PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 360/2014
ze dne 9. dubna 2014
o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz ferosilicia pocházejícího z Čínské lidové republiky a Ruska na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 11 odst. 2, 5 a 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
A. ŘÍZENÍ
1. Platná opatření
(1)
Na základě antidumpingového šetření (dále jen „původní šetření“) Rada prostřednictvím nařízení (ES) č. 172/2008 (2) uložila konečné antidumpingové clo na dovoz ferosilicia (dále též „FeSi“) v současnosti kódů KN 7202 21 00, 7202 29 10 a 7202 29 90, pocházejícího z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR“), Egypta, Kazachstánu, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie a Ruska (dále jen „konečná antidumpingová opatření“).
(2)
Opatření měla podobu valorického cla v sazbě stanovené na 31,2 % u dovozu z ČLR, s výjimkou společností Erdos Xijin Kuangye Co. (15,6 %) a Lanzhou Good Land Ferroalloy Factory Co. (29,0 %), na 18,0 % u dovozu z Egypta, s výjimkou společnosti The Egyptian Ferroalloys Co. (15,4 %), na 33,9 % u dovozu z Kazachstánu, 5,4 % u dovozu z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie a 22,7 % u dovozu z Ruska, s výjimkou továrny na slitiny železa ve městě Bratsk (17,8 %).
(3)
Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1297/2009 (3) zrušilo antidumpingové clo uložené nařízením (ES) č. 172/2008 na dovoz FeSi pocházejícího z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie.
(4)
Dne 30. listopadu 2009 obdržela Evropská komise (dále jen „Komise“) žádost o částečný prozatímní přezkum (dále jen „prozatímní přezkum“) podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení, kterou podal vyvážející výrobce v Rusku, akciová společnost Čeljabinskij elektrometalurgičeskij kombinat, a akciová společnost Kuzneckije Ferrosplavi, která je s ní ve spojení (dále jen „ruská skupina“). Prováděcím nařízením (EU) č. 60/2012 (4) Rada ukončila částečný prozatímní přezkum na základě nedostatku důkazů týkajících se trvalé povahy změněných okolností. Ruská skupina zejména neprokázala, že její chování v oblasti tvorby cen je trvalé povahy. Dumpingové rozpětí stanovené pro ruskou skupinu v původním šetření proto nebylo změněno. Nabídka závazku ze strany ruské skupiny byla odmítnuta ze stejných důvodů.
2. Žádost o přezkum před pozbytím platnosti
(5)
V návaznosti na zveřejnění oznámení o nadcházejícím pozbytí platnosti (5) platných konečných antidumpingových opatření obdržela Komise dne 28. listopadu 2012 žádost o zahájení přezkumu před pozbytím platnosti těchto opatření podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení. Žádost podal výbor Euroalliages („dále jen žadatel“) jménem výrobců představujících více než 25 % celkové výroby FeSi v Unii.
(6)
Žádost se týkala dvou zemí, ČLR a Ruska.
(7)
Žádost byla odůvodněna tím, že pozbytí platnosti stávajících opatření by pravděpodobně vedlo k přetrvání nebo opakování dumpingu a újmy pro výrobní odvětví Unie.
3. Zahájení přezkumu před pozbytím platnosti
(8)
Komise po konzultaci s poradním výborem dospěla k závěru, že pro zahájení přezkumu před pozbytím platnosti existují dostatečné důkazy, a dne 28. února 2013 oznámila zveřejněním oznámení v Úředním věstníku Evropské unie (6) (dále jen „oznámení o zahájení přezkumu“) zahájení přezkumu před pozbytím platnosti v souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení.
4. Šetření
4.1 Období přezkumného šetření a posuzované období
(9)
Šetření týkající se přetrvání nebo obnovení dumpingu se týkalo období od 1. ledna 2012 do 31. prosince 2012 (dále jen „období přezkumného šetření“ nebo „OPŠ“). Přezkoumání trendů významných pro posouzení pravděpodobnosti přetrvávání nebo obnovení újmy se týkalo období od 1. ledna 2009 do 31. prosince 2012 (dále jen „dotčené období“).
4.2 Strany dotčené šetřením
(10)
O zahájení přezkumu před pozbytím platnosti Komise oficiálně vyrozuměla žadatele, ostatní známé výrobce v Unii, vyvážející výrobce v ČLR a Rusku, dovozce, kteří nejsou ve spojení, uživatele, o nichž je známo, že se jich řízení týká, a zástupce zemí vývozu. Zúčastněné strany dostaly možnost písemně se k věci vyjádřit a požádat o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení přezkumu.
(11)
Všechny zúčastněné strany, které o to požádaly a které prokázaly, že mají konkrétní důvody ke slyšení, byly vyslechnuty.
(12)
S ohledem na zjevný velký počet vyvážejících výrobců v ČLR a dovozců v Unii, kteří nejsou ve spojení, jichž se šetření týkalo, se v oznámení o zahájení přezkumu počítalo s výběrem vzorku v souladu s článkem 17 základního nařízení. Aby mohla Komise rozhodnout, zda je výběr vzorku nutný, a pokud ano, vzorek vybrat, byly výše uvedené strany požádány, aby se do 15 dnů ode dne zahájení přezkumu přihlásily Komisi a aby jí poskytly informace požadované v oznámení o zahájení přezkumu.
(13)
Vzhledem k tomu, že pouze jeden vyvážející výrobce v ČLR poskytl informace požadované v oznámení o zahájení a vyjádřil ochotu spolupracovat s Komisí, bylo rozhodnuto, že v případě vyvážejících výrobců v ČLR se nepoužije výběr vzorku. Po obdržení dotazníku se dotčený vyvážející výrobce rozhodl, že nebude dále spolupracovat. Usuzovalo se proto, že při šetření nespolupracoval žádný vyvážející výrobce v ČLR.
(14)
V případě Ruska byli ke spolupráci při šetření přizváni všichni známí ruští výrobci, tj. továrny na slitiny železa ve městech Bratsk a Serov, NLMK a ruská skupina. Při tomto přezkumném šetření s Komisí spolupracovala pouze ruská skupina.
(15)
Pokud jde o dovozce, kteří nejsou ve spojení, od žádného z nich Komise neobdržela odpověď na dotazník. Usoudila proto, že při šetření nespolupracoval žádný dovozce v Unii, který není ve spojení.
(16)
Komise obdržela odpovědi na dotazník od šesti ze sedmi známých výrobců FeSi v Unii. Vzhledem k poměrně omezenému počtu výrobců v Unii se při přezkumném šetření nepočítalo s výběrem vzorku.
(17)
Inspekce na místě se uskutečnily v prostorách těchto společností:
a)
Výrobci v Unii:
Grupo FERROATLÁNTICA:
Ferroatlántica S.L. - Madrid, Španělsko
Ferropem - Chambéry, Francie
HUTA LAZISKA S.A. - Łaziska Górne, Polsko
OFZ a.s. - Istebné, Slovensko
TDR LEGURE d.o.o. - Ruše, Slovinsko
VARGON ALLOYS A.B. - Vargön, Švédsko
b)
Uživatelé v Unii:
Aperam SA - Lucembursko
Ugitech - Ugine, Francie
c)
Vyvážející výrobce v Rusku:
Ruská skupina:
Čeljabinskij elektrometalurgičeskij kombinat, a. s. (dále též „ČEMK, a. s.“) - Čeljabinsk, Rusko
Kuzneckije Ferrosplavi, a. s. (dále též „KF, a. s.“) - Novokuzneck, Rusko
RFA International LP („RFAI“) - Mishawaka, Spojené státy americké
d)
Výrobci ve srovnatelné zemi:
Elkem AS, Oslo, Norsko
FESIL Rana Metall AS, Trondheim, Norsko
Finnfjord AS, Finnsnes, Norsko.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotčený výrobek
(18)
Dotčený výrobek je ferosilicium, v současnosti kódů KN 7202 21 00, 7202 29 10 a 7202 29 90, pocházející z ČLR a Ruska.
(19)
Ferosilicium se vyrábí v elektrických obloukových pecích redukcí křemene pomocí uhlíkatých látek. Tento postup je energeticky náročný. Ferosilicium se prodává ve formě hrud, zrn nebo prášku o různé jakosti, která závisí na obsahu křemíku a nečistot (např. hliníku). Při obsahu křemíku 70 % a vyšším se jedná o FeSi vysoké čistoty. Při obsahu křemíku mezi 55 % a 70 % se jedná o FeSi střední čistoty a při obsahu křemíku nižším než 55 % o FeSi nízké čistoty. Dotčený výrobek se používá především jako redukční činidlo a jako legovací přísada v železářském a ocelářském průmyslu.
2. Obdobný výrobek
(20)
Bylo zjištěno, že ferosilicium vyráběné a prodávané v Unii výrobním odvětvím Unie a FeSi vyráběné a prodávané v Norsku (dále jen „srovnatelná země“) - neboť ČLR není zemí s tržním hospodářstvím a během šetření nebyla prošetřena - a v Rusku má v zásadě stejné základní fyzikální a technické vlastnosti a stejné základní použití jako FeSi vyráběné v ČLR a v Rusku a prodávané na vývoz do Unie. Proto jsou považovány za obdobné ve smyslu ustanovení čl. 1 odst. 4 základního nařízení.
C. PRAVDĚPODOBNOST PŘETRVÁNÍ NEBO OBNOVENÍ DUMPINGU
(21)
V souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení se zkoumalo, zda by pravděpodobně došlo k přetrvání nebo obnovení dumpingu ze strany obou dotčených zemí, pokud by stávající opatření pozbyla platnosti.
DOVOZ Z ČLR
1. Předběžné poznámky
(22)
Jak je uvedeno v 13. bodě odůvodnění, žádný čínský vyvážející výrobce při šetření nespolupracoval. Proto vzhledem k nulové spolupráci ze strany vyvážejících vývozců v ČLR vychází celková analýza, včetně výpočtu výše dumpingu, z dostupných údajů podle článku 18 základního nařízení.
(23)
Pro posouzení pravděpodobnosti přetrvání nebo obnovení dumpingu byla proto použita žádost o přezkum před pozbytím platnosti v kombinaci s dalšími zdroji informací, například se statistikou obchodu týkající se dovozu a vývozu (Eurostat a čínské údaje o vývozu) a jinými veřejně dostupnými informacemi.
(24)
Nedostatek spolupráce ovlivnil srovnání běžné hodnoty s vývozní cenou různých typů výrobku. Jak je vysvětleno v 30. bodě odůvodnění níže, považovalo se za vhodné stanovit běžnou hodnotu i vývozní cenu obecně, a to na základě jediného výrobku, v souladu s článkem 18 základního nařízení.
(25)
V případě, že se zjistilo, že nedošlo ke změně okolností, se v souladu s čl. 11 odst. 9 základního nařízení postupovalo stejným způsobem jako při stanovení dumpingu během původního šetření.
2. Dumping při dovozu během období přezkumného šetření
2.1 Stanovení běžné hodnoty
(26)
V oznámení o zahájení přezkumu Komise vyzvala zúčastněné strany, aby se vyjádřily k návrhu použít Norsko jako třetí zemi s tržním hospodářstvím pro účely stanovení běžné hodnoty v souvislosti s ČLR. Norsko bylo použito jako srovnatelná země v původním šetření. Protože žádná ze stran se k tomu nevyjádřila, dospělo se k závěru, že Norsko by mělo být opět zvoleno jako srovnatelná země za účelem stanovení běžné hodnoty pro ČLR v souladu s čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení.
(27)
V souladu s čl. 2 odst. 2 základního nařízení bylo nejdříve přezkoumáno, zda byl celkový objem domácího prodeje obdobného výrobku spolupracujícími výrobci v Norsku nezávislým odběratelům reprezentativní ve srovnání s celkovým objemem jeho vývozu z ČLR do Unie, tj. zda celkový objem tohoto domácího prodeje představoval alespoň 5 % celkového objemu vývozu dotčeného výrobku do Unie. Bylo zjištěno, že prodej na domácím trhu srovnatelné země je reprezentativní.
(28)
Zjišťovalo se rovněž, zda prodej obdobného výrobku na domácím trhu může být považován za uskutečněný v běžném obchodním styku podle čl. 2 odst. 4 základního nařízení. Za tímto účelem se určil podíl ziskového prodeje nezávislým odběratelům na domácím trhu za období přezkumného šetření.
(29)
Běžná hodnota tak vyšla ze skutečné ceny na domácím trhu, která byla vypočítána jako vážený průměr ceny ziskového domácího prodeje v období přezkumného šetření.
2.2 Stanovení vývozní ceny
(30)
Jak je uvedeno v 24. bodě odůvodnění, žádný čínský vyvážející výrobce při šetření nespolupracoval. Proto byla vývozní cena v souladu s článkem 18 základního nařízení určena na základě nejspolehlivějších dostupných informací.
(31)
Nejprve byly z databáze dovozu Eurostatu získány údaje o objemu a dovozních cenách týkající se tří kódů KN uvedených v 18. bodě odůvodnění výše, to znamená s ohledem na rozdíly v kvalitě. Vzhledem k tomu se považovalo za vhodné stanovit vývozní cenu na základě průměru, přičemž údaje získané v souvislosti s kódy KN 7202 29 10 a 7202 29 90 byly přizpůsobeny obsahu křemíku kódu KN 7202 21 00. Tento postup je jedním z postupů navrhovaných v žádosti o přezkum za účelem odhadu celkového objemu dovozu v závislosti na kvalitě FeSi s obsahem křemíku 75 %. Objem a dovozní ceny výrobků uvedených tří kódů KN byly sjednoceny a zváženy, aby odpovídaly jednomu průměru
(32)
Tato průměrná dovozní cena na úrovni cen CIF byla nakonec upravena odečtením zejména nákladů na přepravu, aby se došlo k hodnotě ze závodu. Prodejní cena byla tedy stanovena podle čl. 2 odst. 8 základního nařízení na základě zaplacených cen nebo splatných cen, které jsou uvedeny ve statistice dovozu Eurostatu.
2.3 Srovnání a úpravy
(33)
Srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny bylo provedeno na základě ceny ze závodu. Pro zajištění spravedlivého srovnání bylo v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení rovněž přihlédnuto k rozdílům, které ovlivňují srovnatelnost cen. Na základě údajů v žádosti o přezkum vzhledem k nedostatku spolupráce čínských vyvážejících výrobců byly zejména provedeny úpravy, které zohledňují vývozní cla.
2.4 Dumping během období přezkumného šetření
(34)
Na základě výše uvedených skutečností bylo zjištěno, že dumpingové rozpětí vyjádřené v procentech ceny s dodáním na hranice Unie před proclením činí 165 %.
(35)
Je však třeba poznamenat, že celkový objem dovozu dotčeného výrobku do Unie se po uložení původních opatření výrazně snížil a výše uvedené dumpingové rozpětí bylo stanoveno na základě sníženého objemu dovozu (tj. méně než 2 500 tun během období přezkumného šetření).
(36)
Proto bylo z důvodu úplnosti analýzy přezkoumáno chování čínských vyvážejících výrobců v oblasti tvorby cen na třech nejvýznamnějších trzích mimo EU, kterými jsou Japonsko, Jižní Korea a Spojené státy americké (dále jen „USA“).
(37)
Za tímto účelem byly pro stanovení cen čínského vývozu do Japonska, Jižní Korey a USA použity čínské údaje o vývozu. Srovnání s běžnou hodnotou stanovenou výše rovněž poukazuje na existenci dumpingu, který kolísá mezi 86 % a 92 %, podle země určení.
3. Vývoj dovozu v případě zrušení opatření
3.1 Výrobní kapacita ČLR
(38)
ČLR je zdaleka největším světovým výrobcem FeSi. Výrobní kapacita byla odhadnuta na 10-11 milionů tun ročně za období přezkumného šetření. Výrobní odvětví ČLR tedy využilo zhruba 50 % své výrobní kapacity. To znamená, že současná volná kapacita činí přibližně 5,5 milionů tun ročně, což představuje téměř sedminásobek celkové spotřeby v Unii. I přes přebytek stávající výrobní kapacity a na základě informací poskytnutých žadatelem se jeví, že kapacita v ČLR stále roste vzhledem k tomu, že jsou v současné době stavěny větší a efektivnější pece.
(39)
Nic nenasvědčuje tomu, že by se spotřeba na čínském domácím trhu nebo na trzích třetích zemí výrazně zvyšovala, a mohla tedy vstřebat nárůst výroby v případě, že by byla využita volná kapacita čínských výrobců.
3.2 Atraktivita trhu Unie
(40)
Po uložení konečných opatření v únoru 2008 se dovoz z ČLR soustavně snižoval, dosáhl okrajové úrovně a v období přezkumného šetření představoval méně než 1 % spotřeby v Unii. Po kulminaci dovozu, která činila přibližně 330 400 tun v roce 2007, se dovoz snížil na méně než 2 500 tun v roce 2012. Trh EU s FeSi však podle zjištěných úrovní cen nadále zůstává pro čínský vývoz atraktivní.
(41)
Jak je uvedeno výše, v ČLR existuje výrazný přebytek výrobní kapacity, což je silná motivace pro hledání alternativních trhů, které by tuto nadbytečnou výrobní kapacitu absorbovaly. V důsledku přísných omezení vývozu, která uložila čínská vláda (tj. 25 % vývozní clo, 17 % DPH bez nároku na odpočet a vývozní licence), však celkový vývoz ČLR klesl z 1,5 milionu tun v období kulminace v roce 2007 na pouhé 0,4 milionu tun v roce 2009. Nicméně počínaje rokem 2010 došlo k oživení celkového vývozu, objem vývozu se zvýšil na 0,8 milionu tun a odhad vývozu na rok 2013 činil 0,7 milionu tun. Nejčerstvější údaje poukazují na setrvalou úroveň vývozu, jehož objem je vyšší než celková spotřeba v Unii.
(42)
Navzdory uvedeným omezením vývozu vyvezli čínští výrobci značný objem FeSi na světové trhy, které nepodléhají žádným omezením dovozu (tj. do Japonska, Jižní Korey a USA).
(43)
Na první pohled by asijský trh mohl být alternativou, která by absorbovala část nadbytku čínské výroby. Na základě informací od žadatele však nedávný vývoj na uvedeném trhu může vést k jeho menší atraktivitě pro čínský vývoz.
(44)
Na asijský trh totiž bude mít vážný dopad zahájení výroby dvou nových výrobců ferosilicia v Malajsii (jedná se o výrobce železných slitin Pertama a Sarawak). Odhaduje se, že malajská roční produkce ferosilicia se od roku 2014 zvýší o 420 000 tun a najde odbytiště v sousedních zemích jihovýchodní Asie, především v Japonsku, které spotřebuje 600 000 tun ferosilicia ročně. Produkce malajských výrobních zařízení bude mít negativní dopad na čínský vývoz do jihovýchodní Asie. Výrobci oceli v Japonsku a ocelárny v Jižní Koreji kromě toho již uzavřeli dohody o nákupu značných objemů ferosilicia ročně od nových malajských výrobců, čímž se vstup čínského vývozu na trh stává obtížnějším.
(45)
V připomínkách k poskytnutým informacím vyvážející výrobce uvedl, že malajská výroba je nadsazena. Po ověření bylo shledáno, že tato připomínka odpovídá skutečnosti, a proto byly údaje o malajské výrobě opraveny na 370 000 tun.
(46)
Proto se očekává, že nová malajská výroba znásobí konkurenci na tomto již nasyceném trhu, na němž mají v současnosti významný podíl ČLR a Rusko.
(47)
Omezenou přítomnost čínských výrobků na trhu Unie v období přezkumného šetření lze vysvětlit především omezením vývozu ze strany vlády ČLR, jak je uvedeno ve 41. bodě odůvodnění výše.
(48)
Atraktivní z hlediska absorpce nadbytečné výrobní kapacity čínských výrobců by rovněž mohly být ceny na trhu EU. Průměrná cena na trhu Unie v roce 2012 byla totiž přinejmenším stejné výše jako vývozní ceny čínských výrobců v hlavních zemích určení (Japonsko, Jižní Korea a USA), což činí trh Unie ještě přitažlivější v době, kdy se prodej v jiných odbytištích stává problematičtějším.
(49)
Je proto možné dospět k závěru, že Evropský trh, který je jedním z největších světových trhů, je nadále pro čínské výrobce atraktivní.
4. Závěr o pravděpodobnosti přetrvání dumpingu
(50)
Na základě dostupné volné kapacity v ČLR a poměrně atraktivní úrovně cen na trhu Unie lze konstatovat, že pokud by platná opatření pozbyla platnosti, existuje riziko zvýšení čínského vývozu dotčeného výrobku.
(51)
Vzhledem k současné a potenciální volné kapacitě v ČLR, skutečnosti, že trh Unie je jedním z největších trhů na světě, a vzhledem k očekávanému tlaku na čínský vývoz v jihovýchodní Asii lze dospět k závěru, že pokud by antidumpingová opatření byla zrušena, čínští vývozci by pravděpodobně vývoz do Unie za dumpingové ceny zvýšili.
DOVOZ Z RUSKA
1. Předběžné poznámky
(52)
Jak je uvedeno ve 14. bodě odůvodnění, při řízení spolupracovala pouze jedna skupina výrobců. Bylo však zjištěno, že ruská skupina přestavuje významný podíl celkové ruské výroby, tj. přibližně 78 % celkové ruské výroby FeSi a největší část vývozu FeSi pocházejícího z Ruska do Unie. Proto se dospělo k závěru, že informace poskytnuté ruskou skupinou v kombinaci s informacemi z jiných zdrojů, například s žádostí o přezkum a s dostupnou statistikou obchodu týkající se dovozu (Eurostat) je třeba využít k posouzení pravděpodobnosti přetrvání nebo opakování dumpingu.
(53)
Pro výpočet dumpingového rozpětí se společnosti, které jsou součástí ruské skupiny, tj. ČEMK, a. s., a KF, a. s., považují za společnosti ve spojení ve smyslu článku 143 celního kodexu (7), stejně jako při původním šetření. Proto bylo za použití níže uvedeného postupu vypočteno dumpingové rozpětí pro celou skupinu. Výše dumpingu se vypočítala pro každého jednotlivého vyvážejícího výrobce před určením váženého průměru dumpingu pro skupinu jako celek. Je třeba poznamenat, že tento postup se lišil od postupu použitého v původním šetření, kdy byl výpočet výše dumpingu proveden shrnutím všech údajů výrobních subjektů o výrobě a prodeji. Tento odlišný postup byl použit při prozatímním přezkumu. Změna okolností, která odůvodnila přijetí této změny postupu, byla změnou v podnikové struktuře skupiny, která umožňuje identifikaci jednotlivých výrobců v rámci skupiny, pokud jde o prodej a výrobu.
2. Dumping při dovozu během období přezkumného šetření
2.1 Stanovení běžné hodnoty
(54)
V souladu s čl. 2 odst. 2 základního nařízení bylo nejdříve u každého vyvážejícího výrobce přezkoumáno, zda byl celkový objem jeho domácího prodeje obdobného výrobku nezávislým odběratelům reprezentativní ve srovnání s celkovým objemem jeho vývozu do Unie, tj. zda celkový objem tohoto prodeje představoval alespoň 5 % celkového objemu vývozu dotčeného výrobku do Unie.
(55)
Bylo rovněž přezkoumáno, zda byl prodej na domácím trhu dostatečně reprezentativní pro účely čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Tento přezkum byl proveden u typů dotčeného výrobku prodávaných vyvážejícím výrobcem na domácím trhu, které byly uznány za přímo srovnatelné s typem prodávaným za účelem vývozu do Unie. Prodej konkrétního typu výrobku na domácím trhu byl považován za dostatečně reprezentativní, pokud celkový objem tohoto typu výrobku prodaného dotčeným vyvážejícím výrobcem na domácím trhu nezávislým odběratelům představoval alespoň 5 % jeho celkového objemu prodeje srovnatelného typu výrobku vyvezeného do Unie.
(56)
Rovněž bylo zjišťováno, zda lze domácí prodej typů výrobku považovat v souladu s čl. 2 odst. 4 základního nařízení za uskutečněný v běžném obchodním styku. Za tímto účelem se určil podíl ziskového prodeje nezávislým odběratelům na domácím trhu za období přezkumného šetření.
(57)
V případě typů výrobku, u nichž se více než 80 % objemu prodeje na domácím trhu uskutečnilo za cenu vyšší než náklady na jednotku a jejichž vážená průměrná prodejní cena byla rovna výrobním nákladům na jednotku nebo vyšší, byla běžná hodnota jednotlivých typů výrobku určena jako vážený průměr skutečných cen veškerého prodeje daného typu na domácím trhu bez ohledu na to, zda šlo o prodej ziskový, či nikoli.
(58)
Pokud objem ziskového prodeje takového typu výrobku nepřesahoval 80 % celkového objemu prodeje daného typu výrobku nebo pokud vážená průměrná cena daného typu výrobku nedosahovala výrobních nákladů na jednotku, byla běžná hodnota založena na skutečné ceně na domácím trhu, která byla určena jako vážená průměrná cena pouze ziskového domácího prodeje daného typu výrobku uskutečněného během období přezkumného šetření.
(59)
Pokud nebyl realizován žádný domácí prodej konkrétního typu výrobku a v případě typů výrobku, u nichž byl domácí prodej nedostatečný, byla běžná hodnota vypočtena v souladu s čl. 2 odst. 3 základního nařízení.
(60)
Při určení běžné hodnoty podle čl. 2 odst. 3 základního nařízení byly částky pro prodejní, režijní a správní náklady a pro zisk stanoveny podle čl. 2 odst. 6 základního nařízení na základě skutečných údajů, které spolupracující vyvážející výrobci skutečně zaznamenali při výrobě a prodeji obdobného výrobku v běžném obchodním styku, nebo na základě dostupných údajů.
2.2 Stanovení vývozní ceny
(61)
Během období přezkumného šetření se vývoz ruské skupiny do Unie uskutečnil prostřednictvím společnosti RFAI, která je v obchodním spojení s ruskou skupinou (dovozce ve spojení) a jež plnila veškeré dovozní funkce spojené se zbožím vstupujícím do volného oběhu v Unii, tj. funkce dovozce ve spojení.
(62)
Vývozní cena tak byla stanovena podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení na základě cen, za něž byly dovezené výrobky poprvé znovu prodány nezávislému kupujícímu, upravených s přihlédnutím k veškerým nákladům vzniklým mezi dovozem a dalším prodejem, jakož i k přiměřenému rozpětí pro prodejní, režijní a správní náklady a zisky. Pro tento účel byl použit skutečný procentní podíl prodejních, správních a režijních nákladů a vzhledem k neexistenci nových informací od nezávislých dovozců o obvykle dosahovaných ziscích se použil shodný procentní zisk, z něhož se vycházelo v původním šetření, tedy 6 %.
(63)
Ruská skupina uvedla, že ke společnosti RFAI by mělo být přistupováno jako k součásti stejného jednoho hospodářského subjektu, neboť obě společnosti jsou kontrolovány a řízeny stejnými osobami a jednají jako jeden hospodářský subjekt. Při stanovení vývozních cen by proto neměly být odečteny prodejní, režijní a správní náklady RFAI a zisk této společnosti.
(64)
Otázka, zda obchodní spojení ruské skupiny a společnosti RFAI má podobu jednoho hospodářského subjektu či nikoli, není podstatná v souvislosti s úpravami za účelem určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9.
(65)
Proto, vzhledem k tomu, že prodej vývozu ruské skupiny se uskutečnil prostřednictvím přidružené společnosti (RFAI), musela být vývozní cena upravena odečtením přiměřeného rozpětí prodejních, správních a režijních nákladů a zisku, jak je jednoznačně stanoveno v čl. 2 odst. 9 základního nařízení. Na tomto základě musí být toto tvrzení odmítnuto.
(66)
Vyvážející výrobce zopakoval své tvrzení o existenci jednoho hospodářského subjektu, která znemožnila úpravu o prodejní, režijní a správní náklady a zisk podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení. Uvedl rovněž, že i v případě, že by úpravy byly oprávněné, určená vývozní cena by zahrnovala pouze náklady související s dovozem uskutečněným společností RFAI a nespadaly by do ní prodejní, režijní a správní náklady spojené s vývozem jednoho hospodářského subjektu. Vyvážející výrobce nakonec uvedl, že nesouhlasí se zjištěním, že v tomto případě se nejedná o existenci jednoho hospodářského subjektu.
(67)
Existence jednoho hospodářského subjektu není v souvislosti s určením vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení podstatná. Pokud jsou splněny podmínky uvedené v čl. 2 odst. 1 a 9 základního nařízení, není rozsah kontroly nebo integrace pro posouzení oprávněnosti úprav podle čl. 2 odst. 9 podstatný (8). V čl. 2 odst. 9 základního nařízení se stanoví, že Komise v některých situacích určí vývozní cenu a upraví tuto určenou vývozní cenu, pokud jde o určitý počet parametrů, včetně případů, kdy u stran „vyšla najevo existence obchodního spojení“. Znění čl. 2 odst. 9 základního nařízení jasně stanoví, že „se provedou úpravy“ (podtržení přidala Komise). Komise ověřila, že společnost RFAI plnila veškeré funkce, které běžně plní dovozce v obchodním spojení v Unii. Společnost RFAI je skutečně úzce zapojena do mezinárodní činnosti skupiny (asistenční služba pro zákazníky, logistika a rozvrh dodávek, nákup investičního majetku a nejdůležitějších surovin atd.). Podmínka požadovaná ohledně úpravy podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení byla tedy splněna a opravňovala k provedení úprav. Závěrem proto je, že provedené úpravy byly nutné podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení.
(68)
Vyvážející výrobce uvedl, že z rozhodnutí ve věci Nikopolsky/Interpipe (9) vyplývá, že pokud vývozce a obchodník ve spojení tvoří jeden hospodářský subjekt, není možné provést úpravu vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení. Toto tvrzení je neopodstatněné. Uvedený rozsudek se skutečně týká úpravy podle čl. 2 odst. 10 písm. i) o nominálních provizích obchodníka, jehož funkce jsou obdobné jako funkce obchodního zástupce vykonávajícího svou činnost za úplatu formou provize. Uvedenou judikaturu nelze proto uplatnit na současný případ, vzhledem k tomu, že švýcarská společnost RFAI vykonává všechny funkce běžně vykonávané obchodníkem ve spojení. Existence jednoho hospodářského subjektu nemá stejné důsledky v případě úprav podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení a v případě vyžadovaných úprav podle čl. 2 odst. 9 zmíněného nařízení. Navíc není jisté, zda strany mohou žádat o úpravu o přiměřené rozpětí prodejních, správních a režijních nákladů a zisku. Tato úprava se provede podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení, jsou-li strany v obchodním spojení.
(69)
Pokud jde o rozsah úprav, žádost týkající se částečných odečtů prodejních, správních a režijních nákladů a zisku nelze přijmout v případě, že vyvážející výrobce nepředložil příslušné důkazy. Úpravy podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení jsou úpravy, které umožňují určit vývozní cenu v těch nejběžnějších případech obchodního spojení. Celkové prodejní, správní a režijní náklady a zisk mohou být upraveny pouze částečně, a to na základě důkazů předložených vyvážejícím výrobcem v souvislosti s náklady, zejména pokud jde o náklady představující zvláštní výdaje, ke kterým došlo v souvislosti s jakoukoli činností, jež není přímo spojená s dovozem dotčeného výrobku mezi jeho dovezením a následným dalším prodejem.
(70)
Ruská skupina dále uvedla, že při výpočtu vývozní ceny by v souladu s čl. 11 odst. 10 základního nařízení nemělo být odečteno antidumpingové clo, neboť toto clo je řádně zohledněno v cenách dalšího prodeje a v pozdějších kupních cenách v Unii.
(71)
Z šetření především vyplynulo, že ceny dalšího prodeje dotčeného výrobku v Unii nezohledňovaly clo, které bylo zaplaceno v případě 99 % doložených transakcí. Proto lze dospět k závěru, že antidumpingové clo nebylo řádně zohledněno v cenách dalšího prodeje ruské skupiny. Žádost ruské skupiny proto nebyla přijata a částka antidumpingového cla byla při určení vývozní ceny odečtena v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení.
2.3 Srovnání a úpravy
(72)
Srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny bylo provedeno na základě ceny ze závodu. Pro zajištění spravedlivého srovnání bylo v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení přihlédnuto k rozdílům, které ovlivňují srovnatelnost cen.
(73)
Byly provedeny úpravy týkající se nákladů na dopravu, na pojištění, na terminály a manipulaci, nákladů na úvěr a poplatky, pokud připadaly v úvahu a byly odůvodněné, v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení.
2.4 Dumping během období přezkumného šetření
(74)
V souladu s čl. 2 odst. 11 a 12 základního nařízení byl srovnán vážený průměr běžné hodnoty a vážený průměr vývozní ceny podle typu výrobku na základě ceny ze závodu odděleně pro každého spolupracujícího vyvážejícího výrobce, který je součástí ruské skupiny.
(75)
Dotčený vyvážející výrobce vyjádřil několik připomínek ohledně výpočtu dumpingového rozpětí.
(76)
Zaprvé, pokud jde o úpravu nákladů na křemenec nakoupený jednou vyrábějící společností, která je součástí skupiny, od jiné vyrábějící společnosti této skupiny, zpochybnil připočtení 5 % ziskového rozpětí k revidované kupní ceně. To zdůvodnil tím, že obě společnosti jsou členy stejného jednoho hospodářského subjektu.
(77)
Přestože argumentace jedním hospodářským subjektem je v souvislosti s úpravou nákladů na křemenec nepodstatná, uznává se, že transakce mezi stranami v obchodním spojení mohou být neziskové. Protože nedošlo k prodeji křemence externím stranám, nemohl být rovněž prokázán vznik zisku. Proto k ziskové přirážce upravených nákladů na křemenec nedošlo a dumping byl odpovídajícím způsobem znovu stanoven.
(78)
Druhá připomínka se týkala skutečnosti, že Komise uplatnila doporučení Orgánu WTO pro řešení sporů v případě sporu s Norskem týkajícím se lososa. V tomto případě doporučení znělo, aby, pokud domácí prodej typu určitého výrobku není reprezentativní, prodejní, správní a režijní náklady a zisk vzniklé při takových transakcích byly nicméně použity při určení běžné hodnoty. Vyvážející výrobce rovněž uvedl, že uplatnění nového postupu při přezkumu před pozbytím platnosti nebylo přípustné vzhledem k tomu, že nedošlo k významné změně okolností.
(79)
Komise objasnila postup skupiny odborníků při sporu týkajícím se norského lososa ve slyšení poskytnutém vyvážejícímu výrobci, který se nadále domníval, že v případě doporučení skupiny odborníků se jednalo o porušení čl. 2 odst. 4 a 6 základního nařízení. Komise má však povinnost provádět tato rozhodnutí v rámci svých závazků vůči WTO. Uvedený postup se týká všech případů, nejen šetření zahájených podle článku 5 základního nařízení.
(80)
Na základě třetí připomínky Komise provedla opravy v případech, kdy náklady jednoho vyvážejícího výrobce skupiny byly porovnány s určitým prodejem jiného vyvážejícího výrobce.
(81)
Komise dále potvrzuje, že u obratu uplatnila úpravu o stejné poplatky jako na náklady na výrobu, přepravní náklady, náklady na pojištění a manipulační náklady, za účelem zkoušky ziskovosti a náklady na balení, za účelem stanovení dumpingového rozpětí.
(82)
Začtvrté vyvážející výrobce uvedl, že bylo chybné odečíst platné antidumpingové clo od vývozní ceny. Aby to dokázal, uvedl, že vývozní prodejní ceny byly v období přezkumného šetření o více než 100 % vyšší než v období původního šetření, což údajně dokazuje, že antidumpingové clo bylo zohledněno ve vývozní ceně. Kromě toho určitá běžná cla na dovoz a antidumpingová cla neměla být odečtena, neboť byla údajně zaplacena předem a spadala do dalšího období. A rovněž náklady na kancelářské prostory v Japonsku a švýcarské federální a kantonální daně z příjmu by neměly být Komisí zohledněny.
(83)
Důkazy poskytnuté vyvážejícím výrobcem nejsou v tomto případě a ohledně dotčeného výrobku přesvědčivé, pokud jde o dokázání, že antidumpingové clo bylo řádně zohledněno ve vývozní ceně. Cena při dalším prodeji a výrobní náklady od původního šetření značně vzrostly. Proto nelze nárůst vývozních cen přesvědčivě připsat údajnému zohlednění cla. Pro ilustraci nepřesvědčivosti předložených důkazů Komise porovnala vývozní ceny a náklady zboží, včetně antidumpingového cla, během období přezkumného šetření; při 99 % transakcích spojených s vývozem nebyla vývozní cena dostatečně vysoká, aby pokryla antidumpingové clo. I v případě, že se clo neodečte, nestačí to pro zpochybnění zjištění o podstatném dumpingu a pravděpodobnost přetrvání dumpingu tím nebyla ovlivněna. Tato skutečnost by proto neměla žádný dopad na výsledky současného šetření v rámci přezkumu před pozbytím platnosti.
(84)
Komise zjistila, že zaplacení zálohy na cla na dovoz a antidumpingová cla není možné a že tato cla se ukládají na dovoz. Skupina kromě toho používala celní sklad, což znamená, že clo bylo splatné teprve, když skutečně došlo k dovozu a prodeji. Na základě srovnání předvahy ze dne 31. prosince 2012 a auditorem ověřené účetní závěrky se navíc jasně ukázalo, že auditoři překlasifikovali údajnou zálohu na antidumpingové clo na skutečně zaplacené antidumpingové clo jako náklady ve výkazu zisků a ztrát.
(85)
Náklady na kancelářské prostory v Japonsku nesouvisely s dotčeným výrobkem, a proto neovlivnily výpočet Komise. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto. Uvedené švýcarské daně mohou být odečteny, pouze pokud se vztahují k dani z příjmu právnických osob; podle reakce na zveřejnění informací se o takový případ pravděpodobně jedná. Výpočet dumpingu byl proto odpovídajícím způsobem přizpůsoben.
(86)
Upravený úrok z půjčky poskytnuté společností, která je členem skupiny se sídlem na Britských Panenských ostrovech, byl opraven Komisí v reakci na tvrzení, podle kterého podobné půjčky mohou být poskytnuty pod tržní úrovní a v zásadě jsou smysluplné, pouze pokud je úrok z takové půjčky nižší než úrok požadovaný bankou. Komise dále potvrdila, že ziskové rozpětí v případě společnosti RFAI bylo uplatněno na čistou hodnotu fakturovanou v účetní měně společnosti a nevycházelo z cen CIF, k nimž byly přidány některé náklady.
(87)
Komise zohlednila výše uvedené a opravila výpočet založený na přijetí tvrzení o prodeji křemence v rámci skupiny, o půjčkách v rámci skupiny a o daních z příjmu uložených švýcarskými federálními a kantonálními orgány; tak bylo dumpingové rozpětí, vyjádřené jako procentní podíl ceny s dodáním na hranice Unie před proclením, stanoveno na 43 %.
(88)
Je třeba připomenout, že z prozatímního přezkumu uvedeného ve 4. bodě odůvodnění vyplynulo, že dovoz ruské skupiny v období od října 2009 do září 2010 se uskutečnil za dumpingové ceny.
3. Vývoj dovozu v případě zrušení opatření
(89)
Kromě analýzy existence dumpingu v průběhu období přezkumného šetření byla též prošetřena pravděpodobnost přetrvání nebo obnovení dumpingu.
3.1 Výrobní kapacita Ruska
(90)
Rusko je druhým největším výrobcem FeSi ve světě. Podle společnosti pro výzkum trhu Metal Expert dosahuje výrobní kapacita Ruska, pokud jde o ferosilicium, zhruba 900 000 tun. Sem patří též výroba v pecích, které mohou vyrábět FeSi, ale i jiné druhy slitin železa. Výrobní zařízení dvou výrobců (společnost Čeljabinskij elektrometalurgičeskij kombinat a továrna na slitiny železa ve městě Serov) totiž umožňuje přecházet od výroby FeSi k výrobě jiných druhů slitin železa v krátkém časovém úseku. Avšak zařízení ostatních ruských výrobců (továrna na slitiny železa ve městě Bratsk, společnosti NLMK a Kuzneckije Ferrosplavi) umožňuje pouze výrobu FeSi.
(91)
Po zveřejnění výsledků jediný spolupracující vyvážející výrobce uvedl, že při výpočtu výrobní kapacity Ruska jeho vlastní informace nebyly zohledněny. Avšak, jak je uvedeno v 52. bodě odůvodnění, hlavní použitý zdroj informací byly informace poskytnuté ruskou skupinou. Zpráva společnosti Metal Expert byla použita pro určení výrobní kapacity dalších ruských výrobců. Tento nárok tudíž není oprávněný.
(92)
Tento vyvážející výrobce dále uvedl, že výroba CHEMK, a. s. byla nesprávně posouzena, neboť podle něj je přecházení od jednoho typu výroby slitin železa k jinému typu výroby prakticky nemožné bez dalších významných nákladů a časových ztrát. Důkazy plynoucí z inspekcí na místě v prostorách CHEMK, a. s. poukazují na to, že pece této společnosti mohou přecházet z výroby jedné slitiny na výrobu jiné bez výše uvedených časových ztrát. Tento nárok tudíž není oprávněný.
(93)
Skutečná výroba v období přezkumného šetření byla odhadnuta na 633 000 tun (základ FeSi s obsahem křemíku 75 %), přičemž je k dispozici volná kapacita až 267 000 tun. Střízlivý přístup a zohlednění výrobní kapacity pro výrobu ostatních slitin železa vede k odhadu, že volná kapacita pro FeSi je nejméně 120 000 tun.
(94)
Ruská skupina uvedla, že odhad volné ruské kapacity byl proveden chybně, neboť Komise nezohlednila, že ruská skupina využívala 95-100 % své výrobní kapacity. Avšak, jak je uvedeno v bodě odůvodnění výše, konzervativní přístup byl rovněž uplatněn zohledněním skutečné volné kapacity. Toto tvrzení se proto zamítá.
(95)
Ze zprávy společnosti Metal Expert vyplývá, že značnou volnou kapacitu lze vysvětlit výrazným poklesem domácí poptávky o 50 % mezi lety 2002 a 2009, která zůstala na stejné úrovni až do roku 2012. Výrobní kapacita tedy značně převyšuje poptávku na domácím trhu. Proto jsou ruští výrobci závislí na vývozu.
3.2 Atraktivita trhu Unie
(96)
Trh EU je pro ruské vývozce i nadále atraktivní, přestože platí stávající opatření. Úroveň dovozu v období přezkumného šetření poukazuje na to, že ruský dovoz byl do určité míry ovlivněn uloženými antidumpingovými cly, jeho přítomnost však byla během období přezkumného šetření i nadále výrazná.
(97)
Jedna ze stran tvrdila, že trh Evropské unie s ferosiliciem bude pro celosvětového dodavatele, např. ruskou skupinu, nezajímavý a že existuje značný globální pokles dovozu, který pokračoval v roce 2012. Uvedená strana tvrdila, že tento trend se v budoucnosti nezmění. Analýza údajů o obchodu shromážděných Eurostatem v souladu s čl. 14 odst. 6 základního nařízení však poukazuje na to, že dovoz z Ruska byl v období 2010-2012 spíše stabilní.
98)
Při srovnání cen dotčeného výrobku vyvezeného do Evropské unie s cenami účtovanými za FeSi na trzích třetích zemí se navíc ukazuje, že ruská skupina stanovuje pro EU vyšší ceny, a to v závislosti na zemi určení.
(99)
Proto je třeba zamítnout tvrzení, že trh Unie není pro ruské výrobce atraktivní.
(100)
Jedna ze stran uvedla, že ruský trh je čím dál tím atraktivnější z důvodu několika nadcházejících projektů, např. zimních olympijských her v roce 2014, které podpoří domácí poptávku po oceli, a tím pádem se znásobí domácí spotřeba ferosilicia. V první řadě je však potřeba poukázat na to, že uvedená strana neposkytla žádné relevantní údaje nebo odhady týkající se dopadu zmíněných projektů na domácí spotřebu FeSi. V každém případě, pokud by k takovému vývoji skutečně došlo, jeho účinek by se již projevil v letech 2012 a 2013. Dostupné údaje však ukazují, že domácí spotřeba zůstává nezměněná. A konečně by působení uvedených projektů bylo v každém případě omezené a dočasné. K tomuto argumentu se proto nepřihlédlo. Jedna ze stran uvedla, že přebytek kapacity v Rusku je z velké části absorbován vývozem na trhy v Asii a USA. V období přezkumného šetření totiž ruští výrobci vyvezli do celého světa více než 73 % své výroby. Nicméně, jak je uvedeno v 93. bodě odůvodnění, v Rusku stále existuje přebytek výrobní kapacity v důsledku poklesu domácí spotřeby, který poukazuje na silnou potřebu nalézt alternativní trhy, aby se vyrovnal ztrátový domácí prodej a absorbovala nadbytečná výrobní kapacita.
(101)
Jak je uvedeno ve 44. bodě odůvodnění, na asijských trzích se znásobí konkurence z důvodu výstavby nových zařízení v Malajsii, která v roce 2014 zahájí výrobu přibližně 420 000 tun. Tato situace vývoz pocházející z Ruska určený pro asijský trh ještě ztíží.
(102)
Jak je uvedeno ve 45. bodě odůvodnění, objem malajské výroby byl stanoven na 370 000 tun.
(103)
Navíc v USA, které jsou jedním z hlavních vývozních trhů, čelí ruští vývozci antidumpingovému šetření, v němž se ověřuje tvrzení o významných dumpingových rozpětích.
(104)
Proto lze dospět k závěru, že ruští vyvážející výrobci jsou značně závislí na vývozu na trhy třetích zemí, na nichž se zvýší konkurence. Uvedená skutečnost ještě zvýší atraktivitu trhu Unie pro zmíněné vyvážející výrobce.
4. Závěr o pravděpodobnosti přetrvání dumpingu
(105)
Na základě výše uvedených zjištění lze závěrem konstatovat, že dovoz z Ruska je stále prováděn za dumpingové ceny a že je velmi pravděpodobné, že dumping bude pokračovat. Vzhledem k současné a případné budoucí volné kapacitě v Rusku, ke skutečnosti, že trh Unie je jedním z největších trhů na světě, a k očekávanému zvýšení kapacity na trhu jihovýchodní Asie lze dospět k závěru, že pokud by antidumpingová opatření pozbyla platnosti, ruští vývozci by pravděpodobně vývoz do Unie za dumpingové ceny ještě zvýšili.
5. Závěr
(106)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se dospělo k závěru, že existuje závažné a reálné nebezpečí přetrvání dumpingu, pokud jde o FeSi pocházející z ČLR a Ruska, pokud by stávající opatření pozbyla platnosti.
D. DEFINICE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ UNIE
(107)
V období přezkumného šetření vyrábělo obdobný výrobek sedm známých výrobců v Unii. Tito výrobci představují výrobní odvětví Unie ve smyslu čl. 4 odst. 1 základního nařízení a jsou dále souhrnně označováni jako „výrobní odvětví Unie“.
(108)
Jak je uvedeno v 16. bodě odůvodnění, požadované informace poskytlo šest výrobců v Unii. Odhaduje se, že dotčené společnosti představují přibližně 90 % celkové výroby Unie a jejich situace se považuje za reprezentativní pro výrobní odvětví Unie.
E. SITUACE NA TRHU UNIE
1. Spotřeba v Unii
(109)
Spotřeba v Unii byla stanovena na základě nesouvisejícího i souvisejícího objemu prodeje výrobního odvětví Unie na trhu Unie, odhadu pro nespolupracujícího výrobce (podle žádosti o přezkum) a údajů o dovozu od Erostatu na úrovni kódů KN.
(110)
V průběhu posuzovaného období se spotřeba v Unii zvýšila o 40 %. Mělo by se nicméně zohlednit, že rok zahájení posuzovaného období (2009) byl velice neúspěšný v důsledku negativních dopadů hospodářské krize. Přes částečné oživení po roce 2009 spotřeba v Unii stále nedosáhla úrovní, které byly zaznamenány v původním šetření, kdy spotřeba každý rok činila více než 850 000 tun.
Tabulka 1
Spotřeba
2009
2010
2011
OPŠ
Spotřeba (v tunách)
544 093
799 233
841 796
760 128
Index (2009 = 100)
100
147
155
140
Zdroj: Odpovědi na dotazník, žádost o přezkum před pozbytím platnosti, Eurostat
2. Objem, ceny a tržní podíl dovozu z dotčených zemí
(111)
Objem dovozu z ČLR a Ruska a podíl tohoto dovozu na trhu byl analyzován na základě údajů Eurostatu a údajů shromážděných v souladu s čl. 14 odst. 6 základního nařízení. Vzhledem k tomu, že objem pocházející z ČLR je velmi nízký, dovoz z dotčených zemí nebyl posuzován souhrnně.
a) Objem dotčeného dovozu a jeho podíl na trhu
(112)
Bylo zjištěno, že během posuzovaného období se dumpingový dovoz do Unie, pokud jde o jeho objem a podíl na trhu, vyvíjel takto:
Tabulka 2
Objem a příslušné podíly dovozu na trhu
2009
2010
2011
OPŠ
ČLR
Objem dovozu (v tunách)
8 105
13 828
5 125
2 516
Index (2009 = 100)
100
171
63
31
Podíl na trhu (v %)
1,5
1,7
0,6
0,3
Index (2009 = 100)
100
116
41
22
Rusko
Objem dovozu (v tunách)
74 678
53 671
29 338
40 725
Index (2009 = 100)
100
72
39
55
Podíl na trhu (v %)
13,7
6,7
3,5
5,4
Index (2009 = 100)
100
49
25
39
Dotčené země celkem
Objem dovozu (v tunách)
82 783
67 499
34 463
43 241
Index (2009 = 100)
100
82
42
52
Podíl na trhu (v %)
15,2
8,4
4,1
5,7
Index (2009 = 100)
100
56
27
37
Zdroj: Eurostat
(113)
Objem dovozu z dotčených zemí během posuzovaného období výrazně poklesl o 48 %. Jeho podíl na trhu rovněž klesl z 15,2 % v roce 2009 na 5,7 % v období přezkumného šetření. Následkem tohoto vývoje téměř ustal vývoz z ČLR na trh Unie. Ruští vyvážející výrobci však nadále vlastní značný podíl na trhu, což z Ruska činí čtvrtého největšího vývozce do Unie.
b) Cena dovozu a cenové podbízení
(114)
Následující tabulka udává průměrnou cenu dumpingového dovozu. Během posuzovaného období se průměrná cena dovozu z ČLR snížila o 38 %. Během stejného období se průměrná cena dovozu z Ruska zvýšila o 31 %, nadále však zůstala nižší než prodejní ceny výrobního odvětví Unie.
Tabulka 3
Průměrná cena dumpingového dovozu
2009
2010
2011
OPŠ
ČLR
Průměrná cena (v EUR za tunu)
991
1 088
873
611
Index (2009 = 100)
100
110
88
62
Rusko
Průměrná cena (v EUR za tunu)
716
776
889
999
Index (2009 = 100)
100
108
124
140
Dotčené země celkem
Průměrná cena (v EUR za tunu)
742
840
887
976
Index (2009 = 100)
100
113
119
131
Zdroj: Eurostat
(115)
S cílem určit cenové podbízení během období přezkumného šetření byly vážené průměrné prodejní ceny jednotlivých typů výrobku spolupracujících výrobců v Unii účtované zákazníkům na trhu Unie, kteří nejsou ve spojení, upravené na úroveň cen ze závodu, porovnány s odpovídajícími váženými průměrnými cenami jednotlivých typů výrobku z dumpingového dovozu účtovanými spolupracujícími ruskými výrobci prvnímu nezávislému zákazníkovi na trhu Unie, stanovenými na základě cen CIF s příslušnou úpravou o cla.
(116)
Vzhledem k tomu, že čínský vyvážející výrobce spolupracoval v přezkumném šetření, bylo cenové podbízení pro čínský vývoz určeno srovnáním vážené průměrné ceny výrobců v Unii účtované odběratelům na trhu Unie, kteří nejsou ve spojení, na základě ceny ze závodu, a průměrné vývozní ceny čínského vývozu na základě cen CIF získaných z Eurostatu s příslušnou úpravou o cla.
(117)
Výsledek srovnání vyjádřený jako procentní podíl obratu spolupracujících výrobců v Unii v období přezkumného šetření ukázal vážené průměrné rozpětí cenového podbízení na trhu Unie mezi 6 % a 39 % v případě Ruska a ve výši 46 % v případě ČLR.
3. Dovoz z dalších třetích zemí, na které se nevztahují opatření
(118)
Objem dovozu z třetích zemí na trh Unie se během posuzovaného období zvýšil o 33 %, což způsobilo zvýšení spotřeby. Podíl na trhu dovozu z třetích zemí zůstal v posuzovaném období relativně stabilní a pohyboval se kolem 70 % spotřeby v Unii; mírně se snížil v období přezkumného šetření. Geografická skladba vývozu však byla proměnlivější vzhledem k výraznému růstu objemu dovozu a podílů na trhu Brazílie a Norska, které pravděpodobně využily především růst spotřeby.
(119)
Průměrné ceny dovozu ze třetích zemí se v průběhu posuzovaného období zvýšily o 22 % a udržely se vysoko nad úrovní cen dovozu z Ruska a ČLR.
4. Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
(120)
V souladu s čl. 3 odst. 5 základního nařízení přezkoumala Komise všechny hospodářské faktory a ukazatele ovlivňující stav výrobního odvětví Unie.
(121)
Pro účely analýzy újmy se hospodářská situace výrobního odvětví Unie posuzuje na základě ukazatelů, jako je výroba, výrobní kapacita, využití kapacity, objem prodeje, podíl na trhu a růst, zaměstnanost, produktivita, velikost skutečného dumpingového rozpětí a překonání účinků dřívějšího dumpingu, průměrné jednotkové ceny, náklady na jednotku, ziskovost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost opatřit si kapitál, zásoby a náklady práce.
a) Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
(122)
Výroba výrobního odvětví Unie se v posuzovaném období výrazně zvýšila. Tento nárůst byl nejvýraznější v letech 2009 a 2011, kdy výroba vzrostla o 178 %. Tato situace se udržela nezměněná i v období přezkumného šetření. Je třeba připomenout, že rok zahájení posuzovaného období byl výjimečný v důsledku hospodářské krize a byl poznamenán neobvykle nízkou úrovní výroby. Nehledě na výrazné oživení po roce 2009 je totiž třeba připomenout, že výroba výrobního odvětví Unie dosud nedosáhla původní úrovně z období původního šetření (rok 2003), za které byla zaznamenána výroba v množství 270 000 tun.
Tabulka 5
Celková výroba výrobního odvětví Unie
2009
2010
2011
OPŠ
Výroba (v tunách)
81 147
192 495
225 376
224 540
Index (2009 = 100)
100
237
278
277
Zdroj: Odpovědi na dotazník a žádost o přezkum
(123)
Kapacita využití zůstala během posuzovaného období poměrně stabilní, během období přezkumného šetření mírně stoupla. Vzhledem k tomu, že v letech 2009-2011 výrazně rostla výroba, i využití kapacity vykázalo celkové zvýšení o 179 %. Tento vývojový trend se změnil v období přezkumného šetření, když se snížilo využití kapacity. Tato negativní změna nebyla nicméně způsobena snížením skutečné výroby, ale zvýšením samotné kapacity.
Tabulka 6
Výrobní kapacita a využití kapacity
2009
2010
2011
OPŠ
Výrobní kapacita (v tunách)
301 456
301 456
299 914
324 884
Index (2009 = 100)
100
100
99
108
Využití kapacity (v %)
27
64
75
69
Index (2009 = 100)
100
237
279
257
Zdroj: Odpovědi na dotazník a žádost o přezkum
b) Objem prodeje, podíl na trhu a růst
(124)
Objem prodeje výrobního odvětví Unie na trhu Unie odběratelům, kteří nejsou ve spojení (stanovený na základě prodeje odběratelům v Unii, kteří jsou ve spojení, i těm, kteří nejsou ve spojení) sledoval v letech 2009-2011 trend spotřeby. Další náhlý růst v období přezkumného šetření je výsledkem přesunutí prodeje výrobního odvětví Unie odběratelům v Unii, kteří jsou ve spojení, na odběratele v Unii, kteří ve spojení nejsou, což bylo zaznamenáno v letošním roce. Došlo k tomu v důsledku změny v podnikové struktuře jednoho výrobce v Unii.
Tabulka 7
Prodej výrobního odvětví Unie odběratelům, kteří nejsou ve spojení
2009
2010
2011
OPŠ
Objem (v tunách)
60 257
113 048
122 860
191 525
Index (2009 = 100)
100
188
204
318
Zdroj: Odpovědi na dotazník a žádost o přezkum
(125)
Jelikož objem prodeje na trhu Unie sledoval trend spotřeby, zůstal po počátečním nárůstu v roce 2010 podíl výrobního odvětví Unie na trhu během posuzovaného období poměrně stálý.
Tabulka 8
Podíl výrobního odvětví Unie na trhu
2009
2010
2011
OPŠ
Podíl výrobního odvětví Unie na trhu (v %)
14
21
22
25
Index (2009 = 100)
100
155
165
187
Zdroj: Odpovědi na dotazník, Eurostat
(126)
Jak je uvedeno v 111. bodě odůvodnění, mezi rokem 2009 a obdobím přezkumného šetření vzrostla spotřeba v Unii o 40 %. Ve stejném období se výrobnímu odvětví Unie podařilo mírně zvýšit svůj objem prodeje a podíl na trhu.
c) Zaměstnanost a produktivita
(127)
V souvislosti s dotčeným výrobkem vzrostla zaměstnanost ve výrobním odvětví Unie v posuzovaném období o téměř 50 %. Tento nárůst počtu zaměstnanců byl spojen s ještě silnějším růstem produktivity, měřené výstupem (v tunách) na zaměstnance za jeden rok, která ve stejném období činila 86 %.
Tabulka 9
Zaměstnanost a produktivita
2009
2010
2011
OPŠ
Počet zaměstnanců
701
869
1064
1042
Index (2009 = 100)
100
124
152
149
Produktivita (v jednotkách na zaměstnance)
116
222
212
216
Index (2009 = 100)
100
191
183
186
Zdroj: Odpovědi na dotazník, žádost o přezkum.
d) Velikost skutečného dumpingového rozpětí a překonání účinků dřívějšího dumpingu
(128)
Jak je uvedeno v 37. a 87. bodě odůvodnění, dumpingové rozpětí u dovozu z dotčených zemí zůstalo nadále vysoké. Analýza určitých ukazatelů újmy ukázala, že výrobní odvětví překonává účinky minulého dumpingu. Hospodářské oživení však nastalo teprve nedávno a v průběhu období přezkumného šetření byl na trhu Unie zaznamenán i určitý pokles různých ukazatelů újmy, jako je ziskovost, peněžní tok, návratnost investic. Dále je třeba poznamenat, že k příznivému vývoji dochází díky ochraně, kterou poskytují stávající antidumpingová opatření. V případě zrušení uvedených opatření by skutečné dumpingové rozpětí mělo výrazný dopad na výrobní odvětví Unie.
e) Průměrné jednotkové prodejní ceny na trhu Unie a jednotkové výrobní náklady
(129)
Průměrné prodejní ceny spolupracujících výrobců v Unii určené odběratelům v Unii, kteří nejsou ve spojení, se zvýšily o 25 % v období 2009-2011 a v období přezkumného šetření opět klesly. V tomto pohybu cen se obecně odráží změny v nákladech na suroviny a energii ve stejném období. Podobný trend, tj. nárůst v období 2009-2011 a pokles v období přezkumného šetření, lze pozorovat u prodejních cen dovozu ze třetích zemí, které jsou držiteli značného podílu na trhu Unie.
Tabulka 10
Prodejní ceny a náklady
2009
2010
2011
OPŠ
Průměrná jednotková prodejní cena v Unii pro odběratele, kteří nejsou ve spojení (v EUR za tunu)
1 136
1 282
1 421
1 151
Index (2009 = 100)
100
113
125
101
Jednotkové výrobní náklady (v EUR za tunu)
1 094
1 031
1 228
1 063
Index (2009 = 100)
100
94
112
97
Zdroj: Odpovědi na dotazník
f) Ziskovost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost získávat kapitál
(130)
V posuzovaném období se peněžní tok, investice a návratnost investic výrobců v Unii a jejich schopnost získávat kapitál vyvíjely takto:
Tabulka 11
Ziskovost, peněžní tok, investice, návratnost investic
2009
2010
2011
OPŠ
Ziskovost prodeje v Unii odběratelům, kteří nejsou ve spojení (procentní podíl na obratu z prodeje)
2,3
27,0
18,3
7,4
Peněžní tok (v EUR)
4 554 714
44 888 689
39 959 668
19 353 017
Investice (v EUR)
26 599 036
20 962 570
25 274 658
27 076 802
Index (2009 = 100)
100
79
95
102
Návratnost investic (v %)
- 62,6
159,2
58,3
24,8
Zdroj: Odpovědi na dotazník
(131)
Ziskovost spolupracujících výrobců v Unii byla stanovena tak, že čistý zisk před zdaněním z prodeje obdobného výrobku odběratelům v Unii, kteří nejsou ve spojení, byl vyjádřen jako procentní podíl z obratu z tohoto prodeje. V roce 2009 bylo ziskové rozpětí velmi nízké, pro některé výrobce v Unii záporné; v roce 2010 se však začalo zvyšovat, společně s růstem spotřeby a prodeje. Je však třeba poznamenat, že v období přezkumného šetření se ziskové rozpětí snížilo, přestože objem prodeje spolupracujícího výrobního odvětví Unie (rovněž při zohlednění změn v podnikové struktuře) byl stabilní. Tato skutečnost vzbudila obavy, pokud jde o budoucí vývoj ziskového rozpětí výrobního odvětví EU.
(132)
Peněžní tok, což je schopnost výrobního odvětví samofinancovat své činnosti, který byl vypočítán na základě operací, byl po celé posuzované období kladný. Tento ukazatel se však zlepšil teprve v roce 2010; poté se ve dvou následujících letech výrazně zhoršil. Šetření rovněž prokázalo, že toto zhoršení týkající se peněžního toku bylo výraznější u menších výrobců v Unii. Tato skutečnost vzbudila obavy, pokud jde o schopnost výrobního odvětví EU pokračovat v nezbytném samofinancování jeho činností ve stávající hospodářské situaci.
(133)
Vývoj v oblasti ziskovosti a peněžního toku během posuzovaného období měl dopad na schopnost spolupracujících výrobců v Unii investovat do jejich činností. Výsledkem je, že úroveň investic zůstává v posuzovaném období poměrně vysoká a stabilní. Návratnost investic vyjádřená jako zisk v procentech čisté účetní hodnoty investic dosáhla kladných hodnot teprve po roce 2009. Avšak tento ukazatel následoval trend v oblasti ziskovosti a peněžního toku, v roce 2010 dosáhl rovněž vrcholu a v letech 2011-2012 plynule klesal.
(134)
Na základě výše uvedených skutečností lze vyvodit závěr, že ačkoli finanční výsledky spolupracujících výrobců v Unii byly nadále dobré během větší části posuzovaného období, ke konci uvedeného období se začaly zhoršovat, zejména v období přezkumného šetření. Jak ukazuje tabulka 11, ziskovost prodeje EU značně klesla a peněžní tok výrobního odvětví Unie byl nižší než hodnota investic, což poukazuje na to, že výrobní odvětví Unie bylo v období přezkumného šetření nuceno využít externího financování.
(135)
Ve stejné době byly zaznamenány obavy týkající se schopnosti získávat kapitál. Pokud by stávající opatření pozbyla platnosti, mohl by uvedený faktor působit jako kritický aspekt oslabení výrobního odvětví Unie. V současné ekonomické situaci je pravděpodobné, že by výrobní odvětví Unie obtížně nacházelo finanční prostředky, aby čelilo návratu dumpingového dovozu z dotčených zemí, a mohlo by velice rychle opět utrpět vážnou újmu. Tato možnost je zejména znepokojující, pokud jde o malé a střední podniky, které jsou součástí výrobního odvětví Unie.
g) Zásoby
(136)
Ačkoli konečný stav zásob spolupracujících výrobců v Unii vzrostl mezi rokem 2009 a obdobím přezkumného šetření o 32 %, snížil se úměrně úrovni výroby a výrobci jej nepovažují za nezvykle velký.
Tabulka 12
Konečný stav zásob
2009
2010
2011
OPŠ
Konečný stav zásob (v tunách)
23 946
21 214
26 117
31 504
Index (2009 = 100)
100
89
109
132
Zdroj: Odpovědi na dotazník
h) Náklady práce
(137)
Počet osob zaměstnaných spolupracujícími výrobci v Unii se v posuzovaném období zvýšil o téměř 50 %, průměrné mzdy těchto zaměstnanců byly v uvedeném období stabilní.
Tabulka 13
Náklady práce
2009
2010
2011
OPŠ
Průměrné náklady práce na zaměstnance
(v EUR)
29 705
30 296
28 991
29 837
Index (2009 = 100)
100
102
98
100
Zdroj: Odpovědi na dotazník
ZÁVĚR K SITUACI VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ UNIE
(138)
Šetření ukázalo, že se dovoz levných dumpingových výrobků z dotčených zemí na trh Unie po uložení původních opatření v roce 2008 snížil. Výrobní odvětví Unie mohlo díky tomu dosáhnout vysoké úrovně výroby, zvýšit svůj objem prodeje, podíl na trhu a ziskovost a zlepšit svou celkovou finanční situaci.
(139)
Proto byl učiněn závěr, že výrobní odvětví Unie neutrpělo během období přezkumného šetření podstatnou újmu. Vzhledem k poklesu spotřeby a zhoršení některých finančních ukazatelů během období přezkumného šetření, například ziskovosti, peněžního toku a návratnosti investic, však situace výrobního odvětví Unie zůstává nestabilní.
F. PRAVDĚPODOBNOST OBNOVENÍ ÚJMY
1. Předběžné poznámky
(140)
Aby mohla být posouzena pravděpodobnost obnovení újmy v případě, že by opatření pozbyla platnosti, byl analyzován možný dopad dovozu z ČLR na trh Unie a na výrobní odvětví Unie v souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení.
(141)
Analýza se soustředila na trend spotřeby na trhu Unie, volnou kapacitu, obchodní toky, atraktivitu trhu Unie a chování dotčených zemí v oblasti tvorby cen.
2. Spotřeba v Unii
(142)
Spotřeba dotčeného výrobku v Unii se v období přezkumného šetření snížila vůči předchozímu roku o 10 %. To zároveň znamená snížení o více než 25 % v porovnání s úrovní před krizí v roce 2007. Pokles spotřeby dotčeného výrobku je důsledkem klesající výroby oceli v Unii, přičemž lze v příštích letech očekávat další pokles. To bude náročné pro výrobní odvětví Unie, které se bude pohybovat ve velmi konkurenčním prostředí. Má se proto za to, že nelze připustit levný dumpingový dovoz z ČLR a Ruska. Takový dovoz bude vyvolávat tlak na snižování cen na trhu a narušovat hospodářskou soutěž a jeho důsledkem bude podstatná újma způsobená výrobcům v Unii.
3. Volná kapacita, obchodní toky a atraktivita trhu Unie a chování dotčených třetích zemí v oblasti tvorby cen
a) ČLR
(143)
Je třeba poznamenat, že celková výrobní kapacita dotčeného výrobku v ČLR se odhaduje na 10-11 milionů tun, což převyšuje celkovou spotřebu FeSi. Zároveň celkové využití kapacity činí přibližně 50 %.
(144)
Čínský vývoz FeSi do celého světa byl v posuzovaném období poměrně stálý, dosáhl 0,8 milionu tun. Tato úroveň vývozu je především výsledkem omezení uvedených ve 41. bodě odůvodnění. Unie však tyto mechanismy nekontroluje a omezení vývozu může čínská vláda kdykoli zrušit, což by pro trh Unie představovalo vážnou hrozbu zaplavení čínským vývozem dotčeného výrobku.
(145)
I v případě, že omezení vývozu budou nadále v platnosti, je třeba zdůraznit, že stávající celosvětový objem vývozu ČLR převyšuje celkovou spotřebu v Unii.
(146)
Lze oprávněně očekávat, že pokud by opatření byla zrušena, v důsledku atraktivity trhu EU uvedené v bodech odůvodnění 40-49 by přinejmenším část stávajícího čínského vývozu byla přesměrována na trh Unie, zvláště proto, že již velmi brzy bude čelit znásobené konkurenci na svých obvyklých asijských trzích; tato konkurence bude důsledkem zvýšené výrobní kapacity v Malajsii, jak je uvedeno ve 44. bodě odůvodnění.
(147)
Pozbytí platnosti antidumpingových cel ve spojení s tvrdší konkurencí v Asii s největší pravděpodobností učiní z trhu Unie atraktivní odbytiště pro čínské vývozce. V této souvislosti je vhodné připomenout, že před uložením opatření byla ČLR významným vývozcem na trh Unie.
(148)
V neposlední řadě stávající úroveň čínských vývozních cen, rozsah zjištěného dumpingového rozpětí a existence výrazného cenového podbízení potvrzují, že bez antidumpingových opatření se bude nekalá soutěž ze strany čínských vývozců opakovat a povede k podstatné újmě výrobního odvětví Unie.
b) Rusko
(149)
Během přezkumného šetření bylo určeno, že výroba dotčeného výrobku v Rusku v období přezkumného šetření činila 633 000 tun a výrobní kapacita se odhaduje na 900 000 tun. Z toho vyplývá přibližně 267 000 tun volné kapacity, která je sama o sobě dostatečná pro zásobení jedné třetiny poptávky Unie.
(150)
Pokud jde o ruský vývoz dotčeného výrobku, je třeba poznamenat, že Rusko v současné době vyváží 73 % své produkce. Kromě Unie jsou tradičními vývozními trhy Ruska USA, Japonsko a Jižní Korea. S ohledem na znásobenou konkurenci na asijských trzích, jak je uvedeno ve 44. bodě odůvodnění, existují nepochybné náznaky, že většina těchto obchodních toků bude přesměrována do Unie, pokud budou zrušena antidumpingová opatření. Tento vývoj by mohl být ještě výraznější, pokud by v současnosti v USA probíhající antidumpingové šetření dovozu z Ruska (které vyplývá z šetření zahájeného v červenci 2013) vedlo k uložení opatření.
(151)
V tomto ohledu jeden vyvážející výrobce z Ruska uvedl, že uložení cla z ferosilicia pocházejícího z Ruska v USA je nepravděpodobné. S cílem podložit toto tvrzení byla předložena určitá neformální zjištění z probíhajícího šetření. Tento výrobce však na podporu svého tvrzení neposkytl žádné podložené důkazy a vzhledem k tomu, že antidumpingové šetření ze strany USA bylo zahájeno a stále probíhá, uložení opatření nelze vyloučit.
(152)
Pozbytí platnosti antidumpingových cel ve spojení s tvrdší konkurencí na jejich hlavních vývozních trzích učiní z trhu Unie atraktivní odbytiště pro ruské vývozce. V této souvislosti je vhodné připomenout, že před uložením opatření bylo Rusko významným vývozcem na trh Unie a je na tomto trhu stále přítomné navzdory opatřením, která platí již pět let.
(153)
V neposlední řadě je třeba zdůraznit, že hrozba, kterou představuje objem ruského dovozu, zostřuje cenová politika Ruska na jeho vývozních trzích. Původní šetření i stávající šetření před pozbytím platnosti ukázala, že ruské dumpingové praktiky se zdají být strukturované, vzhledem k tomu, že vývozní ceny jsou soustavně nižší než ceny na ruském domácím trhu. Stávající šetření navíc potvrzuje, že ceny dovozu z Ruska se i nadále podbízejí prodejním cenám výrobců v Unii.
4. Závěr
(154)
S ohledem na výsledky šetření, zejména ohledně volné kapacity v dotčených zemích, pokračování dumpingu a omezené schopnosti čínských a ruských vývozců prodávat na jiných hlavních trzích třetích zemí, což zvyšuje atraktivitu trhu Unie, se má za to, že zrušení uložených opatření by oslabilo postavení výrobního odvětví Unie na jeho hlavním trhu a že v důsledku pravděpodobného čínského a ruského dovozu za dumpingové ceny by se zopakovala způsobená újma.
(155)
Neexistuje žádný důvod k domněnce, že lepší výsledky výrobního odvětví Unie dosažené díky platným opatřením by zůstaly zachovány nebo by dále posílily, pokud by opatření byla zrušena. Naopak, existují příznivé podmínky pro pravděpodobný přesun dovozu z dotčených zemí na trh Unie za dumpingové ceny a ve velkém objemu. Tento dovoz by pravděpodobně poškodil pozitivní vývoj na trhu Unie, jenž se projevil v posuzovaném období. Pravděpodobný objem dumpingového dovozu by dokázal vyvinout tlak na prodejní ceny výrobního odvětví Unie a způsobit mu ztrátu podílu na trhu. To by mělo nepříznivý dopad na finanční výsledky výrobního odvětví Unie, které je stále nestabilní.
(156)
V souvislosti s tím jsme obdrželi od ruského vyvážejícího výrobce připomínku, že přetrvání újmy nelze zakládat na pouhé možnosti přetrvání újmy, ale spíše na její pravděpodobnosti. Šetření však odhalilo řadu skutečností, včetně toho, že dumpingové praktiky ruských výrobců pokračují, a prokázalo rovněž existenci volné kapacity v Rusku. Skutečností dále zůstává, že spotřeba v Unii je v období přezkumného šetření nižší, než byla při původním šetření. V celosvětovém měřítku se pak očekává větší výstup daného výrobku, zejména na asijském trhu. Pokud se zváží všechny uvedené skutečnosti, lze nabýt poměrné jistoty, že na základě dostupných faktů by v případě pozbytí platnosti opatření bylo výrobní odvětví Unie opět poškozováno dumpingovým dovozem.
G. ZÁJEM UNIE
1. Úvod
(157)
V souladu s článkem 21 základního nařízení bylo zkoumáno, zda by zachování stávajících opatření nebylo v rozporu se zájmem Unie jako celku. Zájem Unie byl určen na základě zhodnocení zájmů různých subjektů, jichž se věc týká, tedy zájmů výrobního odvětví Unie, dovozců a uživatelů. Všem zúčastněným stranám byla poskytnuta příležitost, aby předložily svá stanoviska podle čl. 21 odst. 2 základního nařízení.
(158)
Toto šetření je přezkumem stávajících opatření, a proto bylo možné posoudit případný nepřípustný nepříznivý dopad stávajících antidumpingových opatření na zúčastněné strany.
2. Zájem výrobního odvětví Unie
(159)
V 154. bodě odůvodnění výše byl učiněn závěr, že situace výrobního odvětví Unie by se pravděpodobně vážně zhoršila, pokud by antidumpingová opatření pozbyla platnosti. Zachování opatření by tedy bylo ku prospěchu výrobního odvětví Unie, jelikož výrobci v Unii by měli být schopni udržet objem prodeje, podíl na trhu, ziskovost a celkově pozitivní hospodářskou situaci. Naopak ukončení platnosti opatření by vážně ohrozilo životaschopnost výrobního odvětví Unie, jelikož lze důvodně očekávat změnu orientace čínského a ruského dovozu na trh Unie za dumpingové ceny a ve velkém objemu, což by vedlo k obnovení újmy.
3. Zájem uživatelů
(160)
Při stávajícím šetření s Komisí spolupracovalo deset uživatelů v Unii (slévárny a výrobci oceli). Čtyři odpovědi tvořily připomínky obecné povahy a pouze šest uživatelů zaslalo úplné odpovědi na dotazník. Na základě takto získaných údajů bylo určeno, že náklady na dotčený výrobek měly v průměru přibližně 1 % dopad na celkové výrobní náklady uživatelů a nedosáhly výše 2 % u žádného spolupracujícího výrobce. Proto navzdory ztrátovosti některých uživatelů mezi rokem 2011 a obdobím přezkumného šetření ve ztrátě nelze jejich situaci přičítat antidumpingovým clům na dovoz FeSi.
(161)
Je třeba zohlednit, že podíl ČLR a Ruska na trhu během původního šetření činil přibližně 40 % trhu Unie a cla pro obě uvedené země se pohybovala mezi 15,6 % a 31,2 %. Možný dopad pozbytí platnosti uvedených cel by proto mohl být považován za úsporu nákladů v průměru nejvýše 0,1 % (vypočítáno na základě 40 % podílu na trhu zemí, na něž se opatření vztahují, a s průměrným valorickým clem 20 %). Proto je nepravděpodobné, že by pozbytí platnosti cla mělo dopad na opětnou ziskovost uživatelů, kteří utrpěli ztráty v průběhu posledních dvou let posuzovaného období. V neposlední řadě vzhledem k charakteru dotčeného produktu, jakož i vzhledem k několika zdrojům zásobování trhu, mohou uživatelé snadno přejít k jinému dodavateli.
4. Zájem dovozců
(162)
Všichni známí dovozci byli informováni o zahájení přezkumu. Žádný z dovozců dotčeného výrobku neodpověděl na dotazník k výběru vzorku připojený k oznámení o zahájení přezkumu. Šetřením bylo zjištěno, že dovozci mohou snadno nakupovat od různých zdrojů, které jsou v současné době dostupné na trhu, zejména od výrobního odvětví Unie a od velkých vývozců ze třetích zemí, kteří prodávají za ceny, jež nejsou dumpingové. Jelikož dovozci neprojevili zájem, byl učiněn závěr, že zachování opatření by nebylo proti jejich zájmu.
5. Závěr
(163)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem byl učiněn závěr, že neexistují žádné přesvědčivé důvody proti zachování stávajících antidumpingových opatření.
H. ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
(164)
Všechny strany byly informovány o stěžejních skutečnostech a důvodech, na jejichž základě byl přijat záměr doporučit, aby byla stávající opatření zachována. Byla jim rovněž poskytnuta lhůta pro podání připomínek k poskytnutým informacím. Podání a připomínky byly v odůvodněných případech náležitě vzaty v úvahu.
(165)
Z těchto důvodů by měla být v souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení antidumpingová opatření na dovoz ferosilicia pocházejícího z ČLR a Ruska uložená nařízením (ES) č. 172/2008 zachována.
(166)
Aby bylo minimalizováno riziko obcházení uložených opatření z důvodu velkých rozdílů v celních sazbách, má se za to, že v tomto případě jsou nezbytná zvláštní opatření za účelem zajištění řádného uplatňování antidumpingových cel. Tato zvláštní opatření, která se týkají pouze společností, pro něž je stanovena individuální celní sazba, zahrnují: povinnost předložit celním orgánům členských států platnou obchodní fakturu, která splňuje požadavky stanovené v příloze tohoto nařízení. Dovoz, k němuž uvedená faktura přiložena není, podléhá zbytkovému antidumpingovému clu použitelnému na všechny ostatní výrobce.
(167)
Výbor zřízený čl. 15 odst. 1 základního nařízení nezaujal žádné stanovisko,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovoz ferosilicia, v současnosti kódů KN 7202 21 00, 7202 29 10 a 7202 29 90, pocházejícího z Čínské lidové republiky a Ruska.
2. Sazba konečného antidumpingového cla, která se použije na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením pro výrobky popsané v odstavci 1 a vyráběné níže uvedenými společnostmi, činí:
Země
Společnost
Sazba antidumpingového cla (v %)
Doplňkový kód TARIC
Čínská lidová republika
Erdos Xijin Kuang Co., Ltd., Qipanjing Industry Park
15,6
A829
Lanzhou Good Land Ferroalloy Factory Co., Ltd., Xicha Villa
29,0
A830
Všechny ostatní společnosti
31,2
A999
Rusko
Bratsk Ferroalloy Plant, Bratsk
17,8
A835
Všechny ostatní společnosti
22,7
A999
3. Použití individuálních celních sazeb stanovených pro společnosti uvedené v odstavci 2 je podmíněno předložením platné obchodní faktury, která splňuje požadavky stanovené v příloze, celním orgánům členských států. Není-li taková faktura předložena, použije se celní sazba platná pro „všechny ostatní společnosti“.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 9. dubna 2014.
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 360/2014
av den 9 april 2014
om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av ferrokisel med ursprung i Folkrepubliken Kina och Ryssland efter en översyn vid giltighetstidens utgång i enlighet med artikel 11.2 i rådets förordning (EG) nr 1225/2009
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1225/2009 av den 30 november 2009 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (1) (nedan kallad grundförordningen), särskilt artikel 11.2, 11.5 och 11.6, och
av följande skäl:
A. FÖRFARANDE
1. Gällande åtgärder
(1)
Efter en antidumpningsundersökning (nedan kallad den ursprungliga undersökningen) införde rådet genom förordning (EG) nr 172/2008 (2), en slutgiltig antidumpningstull på import av ferrokisel som för närvarande klassificeras enligt KN-nummer 7202 21 00, 7202 29 10 och 7202 29 90 med ursprung i Folkrepubliken Kina (nedan kallad Kina), Egypten, Kazakstan, f.d. jugoslaviska republiken Makedonien och Ryssland (nedan kallade de slutgiltiga antidumpningsåtgärderna).
(2)
Åtgärderna infördes i form av en värdetull på 31,2 % på import från Kina för alla företag utom Erdos Xijin Kuangye Co. (15,6 %) och Lanzhou Good Land Ferroalloy Factory Co. (29,0 %), 18 % på import från Egypten för alla företag utom Egyptian Ferroalloys Co. (15,4 %), 33,9 % på import från Kazakstan, 5,4 % på import från f.d. jugoslaviska republiken Makedonien och 22,7 % på import från Ryssland för alla företag utom Bratsk Ferroalloy Plant (17,8 %).
(3)
Genom rådets genomförandeförordning (EU) nr 1297/2009 (3) upphävdes den antidumpningstull som infördes genom förordning (EG) nr 172/2008 på import av ferrokisel med ursprung i f.d. jugoslaviska republiken Makedonien.
(4)
Den 30 november 2009 mottog Europeiska kommissionen (nedan kallad kommissionen) en begäran om partiell interimsöversyn enligt artikel 11.3 i grundförordningen (nedan kallad interimsöversynen). Begäran ingavs av en exporterande tillverkare från Ryssland, Joint Stock Company Chelyabinsk Electrometallurgical Integrated Plant, och dess närstående företag Joint Stock Company Kuznetsk Ferroalloy Works (nedan gemensamt kallade den ryska koncernen). Genom rådets genomförandeordning (EU) nr 60/2012 (4) avslutades den partiella interimsöversynen på grund av bristande bevis för att de förändrade omständigheterna var av bestående karaktär. Framför allt kunde den ryska koncernen inte visa att dess prisbeteende var av bestående karaktär. Således ändrades inte den dumpningsmarginal som hade fastställts för den ryska koncernen i den ursprungliga undersökningen. Den ryska koncernens prisåtagande avvisades av samma skäl.
2. Begäran om översyn vid giltighetstidens utgång
(5)
Efter ett tillkännagivande om att de gällande slutgiltiga antidumpningsåtgärderna snart skulle upphöra att gälla (5), mottog kommissionen den 28 november 2012 en begäran om inledande av en översyn vid giltighetstidens utgång av dessa åtgärder enligt artikel 11.2 i grundförordningen. Begäran ingavs av Euroalliages (nedan kallad sökanden), i egenskap av företrädare för tillverkare som står för mer än 25 % av unionens sammanlagda produktion av ferrokisel.
(6)
Begäran gällde följande två länder: Kina och Ryssland.
(7)
Begäran grundades på att dumpningen och skadan för unionsindustrin sannolikt skulle fortsätta eller återkomma om åtgärderna upphörde att gälla.
3. Inledande av en översyn vid giltighetstidens utgång
(8)
Efter samråd med rådgivande kommittén fastställde kommissionen att det förelåg tillräcklig bevisning för att inleda en översyn vid giltighetstiden utgång och offentliggjorde den 28 februari 2013 i Europeiska unionens officiella tidning (6) ett tillkännagivande om inledande av en översyn vid giltighetstidens utgång enligt artikel 11.2 i grundförordningen (nedan kallat tillkännagivandet om inledande).
4. Undersökning
4.1 Översynsperiod och skadeundersökningsperiod
(9)
Undersökningen av fortsatt eller återkommande dumpning omfattade perioden 1 januari 2012-31 december 2012 (nedan kallad översynsperioden eller ÖP i tabeller). Undersökningen av tendenser av betydelse för bedömningen av sannolikheten för fortsatt eller återkommande skada omfattade perioden 1 januari 2009-31 december 2012 (nedan kallad skadeundersökningsperioden).
4.2 Parter som berörs av undersökningen
(10)
Kommissionen underrättade officiellt sökanden och övriga kända tillverkare i unionen, exporterande tillverkare i Kina och Ryssland, icke-närstående importörer, de användare som man visste var berörda samt företrädarna för de exporterande länderna om att en undersökning vid giltighetstidens utgång hade inletts. Berörda parter gavs möjlighet att inom den tid som angavs i tillkännagivandet om inledande lämna skriftliga synpunkter och begära att bli hörda.
(11)
Alla berörda parter som begärde att bli hörda och som visade att det fanns särskilda skäl att höra dem gavs tillfälle att bli hörda.
(12)
Eftersom antalet exporterande tillverkare i Kina och icke-närstående importörer i unionen som berörs verkade stort, angav kommissionen i tillkännagivandet om inledande att den i enlighet med artikel 17 i grundförordningen hade för avsikt att tillämpa ett stickprovsförfarande. För att kommissionen skulle kunna besluta om en stickprovsundersökning var nödvändig och i så fall göra ett urval, ombads de ovannämnda parterna att ge sig till känna inom 15 dagar från det att översynen hade inletts och till kommissionen lämna de uppgifter som begärts i tillkännagivandet om inledande.
(13)
Eftersom bara en enda exporterande tillverkare i Kina lämnade de uppgifter som begärts i tillkännagivandet om inledande och var villig att samarbeta med kommissionen, beslutade man att inte tillämpa något stickprovsförfarande på exporterande tillverkare i Kina. Efter att ha tagit emot frågeformuläret bestämde sig den exporterande tillverkaren för att inte fortsätta samarbeta. Därför anses ingen exporterande tillverkare i Kina ha samarbetat i undersökningen.
(14)
När det gäller Ryssland uppmanades samtliga kända ryska tillverkare att samarbeta i undersökningen, alltså Bratsk Ferroalloy, Serov Ferroalloy, NLMK och den ryska koncernen. Endast den ryska koncernen samarbetade med kommissionen i den aktuella översynen.
(15)
Ingen icke-närstående importör besvarade frågeformuläret. Därför anses ingen icke-närstående importör i unionen ha samarbetat i undersökningen.
(16)
Sex av sju kända tillverkare av ferrokisel i unionen besvarade frågeformuläret. Eftersom antalet tillverkare i unionen var begränsat, planerades inget stickprovsförfarande i översynen.
(17)
Kontrollbesök gjordes hos följande företag:
a)
Tillverkare i unionen
FERROATLANTICA Group:
Ferroatlantica S.L. - Madrid, Spanien
Ferropem - Chambéry, Frankrike
HUTA LAZISKA SA - Laziska-Gorne, Polen
OFZ a.s. - Istebne, Slovakien
TDR LEGURE d.o.o. - Ruse, Slovenien
VARGÖN ALLOYS AB - Vargön, Sverige
b)
Användare i unionen:
Aperam SA - Luxemburg
Ugitech - Ugine, Frankrike
c)
Exporterande tillverkare i Ryssland:
Den ryska koncernen:
JSC Chelyabinsk Electrometallurgical Plant (nedan kallad JSC CHEMK) - Chelyabinsk, Ryssland
JSC Kuznetsk Ferroalloy Works (nedan kallad JSC KF) - Novokuznetsk, Ryssland
RFA International LP (nedan kallad RFAI) - Mishawaka, Förenta staterna
d)
Tillverkare i det jämförbara landet
Elkem AS, Oslo, Norge
FESIL Rana Metall AS, Trondheim, Norge
Finnfjord AS, Finnsnes, Norge
B. BERÖRD PRODUKT OCH LIKADAN PRODUKT
1. Berörd produkt
(18)
Den berörda produkten är ferrokisel som för närvarande klassificeras enligt KN-nummer 7202 21 00, 7202 29 10 och 7202 29 90 med ursprung i Kina och Ryssland.
(19)
Ferrokisel framställs i ljusbågsugnar genom reduktion av kvarts med hjälp av kolhaltiga produkter. Denna process är mycket energikrävande. Ferrokisel säljs i form av stycken, korn eller pulver och förekommer i olika kvaliteter som skiljer sig åt beträffande kiselhalten och halten av föroreningar (t.ex. aluminium). Ferrokisel innehållande minst 70 viktprocent kisel anses vara av hög renhetsgrad. Ferrokisel innehållande mer än 55 men mindre än 70 viktprocent kisel anses vara av normal renhetsgrad och ferrokisel innehållande mindre än 55 viktprocent anses vara av låg renhetsgrad. Den berörda produkten används huvudsakligen inom järn- och stålindustrin som ett deoxidationsmedel och som legering.
2. Likadan produkt
(20)
Eftersom Kina inte är en marknadsekonomi och inte har omfattats av undersökningen, har Norge i stället använts som jämförbart land. Det ferrokisel som producerades av unionsindustrin och såldes i unionen och det ferrokisel som producerades och såldes i Norge (nedan kallat jämförbart land) och i Ryssland konstaterades ha samma grundläggande fysiska och tekniska egenskaper och samma grundläggande användningsområden som ferrokisel som tillverkas i Kina och Ryssland och exporteras till unionen. De anses därför vara likadana produkter i den mening som avses i artikel 1.4 i grundförordningen.
C. SANNOLIKHET FÖR FORTSATT ELLER ÅTERKOMMANDE DUMPNING
(21)
I enlighet med artikel 11.2 i grundförordningen undersökte kommissionen huruvida ett upphörande av gällande åtgärder sannolikt skulle leda till fortsatt eller återkommande dumpning från de båda berörda länderna.
IMPORTEN FRÅN KINA
1. Inledande anmärkningar
(22)
Såsom anges i skäl 13 samarbetade ingen kinesisk exporterande tillverkare i undersökningen. Eftersom ingen kinesisk exporterande tillverkare samarbetade, grundar sig den övergripande analysen, där dumpningsberäkningen ingår, på tillgängliga uppgifter enligt artikel 18 i grundförordningen.
(23)
Bedömningen av risken för fortsatt eller återkommande dumpning gjordes därför med utgångspunkt i begäran om översyn vid giltighetstidens utgång och andra informationskällor, till exempel handelsstatistik om import och export (Eurostat och kinesiska exportdata) och annan offentlig information.
(24)
Avsaknaden av samarbete påverkade jämförelsen mellan normalvärdet och exportpriset på de olika typerna av den berörda produkten. Såsom förklaras i skäl 30 ansågs det lämpligt att fastställa både normalvärdet och exportpriset på global basis, alltså för en enda produkt, i enlighet med artikel 18 i grundförordningen.
(25)
I enlighet med artikel 11.9 i grundförordningen användes samma metod för att fastställa dumpning som i den ursprungliga undersökningen i de fall där det konstaterades att omständigheterna var oförändrade.
2. Dumpning av import under översynsperioden
2.1 Fastställande av normalvärdet
(26)
I sitt tillkännagivande om inledande uppmanade kommissionen alla berörda parter att lämna synpunkter på förslaget att använda Norge som tredjeland med marknadsekonomi för att konstruera normalvärdet för Kina. Norge användes som jämförbart land i den ursprungliga undersökningen. Eftersom ingen av parterna lämnade synpunkter på förslaget, beslöts det att Norge återigen skulle användas som tredjeland med marknadsekonomi för att fastställa normalvärdet för Kina i enlighet med artikel 2.7 a i grundförordningen.
(27)
I enlighet med artikel 2.2 i grundförordningen undersökte kommissionen först huruvida den totala volym av den likadana produkten som de samarbetande tillverkarna i Norge sålde till oberoende kunder på hemmamarknaden var representativ med hänsyn till den totala exportvolymen från Kina till unionen, dvs. huruvida den totala försäljningsvolymen på hemmamarknaden motsvarade minst 5 % av den sammanlagda volymen av exportförsäljningen av den berörda produkten till unionen. Utifrån detta konstaterades att den sammanlagda försäljningen på hemmamarknaden i det jämförbara landet var representativ.
(28)
Vidare undersökte man huruvida den inhemska försäljningen av den likadana produkten kunde anses ha skett vid normal handel enligt artikel 2.4 i grundförordningen. Det skedde genom att man fastställde andelen lönsam försäljning till oberoende kunder på hemmamarknaden under översynsperioden.
(29)
Normalvärdet fastställdes således utifrån det faktiska priset på hemmamarknaden, beräknat som ett vägt genomsnittspris på den lönsamma inhemska försäljningen under översynsperioden.
2.2 Fastställande av exportpriset
(30)
Såsom anges i skäl 24 samarbetade ingen kinesisk exporterande tillverkare i undersökningen. Exportpriset fastställdes därför utifrån de mest tillförlitliga uppgifter som fanns tillgängliga, i enlighet med artikel 18 i grundförordningen.
(31)
Först extraherades försäljningsvolym och importpriser från Eurostats importdatabas för de tre KN-nummer som anges i skäl 18, dvs. för de olika kvaliteterna. Eftersom det bedömdes lämpligt att fastställa ett genomsnittligt exportpris justerades data som extraherats för KN-nummer 7202 29 10 och 7202 29 90 med hänsyn till kiselinnehållet i KN-nummer 7202 21 00. Detta är den metod som i begäran om översyn föreslås för att få en uppskattning av den totala importvolymen beräknat på ferrokisel av typen FeSi-75. Volym och importpriser för dessa tre KN-nummer aggregerades och viktades för att få fram ett genomsnitt.
(32)
Detta genomsnittliga importpris på cif-nivå justerades slutligen genom avdrag för framför allt transportkostnader så att värdet fritt fabrik erhölls. Försäljningspriset fastställdes således i enlighet med artikel 2.8 i grundförordningen utifrån den uppgift som fanns i Eurostats importstatistik om det pris som faktiskt betalats eller skulle betalas.
2.3 Jämförelse och justeringar
(33)
Normalvärdet och exportpriset jämfördes på nivån fritt fabrik. För att jämförelsen skulle bli rättvis beaktades även skillnader som påverkar prisernas jämförbarhet i enlighet med artikel 2.10 i grundförordningen. Justeringar gjordes framför allt för att avspegla exporttullarna, och eftersom ingen exporterande tillverkare i Kina samarbetade baserades dessa på uppgifterna i begäran om översyn.
2.4 Dumpning under översynsperioden
(34)
Utifrån ovanstående uppgifter fastställdes dumpningsmarginalen, uttryckt i procent av nettopriset fritt unionens gräns, före tull, till 165 %.
(35)
Det bör dock noteras att den totala volym av den berörda produkten som importeras till unionen har minskat kraftigt sedan införandet av de ursprungliga åtgärderna och att den ovan nämnda dumpningsmarginalen fastställdes utifrån en begränsad importvolym (mindre än 2 500 ton under översynsperioden).
(36)
För en fullständig analys undersöktes därför även de kinesiska exporterande tillverkarnas prissättningsbeteende på de tre viktigaste tredjelandsmarknaderna, nämligen Japan, Sydkorea och Förenta staterna.
(37)
I det syftet användes kinesiska exportsiffror för att fastställa de kinesiska exportpriserna till Japan, Sydkorea och Förenta staterna. Jämförelsen med det normalvärde som fastställts enligt ovan visade också att dumpning förekom och att marginalen uppgick till mellan 86 % och 92 % beroende på destinationsland.
3. Utvecklingen för importen om åtgärderna skulle upphöra att gälla
3.1 Kinas produktionskapacitet
(38)
Kina är världens i särklass största tillverkare av ferrokisel. Produktionskapaciteten under översynsperioden uppskattades till 10-11 miljoner ton per år. Ungefär halva kapaciteten i den kinesiska ferrokiselindustrin utnyttjades således. Det betyder att det för närvarande finns en outnyttjad kapacitet på omkring 5,5 miljoner ton per år, vilket är nästan sju gånger så mycket som hela förbrukningen i unionen. Trots den överkapacitet som finns i dagsläget förefaller det, utifrån uppgifter från sökanden, som om Kinas kapacitet håller på att byggas ut ytterligare genom större och mer effektiva ljusbågsugnar.
(39)
Det finns ingenting som tyder på att förbrukningen på Kinas hemmamarknad eller på tredjelandsmarknader skulle öka kraftigt och kunna absorbera den produktionsökning som skulle bli följden om de kinesiska tillverkarna började utnyttja hela sin kapacitet.
3.2 Unionsmarknadens attraktionskraft
(40)
Efter införandet av de slutgiltiga åtgärderna i februari 2008 minskade importen från Kina stadigt till en marginell nivå på mindre än 1 % av unionens förbrukning under översynsperioden. Efter en toppnivå på runt 330 400 ton 2007 minskade importen till mindre än 2 500 ton 2012. EU-marknaden för ferrokisel är dock fortsatt attraktiv för kinesiska exportörer.
(41)
Såsom anges ovan finns det en stor outnyttjad produktionskapacitet i Kina. Det finns följaktligen starka incitament till att hitta nya avsättningsmöjligheter för överskottskapaciteten. Eftersom den kinesiska staten har infört stränga exportrestriktioner (exporttullar på 25 %, mervärdesskatt som inte återbetalas och exportlicenser) minskade den samlade exporten från Kina från toppnivån på 1,5 miljoner ton 2007 till endast 0,4 miljoner ton 2009. Från 2010 märks dock en återhämtning för exporten och exportvolymen steg till 0,8 miljoner ton. För 2013 uppskattades den till 0,7 miljoner ton. De senaste siffrorna tyder på att exporten ligger på en stabil nivå som överstiger hela unionens förbrukning.
(42)
Trots dessa exportrestriktioner exporterade kinesiska tillverkare betydande volymer ferrokisel till marknader utan importrestriktioner (i första hand Japan, Sydkorea och Förenta staterna).
(43)
Den asiatiska marknaden skulle vid första påseendet kunna vara ett alternativ för att absorbera en del av Kinas överkapacitet. Enligt uppgifter från sökanden kan den senaste tidens utveckling dock ha gjort den marknaden mindre attraktiv för kinesiska exportörer.
(44)
Faktum är att Asienmarknaden kommer att påverkas kraftigt av att två nya ferrokiseltillverkare tillkommer i Malaysia (anläggningarna Pertama Ferroalloys och Sarawak Ferroalloy). Malaysias årliga produktion av ferrokisel beräknas öka med 420 000 ton från och med 2014 och den nya produktionen väntas exporteras till grannländer i Sydostasien, särskilt Japan som behöver 600 000 ton ferrokisel om året. Produktionen vid de nya malaysiska anläggningarna kommer att försämra Kinas exportmöjligheter i Sydostasien. Dessutom har japanska stålproducenter och sydkoreanska stålverk redan tecknat avtal om att köpa stora volymer ferrokisel från de nya malaysiska tillverkarna varje år, vilket ytterligare kommer att försvåra för de kinesiska exportörerna att komma in på marknaden.
(45)
I sina synpunkter på meddelandet av uppgifter hävdade den exporterande tillverkaren att den malaysiska produktionen var överskattad. Efter kontroll ansågs denna synpunkt stämma och Malaysias produktion korrigerades därför till ca 370 000 ton.
(46)
Utbyggnaden av produktionen i Malaysia väntas därmed öka konkurrensen på denna redan mättade marknad, där Kina och Ryssland i dagsläget har en betydande marknadsandel.
(47)
Den minskade förekomsten av kinesiska produkter på unionsmarknaden under översynsperioden kan främst förklaras med den kinesiska statens exportrestriktioner, såsom anges i skäl 41.
(48)
Priserna på EU-marknaden skulle också vara ett incitament för kinesiska producenter som behöver hitta avsättning för sin överkapacitet. Faktum är att det genomsnittliga priset på unionsmarknaden 2012 var minst lika högt som de kinesiska tillverkarnas priser på exporten till deras viktigaste destinationsländer (Japan, Sydkorea och Förenta staterna), vilket gör unionsmarknaden ännu mer attraktiv när försäljningen på andra marknader försvåras.
(49)
Det kan således konstateras att den europeiska marknaden, som är en av de största i världen, är fortsatt attraktiv för kinesiska tillverkare.
4. Slutsats om sannolikheten för fortsatt dumpning
(50)
Mot bakgrund av den outnyttjade kapaciteten i Kina och den relativt attraktiva prisnivån på unionsmarknaden kan man dra slutsatsen att det finns en risk för att den kinesiska exporten av den berörda produkten skulle öka om de gällande åtgärderna skulle upphöra.
(51)
Med hänsyn till den outnyttjade kapacitet som finns och kan komma att finnas i Kina, det faktum att unionsmarknaden är den största marknaden i världen och de försämrade förutsättningar som kinesiska exportörer väntas få i Sydostasien kan man dra slutsatsen att kinesiska exportörer sannolikt kommer att öka sin export till unionen om antidumpningsåtgärderna upphävs.
IMPORT FRÅN RYSSLAND
1. Inledande anmärkningar
(52)
Såsom anges i skäl 14 var det bara en grupp tillverkare som samarbetade i förfarandet. Det konstaterades dock att den ryska koncernen svarade för en betydande andel av den samlade produktionen av ferrokisel i Ryssland, nämligen cirka 78 %, och för merparten av det ferrokisel med ursprung i Ryssland som importeras till unionen. Därför gjordes bedömningen att de uppgifter som lämnats av den ryska koncernen, tillsammans med uppgifter från andra källor, såsom begäran om översyn och tillgänglig handelsstatistik om import (från Eurostat), måste användas för att bedöma sannolikheten för fortsatt eller återkommande dumpning.
(53)
För beräkningen av dumpningsmarginalen betraktas företagen JSC CHEMK och JSC KF i den ryska koncernen vara varandra närstående i den mening som avses i artikel 143 i gemenskapens tullkodex (7), precis som i den ursprungliga undersökningen. Därför beräknades en enda dumpningsmarginal för hela koncernen med hjälp av följande metod. Dumpningsmarginalen för varje enskild exporterande tillverkare beräknades innan man fastställde en vägd genomsnittlig dumpningsmarginal för koncernen som helhet. Det bör påpekas att denna metod skiljer sig från den metod som användes i den ursprungliga undersökningen, där dumpningsberäkningen gjordes genom att man slog samman alla uppgifter om de tillverkande enheternas produktion och försäljning. Denna annorlunda metod användes i den avslutade interimsöversynen. De nya omständigheter som motiverade en justering av metoden var en förändring av koncernens struktur som gjorde det möjligt att identifiera vilken del av försäljningen och produktionen som en enskild tillverkare inom koncernen stod för.
2. Dumpning av import under översynsperioden
2.1 Fastställande av normalvärdet
(54)
I enlighet med artikel 2.2 i grundförordningen undersökte kommissionen först huruvida den totala volym av den likadana produkten som de samarbetande exporterande tillverkarna sålde till oberoende kunder på hemmamarknaden var representativ med hänsyn till den totala volymen av deras exportförsäljning till unionen, dvs. huruvida den totala försäljningsvolymen motsvarade minst 5 % av den sammanlagda volymen av exportförsäljningen av den berörda produkten till unionen.
(55)
Kommissionen undersökte även om försäljningen på hemmamarknaden var tillräckligt representativ i den mening som avses i artikel 2.2 i grundförordningen. Detta undersöktes för produkttyper som såldes av en exporterande tillverkare på den inhemska marknaden och som konstaterades vara direkt jämförbara med en produkttyp som exporterades till unionen. Den inhemska försäljningen av en viss produkttyp ansågs vara tillräckligt representativ om den exporterande tillverkarens sammanlagda inhemska försäljning av produkttypen till oberoende kunder sett till volym utgjorde minst 5 % av dess totala försäljning av en jämförbar produkttyp som exporterades till unionen.
(56)
Vidare undersöktes huruvida den inhemska försäljningen av produkttyperna kunde anses ha skett vid normal handel i enlighet med artikel 2.4 i grundförordningen. Det gjordes genom att man fastställde hur stor andel av den inhemska försäljningen till oberoende kunder på hemmamarknaden som var lönsam för varje typ av den berörda produkten som exporterades till unionen under översynsperioden.
(57)
För produkttyper där mer än 80 % av den inhemska försäljningsvolymen av produkttypen överskred tillverkningskostnaderna och vars vägda genomsnittliga försäljningspris minst motsvarade tillverkningskostnaden per enhet, fastställdes normalvärdet för varje produkttyp som ett vägt genomsnitt av de faktiska inhemska försäljningspriserna för all försäljning av den berörda produkttypen, oavsett om denna försäljning var lönsam eller inte.
(58)
I de fall där volymen lönsam försäljning av en produkttyp utgjorde högst 80 % av den sammanlagda försäljningsvolymen för den produkttypen, eller där det vägda genomsnittspriset för den typen var lägre än tillverkningskostnaden per enhet, fastställdes normalvärdet utifrån det faktiska priset på hemmamarknaden, beräknat som ett vägt genomsnitt av enbart den lönsamma inhemska försäljningen av denna produkttyp under översynsperioden.
(59)
I de fall där det inte förekom någon inhemsk försäljning av en viss produkttyp eller där den inhemska försäljningen inte var tillräckligt omfattande konstruerades normalvärdet enligt artikel 2.3 i grundförordningen.
(60)
När normalvärdet konstruerades enligt artikel 2.3 i grundförordningen baserades beloppen för försäljnings- och administrationskostnader, andra allmänna kostnader samt vinst på faktiska uppgifter om de samarbetande exporterande tillverkarnas tillverkning och försäljning av den likadana produkten vid normal handel eller på tillgängliga uppgifter, i enlighet med artikel 2.6 i grundförordningen.
2.2 Fastställande av exportpriset
(61)
Den ryska koncernens exportförsäljning till EU under översynsperioden skedde via dess närstående företag RFAI (den närstående importören), som genomförde alla importfunktioner kopplade till varornas övergång till fri omsättning i unionen, dvs. agerade som närstående importör.
(62)
I enlighet med artikel 2.9 i grundförordningen fastställdes därför exportpriset på grundval av de priser till vilka de importerade produkterna första gången såldes vidare till en oberoende köpare, efter justering för de kostnader som uppstått mellan importen och återförsäljningen, och med en skälig marginal för vinst samt försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader. För detta ändamål använde kommissionen den faktiska procentandelen för försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader, och eftersom det saknades ny information angående förväntad vinst från oberoende importörer användes samma vinstmarginal som i den ursprungliga undersökningen, dvs. 6 %.
(63)
Den ryska koncernen hävdade att RFAI borde behandlas som en del av samma ekonomiska enhet (Single economic entity, SEE) eftersom båda kontrolleras och drivs av samma personer och företagen fungerar som samma ekonomiska enhet. Därför skulle man enligt den ryska koncernen vid beräkningen av exportpriserna inte göra avdrag för RFAI:s försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader samt vinst.
(64)
Huruvida den ryska koncernen och RFAI utgjorde samma ekonomiska enhet saknar relevans för den justering som gjordes i syfte att konstruera exportpriset i enlighet med artikel 2.9.
(65)
Eftersom den ryska koncernens exportförsäljning skedde via ett närstående företag (RFAI), måste exportpriset således justeras genom avdrag för en skälig marginal för vinst samt försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader, såsom uttryckligen föreskrivs i artikel 2.9 i grundförordningen. Mot denna bakgrund måste koncernens begäran avslås.
(66)
Den exporterande tillverkaren upprepade sitt påstående att det rör sig om samma ekonomiska enhet och att detta hindrade justeringarna för försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader samt vinst enligt artikel 2.9 i grundförordningen. Tillverkaren hävdade också att även om justeringarna var motiverade, bör det konstruerade exportpriset endast inkludera kostnader i samband med RFAI:s import, och utesluta alla försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader i samband med exporten från samma ekonomiska enhet (SEE). Slutligen ansåg tillverkaren att det var en felaktig slutsats att det inte skulle röra sig om samma ekonomiska enhet i detta fall.
(67)
Huruvida det rör sig om samma ekonomiska enhet är irrelevant inom ramen för konstruktionen av exportpriset enligt artikel 2.9 i grundförordningen. Så länge villkoren i artiklarna 2.1 och 2.9 i grundförordningen är uppfyllda, är graden av kontroll eller integration irrelevant för bedömningen av lagenligheten av justeringarna enligt artikel 2.9 (8). Enligt artikel 2.9 i grundförordningen ska kommissionen i vissa situationer konstruera ett exportpris och justera detta konstruerade exportpris för ett visst antal parametrar, däribland om parterna ”förefaller att vara förbundna med varandra”. Ordalydelsen i artikel 2.9 i grundförordningen är tydlig i det avseendet att en ”justering ska göras” (understrykning tillagd av kommissionen). Kommissionen kontrollerade att RFAI utförde alla de uppgifter som normalt utförs av en närstående importör i EU. RFAI är förvisso nära involverat i gruppens internationella verksamhet (t.ex. kundstöd, logistik och schemaläggning av leveranser, inköp av kapitalvaror och viktiga råvaror osv.). Därigenom var det nödvändiga villkoret för en justering i enlighet med artikel 2.9 i grundförordningen uppfyllt, vilket motiverar de gjorda justeringarna. Därmed dras slutsatsen att de justeringar som gjordes var nödvändiga på grundval av artikel 2.9 i grundförordningen.
(68)
Den exporterande tillverkaren hävdade att det följer av domstolens dom i målet Nikopolsky/Interpipe (9) att om exportören och den närstående handlaren utgör samma ekonomiska enhet, är det inte tillåtet med en justering av exportpriset i enlighet med artikel 2.9 i grundförordningen. Detta påstående är ogrundat. Denna dom rör en justering enligt artikel 2.10 i för nominella provisioner till en handlare vars funktioner liknar funktionerna som en agent har som arbetar på provisionsbasis. Denna rättspraxis är därför irrelevant i det aktuella fallet, där det schweiziska företaget RFAI utför alla de uppgifter som normalt utförs av en närstående importör. Huruvida det rör sig om samma ekonomiska enhet har inte samma inverkan på justeringarna enligt artikel 2.10 i grundförordningen som på justeringarna enligt artikel 2.9 i grundförordningen. Det finns inte heller något utrymme för egna bedömningar när det gäller att avgöra om huruvida en justering för försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader samt vinst kan yrkas. En sådan justering ska enligt artikel 2.9 i grundförordningen göras när parterna är förbundna med varandra.
(69)
När det gäller omfattningen av justeringen, går det inte att godta yrkandet på partiella avdrag för försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader samt vinst, eftersom den exporterande tillverkaren inte har inkommit med några relevanta bevis. Justeringarna enligt artikel 2.9 i grundförordningen är de som redan ingår i konstruktionen av ett exportpris i de vanligaste fallen av sammanslutningar. Om försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader samt vinst bara skulle justeras partiellt, skulle en sådan ändring behöva baseras på bevisning från den exporterande tillverkaren rörande kostnader, särskilt för huruvida dessa kostnader utgör särskilda kostnader som uppstått i samband med någon verksamhet som inte direkt rör importen av den berörda produkten mellan import och återförsäljning.
(70)
Den ryska koncernen yrkade också på att exportpriset i enlighet med artikel 11.10 i grundförordningen borde beräknas utan avdrag för den antidumpningstull som betalats, eftersom tullen återspeglas på rätt sätt i återförsäljningspriserna och i påföljande försäljningspriser i unionen.
(71)
Under undersökningen fastställdes det bland annat att återförsäljningspriset för den berörda produkten i unionen inte återspeglade den tull som betalats för 99 % av de rapporterade transaktionerna. Det kan således konstateras att antidumpningstullen inte återspeglas på rätt sätt i den ryska koncernens återförsäljningspriser. Den ryska koncernens påstående kunde därför inte godtas och de exportpriser som konstruerats i enlighet med artikel 2.9 i grundförordningen har beräknats med avdrag för antidumpningstullarna.
2.3 Jämförelse och justeringar
(72)
Normalvärdet och exportpriset jämfördes på nivån fritt fabrik. För att jämförelsen skulle bli rättvis togs hänsyn till skillnader som påverkar prisernas jämförbarhet i enlighet med artikel 2.10 i grundförordningen.
(73)
Justeringar gjordes för att beakta olikheter i fråga om kostnader för transport, försäkringar, terminalhantering och annan hantering, krediter och provisioner när så var tillämpligt och skäligt i enlighet med artikel 2.10 i grundförordningen.
2.4 Dumpning under översynsperioden
(74)
I enlighet med artikel 2.11 och 2.12 i grundförordningen jämfördes det vägda genomsnittliga normalvärdet med det vägda genomsnittliga exportpriset på nivån fritt fabrik för varje produkttyp för var och en av de samarbetande exporterande tillverkarna i den ryska koncernen.
(75)
Den berörda exporterande tillverkaren hade flera invändningar rörande beräkningen av dumpningsmarginalen.
(76)
För det första, angående justeringen av kostnaderna för kvartsit som köps in av ett tillverkande företag i koncernen från det andra tillverkande företaget i koncernen, bestred man tillägget av en vinstmarginal på 5 % till det reviderade inköpspriset. Det argument som användes är att de båda företagen är medlemmar av samma ekonomiska enhet (SEE).
(77)
Även om SEE-argumentet är irrelevant i samband med kostnadsjusteringen för kvartsit, medges det att transaktionerna mellan närstående parter kan göras utan att någon vinst uppnås. Eftersom det inte finns någon försäljning av kvartsit till externa parter, kan en eventuell vinst inte heller påvisas. Följaktligen tog man inte med påslaget för vinsten i de justerade kostnaderna för kvartsiten och fastställandet av dumpning ändrades i enlighet därmed.
(78)
En andra invändning rörde kommissionens tillämpning av rekommendationerna från WTO:s tvistelösningsorgan i laxtvisten med Norge. I det fallet rekommenderades det att när den inhemska försäljningen av en viss produkttyp inte är representativ, bör man ändå använda försäljnings- och administrationskostnaderna och andra allmänna kostnader samt vinst för dessa transaktioner när man beräknar normalvärdet. Den exporterande tillverkaren hävdade också att den nya metoden vid en översyn vid giltighetstidens utgång inte är tillåten, eftersom det saknas väsentliga förändringar i omständigheterna som skulle möjliggöra detta.
(79)
Kommissionen förklarade i en utfrågning panelens metod i ärendet med lax för den exporterande tillverkaren, som fortsatte att se en överträdelse av grundförordningens artikel 2.4 och 2.6 i panelens rekommendation. Det är emellertid kommissionens uppgift att tillämpa sådana avgöranden inom ramen för sina WTO-åtaganden. En sådan metod påverkar alla ärenden och inte bara undersökningar som inletts på basis av artikel 5 i grundförordningen.
(80)
Utifrån en tredje invändning korrigerade kommissionen för de fall när en av koncernens exporterande tillverkares kostnader jämfördes med viss försäljning som gjorts av den andra exporterande tillverkaren.
(81)
Kommissionen bekräftar vidare att omsättningen anpassades genom samma justeringar som för tillverkningskostnaden, t.ex. transportkostnader och försäkrings- och hanteringskostnader, i syfte att fastställa lönsamhetstestet, och förpackningskostnader i syfte att fastställa dumpningsmarginalerna.
(82)
I en fjärde invändning anser den exporterande tillverkaren att den gällande antidumpningstullen felaktigt dragits av från exportpriset. För att styrka detta uppger man att priserna på exportförsäljningen var mer än 100 % högre under översynsperioden än under den ursprungliga undersökningsperioden, vilket skulle bevisa att antidumpningstullen tagits med i exportpriserna. Dessutom borde vissa importtullar och antidumpningstullar inte ha dragits av, eftersom man påstod att de betalats i förskott och att de gällde en kommande period. Slutligen borde kommissionen inte heller ha beaktat kostnader för ett kontor i Japan samt schweiziska statliga och regionala skatter.
(83)
Den bevisning som den exporterande tillverkaren lämnat är inte avgörande när det gäller att bevisa att antidumpningstullen på rätt sätt återspeglades i exportpriset i detta fall och för denna produkt. Både återförsäljningspriserna och tillverkningskostnaderna har ökat kraftigt sedan den ursprungliga undersökningen. Ökningen av exportpriserna kan därför inte uteslutande tillskrivas den påstådda avspeglingen av tullen. För att illustrera att den inlämnade bevisningen inte var avgörande, jämförde kommissionen exportpriserna med kostnaderna för varorna, inklusive antidumpningstullen, under undersökningsperioden för översynen, vilket ledde till att 99 % av exporttransaktionerna inte har ett exportpris som är tillräckligt högt för att inbegripa antidumpningstullen. Även om tullen inte dras av, skulle detta inte räcka för att undanröja undersökningsresultat som visade på avsevärd dumpning och det skulle heller inte påverka slutsatsen beträffande sannolikheten för fortsatt dumpning. Det skulle därför inte få någon inverkan på resultatet av den aktuella översynsundersökningen vid giltighetstidens utgång.
(84)
Kommissionen konstaterade att det inte är möjligt med förskottsbetalning av importtullar och antidumpningstullar och att sådana tullar tas ut vid importen. Dessutom använde koncernen ett tullager, vilket innebär att tullarna bara behövde betalas när importen och försäljningen faktiskt ägde rum. Baserat på en jämförelse mellan råbalansen av den 31 december 2012 och de reviderade räkenskaperna, kunde det klart konstateras att revisorerna omklassificerade de påstått förskottsinbetalade antidumpningstullarna till faktiskt erlagda antidumpningstullar såsom en kostnad i resultaträkningen.
(85)
Kostnaderna för kontoret i Japan hade inte något samband med den berörda produkten och påverkade därför inte kommissionens beräkning. Påståendet avvisades därför. Slutligen skulle de schweiziska skatter som nämns endast kunna uteslutas om de skulle avse företagsinkomstskatt, vilket på grundval av svaret på meddelandet av uppgifter förefaller vara fallet. Dumpningsberäkningen justerades därför i enlighet med detta.
(86)
Den justerade räntan på ett lån från ett företag i koncernen beläget på Brittiska Jungfruöarna till ett annat företag i koncernen granskades av kommissionen till följd av påståendet att sådana lån kan göras på bättre villkor än marknadsvillkor och i princip bara vore meningsfulla om låneräntan var lägre än normal bankränta. Kommissionen bekräftar vidare att vinstmarginalen för RFAI tillämpades på nettofaktureringsvärdet i företagets bokföringsvaluta, och grundades inte på cif-nivån till vilken vissa kostnader lades till.
(87)
Med beaktande av ovanstående överväganden, och efter revidering av beräkningen efter godkännandet av påståendena rörande den koncerninterna försäljningen av kvartsit, det koncerninterna lånet samt de schweiziska federala och regionala inkomstskatterna, reviderades dumpningsmarginalen, uttryckt i procent av priset, fritt unionens gräns, före tull, och fastställdes till 43 %.
(88)
Det erinras om att man i den interimsöversyn som avses i skäl 4 drog slutsatsen att den ryska koncernens export till unionen under perioden oktober 2009 till september 2010 skedde till dumpade priser.
3. Utveckling av importen om åtgärderna skulle upphävas
(89)
Efter analysen av förekomsten av dumpning under översynsperioden, undersöktes även sannolikheten för fortsatt eller återkommande dumpning.
3.1 Rysslands produktionskapacitet
(90)
Ryssland är världens näst största producent av ferrokisel. Enligt marknadsundersökningsföretaget Metal Expert uppgår Rysslands produktionskapacitet till cirka 900 000 ton ferrokisel. Detta inbegriper produktion i ljusbågsugnar som både kan producera ferrokisel och andra slags ferrolegeringar. Två av tillverkarna (JSC CHEMK och Serov Ferroalloy Plant) har produktionsutrustning som gör att de snabbt kan ställa om mellan ferrokisel och andra slags ferrolegeringar. Övriga ryska tillverkare (dvs. Bratsk Ferroalloy Plant, NLMK och JSC KF) har däremot bara utrustning för att producera ferrokisel.
(91)
Efter meddelandet av uppgifter hävdade den enda samarbetsvilliga exporterande tillverkaren att dess egen information hade uteslutits vid beräkningen av produktionskapaciteten i Ryssland. Såsom anges i skäl 52 var den primära informationskälla som användes den som tillhandahållits av den ryska koncernen. Rapporten från Metal Expert användes för att fastställa andra ryska tillverkares produktionskapacitet. Detta påstående avvisas därför.
(92)
Dessutom hävdade denna exporterande tillverkare att produktionen i JSC CHEMK hade bedömts felaktigt, eftersom man hävdade att det är praktiskt taget omöjligt utan stora extra kostnader och tidsförluster att byta från den ena ferrolegeringproduktionen till den andra. De bevis som man fann under kontrollbesöket på plats hos JSC CHEMK visar emellertid att ugnarna vid JSC CHEMK kan byta från en ferrolegering till en annan utan de tidsförluster som beskrivs ovan. Detta påstående avvisas därför.
(93)
Den faktiska produktionen under översynsperioden uppskattades till cirka 633 000 ton (på basis av FeSi-75) och den outnyttjade kapaciteten till upp till 267 000 ton. Lågt räknat och med hänsyn tagen till den kapacitet som används för att tillverka övriga ferrolegeringar finns en outnyttjad kapacitet för ferrokisel på minst 120 000 ton.
(94)
Den ryska koncernen hävdade att den ryska outnyttjade kapaciteten hade beräknats på fel sätt, eftersom kommissionen inte hade tagit hänsyn till att den ryska koncernen redan utnyttjade 95-100 % av sin produktionskapacitet. Såsom anges i skälet ovan har man emellertid också räknat lågt genom att ta hänsyn till den faktiska outnyttjade kapaciteten. Detta påstående avvisas därför.
(95)
Enligt rapporten från Metal Expert är förklaringen till den stora outnyttjade kapaciteten att efterfrågan på hemmamarknaden halverades mellan 2002 och 2009 för att sedan ligga kvar på samma nivå till 2012. Produktionskapaciteten överstiger således vida efterfrågan på hemmamarknaden och de ryska tillverkarna är därför beroende av export.
3.2 Unionsmarknadens attraktionskraft
(96)
Trots nuvarande åtgärder är EU-marknaden fortfarande attraktivt för rysk export. Importnivån under översynsperioden visar att importen från Ryssland i viss mån hade påverkats av antidumpningstullarna, men att den fortsatte att vara betydande under översynsperioden.
(97)
En berörd part hävdade att unionsmarknaden för ferrokisel inte skulle vara attraktiv för en global leverantör såsom den ryska koncernen och att importen totalt sett minskar kraftigt och har fortsatt att minska under 2012. Enligt den berörda parten skulle denna trend inte komma att vända i framtiden. En granskning av handelsdata som hämtats från Eurostat och erhållits enligt artikel 14.6 i grundförordningen visade dock att importen från Ryssland låg på en ganska stabil nivå under perioden 2010-2012.
(98)
Dessutom framgår det att den ryska koncernens priser på export av den berörda produkten till EU är högre än dess priser på ferrokisel som säljs på tredjelandsmarknader, beroende på destinationsland.
(99)
Påståendet att unionsmarknaden inte är attraktiv för ryska tillverkare måste således avvisas.
(100)
En part hävdade att den ryska marknaden blir mer och mer attraktiv till följd av flera kommande projekt som borde öka efterfrågan på stål och därmed öka den inhemska förbrukningen av ferrokisel, till exempel vinter-OS 2014. För det första bör det dock påpekas att denna part inte tillhandahöll några relevanta data eller någon uppskattning av hur den inhemska förbrukningen av ferrokisel kommer att påverkas av dessa projekt. Om det verkligen ligger något i påståendet borde den effekten ha börjat märkas redan under 2012 och 2013. Tillgängliga data visar emellertid att förbrukningen på hemmamarknaden låg på en stabil nivå under åren i fråga. En eventuell effekt av dessa projekt skulle dessutom hur som helst bara vara tillfällig och begränsad. Argumentet lämnas därför utan beaktande. En part hävdade att överkapaciteten i Ryssland till stor del exporteras till Asien och Förenta staterna. Faktum är att ryska tillverkare exporterade mer än 73 % av sin produktion under översynsperioden. Såsom anges i skäl 93 finns dock alltjämt en stor överkapacitet inom produktionen i Ryssland på grund av att förbrukningen på hemmamarknaden minskar. Det talar för att det finns ett stort behov av att hitta alternativa marknader som kan kompensera för den minskade inhemska försäljningen och absorbera överskottet i produktionskapaciteten.
(101)
Såsom anges i skäl 44 kommer konkurrensen på de asiatiska marknaderna att öka till följd av att nya anläggningar som byggts i Malaysia kommer att börja producera cirka 420 000 ton 2014. Därmed försvåras de ryska tillverkarnas export till Asienmarknaden.
(102)
Såsom förklaras i skäl 45, har Malaysias produktion korrigerats till 370 000 ton.
(103)
De ryska exportörerna har dessutom redan blivit föremål för en antidumpningsundersökning i Förenta staterna, en av deras viktigaste exportmarknader, där det i begäran om undersökning hävdas att dumpningsmarginalerna är betydande.
(104)
Det måste därför konstateras att de ryska exporterande tillverkarna i hög grad är beroende av export till tredjelandsmarknader där konkurrensen kommer att öka. Därmed kommer unionsmarknaden att bli ännu mer attraktiv för dem.
4. Slutsats om sannolikheten för fortsatt dumpning
(105)
Mot bakgrund av de resultat som redovisas ovan kan man dra slutsatsen att det fortfarande förekommer dumpad import från Ryssland och att sannolikheten för fortsatt dumpning är stor. Med hänsyn till den outnyttjade kapacitet som finns i Ryssland nu och eventuellt även framöver, det faktum att unionsmarknaden är den största marknaden i världen och den förväntade kapacitetsökningen i Sydostasien kan man dra slutsatsen att ryska exportörer sannolikt kommer att öka sin export till unionen om antidumpningsåtgärderna skulle upphöra att gälla.
5. Slutsats
(106)
Mot bakgrund av ovanstående konstateras att det finns en betydande och påtaglig risk för fortsatt dumpning av ferrokisel med ursprung i Kina och Ryssland om de nuvarande åtgärderna skulle upphöra att gälla.
D. DEFINITION AV UNIONSINDUSTRIN
(107)
Under översynsperioden fanns sju kända tillverkare av den likadana produkten i unionen. Dessa utgör unionsindustrin i den mening som avses i artikel 4.1 i grundförordningen och kallas i det följande unionsindustrin.
(108)
Såsom anges i skäl 16 lämnade sex tillverkare i unionen den begärda informationen. Dessa företag beräknas stå för ungefär 90 % av den samlade tillverkningen i unionen och deras situation anses vara representativ för unionsindustrin.
E. SITUATIONEN PÅ UNIONSMARKNADEN
1. Förbrukningen i unionen
(109)
Förbrukningen i unionen fastställdes på grundval av unionsindustrins försäljningsvolym till både närstående och icke-närstående kunder på unionsmarknaden, en uppskattning (baserad på begäran om översyn) för den tillverkare som inte var samarbetsvillig och den importvolym som rapporterats av Eurostat, baserad på KN-nummer.
(110)
Under skadeundersökningsperioden ökade förbrukningen i unionen med 40 %. Det bör dock noteras att det första året under skadeundersökningsperioden (2009) var extremt dåligt på grund av den ekonomiska krisen. Även om förbrukningen i unionen delvis återhämtade sig efter 2009 nådde den ändå inte upp till samma nivåer som under den ursprungliga undersökningen, då förbrukningen låg på över 850 000 ton varje år.
Tabell 1
Förbrukning
2009
2010
2011
ÖP
Förbrukning (i ton)
544 093
799 233
841 796
760 128
Index (2009 = 100)
100
147
155
140
Källa: Svar på frågeformulär, begäran om översyn vid giltighetstidens utgång, Eurostat.
2. De berörda ländernas försäljningsvolym, priser och marknadsandel
(111)
Den kinesiska och ryska importens volym och marknadsandel analyserades på grundval av uppgifter från Eurostat och uppgifter som samlats in i enlighet med artikel 14.6 i grundförordningen. Eftersom importvolymerna från Kina är mycket låga har importen från de berörda länderna inte bedömts sammantaget.
a) Den berörda importens volym och marknadsandel
(112)
Under skadeundersökningsperioden hade den dumpade importen till unionen utvecklats enligt följande i fråga om volym och marknadsandel:
Tabell 2
Den berörda importens volym och marknadsandel
2009
2010
2011
ÖP
Kina
Importvolym (ton)
8 105
13 828
5 125
2 516
Index (2009 = 100)
100
171
63
31
Marknadsandel (%)
1,5
1,7
0,6
0,3
Index (2009 = 100)
100
116
41
22
Ryssland
Importvolym (ton)
74 678
53 671
29 338
40 725
Index (2009 = 100)
100
72
39
55
Marknadsandel (%)
13,7
6,7
3,5
5,4
Index (2009 = 100)
100
49
25
39
De berörda länderna totalt
Importvolym (ton)
82 783
67 499
34 463
43 241
Index (2009 = 100)
100
82
42
52
Marknadsandel (%)
15,2
8,4
4,1
5,7
Index (2009 = 100)
100
56
27
37
Källa: Eurostat.
(113)
Importvolymerna från de berörda länderna minskade med hela 48 % under skadeundersökningsperioden. Deras marknadsandel minskade också från 15,2 % 2009 till 5,7 % under översynsperioden. Till följd av detta fanns det knappast någon import av produkter från Kina på unionsmarknaden. De ryska exporterande tillverkarna har dock alltjämt en betydande marknadsandel som gör Ryssland till den fjärde största exportören till unionen.
b) Importpriser och prisunderskridande
(114)
I tabellen nedan visas det genomsnittliga priset på dumpad import. Under skadeundersökningsperioden minskade det genomsnittliga priset på import från Kina med 38 %. Det genomsnittliga priset på import från Ryssland ökade med 31 % under perioden men var fortfarande lägre än unionsindustrins försäljningspriser.
Tabell 3
Genomsnittligt pris på den dumpade importen
2009
2010
2011
ÖP
Kina
Genomsnittligt pris (euro/ton)
991
1 088
873
611
Index (2009 = 100)
100
110
88
62
Ryssland
Genomsnittligt pris (euro/ton)
716
776
889
999
Index (2009 = 100)
100
108
124
140
De berörda länderna totalt
Genomsnittligt pris (euro/ton)
742
840
887
976
Index (2009 = 100)
100
113
119
131
Källa: Eurostat.
(115)
För att fastställa prisunderskridandet under översynsperioden jämfördes de samarbetande unionstillverkarnas vägda genomsnittliga försäljningspris till icke-närstående kunder på unionsmarknaden för varje produkttyp med de samarbetande ryska tillverkarnas vägda genomsnittliga försäljningspris på den dumpade importen av motsvarande produkt till första oberoende kund på unionsmarknaden. Unionsindustrins priser justerades till nivån fritt fabrik. Priserna för den ryska importen fastställdes till cif-nivån med lämplig justering för tullar.
(116)
Eftersom ingen kinesisk exporterande tillverkare samarbetade under översynen, fastställdes den kinesiska exportens prisunderskridande genom en jämförelse mellan unionstillverkarnas vägda genomsnittliga priser till icke-närstående kunder på unionsmarknaden på nivån fritt fabrik och de genomsnittliga kinesiska exportpriser som hämtats från Eurostat, fastställda till cif-nivån med lämplig justering för tullar.
(117)
Uttryckt i procent av de samarbetsvilliga unionstillverkarnas omsättning under översynsperioden visade jämförelsen att den vägda genomsnittliga underskridandemarginalen på unionsmarknaden låg på mellan 6 % och 39 % för Ryssland och på 46 % för Kina.
3. Import från andra tredjeländer utan antidumpningsåtgärder
(118)
Importvolymerna från tredjeländer till unionsmarknaden ökade med 33 % under skadeundersökningsperioden, vilket låg i linje med den stigande förbrukningen. Marknadsandelen för import från tredjeländer var relativt stabil under skadeundersökningsperioden och uppgick till runt 70 % av unionens förbrukning, med en liten minskning under översynsperioden. Importens geografiska fördelning förändrades dock mer. Såväl Brasilien som Norge tycks ha gynnats av den ökade förbrukningen, och för båda länderna konstateras märkbart ökade importvolymer och marknadsandelar.
(119)
De genomsnittliga priserna på import från tredjeländer steg med 22 % under skadeundersökningsperioden och ligger långt högre än priserna på import från Kina och Ryssland.
4. Unionsindustrins ekonomiska situation
(120)
I enlighet med artikel 3.5 i grundförordningen undersökte kommissionen alla ekonomiska faktorer och index av betydelse för unionsindustrins tillstånd.
(121)
Vid skadeanalysen undersöktes unionsindustrins ekonomiska situation utifrån indikatorer som produktion, produktionskapacitet, kapacitetsutnyttjande, försäljningsvolym, marknadsandel och tillväxt, sysselsättning, produktivitet, den faktiska dumpningsmarginalens storlek och återhämtning från tidigare dumpning, genomsnittligt enhetspris, kostnad per enhet, lönsamhet, kassaflöde, investeringar, avkastning på investeringar samt kapitalanskaffningsförmåga, lager och arbetskostnader.
a) Produktion, produktionskapacitet och kapacitetsutnyttjande
(122)
Unionsindustrins produktion ökade kraftigt under skadeundersökningsperioden. Ökningen var mest uttalad mellan 2009 och 2011 då produktionen ökade med 178 %. Den var sedan stabil under översynsperioden. Det bör noteras att det första året under perioden var exceptionellt och präglades av ovanligt låga produktionsnivåer på grund av den ekonomiska krisen. Trots en betydande återhämtning efter 2009 nådde unionsindustrins produktion inte upp till utgångsnivån vid tiden för den ursprungliga undersökningen (år 2003), då produktionen rapporterades uppgå till över 270 000 ton.
Tabell 5
Unionsindustrins totala produktion
2009
2010
2011
ÖP
Produktion (ton)
81 147
192 495
225 376
224 540
Index (2009 = 100)
100
237
278
277
Källa: Svar på frågeformulär och begäran om översyn.
(123)
Produktionskapaciteten var relativt stabil under hela skadeundersökningsperioden men ökade något under översynsperioden. Eftersom produktionen ökade kraftigt under perioden 2009-2011, ökade kapacitetsutnyttjandet som helhet med 179 %. Denna trend vände dock under översynsperioden, då kapacitetsutnyttjandet i stället minskade. Detta berodde emellertid inte på att den faktiska produktionen minskade, utan på att kapaciteten ökade.
Tabell 6
Produktionskapacitet och kapacitetsutnyttjande
2009
2010
2011
ÖP
Produktionskapacitet (ton)
301 456
301 456
299 914
324 884
Index (2009 = 100)
100
100
99
108
Kapacitetsutnyttjande (%)
27
64
75
69
Index (2009 = 100)
100
237
279
257
Källa: Svar på frågeformulär och begäran om översyn.
b) Försäljningsvolym, marknadsandel och tillväxt
(124)
Unionsindustrins försäljningsvolym till icke-närstående kunder på unionsmarknaden (fastställd utifrån försäljningen till både närstående och icke-närstående kunder i unionen) följde samma trend som förbrukningen under perioden 2009-2011. Den plötsliga ökningen under översynsperioden var en följd av att en del av unionsindustrins försäljning det året övergick från försäljning till närstående kunder till försäljning till icke-närstående kunder i unionen. Det var en följd av förändringar i bolagsstrukturen hos en av unionstillverkarna.
Tabell 7
Unionsindustrins försäljning till icke-närstående kunder
2009
2010
2011
ÖP
Volym (i ton)
60 257
113 048
122 860
191 525
Index (2009 = 100)
100
188
204
318
Källa: Svar på frågeformulär och begäran om översyn.
(125)
Eftersom försäljningsvolymerna på unionsmarknaden följde förbrukningens utveckling var unionsindustrins marknadsandel efter en inledande uppgång 2010 relativt oförändrad under skadeundersökningsperioden, dock med en svagt stigande trend.
Tabell 8
Unionsindustrins marknadsandel
2009
2010
2011
ÖP
Unionsindustrins marknadsandel (%)
14
21
22
25
Index (2009 = 100)
100
155
165
187
Källa: Svar på frågeformulär, Eurostat.
(126)
Såsom anges i skäl 111 ökade unionens förbrukning med 40 % mellan 2009 och översynsperioden. Unionsindustrin kunde dra fördel av denna tillväxt genom att öka sin försäljningsvolym och sin marknadsandel under samma period.
c) Sysselsättning och produktivitet
(127)
Sysselsättningen i unionsindustrin med koppling till den berörda produkten ökade med nästan 50 % under skadeundersökningsperioden. Denna ökning av antalet anställda åtföljdes samtidigt av en ännu större ökning av produktiviteten, mätt i antal ton utgående produkt per anställd och år, som uppgick till 86 % under perioden.
Tabell 9
Sysselsättning och produktivitet
2009
2010
2011
ÖP
Antal anställda
701
869
1064
1042
Index (2009 = 100)
100
124
152
149
Produktivitet (enhet per anställd)
116
222
212
216
Index (2009 = 100)
100
191
183
186
Källa: Svar på frågeformulär och begäran om översyn.
d) Den faktiska dumpningsmarginalens storlek och återhämtningen från tidigare dumpning
(128)
Såsom anges i skälen 37 och 87 är dumpningsmarginalen på importen från de berörda länderna fortsatt hög. En analys av skadeindikatorerna visade att industrin håller på att återhämta sig från tidigare dumpning. Denna återhämtning började dock ganska nyligen och en viss nedgång för vissa skadeindikatorer, såsom lönsamhet, kassaflöde och avkastning på investeringar, kunde under översynsperioden konstateras på unionsmarknaden. Det bör även noteras att denna positiva utveckling har skett i skydd av de gällande antidumpningsåtgärderna. Om åtgärderna upphävs kan de faktiska dumpningsmarginalerna komma att påverka unionsindustrin väsentligt.
e) Genomsnittligt försäljningspris per enhet på unionsmarknaden och tillverkningskostnad per enhet
(129)
De samarbetsvilliga unionstillverkarnas genomsnittliga försäljningspris till icke-närstående kunder i unionen ökade med 25 % under perioden 2009-2011 och minskade sedan åter under översynsperioden. Dessa prisförändringar speglar generellt förändringar i kostnaderna för råvaror och energi under samma period. En liknande trend kan ses för försäljningspriserna på import från tredjeländer som har den största andelen av unionsmarknaderna. Även dessa steg under perioden 2009-2011 för att sedan sjunka under översynsperioden.
Tabell 10
Försäljningspriser och kostnader
2009
2010
2011
ÖP
Genomsnittligt försäljningspris per enhet i unionen till icke-närstående kunder (euro/ton)
1 136
1 282
1 421
1 151
Index (2009 = 100)
100
113
125
101
Tillverkningskostnad per enhet (euro/ton)
1 094
1 031
1 228
1 063
Index (2009 = 100)
100
94
112
97
Källa: Svar på frågeformulär.
f) Lönsamhet, kassaflöde, investeringar, avkastning på investeringar och kapitalanskaffningsförmåga
(130)
Under skadeundersökningsperioden utvecklades unionstillverkarnas kassaflöde, investeringar, avkastning på investeringar och kapitalanskaffningsförmåga enligt följande:
Tabell 11
Lönsamhet, kassaflöde, investeringar, avkastning på investeringar
2009
2010
2011
ÖP
Lönsamhet vid försäljning i unionen till icke-närstående kunder (% av omsättningen)
2,3
27,0
18,3
7,4
Kassaflöde (i euro)
4 554 714
44 888 689
39 959 668
19 353 017
Investeringar (i euro)
26 599 036
20 962 570
25 274 658
27 076 802
Index (2009 = 100)
100
79
95
102
Avkastning på investeringar (%)
- 62,6
159,2
58,3
24,8
Källa: Svar på frågeformulär.
(131)
Lönsamheten för de samarbetsvilliga unionstillverkarna fastställdes genom att nettovinsten före skatt vid försäljningen av den likadana produkten till icke-närstående kunder i unionen uttrycktes i procent av relevant omsättning. År 2009 var vinstmarginalen mycket låg och vissa unionstillverkare gick med förlust. En återhämtning inleddes dock 2010, samtidigt som både förbrukningen och försäljningen ökade. Det bör emellertid noteras att vinstmarginalen minskade under översynsperioden, trots att försäljningen från de unionstillverkare som samarbetade förblev stabil (också med hänsyn till förändringarna i fråga om bolagsstruktur). Detta väcker oro för hur vinstmarginalerna i EU-industrin kommer att utvecklas i framtiden.
(132)
Kassaflödet, som visar industrins förmåga att själv finansiera sin verksamhet och som beräknades på grundval av driften, var negativt under hela skadeundersökningsperioden. Denna indikator förbättrades inte förrän 2010 och försämrades sedan avsevärt under de båda följande åren. Undersökningen visade också att försämringen av kassaflödet var mer uttalad bland mindre unionstillverkare. Detta väcker farhågor beträffande EU-industrins förmåga att fortsätta med den nödvändiga självfinansieringen av verksamheten i den rådande konjunkturen.
(133)
Utvecklingen för lönsamhet och kassaflöde under skadeundersökningsperioden påverkade de samarbetsvilliga unionstillverkarnas förmåga att investera i verksamheten. Investeringsnivån låg därför kvar på en relativt hög och stabil nivå under skadeundersökningsperioden. Avkastningen på investeringar, uttryckt som vinsten som procentandel av investeringarnas bokförda nettovärde, blev positiv först efter 2009. Men i likhet med trenderna för lönsamhet och kassaflöde ökade även denna indikator till en topp år 2010 för att sedan stadigt minska under 2011 och 2012.
(134)
Mot bakgrund av ovanstående kan det konstateras att även om de samarbetsvilliga unionstillverkarnas ekonomiska resultat förblev solida under större delen av skadeundersökningsperioden, började de försämras mot slutet av denna och i synnerhet under översynsperioden. Såsom framgår av tabell 11 sjönk EU-försäljningens lönsamhet kraftigt och unionsindustrins kassaflöde var lägre än värdet på investeringarna, vilket tyder på att industrin måste använda sig av extern finansiering under översynsperioden.
(135)
Samtidigt rapporterades oro över kapitalanskaffningsförmågan. Denna faktor kan bli en avgörande svag länk i unionsindustrin om åtgärderna upphör att gälla. I det rådande ekonomiska klimatet är det troligt att unionsindustrin skulle ha svårt att hitta de finansiella medel som krävs för att klara en återkomst av dumpad import från de berörda länderna, och risken finns att denna på mycket kort tid skulle resultera i allvarlig skada. Särskilt bekymmersamt är detta för unionsindustrins små och medelstora företag.
g) Lager
(136)
Även om de samarbetsvilliga unionstillverkarnas utgående lager ökade med 32 % mellan 2009 och översynsperioden, minskade lagernivåerna som andel av produktionen och betraktas inte som onormalt höga av tillverkarna.
Tabell 12
Utgående lager
2009
2010
2011
ÖP
Utgående lager (ton)
23 946
21 214
26 117
31 504
Index (2009 = 100)
100
89
109
132
Källa: Svar på frågeformulär.
h) Arbetskraftskostnader
(137)
Medan antalet sysselsatta hos de samarbetsvilliga unionstillverkarna ökade med nästan 50 % under skadeundersökningsperioden låg deras genomsnittliga löner under samma period kvar på en stabil nivå.
Tabell 13
Arbetskraftskostnader
2009
2010
2011
ÖP
Genomsnittlig arbetskraftskostnad per anställd
(euro)
29 705
30 296
28 991
29 837
Index (2009 = 100)
100
102
98
100
Källa: Svar på frågeformulär.
SLUTSATS BETRÄFFANDE UNIONSINDUSTRINS SITUATION
(138)
Undersökningen visade att importen av produkter till dumpade priser från de berörda länderna till unionsmarknaden minskade efter införandet av de slutgiltiga åtgärderna 2008. Detta innebar att unionsindustrin kunde ha en hög produktionsnivå, öka sin försäljningsvolym, sin marknadsandel och sin lönsamhet och förbättra sin övergripande ekonomiska situation.
(139)
Slutsatsen är därför att unionsindustrin inte led någon väsentlig skada under översynsperioden. Den är dock alltjämt sårbar eftersom förbrukningen minskade under översynsperioden samtidigt som vissa ekonomiska indikatorer försämrades, till exempel lönsamhet, kassaflöde och avkastning på investeringar.
F. SANNOLIKHET FÖR ATT SKADAN ÅTERKOMMER
1. Inledande anmärkningar
(140)
För att bedöma sannolikheten för att skadan skulle återkomma om åtgärderna skulle upphöra att gälla, analyserades den kinesiska och ryska importens potentiella inverkan på unionsmarknaden och unionsindustrin i enlighet med artikel 11.2 i grundförordningen.
(141)
Analysen var framför allt inriktad på förbrukningen på unionsmarknaden, outnyttjad kapacitet, handelsflöden och unionsmarknadens attraktionskraft samt de berörda ländernas prisbeteende.
2. Förbrukning i unionen
(142)
Förbrukningen av den berörda produkten i unionen minskade med 10 % under översynsperioden jämfört med året innan. Detta motsvarar samtidigt en minskning på över 25 % jämfört med 2007 års förkrisnivåer. Minskningen av förbrukningen av den berörda produkten drivs av den avtagande stålproduktionen i unionen och kan väntas fortsätta under åren framöver. Det kommer att skapa utmaningar för unionsindustrin på en marknad som präglas av hård konkurrens. Mot bakgrund av detta kan förekomsten av dumpad import från Kina och Ryssland inte tolereras, eftersom denna skulle pressa priserna på marknaden och snedvrida konkurrensen på sätt som vållar unionsindustrin betydande och väsentlig skada.
3. Outnyttjad kapacitet, handelsflöden och unionsmarknadens attraktionskraft samt de berörda ländernas prisbeteende
a) Kina
(143)
Det bör noteras att Kinas samlade produktionskapacitet uppskattas till 10-11 miljoner ton för den berörda produkten, vilket är mer än den globala förbrukningen av ferrokisel. Det totala kapacitetsutnyttjandet är samtidigt cirka 50 %.
(144)
Kinas globala export av ferrokisel var relativt stabil under skadeundersökningsperioden och låg på 0,8 miljoner ton. Den nivån är i huvudsak ett resultat av de exportrestriktioner som beskrivs i skäl 41. Unionen kan emellertid inte påverka dessa mekanismer och Kinas regering kan när som helst häva exportrestriktionerna, vilket skulle innebära en allvarlig risk för att unionsmarknaden skulle översvämmas av kinesisk export av den berörda produkten.
(145)
Det bör understrykas att även om exportrestriktionerna upprätthålls, är Kinas samlade export för närvarande högre än unionens samlade förbrukning.
(146)
Med hänsyn till EU-marknadens attraktionskraft, som beskrivs i skäl 40-49, är det rimligt att förvänta sig att åtminstone en del av den nuvarande kinesiska exporten skulle styras om till unionsmarknaden om åtgärderna skulle upphävas, i synnerhet som de kinesiska exporterande tillverkarna mycket snart kommer att drabbas av hårdare konkurrens på sina traditionella marknader i Asien till följd av den nya produktionskapacitet som tillkommer i Malaysia (se skäl 44).
(147)
Om antidumpningsåtgärderna upphör att gälla samtidigt som konkurrensen i Asien hårdnar, kommer unionsmarknaden med all säkerhet att bli ett attraktivt mål för kinesiska exportörer. I det sammanhanget bör man också komma ihåg att Kina var en stor exportör till unionsmarknaden innan åtgärderna infördes.
(148)
Med hänsyn till Kinas nuvarande exportpriser, den konstaterade dumpningsmarginalen och förekomsten av betydande prisunderskridanden, kan slutsatsen dras att frånvaron av antidumpningsåtgärder skulle leda till en återkomst av den illojala konkurrensen från kinesisk export, med väsentlig skada för unionsindustrin som följd.
b) Ryssland
(149)
Under översynsundersökningen kunde det konstateras att Ryssland producerade 633 000 ton av den berörda produkten under översynsperioden, medan produktionskapaciteten uppskattas till 900 000 ton. Det finns således en outnyttjad kapacitet på 267 000 ton, vilket skulle räcka för att tillgodose en tredjedel av efterfrågan i unionen.
(150)
När det gäller Rysslands export av den berörda produkten bör det noteras att 73 % av produktionen för närvarande går på export. Landets traditionella exportmarknader är vid sidan av unionen Förenta staterna, Japan och Sydkorea. Mot bakgrund av den ökade konkurrensen på marknaderna i Asien (se skäl 44) finns det mycket som talar för att dessa handelsflöden till största delen kommer att styras om till unionen om antidumpningsåtgärderna skulle upphävas. Denna effekt kan komma att ytterligare förstärkas om den pågående antidumpningsundersökningen i Förenta staterna rörande import från Ryssland (till följd av den undersökning som påbörjades i juli 2013) skulle leda till ett införande av åtgärder.
(151)
Angående detta har en exporterande tillverkare från Ryssland hävdat att det är osannolikt med ett införande av tullar i Förenta staterna på import av ferrokisel med ursprung i Ryssland. Några inofficiella undersökningsresultat från den pågående undersökningen lämnades in till stöd för detta påstående. Tillverkaren har emellertid inte lämnat några dokumenterade bevis till stöd för sina påståenden och med tanke på att den amerikanska antidumpningundersökningen fortfarande pågår, går det inte att utesluta ett införande av åtgärder.
(152)
Om antidumpningsåtgärderna upphör att gälla samtidigt som konkurrensen i Asien hårdnar och Förenta staterna eventuellt inför antidumpningsåtgärder mot rysk export, kommer unionsmarknaden att bli ett attraktivt mål för de ryska exportörerna. I sammanhanget bör man också komma ihåg att Ryssland var en stor exportör till unionsmarknaden innan åtgärderna infördes och fortfarande exporterar till unionen trots att åtgärderna har varit i kraft i fem år.
(153)
Slutligen bör det även understrykas att Rysslands prissättning på exportmarknaderna förstärker det hot som exportvolymerna utgör. Både den ursprungliga undersökningen och den aktuella översynen vid giltighetstidens utgång har visat att den ryska dumpningen tycks vara strukturell: exportpriset ligger systematiskt på en lägre nivå än priset på den inhemska marknaden. Den pågående antidumpningsundersökningen i Förenta staterna talar för att de ryska tillverkarnas prisbeteende troligen är likartat på övriga exportmarknader. Dessutom bekräftar den aktuella undersökningen att priserna på rysk import fortfarande underskrider unionstillverkarnas försäljningspriser.
4. Slutsats
(154)
Mot bakgrund av resultatet av undersökningen, nämligen den outnyttjade kapacitet som finns i de berörda länderna, de berörda ländernas fortsatta dumpning i tredjeländer och unionsmarknadens ökade attraktionskraft till följd av de kinesiska och ryska exportörernas begränsade möjligheter att sälja på marknaderna i andra stora tredjeländer, anser kommissionen att unionsindustrins ställning på dess viktigaste marknad skulle försvagas och att skadan skulle återkomma om åtgärderna skulle upphävas, eftersom det är sannolikt att Kina och Ryssland skulle exportera till dumpade priser.
(155)
Det finns inga skäl att tro att den förbättring av unionsindustrins resultat som skett till följd av gällande åtgärder skulle fortsätta eller förstärkas om åtgärderna skulle upphävas. Tvärtom finns det goda förutsättningar för att betydande volymer av de berörda ländernas export skulle styras över till unionsmarknaden till dumpade priser och att detta sannolikt skulle undergräva den positiva utveckling som konstaterades på unionsmarknaden under skadeundersökningsperioden. Den sannolika dumpade importen skulle kunna pressa ned unionsindustrins försäljningspriser och få unionsindustrin att förlora marknadsandelar. Detta skulle i sin tur ha en negativ inverkan på unionsindustrins ekonomiska resultat, som fortfarande är sårbart.
(156)
Angående detta har vi fått in en kommentar från en rysk exporterande tillverkare, som hävdar att bedömningen av återkommande skada inte kan grundas bara på en viss möjlighet för återkommande skada, utan på sannolikheten för detta. Undersökningen har dock visat på en rad fakta, däribland det faktum att dumpning från de ryska tillverkarnas sida inte har upphört och att det finns outnyttjad kapacitet i Ryssland. Det är dessutom ett faktum att förbrukningen i unionen är lägre under översynsperioden än före den ursprungliga undersökningen. Vidare vet man att på global nivå är en ökad produktion av produkten att vänta, framför allt på den asiatiska marknaden. Dessa faktorer tillsammans leder, på grundval av tillgängliga uppgifter, till en rimlig säkerhet att om åtgärderna tillåts löpa ut, kommer unionsindustrin återigen att lida skada av dumpad import.
G. UNIONENS INTRESSE
1. Inledning
(157)
I enlighet med artikel 21 i grundförordningen undersöktes det om ett bibehållande av de gällande åtgärderna skulle strida mot unionens intresse som helhet. Unionens intresse fastställdes på grundval av en bedömning av alla de olika parternas intressen, dvs. unionsindustrins, importörernas och användarnas intresse. I enlighet med artikel 21.2 i grundförordningen gavs de berörda parterna tillfälle att lämna synpunkter.
(158)
Eftersom denna undersökning är en översyn av gällande åtgärder, bedömdes det om de gällande antidumpningsåtgärderna hade någon otillbörlig negativ inverkan på de berörda parterna.
2. Unionsindustrins intresse
(159)
I skäl 154 drogs slutsatsen att unionsindustrins situation troligen skulle försämras allvarligt om antidumpningsåtgärderna skulle upphöra att gälla. Det vore därför till gagn för unionsindustrin med fortsatta åtgärder, eftersom unionstillverkarna då borde kunna bibehålla sina försäljningsvolymer, sina marknadsandelar, sin lönsamhet och sin totalt sett positiva ekonomiska situation. Omvänt skulle unionsindustrins överlevnad allvarligt hotas om åtgärderna skulle upphöra, eftersom det finns skäl att förvänta sig att den kinesiska och ryska importen skulle styras om till unionsmarknaden till dumpade priser och i betydande volymer som skulle orsaka återkommande skada.
3. Användarnas intresse
(160)
I den aktuella översynen samarbetade tio användare i unionen med kommissionen (gjuterier och stålproducenter). Fyra av svaren bestod av allmänna kommentarer och endast sex av de samarbetsvilliga företagen besvarade hela frågeformuläret. Utifrån dessa svar fastställdes det att kostnaden för den berörda produkten i genomsnitt står för cirka 1 % av användarnas samlade produktionskostnad, och inte i något fall uppgår den till 2 %. Även om vissa av användarna gick med förlust 2011 och under översynsperioden, kan detta således inte förklaras med förekomsten av antidumpningstullar på import av ferrokisel.
(161)
Det bör noteras att Kina och Ryssland hade en marknadsandel på cirka 40 % av unionsmarknaden i den ursprungliga undersökningen och att tullarna för de båda länderna uppgår till mellan 15,6 % och 31,2 %. Den potentiella effekten av ett upphörande av tullarna skulle därför uppskattningsvis uppgå till en kostnadsbesparing på högst 0,1 % (baserat på en marknadsandel på 40 % för de länder som åtgärderna gäller för och en genomsnittlig värdetull på 20 %). Det är således osannolikt att de användare som har drabbats av förluster under de två sista åren av skadeundersökningsperioden skulle se någon positiv effekt på lönsamheten om tullarna skulle upphöra att gälla. Produktens art och det faktum att det finns flera olika leverantörer på marknaden gör dessutom att användarna lätt kan byta leverantör.
4. Importörernas intresse
(162)
Alla kända importörer informerades om inledandet av översynen. Ingen importör av den berörda produkten besvarade det frågeformulär för stickprovsförfarandet som bifogades tillkännagivandet om inledande. Undersökningen visade att importörerna lätt kan köpa från andra leverantörer på marknaden, särskilt från unionsindustrin och från stora tredjelandsexportörer som säljer produkterna till icke-dumpade priser. Utifrån importörernas bristande intresse drogs också slutsatsen att det inte skulle strida mot deras intresse att bibehålla åtgärderna.
5. Slutsats
(163)
Mot bakgrund av ovanstående dras slutsatsen att det inte finns några tvingande skäl som rör unionens intresse som talar emot att behålla de gällande antidumpningsåtgärderna.
H. ANTIDUMPNINGSÅTGÄRDER
(164)
Alla parter underrättades om de viktigaste omständigheter och överväganden som låg till grund för avsikten att rekommendera att de befintliga åtgärderna bibehålls. Parterna gavs även möjlighet att lämna synpunkter inom en viss tid efter meddelandet av uppgifter. Alla inlagor och synpunkter beaktades noggrant när så var berättigat.
(165)
Av ovanstående följer att de antidumpningsåtgärder för import av ferrokisel med ursprung i Kina och Ryssland som infördes genom förordning (EG) nr 172/2008 bör bibehållas i enlighet med artikel 11.2 i grundförordningen.
(166)
I syfte att minimera risken för kringgående på grund av de höga skillnaderna i tullsatser, anses det att det i detta fall behövs särskilda åtgärder för att se till att antidumpningstullarna tillämpas korrekt. De särskilda åtgärderna, som bara gäller företag för vilka en individuell tullsats har införts, innebär att en giltig faktura ska uppvisas för tullmyndigheterna i medlemsstaterna i enlighet med kraven i bilagan till denna förordning. Import som inte åtföljs av en sådan faktura kommer att omfattas av den övriga antidumpningstull som gäller för alla övriga tillverkare.
(167)
Den kommitté som inrättas genom artikel 15.1 i grundförordningen har inte avgivit något yttrande.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. En slutgiltig antidumpningstull införs härmed på import av ferrokisel som för närvarande klassificeras enligt KN-nummer 7202 21 00, 7202 29 10 och 7202 29 90 och med ursprung i Folkrepubliken Kina och Ryssland.
2. Följande slutgiltiga antidumpningstullsatser ska tillämpas på nettopriset fritt unionens gräns, före tull, för de produkter som beskrivs i punkt 1 och som tillverkas av de nedan angivna företagen:
Land
Företag
Antidumpningstullsats
Taric-tilläggsnummer
Kina
Erdos Xijin Kuangye Co. Ltd, Qipanjing Industry Park
15,6
A829
Lanzhou Good Land Ferroalloy Factory Co., Ltd, Xicha Villa
29,0
A830
Alla övriga företag
31,2
A999
Ryssland
Bratsk Ferroalloy Plant, Bratsk
17,8
A835
Alla övriga företag
22,7
A999
3. De individuella antidumpningstullar som fastställs för de företag som nämns i punkt 2 ska endast tillämpas om en giltig faktura som uppfyller kraven i bilagan uppvisas för tullmyndigheterna i medlemsstaterna. Om ingen sådan faktura uppvisas, ska tullsatsen för ”alla övriga företag” tillämpas.
4. Om inte annat anges, ska gällande bestämmelser om tullar tillämpas.
Artikel 2
Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 9 april 2014.