelem je vhodné stanovit pro činnosti v oblasti kontroly, inspekce a ověřování společná kritéria posouzení a řízení rizik, aby bylo možno provést včas analýzy rizik a celkové posouzení příslušných informací o kontrolách a inspekcích. Cílem společných kritérií je zajistit ve všech členských státech harmonizovaný přístup k inspekcím a ověřování a rovné podmínky pro všechny provozovatele.
(8)
Zvláštní kontrolní a inspekční program by měl být stanoven pro období od 16. března 2014 do 15. března 2018 a měl by se provádět v Chorvatsku, na Kypru, ve Francii, Řecku, Itálii, na Maltě, v Portugalsku, ve Slovinsku a Španělsku.
(9)
Ustanovení čl. 98 odst. 1 a 3 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 404/2011 (6) stanoví, že aniž jsou dotčena ustanovení obsažená ve víceletých plánech, musejí příslušné orgány členských států přijmout přístup založený na posouzení míry rizika pro výběr cílů inspekce, a to s využitím všech dostupných informací, a podle strategie kontroly a vymáhání práva založené na posouzení míry rizika provádět nezbytné inspekční činnosti objektivním způsobem, tak aby se zabránilo uchovávání na palubě, překládce, vykládce, zpracování, přepravě, skladování, uvádění na trh a prodeji produktů rybolovu pocházejících z činností, které nejsou v souladu s pravidly SRP.
(10)
Evropská agentura pro kontrolu rybolovu, zřízená nařízením Rady (ES) č. 768/2005 (7), (dále jen „EFCA“) koordinuje provádění zvláštního kontrolního a inspekčního programu prostřednictvím plánu společného nasazení, který naplňuje cíle, priority, postupy a standardy pro inspekční činnosti určené zvláštním kontrolním a inspekčním programem, a určuje kontrolní a inspekční prostředky, které by každý dotčený členský stát mohl vyčlenit. Proto by se měly upřesnit vztahy mezi postupy stanovenými zvláštním kontrolním a inspekčním programem a postupy stanovenými v plánu společného nasazení.
(11)
V zájmu harmonizace kontrolních a inspekčních postupů u rybolovných činností zaměřených na populace tuňáka obecného ve východním Atlantiku a Středozemním moři, mečouna obecného ve Středozemním moři a populace sardinky obecné a sardele obecné v severní oblasti Jaderského moře a v zájmu zajištění úspěchu víceletých plánů pro tyto populace a příslušné rybolovné oblasti je vhodné, aby byla vypracována společná pravidla pro kontrolní a inspekční činnosti, které mají provádět příslušné orgány dotčených členských států, včetně vzájemného přístupu k příslušným údajům. Za tímto účelem by cílové standardy a cíle měly stanovit intenzitu a priority kontrolních a inspekčních činností.
(12)
Společné inspekční a dohledové činnosti by měly dotčené členské státy případně provádět v souladu s plány společného nasazení vypracovanými agenturou EFCA, aby se tak zvýšila jednotnost kontrolních, inspekčních a dohledových postupů a aby se přispělo k rozvoji koordinace činností v oblasti kontroly, inspekce a sledování mezi příslušnými orgány těchto členských států.
(13)
Výsledky získané prováděním zvláštního kontrolního a inspekčního programu by se měly hodnotit prostřednictvím ročních hodnotících zpráv, které každý dotčený členský stát předá Komisi a agentuře EFCA.
(14)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím byla zavedena ve shodě s dotčenými členskými státy. Toto rozhodnutí by proto mělo být určeno těmto členských státům.
(15)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a definice
Toto rozhodnutí stanoví zvláštní kontrolní a inspekční program pro rybolov populací tuňáka obecného ve východním Atlantiku a Středozemním moři, mečouna obecného ve Středozemním moři a pro rybolov populací sardinky obecné a sardele obecné v severní oblasti Jaderského moře.
Na východní Atlantik, Středozemní moře, severní oblast Jaderského moře se dále odkazuje jako na „dotčené oblasti“.
Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí tyto definice:
a)
„Severní oblastí Jaderského moře“ se rozumí oblast definovaná v příloze I nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1343/2011 (8).
b)
„Středozemním mořem“ se rozumí podoblasti 37.1, 37.2 a 37.3 Organizace pro výživu a zemědělství (FAO).
c)
„Východním Atlantikem“ se rozumí oblasti VII, VIII, IX a X Mezinárodní rady pro průzkum moří (ICES) definované v příloze III nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 218/2009 (9) a divize 34.1.2 FAO.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Zvláštní kontrolní a inspekční program se zejména vztahuje na tyto činnosti:
a)
rybolovné činnosti ve smyslu čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1224/2009 v dotčených oblastech;
b)
činnosti spojené s rybolovem, včetně chovu, vážení, zpracování, uvádění na trh, přepravy a uskladnění produktů rybolovu;
c)
sportovní a rekreační rybolov;
d)
dovoz ve smyslu definice uvedené v čl. 2 odst. 11 nařízení Rady (ES) č. 1005/2008 (10);
e)
vývoz ve smyslu definice uvedené v čl. 2 odst. 13 nařízení (ES) č. 1005/2008.
2. Zvláštní kontrolní a inspekční program se použije do 15. března 2018.
3. Zvláštní kontrolní a inspekční program provádí Chorvatsko, Kypr, Francie, Řecko, Itálie, Malta, Portugalsko, Slovinsko a Španělsko (dále jen „dotčené členské státy“).
KAPITOLA II
CÍLE, PRIORITY, POSTUPY A STANDARDY
Článek 3
Cíle
1. Zvláštní kontrolní a inspekční program zajišťuje jednotné a účinné provádění opatření pro zachování zdrojů a kontrolních opatření, která se vztahují na populace uvedené v článku 1.
2. Kontrolní a inspekční činnosti prováděné v rámci zvláštního kontrolního a inspekčního programu se zejména zaměřují na zajištění dodržování těchto ustanovení:
a)
řízení rybolovných práv a jakékoli související zvláštní podmínky, včetně sledování čerpání kvót, režimu intenzity rybolovu a technických opatření v dotčených oblastech;
b)
oznamovací povinnosti týkající se rybolovných činností, zejména pokud jde o spolehlivost zaznamenaných a oznámených informací;
c)
povinnost vykládky všech úlovků populací a oblasti, jichž se týká toto rozhodnutí, na něž se vztahuje povinnost vykládky v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 (11);
d)
zvláštní ustanovení schválená regionálními organizacemi pro řízení rybolovu týkající se populací a oblastí, na něž se vztahuje toto rozhodnutí.
Článek 4
Priority
1. Dotčené členské státy provádějí kontrolní a inspekční činnosti týkající se rybolovných činností prováděných rybářskými plavidly a činností spojených s rybolovem prováděných jinými provozovateli na základě strategie řízení rizik v souladu s čl. 4 odst. 18 nařízení (ES) č. 1224/2009 a článkem 98 prováděcího nařízení (EU) č. 404/2011.
2. Kontrola a inspekce se u každé populace uvedené v článku 1 vztahuje na každé rybářské plavidlo, skupinu rybářských plavidel, kategorii lovného zařízení, provozovatele nebo činnost související s rybolovem v souladu s úrovní priority podle odstavce 3.
3. Každý dotčený členský stát přidělí úroveň priority na základě výsledků posouzení rizik provedeného v souladu s postupy stanovenými v článku 5.
Článek 5
Postupy posouzení rizik
1. Dotčené členské státy posuzují rizika s ohledem na dotčené populace a dotčenou oblast / dotčené oblasti na základě tabulky uvedené v příloze I.
2. V posouzení rizik prováděném každým dotčeným členským státem se na základě zkušeností z minulosti a za využití všech dostupných a relevantních informací zváží, s jakou pravděpodobností by mohlo dojít k nedodržení předpisů, a možný důsledek/možné důsledky, pokud by k tomu došlo. Spojením těchto prvků odhadne každý dotčený členský stát úroveň rizika („velmi nízká“, „nízká“, „střední“, „vysoká“ nebo „velmi vysoká“) pro každou kategorii inspekce uvedenou v čl. 4 odst. 2.
3. V případě, že v oblasti/oblastech uvedené/uvedených v článku 1 provozuje činnost rybářské plavidlo plující pod vlajkou členského státu, který není dotčeným členským státem, nebo rybářské plavidlo třetí země, přiřadí se mu úroveň rizika v souladu s odstavcem 3. V případě, že chybějí informace a orgány jeho státu vlajky neposkytnou v rámci článku 9 výsledky vlastního posouzení rizika provedeného podle čl. 4 odst. 2 a odstavce 3 tohoto článku, které stanoví odlišnou úroveň rizika, považuje se za rybářské plavidlo s „velmi vysokou“ úrovní rizika.
Článek 6
Strategie řízení rizik
1. Na základě svého posouzení rizik vymezí každý dotčený členský stát strategii řízení rizik zaměřenou na to, aby se zajistilo dodržování předpisů. Tato strategie zahrnuje určení, popis a rozdělení vhodných nákladově efektivních kontrolních nástrojů a inspekčních prostředků podle povahy a odhadované míry každého rizika a dosažení cílových standardů.
2. Strategie řízení rizik uvedená v odstavci 1 se na regionální úrovni koordinuje prostřednictvím plánu společného nasazení podle čl. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 768/2005.
Článek 7
Vztah k postupům plánů společného nasazení
1. V rámci plánu společného nasazení případně každý dotčený členský stát sdělí agentuře EFCA výsledky svého posouzení rizik provedeného v souladu s čl. 5 odst. 3, a zejména seznam odhadovaných úrovní rizika s odpovídajícími cíli inspekcí.
2. Seznam úrovní rizika a cílů uvedený v odstavci 1 se případně aktualizuje s využitím informací získaných během společných inspekčních a dohledových činností. Po dokončení každé aktualizace se neprodleně informuje EFCA.
3. EFCA použije informace získané od dotčených členských států ke koordinaci strategie řízení rizik na regionální úrovni v souladu s čl. 6 odst. 2.
Článek 8
Cílové standardy
1. Aniž jsou dotčeny cílové standardy vymezené v příloze I nařízení (ES) č. 1224/2009 a v čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1005/2008, cílové standardy pro rybářská plavidla, pasti nebo jiné provozovatele s „vysokou“ a „velmi vysokou“ úrovní rizika jsou uvedeny v příloze II.
2. U některých druhů, na něž se vztahuje toto rozhodnutí, jsou v příloze II uvedeny pro všechny úrovně rizika cíle v oblasti kontroly.
3. Cílové standardy pro rybářská plavidla, pasti nebo jiné provozovatele s „velmi nízkou“, „nízkou“ a „střední“ úrovní rizika určují dotčené členské státy prostřednictvím národních kontrolních akčních programů uvedených v článku 46 nařízení (ES) č. 1224/2009 a vnitrostátních opatření uvedených v čl. 95 odst. 4 uvedeného nařízení.
4. Odchylně od odstavců 1 a 2 mohou členské státy případně použít odlišné cílové standardy, vyjádřené jako vyšší úroveň dodržování předpisů, pokud:
a)
podrobná analýza rybolovných činností nebo činností spojených s rybolovem a otázky spojené s prosazováním předpisů odůvodňují potřebu stanovit cílové standardy v podobě vyšší úrovně dodržování předpisů;
b)
standardy vyjádřené jako vyšší úrovně dodržování předpisů jsou oznámeny Komisi, která vůči nim do 90 dnů nevznese námitky, nejsou diskriminační a nenarušují cíle, priority a postupy založené na posouzení rizika vymezeném zvláštním kontrolním a inspekčním programem.
5. Všechny cílové standardy a cíle se každoročně posuzují na základě hodnotících zpráv uvedených v čl. 13 odst. 1 a případně se odpovídajícím způsobem revidují v rámci hodnocení uvedeného v čl. 13 odst. 4.
6. Cílové standardy uvedené v tomto článku případně provádí plán společného nasazení.
KAPITOLA III
PROVÁDĚNÍ
Článek 9
Spolupráce mezi členskými státy a se třetími zeměmi
1. Dotčené členské státy spolu navzájem při provádění zvláštního kontrolního a inspekčního programu spolupracují.
2. S dotčenými členskými státy případně spolupracují všechny ostatní členské státy.
3. Členské státy mohou při provádění zvláštního kontrolního a inspekčního programu spolupracovat s příslušnými orgány třetích zemí.
Článek 10
Společné inspekční a dohledové činnosti
1. Za účelem zvýšení efektivity a účinnosti svých vnitrostátních systémů kontroly rybolovu provádějí dotčené členské státy ve vodách spadajících pod jejich jurisdikci a případně na svém území společné inspekční a dohledové činnosti. Tyto činnosti se případně provádějí v rámci plánů společného nasazení uvedených v čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 768/2005.
2. Pro účely společných inspekčních a dohledových činností každý dotčený členský stát:
a)
zajistí, aby byli úředníci z ostatních dotčených členských států přizváni k účasti na společných inspekčních a dohledových činnostech;
b)
stanoví společné provozní postupy pro využívání svých plavidel pro dohled;
c)
případně určí kontaktní místa uvedená v čl. 80 odst. 5 nařízení (ES) č. 1224/2009.
3. Společných inspekčních a dohledových činností se mohou účastnit úředníci a inspektoři Unie.
Článek 11
Výměna údajů
1. Pro účely provádění zvláštního kontrolního a inspekčního programu zajistí každý dotčený členský stát přímou elektronickou výměnu údajů uvedených v článku 111 nařízení (ES) č. 1224/2009 a příloze XII prováděcího nařízení (EU) č. 404/2011 s jinými dotčenými členskými státy a s agenturou EFCA.
2. Údaje uvedené v odstavci 1 se vztahují k rybolovným činnostem a činnostem spojeným s rybolovem v oblasti/oblastech, na kterou/které se vztahuje zvláštní kontrolní a inspekční program.
Článek 12
Informace
1. Do plného provedení hlavy XII kapitoly III nařízení (ES) č. 1224/2009 a v souladu s formátem stanoveným v příloze III tohoto rozhodnutí sděluje každý dotčený členský stát Komisi a agentuře EFCA elektronickou cestou tyto informace:
a)
označení, datum a druh každé provedené kontroly nebo inspekce;
b)
označení každého rybářského plavidla (číslo v rejstříku loďstva Unie), pasti, vozidla nebo provozovatele (název společnosti), u nichž byla kontrola nebo inspekce provedena;
c)
případně druh lovného zařízení, u kterého byla inspekce provedena, a
d)
v případě, že bylo zjištěno jedno nebo více porušení předpisů:
i)
druh/druhy porušení předpisů,
ii)
současný stav následných opatření po porušení/porušeních předpisů (zejména, zda se případ vyšetřuje, probíhá řízení nebo je podáno odvolání) a
iii)
sankce uložená/uložené na základě porušení předpisů: výši pokut, hodnotu zabavených ryb nebo zařízení, body přidělené v souladu s čl. 126 odst. 1 prováděcího nařízení (EU) č. 404/2011 nebo jiné druhy sankcí.
2. Informace uvedené v odstavci 1 se poskytují pro každou kontrolu nebo inspekci a v každé zprávě se nadále uvádějí a aktualizují, dokud není přijato konečné opatření podle zákonů dotčeného členského státu. Pokud nebyla po zjištění závažného porušení předpisů přijata žádná opatření, uvede se vysvětlení.
3. V případě rybolovu populací tuňáka obecného ve východním Atlantiku a Středozemním moři a mečouna obecného ve Středozemním moři se informace uvedené v odstavcích 1 a 2 zasílají Komisi a agentuře EFCA elektronickou cestou dne 15. září a aktualizují dne 31. ledna následujícího roku.
4. V případě rybolovu populací sardinky obecné a sardele obecné v severní oblasti Jaderského moře se informace uvedené v odstavcích 1 a 2 tohoto článku zasílají Komisi a agentuře EFCA elektronickou cestou dne 15. dubna a aktualizují dne 31. ledna následujícího roku.
Článek 13
Hodnocení
1. Každý dotčený členský stát zašle nejpozději do 31. března roku, který následuje po příslušném kalendářním roce, Komisi a agentuře EFCA hodnotící zprávu o účinnosti kontrolních a inspekčních činností provedených v rámci tohoto zvláštního kontrolního a inspekčního programu.
2. Hodnotící zpráva uvedená v odstavci 1 obsahuje alespoň informace uvedené v příloze IV. Dotčené členské státy mohou do svých hodnotících zpráv zařadit také jiné akce, jako např. školení nebo informační schůzky, jejichž smyslem je ovlivnit dodržování předpisů rybářskými plavidly, pastmi a jinými provozovateli.
3. Hodnotící zprávy uvedené v odstavci 1 zohledňuje EFCA ve svém každoročním hodnocení účinnosti plánů společného nasazení uvedeném v článku 14 nařízení (ES) č. 768/2005.
4. Komise svolá jedenkrát ročně zasedání Výboru pro rybolov a akvakulturu s cílem vyhodnotit na základě hodnotících zpráv uvedených v odstavci 1 vhodnost, přiměřenost a účinnost zvláštního kontrolního a inspekčního programu a jeho celkový dopad na dodržování předpisů rybářskými plavidly, pastmi a jinými provozovateli. Cílové standardy a cíle uvedené v příloze II mohou být podle toho přezkoumány.
Článek 14
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 19. března 2014.
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEBESLUT
av den 19 mars 2014
om upprättande av ett särskilt kontroll- och inspektionsprogram för fiske som utnyttjar bestånden av blåfenad tonfisk i östra Atlanten och Medelhavet, svärdfisk i Medelhavet och för fiske som utnyttjar bestånden av sardiner och ansjovis i norra Adriatiska havet
[delgivet med nr C(2014) 1717]
(2014/156/EU)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1224/2009 av den 20 november 2009 om införande av ett kontrollsystem i gemenskapen för att säkerställa att bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken efterlevs, om ändring av förordningarna (EG) nr 847/96, (EG) nr 2371/2002, (EG) nr 811/2004, (EG) nr 768/2005, (EG) nr 2115/2005, (EG) nr 2166/2005, (EG) nr 388/2006, (EG) nr 509/2007, (EG) nr 676/2007, (EG) nr 1098/2007, (EG) nr 1300/2008, (EG) nr 1342/2008 och upphävande av förordningarna (EEG) nr 2847/93, (EG) nr 1627/94 och (EG) nr 1966/2006 (1), särskilt artikel 95, och
av följande skäl:
(1)
Förordning (EG) nr 1224/2009 ska tillämpas på all verksamhet som omfattas av den gemensamma fiskeripolitiken och bedrivs på medlemsstaternas territorier eller i unionens vatten eller av unionens fiskefartyg eller, utan att det påverkar flaggmedlemsstatens primära ansvar, av medlemsstaternas medborgare, och i förordningen fastställs särskilt att medlemsstaterna ska se till att kontroll, inspektion och verkställighet sker på icke-diskriminerande grund med avseende på sektorer, fartyg eller personer, och på grundval av riskhantering.
(2)
I rådets förordning (EG) nr 302/2009 (2) fastställs allmänna bestämmelser för gemenskapens genomförande av en flerårig återhämtningsplan för blåfenad tonfisk (Thunnus thynnus), som rekommenderats av Internationella kommissionen för bevarande av tonfiskbestånden i Atlanten (Iccat).
(3)
I rådets förordning (EG) nr 1967/2006 (3) fastställs bestämmelser om tekniska åtgärder, förvaltningsplaner och särskilda åtgärder för långvandrande arter, inom ramen för bevarande, förvaltning och utnyttjande av levande akvatiska resurser.
(4)
Vid sitt 37:e årliga möte i maj 2013 godkände allmänna kommissionen för fiske i Medelhavet (AKFM), AKFM:s rekommendation 37/2013/1 (4) om en flerårig förvaltningsplan för fiske för små pelagiska bestånd i AKFM-geografiskt delområde 17 (norra Adriatiska havet) och om övergångsbestämmelser för bevarandeåtgärder för fiske efter små pelagiska bestånd i det geografiska delområdet 18 (södra Adriatiska havet).
(5)
Vid sitt årliga möte 2011 antog Iccat rekommendation [11-03] (5) för förvaltningsåtgärder för svärdfisk i Medelhavet. Bestämmelser i rekommendationer som antas av regionala fiskeriorganisationer är bindande för medlemsstaterna, och därmed relevanta för detta beslut, som behandlar hur medlemsstaterna ska planera, kontrollera och inspektera verksamhet som utförs inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken.
(6)
Enligt artikel 95 i förordning (EG) nr 1224/2009 får kommissionen, i samförstånd med de berörda medlemsstaterna, fastställa vilka fisken som ska omfattas av särskilda kontroll- och inspektionsprogram. Dessa särskilda kontroll- och inspektionsprogram ska innehålla mål, prioriteringar och förfaranden samt riktmärken för inspektionerna, som ska fastställas på grundval av riskhantering och regelbundet ses över efter analys av uppnådda resultat. De berörda medlemsstaterna är skyldiga att vidta de åtgärder som krävs för att se till att särskilda kontroll- och inspektionsprogram genomförs, i synnerhet avseende nödvändiga personalresurser och materiella resurser samt de perioder och zoner där dessa ska användas.
(7)
Enligt artikel 95.2 i förordning (EG) nr 1224/2009 ska de särskilda kontroll- och inspektionsprogrammen innehålla riktmärken för inspektionerna, som ska fastställas på grundval av riskhantering. Det är i detta syfte lämpligt att fastställa riskbedömnings- och riskhanteringskriterier för kontroll-, inspektions- och granskningsverksamhet för att möjliggöra snabba riskanalyser och globala bedömningar av relevant kontroll- och inspektionsinformation. De gemensamma kriterierna syftar till att få en harmoniserad strategi för inspektion och granskning i alla medlemsstater och skapa lika villkor för alla aktörer.
(8)
Det särskilda kontroll- och inspektionsprogrammet bör fastställas för perioden 16 mars 2014-15 mars 2018 och genomföras av Kroatien, Cypern, Frankrike, Grekland, Italien, Malta, Portugal, Slovenien och Spanien.
(9)
Enligt artikel 98.1 och 98.3 i kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 404/2011 (6) ska de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna, utan att det påverkar bestämmelserna i fleråriga planer, tillämpa en riskbaserad strategi för urvalet av inspektionsobjekt och använda all tillgänglig information. I enlighet med en riskbaserad strategi för kontroll och efterlevnadstillsyn ska de dessutom på ett objektivt sätt genomföra de inspektionsinsatser som krävs för att motverka att fiskeriprodukter som härrör från verksamhet som är oförenlig med den gemensamma fiskeripolitikens bestämmelser förvaras ombord, omlastas, landas, bereds, transporteras, lagras eller saluförs.
(10)
Europeiska fiskerikontrollbyrån (nedan kallad kontrollbyrån) inrättades genom rådets förordning (EG) nr 768/2005 (7) och ska samordna genomförandet av det särskilda kontroll- och inspektionsprogrammet genom en plan för gemensamt utnyttjande. Planen ska leda till att de mål, prioriteringar, förfaranden och riktmärken för inspektioner som fastställs i det särskilda kontroll- och inspektionsprogrammet får effekt samt fastställa de medel för kontroll och inspektion som kan slås samman av de berörda medlemsstaterna. Därför bör sambanden mellan de förfaranden som fastställs i det särskilda kontroll- och inspektionsprogrammet och de som fastställs i planen för gemensamt utnyttjande förtydligas.
(11)
För att harmonisera kontroll- och inspektionsförfarandena för inspektionsprogram för fiske som utnyttjar bestånd av blåfenad tonfisk i östra Atlanten och Medelhavet, svärdfisk i Medelhavet och bestånd av sardiner och ansjovis i norra Adriatiska havet, och för att garantera att de fleråriga planerna och förvaltningsåtgärderna för dessa bestånd och fisket efter dem blir framgångsrikt, är det lämpligt att utforma regler för den kontroll- och inspektionsverksamhet som ska utföras av de behöriga myndigheterna i de berörda medlemsstaterna, inklusive ömsesidig tillgång till relevanta uppgifter. Målriktmärken och mål bör därför avgöra intensiteten och prioriteringarna i kontroll- och inspektionsverksamheten.
(12)
Gemensam inspektions- och övervakningsverksamhet mellan de berörda medlemsstaterna bör i tillämpliga fall utföras i enlighet med planer för gemensamt utnyttjande som fastställs av kontrollbyrån så att det skapas större enhetlighet i kontroll-, inspektions- och övervakningsrutinerna, och så att samordningen av kontroll-, inspektions- och övervakningsverksamheten mellan de behöriga myndigheterna i de olika medlemsstaterna kan vidareutvecklas.
(13)
De resultat som erhålls genom tillämpningen av det särskilda kontroll- och inspektionsprogrammet bör bedömas med hjälp av årliga utvärderingsrapporter som ska lämnas av varje berörd medlemsstat till kommissionen och till kontrollbyrån.
(14)
De åtgärder som föreskrivs i detta beslut har fastställts i samförstånd med de berörda medlemsstaterna. Detta beslut bör därför riktas till de medlemsstaterna.
(15)
De åtgärder som föreskrivs i detta beslut är förenliga med yttrandet från kommittén för fiske och vattenbruk.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
KAPITEL I
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER
Artikel 1
Syfte och definitioner
I detta beslut upprättas ett särskilt kontroll- och inspektionsprogram för fiske som utnyttjar bestånden av blåfenad tonfisk i östra Atlanten och Medelhavet, svärdfisk i Medelhavet och för fiske som utnyttjar bestånden av sardiner och ansjovis i norra Adriatiska havet.
Östra Atlanten, Medelhavet och norra Adriatiska havet kallas nedan de berörda områdena.
I detta beslut gäller följande definitioner:
a)
Norra Adriatiska havet: det delområde som definieras i bilaga I till Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1343/2011 (8).
b)
Medelhavet: FN:s livsmedels- och jordbruksorganisations (FAO)delområden 37.1, 37.2 och 37.3.
c)
Östra Atlanten: Internationella havsforskningsrådets (Ices) områden VII, VIII, IX, X enligt definitionen i bilaga III i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 218/2009 (9) och FAO-sektion 34.1.2.
Artikel 2
Tillämpningsområde
1. Det särskilda kontroll- och inspektionsprogrammet ska särskilt omfatta följande verksamheter:
a)
Fiskeverksamhet i den mening som avses i artikel 4.1 i förordning (EG) nr 1224/2009 i de berörda områdena.
b)
Verksamheter i samband med fiske, inklusive odling, vägning, beredning, saluföring, transport och lagring av fiskeprodukter.
c)
Sport- och fritidsfiske.
d)
Import enligt definitionen i artikel 2.11 i rådets förordning (EG) nr 1005/2008 (10).
e)
Import enligt definitionen i artikel 2.13 i förordning (EG) nr 1005/2008.
2. Det särskilda kontroll- och inspektionsprogrammet ska gälla till och med den 15 mars 2018.
3. Det särskilda kontroll- och inspektionsprogrammet ska genomföras av Kroatien, Cypern, Frankrike, Grekland, Italien, Malta, Portugal, Slovenien och Spanien (nedan kallade de berörda medlemsstaterna).
KAPITEL II
MÅL, PRIORITERINGAR, FÖRFARANDEN OCH RIKTMÄRKEN
Artikel 3
Mål
1. Det särskilda kontroll- och inspektionsprogrammet ska säkerställa ett enhetligt och effektivt genomförande av bevarande- och kontrollåtgärder som gäller de bestånd som anges i artikel 1.
2. Kontroll- och inspektionsverksamhet som genomförs enligt det särskilda kontroll- och inspektionsprogrammet ska särskilt syfta till att säkerställa efterlevnaden av följande bestämmelser:
a)
Förvaltning av fiskemöjligheter och eventuella särskilda villkor i samband med dem, däribland kontroll av kvotutnyttjandet och system för förvaltning av fiskeansträngningen i de berörda områdena.
b)
Rapporteringskrav tillämpliga på fiskeverksamhet, särskilt tillförlitligheten av registrerad och rapporterad information.
c)
Skyldigheten att landa alla fångster för de bestånd och de områden som omfattas av detta beslut som omfattas av en skyldighet att landa fångst i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1380/2013 (11).
d)
Specifika bestämmelser som godkänts av regionala fiskeriorganisationer när det gäller lager och de områden som berörs av detta beslut.
Artikel 4
Prioriteringar
1. De berörda medlemsstaterna ska genomföra kontroll- och inspektionsverksamhet med avseende på fiskeverksamhet som utförs av fiskefartyg och verksamhet i samband med fiske som utförs av andra aktörer på grundval av en riskhanteringsstrategi i enlighet med artikel 4.18 i förordning (EG) nr 1224/2009 och artikel 98 i genomförandeförordning (EU) nr 404/2011.
2. Varje fiskefartyg, grupp av fiskefartyg, kategori av fiskeredskap, aktör eller verksamhet i samband med fiske ska, för varje bestånd som anges i artikel 1, omfattas av kontroll och inspektioner enligt den prioriteringsnivå som tilldelas i enlighet med punkt 3.
3. Alla berörda medlemsstater ska tilldela prioriteringsnivån på grundval av resultaten från den riskbedömning som utförs i enlighet med de förfaranden som fastställs i artikel 5.
Artikel 5
Förfaranden för riskbedömning
1. Medlemsstaterna ska bedöma risker med avseende på de bestånd och berörda områden på grundval av tabellen i bilaga I.
2. Vid den riskbedömning som varje medlemsstat utför ska det, på grundval av tidigare erfarenheter och med hjälp av all tillgänglig och relevant information, bedömas hur sannolikt det är att reglerna inte kommer att efterlevas och vilka de potentiella konsekvenserna i så fall skulle vara. Genom att kombinera dessa faktorer ska varje berörd medlemsstat bedöma risknivån (mycket låg, låg, genomsnittlig, hög eller mycket hög) för varje inspektionskategori enligt artikel 4.2.
3. Om ett fiskefartyg som för flagg från en medlemsstat som inte hör till de berörda medlemsstaterna eller ett fiskefartyg från tredjeland är verksamt i de områden som anges i artikel 1, ska det tilldelas en risknivå i enlighet med punkt 3. Om det inte finns någon information och om inte dess flaggmyndigheter, inom ramen för artikel 9, tillhandahåller resultat från den riskbedömning som de själva utfört i enlighet med artikel 4.2 och punkt 3 som leder till en annan risknivå, ska det anses vara ett fiskefartyg med en mycket hög risknivå.
Artikel 6
Riskhanteringsstrategi
1. Varje berörd medlemsstat ska på grundval av sin riskbedömning fastställa en riskbedömningsstrategi som är inriktad på att säkerställa efterlevnad. Strategin ska omfatta identifiering, beskrivning och fördelning av lämpliga kostnadseffektiva kontrollinstrument och inspektionsmedel, med avseende på varje risks art och beräknade nivå samt i vilken mån målriktmärkena har uppnåtts.
2. Den riskhanteringsstrategi som avses i punkt 1 ska samordnas på regional nivå genom en plan för gemensamt utnyttjande enligt definitionen i artikel 2 c i förordning (EG) nr 768/2005.
Artikel 7
Samband med förfaranden i planer för gemensamt utnyttjande
1. Inom ramen för en plan för gemensamt utnyttjande ska varje berörd medlemsstat sända kontrollbyrån resultaten från den riskbedömning som utförts i enlighet med artikel 5.3 och i synnerhet en förteckning över de bedömda risknivåerna tillsammans med motsvarande inspektionsriktmärken.
2. De förteckningar över risknivåer och riktmärken som avses i punkt 1 ska vid behov uppdateras med hjälp av den information som samlats in under gemensamma inspektions- och kontrollinsatser. Kontrollbyrån ska informeras omedelbart efter det att varje uppdatering slutförts.
3. Kontrollbyrån ska i enlighet med artikel 6.2 använda den information som erhålls från de berörda medlemsstaterna för att samordna riskhanteringsstrategin på regional nivå.
Artikel 8
Målriktmärken
1. Utan att det påverkar tillämpningen av de målriktmärken som fastställs i bilaga I till förordning (EG) nr 1224/2009 och i artikel 9.1 i förordning (EG) nr 1005/2008, fastställs målriktmärkena för fiskefartyg, fällor eller andra aktörer med hög och mycket hög risknivå i bilaga II.
2. För vissa av de arter som berörs av detta beslut, fastställs kontrollmål för samtliga risknivåer i bilaga II.
3. Målriktmärkena för fiskefartyg, fällor eller andra aktörer med mycket låg, låg och genomsnittlig risknivå ska fastställas av de berörda medlemsstaterna genom de nationella kontrollprogram som avses i artikel 46 i förordning (EG) nr 1224/2009 och de nationella åtgärder som avses i artikel 95.4 i den förordningen.
4. Genom undantag från bestämmelserna i punkterna 1 och 2 får medlemsstaterna även tillämpa andra målriktmärken, uttryckta som förbättrade efterlevnadsnivåer, under förutsättning att följande krav är uppfyllda:
a)
En noggrann analys av fiskeverksamheten eller verksamheterna i samband med fiske samt tillsynsrelaterade frågor motiverar behovet att fastställa målriktmärken i form av förbättrade efterlevnadsnivåer.
b)
Kommissionen meddelas riktmärkena uttryckta som förbättrade efterlevnadsnivåer och invänder inte mot dem inom 90 dagar och riktmärkena är icke-diskriminerande och påverkar inte de mål, prioriteringar och riskbaserade förfaranden som fastställs i det särskilda kontroll- och inspektionsprogrammet.
5. Alla målriktmärken och mål ska årligen bedömas på grundval av de utvärderingsrapporter som avses i artikel 13.1 och vid behov revideras i enlighet med bedömningen inom ramen för den utvärdering som avses i artikel 13.4.
6. De målriktmärken som avses i denna artikel ska i tillämpliga fall ges verkan genom en plan för gemensamt utnyttjande.
KAPITEL III
GENOMFÖRANDE
Artikel 9
Samarbete mellan medlemsstaterna och med tredjeländer
1. De berörda medlemsstaterna ska samarbeta med varandra vid genomförandet av det särskilda kontroll- och inspektionsprogrammet.
2. Alla andra medlemsstater ska när det är lämpligt samarbeta med de berörda medlemsstaterna.
3. Medlemsstaterna får samarbeta med de behöriga myndigheterna i tredjeländer för genomförandet av det särskilda kontroll- och inspektionsprogrammet.
Artikel 10
Gemensam inspektions- och övervakningsverksamhet
1. De berörda medlemsstaterna ska i syfte att öka effekten av och effektiviteten i sina nationella fiskerikontrollsystem genomföra gemensam inspektions- och övervakningsverksamhet i vatten som står under deras jurisdiktion och vid behov på deras territorier. Denna verksamhet ska i tillämpliga fall genomföras inom ramen för de planer för gemensamt utnyttjande som avses i artikel 9.1 i förordning (EG) nr 768/2005.
2. Vid den gemensamma inspektions- och övervakningsverksamheten ska varje berörd medlemsstat
a)
se till att tjänstemän från andra berörda medlemsstater inbjuds att delta i gemensam inspektions- och övervakningsverksamhet,
b)
fastställa gemensamma operativa förfaranden för sina övervakningsfarkoster,
c)
vid behov utse de kontaktpunkter som avses i artikel 80.5 i förordning (EG) nr 1224/2009.
3. Unionens tjänstemän och inspektörer får delta i gemensam inspektions- och övervakningsverksamhet.
Artikel 11
Utbyte av uppgifter
1. För att genomföra det särskilda kontroll- och inspektionsprogrammet ska varje berörd medlemsstat säkerställa det elektroniska direktutbyte av uppgifter som avses i artikel 111 i förordning (EG) nr 1224/2009 och bilaga XII till genomförandeförordning (EU) nr 404/2011 med andra berörda medlemsstater och kontrollbyrån.
2. De uppgifter som avses i punkt 1 ska gälla fiskeverksamhet och verksamhet i samband med fiske som utförs i de områden som omfattas av det särskilda kontroll- och inspektionsprogrammet.
Artikel 12
Information
1. Tills bestämmelserna i avdelning XII kapitel III i förordning (EG) nr 1224/2009 fullständigt genomförts, och i enlighet med det format som anges i bilaga III till detta beslut, ska varje berörd medlemsstat till kommissionen och kontrollbyrån lämna följande information:
a)
Identifiering, datum och typ avseende varje kontroll- eller inspektionsinsats som har genomförts.
b)
Identifiering av varje fiskefartyg (nummer i registret över EU:s fiskeflotta), fälla eller fordon eller aktör (företagets namn) som omfattas av en kontroll eller inspektion.
c)
Där så är lämpligt, typ av inspekterade fiskeredskap.
d)
Om en eller flera överträdelser har konstaterats,
i)
typ/typer av överträdelse(r),
ii)
lägesrapport om uppföljningen av överträdelser (särskilt när det gäller fall som är under utredning, pågående eller under överklagande), och
iii)
sanktioner som ålagts som uppföljning av överträdelse, t.ex. bötesnivåer, värdet av beslagtagen fisk eller redskap, prickar som tilldelats i enlighet med artikel 126.1 i genomförandeförordning (EU) nr 404/2011, eller andra typer av sanktioner.
2. Den information som avses i punkt 1 ska meddelas för varje kontroll eller inspektion och tas upp i varje senare rapport till dess att ärendet är avslutat enligt den berörda medlemsstatens lagstiftning. Om inga åtgärder har vidtagits efter det att en allvarlig överträdelse har konstaterats ska skälen för detta anges i rapporten.
3. För fisken som utnyttjar bestånd av blåfenad tonfisk i östra Atlanten och Medelhavet samt svärdfisk i Medelhavet, ska den information som avses i punkterna 1 och 2 överföras elektroniskt till kommissionen och till kontrollbyrån den 15 september och uppdateras den 31 januari det följande året.
4. För fisken som utnyttjar bestånd av sardiner och ansjovis i norra Adriatiska havet, ska den information som avses i punkterna 1 och 2 överföras elektroniskt till kommissionen och till kontrollbyrån den 15 april och uppdateras den 31 januari det följande året.
Artikel 13
Utvärdering
1. Varje berörd medlemsstat ska senast den 31 mars året efter det relevanta kalenderåret till kommissionen och kontrollbyrån sända en utvärderingsrapport rörande effektiviteten hos de kontroll- och inspektionsinsatser som genomförts inom ramen för detta särskilda kontroll- och inspektionsprogram.
2. Den utvärderingsrapport som avses i punkt 1 ska minst innehålla den information som anges i bilaga IV. De berörda medlemsstaterna får i sin utvärderingsrapport även inkludera andra insatser, som t.ex. utbildning eller informationsmöten som är utformade för att påverka fiskefartygs, fällors och andra aktörers efterlevnad.
3. Kontrollbyrån ska vid sin årliga utvärdering av effektiviteten hos de planer för gemensamt utnyttjande som avses i artikel 14 i förordning (EG) nr 768/2005 beakta de utvärderingsrapporter som avses i punkt 1.
4. Kommissionen ska en gång per år sammankalla kommittén för fiske och vattenbruk för att på grundval av de utvärderingsrapporter som avses i punkt 1 utvärdera lämpligheten, tillräckligheten och effektiviteten hos det särskilda kontroll- och inspektionsprogrammet samt dess övergripande effekt på fiskefartygs, fällors och andra aktörers efterlevnad. Målriktmärkena och målen i bilaga II kan ses över i enlighet därmed.
Artikel 14
Adressater
Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna.
Utfärdat i Bryssel den 19 mars 2014.