PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 908/2014
ze dne 6. července 2014,
kterým se stanoví pravidla pro uplatňování nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013, pokud jde o platební agentury a další subjekty, finanční řízení, schvalování účetní závěrky, pravidla pro kontroly, jistoty a transparentnost
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (1), a zejména na čl. 8 odst. 2, čl. 9 odst. 2, článek 23, čl. 36 odst. 6, čl. 46 odst. 5 a 6, čl. 50 odst. 2, čl. 53 odst. 1, čl. 57 odst. 2, čl. 62 odst. 2, čl. 66 odst. 4 a články 88, 104 a 114 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (EU) č. 1306/2013 stanoví základní pravidla pro financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky, mj. pro akreditaci platebních agentur a koordinačních subjektů, finanční řízení, postupy schvalování, kontrolní systémy a sankce, včetně kontroly operací, jistot a transparentnosti. V zájmu hladkého fungování a jednotného uplatňování nového právního rámce, který uvedené nařízení zavádí, byla Komise zmocněna přijmout určitá pravidla v těchto oblastech. Tato nová pravidla by měla nahradit příslušná ustanovení nařízení Komise (ES) č. 601/94 (2), (ES) č. 4/2004 (3), (ES) č. 883/2006 (4), (ES) č. 884/2006 (5), (ES) č. 885/2006 (6), (ES) č. 259/2008 (7) a (EU) č. 282/2012 (8). Nařízení (ES) č. 883/2006, (ES) č. 884/2006, (ES) č. 885/2006 a (EU) č. 282/2012 byla zrušena nařízením Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 (9). V zájmu srozumitelnosti a právní jistoty by nařízení (ES) č. 601/94, (ES) č. 4/2004 a (ES) č. 259/2008 měla být tímto nařízením zrušena,
(2)
Platební agentury by měly být akreditovány členskými státy pouze tehdy, pokud splňují určitá minimální kritéria stanovená na úrovni Unie, jak je uvedeno v čl. 1 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014. Tato „akreditační kritéria“ jsou stanovena v příloze I nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014. Měla by být stanovena pravidla týkající se postupů pro vydávání, přezkum a odejmutí akreditace platebních agentur a koordinačních subjektů.
(3)
Členské státy by měly mít své platební agentury pod stálým dohledem. Měly by zřídit systém výměny informací, aby měly příslušné orgány zprávy a byly neustále informovány o podezření na případy nedodržení předpisů. Měl by být zaveden postup, který by členské státy použily při řešení takových případů, a tento postup by měl zahrnovat povinnost vypracovat ve stanovené lhůtě plán nápravy všech zjištěných nedostatků. Pokud jde o výdaje vynaložené platebními agenturami, kterým jejich členský stát ponechal akreditaci i přesto, že takový plán v dané lhůtě neprovedly, Komise by měla mít možnost rozhodnout o sledování nedostatků prostřednictvím postupu pro schválení souladu podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013.
(4)
Podle čl. 7 odst. 3 písm. b) prvního pododstavce nařízení (EU) č. 1306/2013 se od odpovědných pracovníků akreditovaných platebních agentur vyžaduje, aby vypracovali prohlášení řídícího subjektu o úplnosti, přesnosti a věcné správnosti účetní závěrky a řádném fungování systémů vnitřní kontroly, jakož i o legalitě a správnosti uskutečněných operací. Měla by se stanovit pravidla, pokud jde o obsah a formát těchto prohlášení řídícího subjektu.
(5)
Mělo by dojít k vypracování pravidel pro fungování koordinačních subjektů uvedených v čl. 7 odst. 4 nařízení (EU) č. 1306/2013 a úkolů certifikačních subjektů uvedených v článku 9 uvedeného nařízení. Kromě toho by měl být specifikován obsah osvědčení a zpráv, které mají certifikační subjekty vypracovávat za účelem pomoci Komisi při postupu schvalování účetní závěrky.
(6)
Pro zajištění řádného řízení prostředků vyhrazených v rozpočtu Unie pro Evropský zemědělský záruční fond (EZZF) a Evropský zemědělský fond pro rozvoj venkova (EZFRV) (dále jen „fondy“) by platební agentury měly vést oddělené účetnictví týkající se výhradně plateb a účelově vázaných příjmů z a do každého fondu. Účetnictví vedené platebními agenturami proto musí pro každý z těchto fondů vykazovat odděleně výdaje a příjmy vynaložené podle čl. 4 odst. 1 a článků 5 a 43 nařízení (EU) č. 1306/2013 a umožnit uvést tyto výdaje a příjmy do vztahu s finančními zdroji, které jsou pro ně uvolněny z rozpočtu Unie.
(7)
Společná zemědělská politika je financována v eurech, přičemž členské státy, které nepřijaly euro, mohou uskutečňovat platby příjemcům ve své národní měně. K oprávnění provést konsolidaci všech výdajů a příjmů je tudíž nezbytné stanovit, že příslušné platební agentury musí být s to poskytovat údaje týkající se výdajů a příjmů jak v eurech, tak i v měně, v níž byly zaplaceny nebo získány.
(8)
Výdaje, které jsou na pomoc rozvoje venkova v rámci EZFRV spolufinancovány z rozpočtu Unie a z vnitrostátních rozpočtů, jsou založeny na podrobných programech rozčleněných podle jednotlivých opatření, zvláštní sazby příspěvků a prioritní oblasti. V souladu se zásadou řádného finančního řízení by tyto výdaje měly být sledovány a zaúčtovány na tomto základě, aby bylo možné identifikovat všechny operace podle jednotlivých programů, opatření, zvláštních sazeb příspěvku a prioritních oblastí. Tím bude zajištěna možnost ověřit soulad mezi uskutečněnými výdaji a vyčleněnými finančními prostředky. V této souvislosti by měly být upřesněny prvky, které musí mít platební agentury na zřeteli. Platební agentury by měly u provedeného financování na účtech jasně prokázat zejména původ veřejných a unijních finančních prostředků. Nadto by měly být identifikovány částky, které mají být a které byly získány zpět od příjemců podpory, a uvedeny původní operace, s nimiž tyto částky souvisí.
(9)
Členské státy uvolní prostředky potřebné k financování výdajů EZZF uvedených v čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013 předtím, než Komise uhradí uvedené výdaje formou měsíčních úhrad uskutečněných výdajů. Obdobně mohou členské státy obdržet zálohu pro výdaje EZFRV, která by se později vykázala v rámci schvalování roční účetní závěrky podle článku 51 nařízení (EU) č. 1306/2013. V zájmu zajištění řádného řízení finančních toků by členské státy měly shromažďovat informace nezbytné pro prokázání úplnosti, přesnosti a věcné správnosti vynaložených výdajů na tyto měsíční úhrady a v případě jakýchkoli příjmů či výdajů je uchovávat k dispozici Komise, nebo je pravidelně Komisi předávat. Tyto informace by členské státy měly Komisi poskytovat v intervalech přizpůsobených způsobu správy každého z fondů. Poskytováním informací v uvedených intervalech by neměla být dotčena povinnost členských států vést úplné informace shromážděné pro řádné sledování výdajů, tak aby byly Komisi k dispozici za účelem ověření.
(10)
Obecné povinnosti platebních agentur ohledně vedení účetnictví se týkají údajů požadovaných pro správu a kontrolu finančních prostředků Unie. Tyto povinnosti se však netýkají požadavků o proplacení výdajů ani údajů, které musí být za účelem získání takové náhrady Komisi poskytnuty. Je tudíž třeba upřesnit, které informace a údaje o výdajích, jež mají být financovány z fondů, musí být Komisi pravidelně předávány. Informace, které členské státy sdělují Komisi, jí musí umožnit, aby předané informace použila přímo a co nejúčinněji pro správu účtů fondů, jakož i pro související platby. K dosažení tohoto cíle je třeba stanovit, že veškeré informace, které je třeba zpřístupnit a předávat mezi členskými státy a Komisí, by měly být zasílány elektronickou cestou.
(11)
Podle čl. 102 odst. 1 písm. c) prvního pododstavce nařízení (EU) č. 1306/2013 musí být pro opatření související s operacemi financovanými z fondů výkazy výdajů, které slouží zároveň jako žádost o platby, předány Komisi spolu s požadovanými informacemi. Aby členské státy a platební agentury mohly tyto výkazy výdajů sestavovat podle harmonizovaných pravidel a Komise mohla vzít v úvahu žádosti o platbu, měly by být stanoveny podmínky, za nichž mohou být uvedené výdaje zohledněny v rámci příslušných rozpočtů EZZF a EZFRV. Tyto podmínky by měly specifikovat pravidla pro zaznamenávání výdajů a příjmů, zejména pak účelově vázaných příjmů a případných oprav, které mají být provedeny, a pro jejich skutečné vykázání.
(12)
Jestliže na základě výkazů výdajů obdržených od členských států v rámci EZZF celková částka předběžných závazků, které by mohly být povoleny podle čl. 170 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (10), překračuje 75 % všech prostředků pro běžný rozpočtový rok, je Komise povinna tyto částky snížit. Podle zásady řádného finančního řízení musí být toto snížení poměrně rozloženo mezi všechny členské státy na základě výkazů výdajů obdržených od těchto členských států. Aby bylo rozdělování dostupných finančních prostředků mezi členské státy učiněno spravedlivě, je třeba stanovit, že měsíční platby v rámci EZZF v tomto případě budou sníženy o určité procento, stanovené pro každou kapitolu, z výkazů výdajů předaných každým členským státem a že zůstatek nevyplacený během měsíce bude znovu přidělen podle rozhodnutí Komise v dalších měsíčních platbách.
(13)
Poté, co Komise rozhodla o měsíčních platbách, měla by členským státům poskytnout finanční prostředky nezbytné k pokrytí výdajů, které mají být financovány z fondů, a to praktickým způsobem a za podmínek, které je třeba stanovit na základě informací sdělených členskými státy Komisi a na základě informačních systémů zavedených Komisí.
(14)
Podmínkou pro úhradu výdajů na veřejnou intervenci vynaložených platebními agenturami je, že do jejich výkazů průběžných výdajů budou začleněny hodnoty a částky zaúčtované v průběhu měsíce následujícího po měsíci, k němuž se vztahují operace veřejného skladování. Aby bylo zajištěno hladké fungování systému úhrad, je nezbytné stanovit způsob, jakým mají být tyto informace, které jsou nezbytné k výpočtu nákladů a výdajů, oznámeny Komisi.
(15)
V souladu s čl. 3 odst. 3 nařízení (EU) č. 907/2014 musí účetnictví týkající se veřejných zásob držených v rámci intervence umožnit zjistit jak částku financování vyplaceného Unií, tak stav zásob produktů, jež byly dány do intervenčního režimu. Za tímto účelem je třeba stanovit, že platební agentury musí vést odděleně skladové účetnictví a finanční účty, jež musí obsahovat údaje nezbytné ke sledování zásob a k řízení financování výdajů a příjmů vytvořených veřejnými intervenčními opatřeními.
(16)
Pokud jde o intervenční opatření ve formě veřejného skladování, zaúčtování údajů o množstvích, hodnotách a o některých průměrech ze strany platebních agentur je povinné. Existují však okolnosti, za nichž by se určité operace a výdaje neměly zaúčtovávat, nebo by se tak mělo dít podle zvláštních pravidel. V zájmu zajištění rovného zacházení a ochrany finančních zájmů Unie by se takové okolnosti měly specifikovat, včetně případných opatření pro zaúčtování operací a výdajů.
(17)
Datum, k němuž se provádí zaúčtování různých výdajových a příjmových položek, které jsou spojené s intervenčními opatřeními ve formě veřejného skladování, závisí na povaze operací, na něž se vztahují, a může být stanoveno v rámci právních předpisů z jednotlivých odvětví zemědělství. V tomto kontextu je třeba přijmout obecné pravidlo, kterým se stanoví, že zaúčtování těchto položek se provádí ke dni, ve kterém dojde ke hmotné operaci vyplývající z intervenčního opatření, a kterým se stanoví zvláštní případy, které je třeba vzít v úvahu.
(18)
V zájmu řádného finančního řízení by členské státy měly Komisi poskytnout prognózu částek, které je třeba ještě financovat z EZFRV v daném zemědělském rozpočtovém roce, a odhady výše požadovaného financování na následující rozpočtový rok. Aby mohla Komise plnit své povinnosti, měly by jí být tyto informace sdělovány včas, každopádně však dvakrát do roka, a to každoročně nejpozději do 31. ledna a 31. srpna.
(19)
V souladu s čl. 36 odst. 6 nařízení (EU) č. 1306/2013 musí být stanoveny lhůty pro vyhotovování výkazů výdajů, které se týkají operací prováděných v rámci EZFRV. S ohledem na specifičnosti účetních pravidel, která platí EZFRV, uplatňování předběžného financování a financování opatření za kalendářní rok je třeba stanovit, že uvedené výdaje musí být vykazovány v pravidelných intervalech, které vyhovují těmto zvláštním podmínkám.
(20)
Výměna informací a dokumentů mezi členskými státy a Komisí, jakož i poskytování a sdělování informací členskými státy Komisi obvykle probíhá elektronickou cestou. Pro vylepšení těchto výměn informací ohledně fondů a pro rozšíření jejich využívání byly v souladu s nařízením (ES) č. 883/2006 zřízeny informační systémy. Tyto systémy by měly být využívány a fungovat i poté, co Komise informuje členské státy prostřednictvím Výboru zemědělských fondů.
(21)
Podmínky pro zpracování informací těmito informačními systémy, jakož i forma a obsah dokumentů, jejichž sdělování je požadováno podle nařízení (EU) č. 1306/2013, vyžadují časté úpravy, které jsou důsledkem vývoje platných právních předpisů nebo požadavků spojených s řízením. Měla by být rovněž stanovena jednotná pravidla pro předkládání příslušných dokladů členskými státy. Pro dosažení těchto cílů a ve snaze zjednodušit postupy a umožnit, aby příslušné informační systémy byly rychle provozuschopné, je žádoucí určit formu a obsah dokumentů na základě standardizovaných vzorů a protokolů a stanovit, že jejich úpravy a aktualizaci provede Komise poté, co informuje Výbor zemědělských fondů.
(22)
Podle článku 58 nařízení (EU) č. 1306/2013 jsou členské státy prostřednictvím svých platebních agentur odpovědné za řízení a kontrolu legality výdajů z fondů. Za sdělování nebo zaznamenávání údajů o finančních operacích v rámci informačních systémů a jejich aktualizaci by tedy měly nést odpovědnost platební agentury, provádí je přímo platební agentury nebo subjekty, na které byla tato funkce přenesena, popřípadě jsou zajišťovány i prostřednictvím akreditovaných koordinačních subjektů.
(23)
Některé dokumenty nebo prohlášení stanovené v čl. 102 odst. 1 prvním pododstavci nařízení (EU) č. 1306/2013 nebo v aktech Komise přijatých pro účely uvedeného článku vyžadují podpis pověřené osoby nebo souhlas osoby v jedné nebo několika etapách dotyčného postupu. Informační systémy zavedené k předávání těchto dokumentů by měly v těchto případech umožnit jednoznačnou identifikaci každé osoby a poskytovat dostatečnou záruku neporušitelnosti obsahu dokumentů, a to i během jednotlivých etap postupu. Zejména by tomu tak mělo být u výkazů výdajů a prohlášení řídícího subjektu připojených k roční účetní závěrce podle čl. 102 odst. 1 písm. c) bodu iii) prvního pododstavce nařízení (EU) č. 1306/2013 a u dokumentů předávaných elektronickou cestou v rámci těchto postupů.
(24)
Podle čl. 58 odst. 1 písm. e) nařízení (EU) č. 1306/2013 jsou členské státy prostřednictvím svých platebních agentur odpovědné za zpětné získání neoprávněných plateb a úroků. V zájmu zajištění účinného a řádného uplatňování uvedených ustanovení je vhodné stanovit jednotná pravidla týkající se úroků uplatnitelných na zpětné získání neoprávněných plateb. Aniž je dotčen čl. 54 odst. 3 první pododstavec písm. a) a b) nařízení (EU) č. 1306/2013, mohou členské státy povinnost získat zpět neoprávněně vyplacené částky splnit různými způsoby. Aniž jsou dotčena jakákoli jiná opatření k prosazení práva stanovená vnitrostátním právem, účinným a nákladově efektivním způsobem zpětného vymáhání dluhů je snížení budoucích plateb dlužníkovi o částku, která má být získána zpět, jakmile je v souladu s vnitrostátními předpisy tento dluh zjištěn. Pro členské státy by proto mělo být povinné, aby uplatňovaly tento způsob vymáhání dluhů, přičemž by měly být stanoveny společné podmínky pro jeho použití.
(25)
Je třeba stanovit podrobná ustanovení jak pro postup schválení účetní závěrky podle článku 51 nařízení (EU) č. 1306/2013, tak i pro postup pro schválení souladu podle článku 52 uvedeného nařízení včetně mechanismu, pomocí něhož jsou výsledné částky buď odečítány od jedné z následujících plateb vyplacených Komisí členským státům, nebo k této platbě přičítány.
(26)
Pokud jde o schvalování účetní závěrky v souladu s článkem 51 nařízení (EU) č. 1306/2013, je dále nezbytné určit obsah ročních účetních závěrek platebních agentur a stanovit lhůtu pro předání těchto účetních závěrek a dalších náležitých dokumentů Komisi. Dále je nutné objasnit, jak dlouho musí platební agentury uchovávat pro potřeby Komise podklady týkající se všech výdajů a účelově vázaných příjmů. Kromě toho je třeba stanovit, že Komise určuje formu a obsah účetních údajů, které jí platební agentury musí poskytovat.
(27)
S cílem zajistit, aby v běžných případech byl postup pro schvalování souladu ukončen v přiměřené lhůtě, je vhodné pro různé fáze postupu stanovit zvláštní lhůty, které by Komise a členské státy musely dodržet. Zároveň je však zapotřebí, aby Komise měla možnost tyto lhůty prodloužit, pokud si takové prodloužení vyžaduje složitost vyšetřovaného případu. Postup pro schvalování souladu by měl dát členským státům právo na kontradiktorní řízení a řádně vyhodnocovat informace nezbytné pro hodnocení rizik fondů.
(28)
V souladu s čl. 59 odst. 5 nařízení (EU) č. 1306/2013 jsou členské státy povinny zajistit minimální úroveň kontrol na místě nezbytných pro účinné řízení rizik. Členské státy však v rámci své odpovědnosti smějí snížit minimální úroveň těchto kontrol na místě, pokud bylo shledáno, že řídicí a kontrolní systémy řádně fungují a míra chybovosti zůstává na přijatelné úrovni. Zatímco v právních předpisech v odvětví zemědělství je nutné stanovit nezbytné minimální úrovně kontrol na místě, měla by se stanovit horizontální pravidla možnosti snížit minimální úroveň kontrol na místě platná pro všechna opatření financovaná z fondů, jakož i příslušné podmínky. Kromě těchto horizontálních pravidel mohou právní předpisy v odvětví zemědělství stanovit další pravidla.
(29)
Mimoto je vhodné stanovit pravidla pro provádění kontrol operací uvedených v článku 80 nařízení (EU) č. 1306/2013 ze strany členských států, zejména pokud jde o výběr podniků a počet a harmonogram kontrol.
(30)
Podle hlavy V kapitoly III nařízení (EU) č. 1306/2013 týkající se kontroly operací musí členské státy předávat Komisi řadu sdělení. Jelikož standardizace formy a obsahu těchto sdělení usnadní jejich používání a zajistí jednotný přístup, je třeba přijmout podrobná pravidla týkající se jejich formy a obsahu. Kromě toho je třeba stanovit pravidla pro uchovávání obchodní dokumentace, pro společná opatření zahrnující vzájemnou pomoc podle článku 83 nařízení (EU) č. 1306/2013, jakož i pro zvláštní orgány uvedené v článku 85 uvedeného nařízení.
(31)
Nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 stanoví pravidla doplňující právní rámec v oblasti jistot, zejména co se týče povinnosti složit jistotu, podmínek týkajících se jistot, jakož i pravidla pro složení, uvolnění a propadnutí jistoty. V zájmu zajištění jednotného uplatňování těchto pravidel by měla být přijata ustanovení týkající se formy a postupů pro složení a uvolnění jistoty, jakož i pro výměnu informací a sdělení požadovaných v tomto ohledu.
(32)
Podle hlavy VII kapitoly IV nařízení (EU) č. 1306/2013 týkající se transparentnosti se od členských států vyžaduje, aby každoročně zveřejňovaly příjemce finančních prostředků z fondů, jakož i částky, které každý příjemce z každého z těchto fondů obdržel. Za tímto účelem a v souladu s článkem 111 nařízení (EU) č. 1306/2013 by měla být stanovena forma uvedeného zveřejnění. Toto zveřejnění by nemělo překročit meze toho, co je zapotřebí k dosažení sledovaných cílů transparentnosti.
(33)
Zveřejnění by mělo být v souladu s informacemi, které mají platební agentury ve svém účetnictví a záznamech, a mělo by se týkat plateb obdržených v minulém rozpočtovém roce. Tyto informace by měly být veřejnosti sdělovány jasným a jednotným způsobem a měly by být k dohledání do 31. května.
(34)
Podle čl. 111 odst. 1 prvního pododstavce písm. c) nařízení (EU) č. 1306/2013 mají být zveřejněny výše vyplacených částek odpovídajících každému opatření financovanému z fondů, které daný příjemce obdržel. Nicméně za účelem zajištění dodržování povinnosti stanovené v článku 112 uvedeného nařízení je rovněž nezbytné stanovit prahové hodnoty, pod jejichž úrovní by se jména příjemců nezveřejňovala.
(35)
V souladu s čl. 111 odst. 1 prvním pododstavcem písm. b) nařízení (EU) č. 1306/2013 je zveřejnění příjemců finančních prostředků z fondů nezbytné pro identifikaci obce, kde příjemce sídlí nebo je registrován. Tyto informace by měly být také k dispozici v případě příjemců, kteří jsou fyzickými osobami a jejichž jména nesmí být zveřejněna v souladu s článkem 112 uvedeného nařízení. Pokud by však z důvodu omezeného počtu příjemců sídlících nebo registrovaných v dané obci zveřejnění názvu obce mělo za následek identifikaci příjemce, který je fyzickou osobou, měla by být přijata ustanovení, která by zabránila nepřiměřenému a zbytečnému porušování soukromí.
(36)
Informace by měly být zveřejněny na internetu, formou vyhledávače, který zajistí, že k nim bude mít přístup široká veřejnost. Nástroj na vyhledávání by měl umožnit vyhledávání na základě určitých kritérií a výsledky vyhledávání by měly být poskytnuty ve snadno přístupné formě.
(37)
Aby se vyhovělo platným požadavkům na ochranu údajů, je třeba příjemce finančních prostředků z těchto rozpočtů informovat o zveřejnění jejich údajů ještě před zveřejněním. Informace by měly být poskytovány příjemcům prostřednictvím formulářů žádostí o podporu nebo v okamžiku sběru údajů. Pokud jde o výdaje vzniklé v rozpočtových letech 2014 a 2015, nelze-li příjemce informovat v okamžiku sběru osobních údajů, měli by být informováni s přiměřeným předstihem před zveřejněním.
(38)
Aby se usnadnil přístup veřejnosti ke zveřejněným údajům, měly by členské státy zřídit internetové stránky obsahující informace týkající se příjemců finančních prostředků z fondů a prahové hodnoty podle článku 112 nařízení (EU) č. 1306/2013. Vzhledem k různým organizačním strukturám v členských státech by se státy měly rozhodnout, který orgán je odpovědný za zřízení a údržbu internetové schránky a za zveřejňování údajů. Komise by měla vytvořit internetovou stránku, která obsahuje odkazy na internetové stránky členských států.
(39)
Článek 10 tohoto nařízení by se měl použít pro výdaje uskutečněné a účelově vázané příjmy vybrané členskými státy počínaje 16. říjnem 2014 s cílem zajistit kontinuitu podávání zpráv v rámci téhož rozpočtového roku.
(40)
S cílem zajistit jednotné zacházení v probíhajících postupech pro schvalování souladu by se lhůty podle čl. 34 odst. 3 a 4 tohoto nařízení neměly týkat těch postupů, u nichž bude oznámení podle čl. 11 odst. 1 nařízení (ES) č. 885/2006 podáno před dnem 1. ledna 2015.
(41)
Vzhledem k tomu, že se hlava VII kapitola IV nařízení (EU) č. 1306/2013, která pojednává o transparentnosti, vztahuje na uskutečněné platby počínaje rozpočtovým rokem 2014, měla by se příslušná ustanovení tohoto nařízení použít na tyto platby.
(42)
Aby členské státy měly dostatek času na provedení, měly by se informace předávané v souladu s přílohou II sloupci V1 a V2 začít poskytovat počínaje rozpočtovým rokem 2016.
(43)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru zemědělských fondů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PLATEBNÍ AGENTURY A DALŠÍ SUBJEKTY
Článek 1
Postup akreditace platebních agentur
1. Členské státy jmenují orgán na ministerské úrovni, jenž bude zodpovídat za:
a)
vydávání, přezkum a odnímání akreditace platebním agenturám;
b)
provádění úkolů, které byly v rámci této kapitoly svěřeny příslušnému orgánu.
2. Příslušný orgán prostřednictvím formálního aktu rozhodne o vydání nebo po provedení přezkumu o odnětí akreditace platební agentury na základě posouzení akreditačních kritérií uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 (dále jen „akreditační kritéria“). Příslušný orgán akreditace nebo odnětí akreditace bezodkladně oznámí Komisi.
3. Příslušný orgán jmenuje auditní subjekt, který bude provádět šetření ještě před udělením akreditace (předakreditační přezkum). Auditním subjektem je auditní orgán nebo jiná veřejná či soukromá organizace nebo organizační jednotka orgánu disponujícího odpovídajícími znalostmi, dovednostmi a schopností provádět audity. Auditní subjekt musí být na platební agentuře, která má být akreditována, nezávislý. Šetření (předakreditační přezkum) prováděné auditním subjektem se týká zejména:
a)
zavedených postupů a systémů pro schvalování a provádění plateb;
b)
rozdělení úkolů a přiměřenosti vnitřní i vnější kontroly v souvislosti s operacemi financovanými z Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (dále jen „fondy“);
c)
míry způsobilosti zavedených postupů a systémů, včetně opatření proti podvodům založených na vyhodnocení rizik, chránit rozpočet Unie;
d)
bezpečnost informačních systémů;
e)
vedení účetních záznamů.
Auditní subjekt vypracuje zprávu, která podrobně popisuje činnosti vykonané při auditu, jeho výsledky a posouzení, zda platební agentura splňuje akreditační kritéria. Zpráva musí být předána příslušnému orgánu, který poté vydá rozhodnutí o akreditaci, pokud je spokojen s tím, jak platební agentura splňuje akreditační kritéria.
4. Pokud se příslušný orgán domnívá, že platební agentura nesplňuje akreditační kritéria, zašle agentuře přesné podmínky, které agentura musí splnit předtím, než jí může být akreditace udělena.
Až do provedení nezbytných změn, jejichž cílem je splnit tyto zvláštní podmínky, lze akreditaci udělit dočasně na období stanovené v závislosti na závažnosti zjištěných problémů, avšak ne na období delší než dvanáct měsíců. V řádně odůvodněných případech může Komise na žádost dotčeného členského státu toto období prodloužit.
5. Informace podle čl. 102 odst. 1 prvního pododstavce písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013 jsou předávány ihned po první akreditaci platební agentury a v každém případě ještě předtím, než bude jakýkoli její výdaj naúčtován fondům. K těmto informacím jsou připojeny následující výkazy a dokumenty týkající se:
a)
odpovědností svěřených dané platební agentuře;
b)
rozdělení odpovědností mezi odbory platební agentury;
c)
vztahu platební agentury s dalšími veřejnoprávními či soukromoprávními subjekty, které odpovídají za provádění jakýchkoli opatření, v jejichž rámci platební agentura účtuje výdaje fondů;
d)
postupů sloužících k přijímání, ověřování a potvrzování nároků vznesených příjemci, a dále ke schvalování, hrazení a účtování výdajů;
e)
opatření v oblasti bezpečnosti informačních systémů;
f)
zprávy o předakreditačním přezkumu provedeném auditním subjektem uvedeným v odstavci 3.
6. Komise uvědomí Výbor zemědělských fondů o platebních agenturách akreditovaných ve všech členských státech.
Článek 2
Přezkum akreditace
1. Příslušný orgán má pod stálým dohledem platební agentury, za které odpovídá, a to zejména na základě osvědčení a zpráv vypracovaných certifikačním subjektem podle článku 9 nařízení (EU) č. 1306/2013, a vyšetřuje zjištěné nedostatky.
Každé tři roky příslušný orgán písemně informuje Komisi o svém dohledu nad platebními agenturami a monitorování jejich činností. Zpráva zahrne přezkum toho, jak platební agentury průběžně plní akreditační kritéria, společně se shrnutím opatření přijatých k nápravě zjištěných nedostatků. Příslušný orgán potvrdí, zda platební agentury, za něž je odpovědný, i nadále splňují akreditační kritéria.
2. Členské státy vytvoří systém, který zajistí, že jsou informace naznačující neplnění akreditačních kritérií ze strany platební agentury bezodkladně sděleny příslušnému orgánu.
3. Pokud příslušný orgán zjistil, že akreditovaná platební agentura neplní jedno nebo více akreditačních kritérií způsobem, který brání plnění úkolů stanovených v čl. 1 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014, neprodleně akreditaci platební agentury podmíněně pozastaví. Příslušný orgán vypracuje plán obsahující opatření a lhůty pro nápravu zjištěných nedostatků ve lhůtě stanovené podle závažnosti problému, která nesmí být delší než dvanáct měsíců ode dne podmíněného pozastavení akreditace. V řádně odůvodněných případech může Komise na žádost dotčeného členského státu tuto lhůtu prodloužit.
4. Příslušný orgán oznámí Komisi své rozhodnutí o podmíněném pozastavení akreditace platební agentury, o plánu vypracovaném v souladu s odstavcem 3 a následně o pokroku při provádění těchto plánů.
5. Pokud dojde k odebrání akreditace, příslušný orgán ihned akredituje jinou platební agenturu, která splňuje podmínky stanovené v čl. 7 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013, aby nedošlo k pozastavení plateb příjemcům.
6. Pokud Komise zjistí, že příslušný orgán nesplnil svou povinnost vypracovat plán nápravy podle odstavce 3 nebo že platební agentura je i nadále akreditována, aniž by tento plán ve stanovené lhůtě plně provedla, vyzve příslušný orgán k odnětí akreditace dané platební agentuře, pokud nebudou provedeny nezbytné změny ve lhůtě stanovené Komisí s ohledem na závažnost problému. V takovém případě může Komise rozhodnout o sledování nedostatků podle schvalování souladu podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 3
Prohlášení řídícího subjektu
1. Prohlášení řídícího subjektu uvedené v čl. 7 odst. 3 prvním pododstavci písm. b) nařízení (EU) č. 1306/2013 je vypracováno v přiměřené době tak, aby mohl certifikační subjekt vydat stanovisko uvedené v čl. 9 odst. 1 uvedeného nařízení.
Prohlášení řídícího subjektu má formát stanovený v příloze I tohoto nařízení a může být podmíněno výhradami, které vyčíslí potenciální finanční dopad. Pokud dojde k vyjádření výhrad, musí být součástí prohlášení plán nápravných opatření a přesný harmonogram jeho provádění.
2. Prohlášení řídícího subjektu se bude opírat o účinný dohled nad existujícím řídícím a kontrolním systémem během celého roku.
Článek 4
Koordinační subjekt
1. Koordinační subjekt uvedený v čl. 7 odst. 4 nařízení (EU) č. 1306/2013 jedná jako jediný partner Komise pro dotčený členský stát ve všech otázkách souvisejících s fondy, pokud jde o:
a)
zprostředkování informací a pokynů týkajících se funkcí a činností platebních agentur těmto agenturám a subjektům odpovědným za provádění uvedených pokynů, jakož i o podporu jejich harmonizovaného provádění;
b)
sdělování informací uvedených v článcích 7 a 102 nařízení (EU) č. 1306/2013 Komisi;
c)
přístup Komise k úplným záznamům všech účetních údajů vyžadovaných pro statistické a kontrolní účely.
2. Platební agentura může jednat jako koordinační subjekt za předpokladu, že jsou tyto dvě funkce vykonávány odděleně.
3. Při plnění svých úkolů může koordinační subjekt v souladu s vnitrostátními postupy požádat o pomoc jiné správní orgány nebo útvary, zejména ty s účetní či technickou odborností.
4. Důvěrnost, integrita a dostupnost všech počítačových údajů v držení koordinačního subjektu bude zajištěna pomocí opatření přizpůsobených organizační struktuře, počtu pracovníků a technologickému prostředí každého koordinačního subjektu. Finanční a technologické nasazení bude úměrné skutečně hrozícím rizikům.
5. Informace uvedené v čl. 102 odst. 1 prvním pododstavci písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013 se předávají ihned po první akreditaci koordinačního subjektu a v každém případě ještě předtím, než bude jakýkoli výdaj, za který je subjekt odpovědný, naúčtován fondům. Je k němu přiložena akreditační listina subjektu spolu s informacemi o organizaci, účetnictví a podmínkách vnitřní kontroly, které souvisejí s jeho fungováním.
Článek 5
Certifikace
1. Příslušný orgán určí certifikační subjekt uvedený v článku 9 nařízení (EU) č. 1306/2013.
2. Certifikační subjekt organizuje svou práci efektivně a účinně a provádí své kontroly v přiměřené lhůtě, přičemž přihlíží k povaze a načasování operací na dotčený rozpočtový rok.
3. Stanovisko, které certifikační subjekt poskytuje v souladu s čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013, se vypracuje každý rok.
Toto stanovisko vychází z auditní činnosti provedené v souladu s články 6 a 7 tohoto nařízení.
4. Certifikační subjekt vypracuje zprávu o svých zjištěních. Zpráva se týká svěřených funkcí. Zpráva uvádí, zda v období, na které se zpráva vztahuje:
a)
platební agentura splňovala akreditační kritéria;
b)
postupy platební agentury poskytovaly dostatečné ujištění, že výdaje účtované fondům byly uskutečněny v souladu s předpisy Unie, čímž současně ujistí o legalitě a správnosti uskutečněných operací a provedení případných doporučení za účelem zlepšení;
c)
roční účetní závěrka uvedená v článku 29 tohoto nařízení byla v souladu s účetními knihami a záznamy platební agentury;
d)
výkazy výdajů a intervenčních operací byly ve své podstatě pravdivým, úplným a přesným záznamem operací účtovaných fondům;
e)
finanční zájmy Unie byly náležitě chráněny s ohledem na vyplacené zálohy, získané záruky, intervenční zásoby a částky, které mají být získány zpět.
Zpráva obsahuje informace o počtu a kvalifikaci zaměstnanců provádějících audit, o provedené práci, o počtu posouzených transakcí, o dosaženém stupni věcnosti a důvěryhodnosti, o zjištěných slabinách a doporučeních ke zlepšení a o operacích certifikačního subjektu i dalších auditorských subjektů uvnitř i vně platební agentury, na nichž je postaveno úplné či částečné ujištění certifikačního subjektu o vykazovaných skutečnostech.
Článek 6
Zásady auditu
1. Certifikační audit se provádí v souladu s mezinárodně uznávanými auditorskými standardy.
2. Certifikační subjekt vypracuje strategii auditu, která stanoví rozsah, načasování a zaměření certifikačního auditu, auditní metody a metodiku výběru vzorků. Plán auditu se vypracuje za každý rozpočtový rok, který je předmětem auditu, na základě odhadů auditorského rizika. Na požádání musí Komise od certifikačního subjektu obdržet strategii auditu i plán auditu.
3. Přiměřené úrovně věrohodnosti auditu plynoucí z jeho prověrek má být dosaženo prostřednictvím posuzování kontrolního systému včetně testování dodržování předpisů, prověrek věcné správnosti výdajů sestávajících z testování podrobných údajů a analytických postupů.
4. Komise vypracuje pokyny obsahující zejména:
a)
další vyjasnění a pokyny pro certifikační audit, který má být prováděn;
b)
stanovení přiměřené úrovně věrohodnosti auditu plynoucí z prověrek provedených v jeho rámci.
Článek 7
Metody auditu
1. Metody certifikačního auditu musí být definovány ve strategii auditu podle čl. 6 odst. 2.
2. V zájmu dosažení cílů auditu a poskytnutí stanoviska, jak je stanoveno v čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013, jsou součástí auditu audity systémů, prověrky věcné správnosti a ověřování souhlasu finančních prohlášení a prohlášení řídícího subjektu.
3. Prověrky věcné správnosti výdajů zahrnují ověřování legality a správnosti uskutečněných operací na úrovni konečných příjemců. Pro tyto účely se certifikační subjekt může účastnit druhostupňových kontrol na místě prováděných platební agenturou. Certifikační subjekt se nesmí účastnit prvostupňových kontrol na místě prováděných platební agenturou, s výjimkou situací, kdy by bylo fyzicky nemožné prvostupňové kontroly provedené platební agenturou znovu prověřit. Co se týče prověrek věcné správnosti, certifikační subjekty mohou používat integrovaný přístup k výběru vzorků.
4. Komise poskytne další podmínky a pokyny ohledně plánování auditních postupů, integrace výběru vzorků, plánování a provádění opětovného ověřování operací na místě prostřednictvím pokynů, jak je uvedeno v čl. 6 odst. 4.
KAPITOLA II
FINANČNÍ ŘÍZENÍ FONDŮ
ODDÍL 1
Obecná ustanovení
Článek 8
Účetnictví platebních agentur
1. Každá platební agentura vede samostatné účetní záznamy o výdajích a příjmech uvedených v čl. 4 odst. 1 a článcích 5 a 43 nařízení (EU) č. 1306/2013 a o používání finančních prostředků vyčleněných na platby příslušných výdajů. Tento způsob vedení účtů musí umožnit rozlišit a poskytnout odděleně finanční údaje týkající se EZZF a EZFRV.
2. Platební agentury členských států, které nepřijaly euro, vedou účetnictví, jež obsahuje částky v měně, v níž byly zaplaceny výdaje a přijaty příjmy. Pro účely konsolidace veškerých výdajů a příjmů musí být agentury schopny poskytnout příslušné údaje v národní měně a v eurech.
3. Co se týče EZFRV, každá platební agentura určená pro program rozvoje venkova vede účetní záznamy, které umožňují rozeznat všechny operace podle jednotlivých programů a opatření. Tyto účetní záznamy především obsahují:
a)
částku veřejných výdajů a částku příspěvku Unie vyplacených v rámci každé operace;
b)
částky, které je třeba získat zpět od příjemců v souvislosti se zjištěnými nesrovnalostmi nebo nedbalostmi;
c)
částky získané zpět spolu s uvedením původní operace.
ODDÍL 2
Účetnictví ezzf
Článek 9
Poskytování informací členskými státy
Členské státy shromažďují a poskytují Komisi informace o celkové částce zaplacených výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných každý týden, a to za těchto podmínek:
a)
informace o celkové částce uskutečněných výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných od začátku měsíce do konce předchozího týdne nejpozději třetí pracovní den každého týdne;
b)
informace o celkové částce uskutečněných výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných během předchozího měsíce nejpozději třetí pracovní den měsíce, pokud týden připadá na přelom měsíce.
Článek 10
Předávání informací členskými státy
1. V souladu s čl. 102 odst. 1 prvním pododstavcem písm. c) body i) a ii) nařízení (EU) č. 1306/2013 členské státy předávají Komisi elektronickou cestou s výhradou článků 11 a 12 tohoto nařízení tyto informace a dokumenty:
a)
nejpozději třetí pracovní den každého měsíce informace o celkové částce uskutečněných výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných během předchozího měsíce, a to na základě vzoru, který Komise členským státům poskytla prostřednictvím informačních systémů, a všechny informace, které mohou vysvětlit podstatné odchylky mezi rozpočtovými prognózami sestavenými v souladu s odst. 2 písm. a) bodem iii) tohoto článku a vynaloženými výdaji nebo vybranými účelově vázanými příjmy;
b)
nejpozději dvanáctý den každého měsíce výkaz výdajů podle čl. 18 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013. Sdělení o uskutečněných výdajích a účelově vázaných příjmech vybraných od 1. do 15. října se ale předává nejpozději do 27. října.
2. Výkaz výdajů uvedený v odst. 1 písm. b) musí zahrnovat:
a)
výkaz vyhotovený každou platební agenturou na základě vzoru, který Komise členským státům poskytla prostřednictvím informačních systémů, jednotlivých druhů výdajů a příjmů rozepsaných podle rozpočtové nomenklatury Unie (a to podle podrobné rozpočtové nomenklatury), která byla poskytnuta členským státům, který se týká:
i)
uskutečněných výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných během předchozího měsíce,
ii)
souhrnu uskutečněných výdajů a účelově vázaných příjmů od začátku rozpočtového roku až do konce předchozího měsíce,
iii)
odhadů výdajů a účelově vázaných příjmů, které se v závislosti na jednotlivých případech týkají:
-
pouze běžného měsíce a dvou měsíců následujících,
-
běžného měsíce, dvou měsíců následujících a období až do konce rozpočtového roku,
iv)
popřípadě dodatečných údajů;
b)
souhrnný seznam vytvořený členským státem na základě vzoru, který Komise členským státům poskytla prostřednictvím informačních systémů, údajů podle písmene a) za každý členský stát pro všechny platební agentury dotčeného státu;
c)
průkazní účty nákladů a příjmů týkajících se veřejné intervence, jak je uvedeno v čl. 19 odst. 2.
3. Všechny finanční informace vyžadované podle tohoto článku jsou sdělovány v eurech.
Článek 11
Obecná pravidla pro výkaz výdajů a účelově vázaných příjmů
1. Aniž jsou dotčeny zvláštní předpisy pro výkazy výdajů a příjmů týkajících se veřejného skladování podle článku 12, musí výdaje a účelově vázané příjmy vykázané platebními agenturami v rámci jednoho měsíce odpovídat platbám a příjmům, které byly skutečně provedeny během tohoto měsíce.
Tyto výdaje a příjmy jsou zapsány do účetnictví rozpočtu EZZF v rámci rozpočtového roku N.
Avšak
a)
výdaje, které mohou být zaplaceny předtím, než se začne používat ustanovení, které uvádí, že je celkově nebo částečně uhradí EZZF, mohou být vykázány pouze:
-
v rámci měsíce, během kterého se uvedené ustanovení začalo používat,
nebo
-
v rámci měsíce, který následuje po začátku používání uvedeného ustanovení;
b)
účelově vázané příjmy, které členský stát dluží Komisi, se vykazují v rámci měsíce, kdy vyprší lhůta pro uhrazení odpovídajících částek, kterou stanoví právní předpisy Unie;
c)
opravy, o nichž rozhodne Komise v rámci schvalování účetní závěrky a v rámci schvalování souladu, Komise přímo odečítá nebo případně přičítá k měsíčním platbám podle čl. 33 odst. 2 nebo čl. 34 odst. 8. Členské státy však zahrnují částky, které odpovídají těmto opravám, do výkazu sestaveného za měsíc, za který se opravy uskutečňují.
2. Výdaje a účelově vázané příjmy se berou v úvahu k datu, k němuž došlo na účtu platební agentury k připsání ve prospěch nebo k tíži. U plateb však může být rozhodné datum den, kdy dotyčný subjekt vystavil a zaslal finančnímu ústavu nebo příjemci platební doklad. Každá platební agentura používá stejný postup během celého rozpočtového roku.
3. Výdaje a účelově vázané příjmy vykázané v souladu s odstavcem 1 mohou obsahovat opravy údajů vykázaných za předešlé měsíce stejného rozpočtového roku.
Jestliže by opravy účelově vázaných příjmů v případě některé rozpočtové položky na úrovni platební agentury vedly k vykázání záporných účelově vázaných příjmů, přenášejí se přebytkové opravy do následujícího měsíce. Případné zúčtování se provádí při schvalování účetní závěrky příslušného roku.
4. Neprovedené příkazy k úhradě a platby k tíži účtu, které jsou potom znovu připsány v jeho prospěch, se vykazují jako odpočty výdajů v měsíci, během kterého je platební agentuře oznámeno neuskutečnění nebo zrušení platebního příkazu.
5. Pokud jsou platby dlužné v rámci EZZF zatíženy pohledávkou, považují se pro účely odstavce 1 za provedené v plné výši:
a)
ke dni vyplacení splatné částky příjemci, pokud je pohledávka nižší než výdaj, který je předmětem vyrovnání;
b)
ke dni započtení, jestliže je tento výdaj nižší než pohledávka nebo se jí rovná.
6. Souhrnné údaje o výdajích a účelově vázaných příjmech patřících do jednoho rozpočtového roku, které mají být předány Komisi nejpozději 27. října, mohou být opraveny pouze v rámci roční účetní závěrky, která má být Komisi předána v souladu s čl. 102 odst. 1 prvním pododstavcem písm. c) bodem iii) nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 12
Zvláštní pravidla pro výkaz výdajů týkající se veřejného skladování
1. Operace, které mají být zohledněny při sestavování výkazu výdajů týkajícího se veřejného skladování, jsou operace schválené na konci měsíce v účtech platební agentury, ke kterým došlo od začátku účetního období podle čl. 3 odst. 3 prvního pododstavce písm. a) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 do konce uvedeného měsíce.
2. Tento výkaz výdajů obsahuje hodnoty a částky určené v souladu s články 17 a 18 tohoto nařízení a článkem 4 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014 (11) a zaúčtované platebními agenturami během měsíce, který následuje po měsíci, ke kterému se operace vztahují.
Avšak
a)
pokud jde o operace uskutečněné v září, platební agentury zaúčtovávají hodnoty a částky nejpozději do 15. října;
b)
pokud jde o celkové částky snížení hodnoty podle čl. 3 odst. 1 písm. e) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014, částky se zaúčtovávají ke dni určenému rozhodnutím, které se na ně vztahuje.
Článek 13
Rozhodnutí Komise o platbě
1. Na základě údajů poskytnutých v souladu s čl. 10 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení Komise rozhodne o provedení měsíčních plateb podle čl. 18 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013, aniž by byly dotčeny opravy, které mohou být učiněny prostřednictvím příštích rozhodnutí v souladu s články 51 a 52 nařízení (EU) č. 1306/2013, přičemž přihlédne ke snížením a pozastavením plateb, o nichž bylo rozhodnuto v souladu s článkem 41 uvedeného nařízení.
2. Jestliže celkové výdaje vykázané členskými státy pro následující rozpočtový rok překročí tři čtvrtiny všech rozpočtových prostředků pro běžný rozpočtový rok, jsou předběžné závazky uvedené v čl. 170 odst. 3 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 a příslušné měsíční platby přiděleny v poměru k výkazům výdajů do výše 75 % prostředků pro běžný rozpočtový rok. Komise zohledňuje zůstatek částek neuhrazených členským státům v rozhodnutích o pozdějších následných úhradách.
Článek 14
Poskytování finančních prostředků členským státům
1. Rozhodnutím o měsíčních platbách poskytne Komise členským státům, v rámci rozpočtových prostředků, finanční zdroje nezbytné k pokrytí výdajů, které mají být financovány z EZZF, na účet otevřený každým členským státem, přičemž se odečte částka odpovídající účelově vázaným příjmům.
Když platby, které má uskutečnit Komise, přičemž se provede odečet účelově vázaných příjmů, vedou na úrovni členského státu k negativní částce, přenášejí se přesahující odečtené částky na následující měsíce.
2. Název a číslo účtu podle odstavce 1 členské státy předají Komisi podle formátu, který jim Komise poskytne.
Článek 15
Poskytování informací v rámci veřejné intervence
1. Platební agentury předávají Komisi:
a)
na žádost Komise dokumenty a informace uvedené v čl. 3 odst. 7 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 a doplňkové vnitrostátní správní předpisy přijaté k provedení a správě intervenčních opatření;
b)
do dne stanoveného v čl. 10 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení informace o veřejném skladování na základě vzorů, které poskytla Komise členským státům prostřednictvím informačních systémů.
2. Příslušné informační systémy uvedené v článku 24 se použijí ke zveřejňování oznámení, výměně informací a tvorbě dokumentů týkajících se výdajů spojených s veřejnou intervencí.
Článek 16
Obsah účtů veřejného skladování, které musí vést platební agentury
1. Skladové účetnictví podle čl. 3 odst. 3 prvního pododstavce písm. a) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 musí obsahovat tyto třídy položek zanesených odděleně:
a)
množství produktů zjištěná na vstupu do skladu a množství produktů zjištěná na výstupu ze skladu, a to s fyzickým přemístěním nebo bez fyzického přemístění;
b)
množství použitá z titulu režimu rozdělení zdarma nejchudším osobám z Fondu evropské pomoci nejchudším osobám a zaúčtovaná podle čl. 4 odst. 3 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014, v odlišení od množství, která jsou předmětem převodu do jiného členského státu;
c)
množství odebraná jako vzorky, v odlišení od vzorků odebraných kupujícími;
d)
množství, která po zjištění vizuální prohlídkou v rámci roční inventarizace nebo při kontrole prováděné po převzetí pro intervenci, již nelze přebalit a jsou předmětem přímého prodeje;
e)
množství chybějící ze zjistitelných i nezjistitelných důvodů, včetně těch odpovídajících mezní přípustné odchylce podle platných předpisů;
f)
znehodnocená množství;
g)
přebytečná množství;
h)
chybějící množství překračující mezní přípustné odchylky;
i)
množství uložená do skladů, u nichž se zjistí, že nesplňují požadované podmínky, což vede k zamítnutí jejich převzetí;
j)
čistá množství, která se nacházejí ve skladech na konci každého měsíce nebo na konci účetního období a která jsou převedena do následujícího měsíce nebo do následujícího účetního období.
2. Finanční účty podle čl. 3 odst. 3 prvního pododstavce písm. a) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 musí obsahovat:
a)
hodnotu množství uvedených v odst. 1 písm. a) tohoto článku, přičemž se odděleně zanáší hodnota množství koupených a hodnota množství prodaných;
b)
účetní hodnotu množství použitých nebo zohledněných z titulu režimu rozdělení zdarma podle odst. 1 písm. b) tohoto článku;
c)
finanční náklady podle čl. 3 odst. 1 písm. a) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014;
d)
výdaje na fyzické operace podle čl. 3 odst. 1 písm. b) a c) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014;
e)
částky vyplývající ze snížení hodnoty podle čl. 3 odst. 1 písm. e) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014;
f)
částky vybrané nebo zpětně inkasované od prodejců, kupujících nebo skladovatelů, jiné než uvedené v čl. 20 odst. 2 tohoto nařízení;
g)
částku pocházející z přímého prodeje provedeného po roční inventuře nebo následující kontrolu provedenou po převzetí produktů k intervenčnímu skladování;
h)
ztráty a zisky z vyskladnění produktů s přihlédnutím ke snížením hodnoty ve smyslu písmene e) tohoto odstavce;
i)
ostatní debetní a kreditní položky, zejména položky odpovídající množstvím podle odst. 1 písm. c) až g) tohoto článku;
j)
průměrnou účetní hodnotu vyjádřenou podle okolností v tunách nebo v hektolitrech.
Článek 17
Účetnictví v souvislosti s veřejnou intervencí
1. U položek uvedených v článku 16 se zaúčtovávají množství, hodnoty, částky a průměry skutečně zjištěné platebními agenturami nebo hodnoty a částky vypočítané na základě paušálních částek stanovených Komisí.
2. Zjištění a výpočty podle odstavce 1 se provádějí s výhradou uplatnění těchto pravidel:
a)
náklady na vyskladnění u množství, u kterých byla zjištěna manka nebo znehodnocení, v souladu s pravidly stanovenými v přílohách VI a VII nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014, se účtují pouze za množství skutečně prodaná a vyskladněná;
b)
množství, u kterých se zjistilo, že chybějí během převozu z jednoho členského státu do druhého, se nepovažují za uložená do skladu v členském státě určení, a proto se na ně neposkytují paušální částky za uskladnění;
c)
jestliže se produkt dopravuje či převádí, zaúčtují se paušální částky za uskladnění a vyskladnění, v případě, že se tyto náklady nepovažují podle pravidel Unie za nedílnou součást nákladů za dopravu;
d)
pokud pravidla Unie nestanoví jinak, příjmy z prodeje znehodnocených produktů ani jakékoliv jiné příjmy v této souvislosti se do účetní dokumentace EZZF nezaznamenávají;
e)
nadbytečná množství, která by se zjistila, se zaúčtovávají se zápornou hodnotou ve stavu a pohybu zásob mezi chybějícími množstvími. Uvedená množství se zohlední při určení množství přesahujících mezní přípustnou odchylku;
f)
jiné vzorky než ty, které odebrali kupující, se zaúčtují v souladu s bodem 2 písm. a) přílohy VII nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014.
3. Informace o opravách provedených Komisí, pokud jde o údaje z běžného účetního období uvedené v článku 16, se předávají Výboru zemědělských fondů. Mohou být oznámeny členským státům při rozhodnutí o měsíční platbě nebo, nedojde-li k němu, při rozhodnutí o schválení účetní závěrky. Zaúčtovávají je platební agentury za podmínek stanovených uvedeným rozhodnutím.
Článek 18
Data účtování o výdajích a příjmech a o pohybech produktů spojených s veřejnou intervencí
1. Zaúčtování různých výdajových a příjmových položek se provádí ke dni, k němuž dojde k hmotné operaci v rámci opatření veřejné intervence, a za použití směnného kurzu, jak je uvedeno v čl. 3 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014.
V následujících případech se však použijí tato data:
a)
datum přijetí u částek vybraných nebo zpětně inkasovaných podle čl. 16 odst. 2 písm. f) a g) tohoto nařízení;
b)
datum skutečného zaplacení nákladů týkajících se hmotných operací, pokud se na tyto náklady nevztahují paušální částky.
2. Zaúčtování různých položek týkajících se fyzických pohybů produktů a správy zásob se provádí ke dni, k němuž dojde ke hmotné operaci vyplývající z intervenčního opatření.
V následujících případech se však použijí tato data:
a)
datum převzetí produktů platební agenturou podle čl. 31 odst. 2 a článku 33 nařízení Komise (EU) č. 1272/2009 (12) ohledně množství uskladněných v rámci veřejného skladování bez změny místa skladování;
b)
datum zjištění skutečností u chybějících nebo znehodnocených množství a u přebytečných množství;
c)
datum skutečného vyskladnění produktů u přímých prodejů týkajících se produktů, které nelze přebalit po vizuální prohlídce v rámci roční inventarizace nebo při kontrole po převzetí k intervenci a které zůstávají na skladě;
d)
poslední den účetního období pro veškeré ztráty přesahující odpovídající mezní přípustnou odchylku podle čl. 4 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014.
Článek 19
Částky financované v rámci veřejné intervence
1. Částka, která má být financována v rámci intervenčních opatření podle článku 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014, se určuje na základě účtů, které sestavují a vedou platební agentury podle čl. 3 odst. 3 prvního pododstavce písm. a) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 a do kterých se zanášejí v aktivech a pasivech různé položky výdajů a příjmů podle článku 16 tohoto nařízení, přičemž se případně zohlední částky výdajů stanovené v rámci právních předpisů v odvětví zemědělství.
2. Platební agentury či koordinační subjekty předávají měsíčně i ročně Komisi elektronicky na základě vzorů, které poskytla Komise členským státům prostřednictvím informačních systémů, informace nezbytné pro financování veřejného skladování i účty odůvodňující výdaje a příjmy související s veřejným skladováním ve formě výkazů (výkazy P-STO), a to do dne stanoveného v čl. 10 odst. 1 písm. b) a do dne stanoveného v čl. 30 odst. 2.
Článek 20
Výkazy výdajů a příjmů v případě veřejných intervencí
1. Financování EZZF v rámci intervenčních opatření podle článku 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014 se rovná výdajům, které se vypočtou na základě údajů sdělených platební agenturou po odečtení případných příjmů vyplývajících z intervenčních opatření, které se schvalují informačním systémem zavedeným Komisí a které platební agentura zahrne do svého výkazu výdajů sestaveného v souladu s článkem 12 tohoto nařízení.
2. Částky získané zpět v souladu s článkem 54 nařízení (EU) č. 1306/2013 a částky vybrané nebo získané zpět od prodejců, kupců a skladovatelů, které splňují kritéria stanovená v článku 43 uvedeného nařízení, se deklarují v rozpočtu EZZF za podmínek stanovených v čl. 10 odst. 2 písm. a) tohoto nařízení.
ODDÍL 3
Účetnictví EZFRV
Článek 21
Odhad potřeb financování
Za každý program rozvoje venkova podle článku 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1305/2013 (13) a podle čl. 102 odst. 1 prvního pododstavce písm. c) bodu ii) nařízení (EU) č. 1306/2013 předávají členské státy Komisi dvakrát za rok, a to nejpozději 31. ledna a 31. srpna, své odhady částek, které mají být v daném rozpočtovém roce financovány z EZFRV. Kromě toho členské státy předají aktualizovaný odhad svých žádostí o financování na následující rozpočtový rok.
Tyto odhady se zasílají za pomoci strukturovaných údajů prostřednictvím informačního systému SFC2014 podle kapitoly I prováděcího nařízení Komise (EU) č. 184/2014 (14).
Článek 22
Výkazy výdajů
1. Platební agentury vyhotoví výkaz výdajů pro každý program rozvoje venkova podle článku 6 nařízení (EU) č. 1305/2013.
U každého opatření pro rozvoj venkova platební agentury ve výkazech výdajů uvádějí:
a)
částku způsobilého veřejného výdaje, pro který platební agentura v každém z referenčních období uvedeném v odstavci 2 tohoto článku skutečně uhradila odpovídající příspěvek z EZFRV;
b)
dodatečné informace o finančních nástrojích podle hlavy IV druhé části nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 (15);
c)
dodatečné informace týkající se záloh vyplacených příjemcům podle čl. 75 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013;
d)
částku vrácenou během běžného období, jak je uvedeno v odstavci 2 tohoto článku.
2. Po schválení programu rozvoje venkova Komisí předávají členské státy Komisi v souladu s čl. 102 odst. 1 prvním pododstavcem písm. c) bodem i) nařízení (EU) č. 1306/2013 své výkazy výdajů v těchto lhůtách:
a)
nejpozději 30. dubna pro výdaje za období od 1. ledna do 31. března;
b)
nejpozději 31. července pro výdaje za období od 1. dubna do 30. června;
c)
nejpozději 10. listopadu pro výdaje za období od 1. července do 15. října;
d)
nejpozději 31. ledna pro výdaje za období od 16. října do 31. prosince.
Nicméně všechny výdaje, které platební agentury v souladu s čl. 65 odst. 2 nařízení (EU) č. 1303/2013 před schválením programu rozvoje venkova podle článku 6 nařízení (EU) č. 1305/2013 příjemcům vyplatily, jsou vynakládány v rámci odpovědnosti členských států a musí být vykázány Komisi v prvním výkazu výdajů po přijetí programu. Totéž pravidlo se obdobně použije v případě změny programu rozvoje venkova podle článku 11 nařízení (EU) č. 1305/2013.
3. Platební agentury zapisují výkazy výdajů pro programy rozvoje venkova formou strukturovaných údajů do informačního systému SFC2014 uvedeného v kapitole I prováděcího nařízení (EU) č. 184/2014.
4. Pokud Komise požaduje dodatečná ověřování z důvodu poskytnutí neúplných nebo nejasných informací nebo interpretačních růzností či rozporů nebo jakýchkoli jiných rozporů týkajících se výkazu výdajů za určité referenční období, které vyplývají především z toho, že nejsou sdělovány informace požadované podle nařízení (EU) č. 1305/2013 a aktů Komise přijatých na základě uvedeného nařízení, nebo na základě závažných náznaků, že výdaje uvedené ve výkazu výdajů vykazují nesrovnalost nebo že mohou existovat nedostatky ve fungování řídicího a kontrolního systému v oblasti rozvoje venkova, poskytne dotyčný členský stát na žádost Komise doplňující informace během lhůty stanovené v předmětné žádosti v závislosti na míře závažnosti problému.
Lhůta pro průběžné platby stanovená v čl. 36 odst. 5 nařízení (EU) č. 1306/2013 může být přerušena pro celou nebo částečnou částku, která je předmětem žádosti o platbu, a to od data předání žádosti o informace do přijetí požadovaných informací, nejpozději však do maximální lhůty stanovené v čl. 83 odst. 1 nařízení (EU) č. 1303/2013.
Neodpoví-li dotyčný členský stát na žádost o doplňující informace během lhůty stanovené v předmětné žádosti nebo je-li odpověď považována za nedostačující, nebo pokud odpověď naznačuje, že nebyla dodržena platná pravidla nebo nebyly řádně využity finanční prostředky Unie, může Komise platby pozastavit či snížit v souladu s článkem 41 nařízení (EU) č. 1306/2013.
5. Výdaje vykázané za referenční období mohou obsahovat opravy údajů vykázaných za období předešlých výkazů stejného finančního roku.
Opravy údajů o výdajích a účelově vázaných příjmech patřících do daného rozpočtového roku neuvedené ve výkazech podle odst. 2 písm. a), b) a c) mohou být provedeny pouze v rámci roční účetní závěrky, která má být Komisi předána v souladu s čl. 102 odst. 1 prvním pododstavcem písm. c) bodem iii) nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 23
Výpočet částky, která má být zaplacena
1. Příspěvek Unie na způsobilé veřejné výdaje se pro každé opatření a pro každé referenční období vypočítá na základě plánu financování podle čl. 8 odst. 1 písm. h) nařízení (EU) č. 1305/2013, který platí od prvního dne tohoto období. Tento výpočet musí brát v úvahu opravy příspěvku Unie, jak jsou vykázány ve výkazu výdajů za uvedené období.
2. Když souhrnná částka příspěvku Unie na program rozvoje venkova překročí celkovou částku naplánovanou pro určité opatření rozvoje venkova, sníží se částka k úhradě na výši částky naplánované pro toto opatření, a to aniž je dotčeno stanovení stropu podle čl. 34 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013. Veškeré příspěvky Unie, které proto byly vyloučeny, mohou být vyplaceny později s výhradou, že členský stát předložil upravený plán financování, který Komise přijala.
3. Komise provádí platbu příspěvku Unie podle dostupnosti rozpočtových prostředků na účet nebo účty otevřené jednotlivými členskými státy.
Členské státy sdělí Komisi číslo nebo čísla účtu podle formátu, který jim Komise poskytne.
ODDÍL 4
Společná ustanovení pro EZZF a pro EZFRV
Článek 24
Elektronická výměna informací a dokumentů
1. Pokud jde o sdělování informací a seznamování se s nimi podle článku 102 nařízení (EU) č. 1306/2013 a jeho prováděcích pravidel, Komise určí informační systémy, které umožní výměnu dokumentů a informací mezi ní a členskými státy elektronickou cestou. O obecných podmínkách zavedení těchto systémů informuje členské státy prostřednictvím Výboru zemědělských fondů.
2. Informační systémy uvedené v odstavci 1 mohou zejména zpracovávat:
a)
údaje nezbytné pro finanční transakce, zejména ty, které se týkají měsíčních a ročních účetních závěrek platebních agentur, výkazů výdajů a příjmů a předávání informací a dokumentů podle článku 3 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 a podle článků 10, 11, 14, 15, 19, 20, 23 a 29 tohoto nařízení;
b)
dokumenty společného zájmu, které umožňují kontrolu měsíčních a ročních účetních závěrek a prohlížení informací a dokumentů, které musí platební agentury poskytovat Komisi;
c)
texty Unie a pokyny Komise v oblasti financování společné zemědělské politiky z jednotlivých orgánů akreditovaných a jmenovaných podle nařízení (EU) č. 1306/2013 i pokyny týkající se jednotného uplatňování příslušných právních předpisů.
3. Formu a obsah dokumentů podle článků 10, 19, 20, 23 a čl. 30 odst. 1 písm. a), b) a d) dá Komise k dispozici členským státům formou vzorových předloh prostřednictvím informačních systémů.
Komise tyto předlohy přizpůsobuje a aktualizuje, přičemž o tom předem informuje Výbor zemědělských fondů.
4. Informační systémy podle odstavce 1 mohou obsahovat nástroje nutné k tomu, aby Komise mohla uchovávat údaje a spravovat účty fondů, jakož i nástroje nezbytné k výpočtu paušálních výdajů nebo výdajů vyžadujících užití jednotných způsobů, a to zejména pokud jde o finanční náklady a odpisy.
5. Odpovědnost za sdělování, zapisování a aktualizování údajů o finančních transakcích v informačních systémech podle odstavce 1 mají platební agentury; platební agentura vše provádí sama nebo to provádí subjekt, na který byla tato odpovědnost přenesena, popřípadě se tak děje prostřednictvím koordinačního subjektu akreditovaného podle čl. 7 odst. 4 nařízení (EU) č. 1306/2013.
6. Když dokument nebo postup podle nařízení (EU) č. 1306/2013 nebo aktů Komise přijatých na základě uvedeného nařízení vyžadují podpis pověřené osoby nebo souhlas určité osoby v jedné nebo několika etapách dotyčného postupu, v souladu s právními předpisy Unie musí informační systémy zavedené k předávání těchto dokumentů umožnit jednoznačnou identifikaci každé osoby a poskytovat dostatečnou záruku neporušitelnosti obsahu dokumentů, a to i během jednotlivých etap postupu. Pokud jde o výkazy výdajů a prohlášení řídícího subjektu připojené k roční účetní závěrce podle čl. 102 odst. 1 prvního pododstavce písm. c) bodu i) a iii) nařízení (EU) č. 1306/2013, platební agentury nebo případně koordinační subjekty, které jsou akreditovány v souladu s čl. 7 odst. 2 a 4 uvedeného nařízení, rovněž uchovávají dokumenty předané elektronicky v jejich původní formě.
7. Uchovávání elektronických a digitálních dokumentů musí být zajištěno během celé doby podle článku 32.
8. Při funkční poruše informačního systému nebo nestabilním spojení může členský stát zasílat dokumenty jinou formou, a to na základě předběžného souhlasu Komise a za podmínek, které Komise stanoví.
Článek 25
Pozastavení plateb v případě pozdního předložení
Prováděcí akty stanovující měsíční platby uvedené v čl. 18 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013 nebo průběžné platby uvedené v článku 36 uvedeného nařízení zohlední pozastavení plateb, o nichž bylo rozhodnuto podle článku 42 uvedeného nařízení.
Článek 26
Získávání družicových snímků
1. Pro účely článku 21 nařízení (EU) č. 1306/2013 každý členský stát informuje Komisi nejpozději do 1. listopadu každého roku o:
a)
tom, zda si přeje, aby Komise získala družicové snímky nezbytné pro svůj program kontrol a/nebo pro své hodnocení kvality systému evidence půdy;
b)
oblasti, která má být zkontrolována a počtu plánovaných kontrolních oblastí.
2. Členské státy, které žádají Komisi, aby si opatřila družicové snímky, dokončí ve spolupráci s ní a před 15. lednem po sdělení informací uvedených v odstavci 1 vymezení oblasti, kterou je nutno zachytit, a sestavení harmonogramu pro získání těchto snímků.
3. Získané družicové snímky poskytne Komise pověřeným zástupcům členských států zdarma. Tito zástupci musí dodržovat ustanovení o autorském právu obsažená ve smlouvách s dodavateli a snímky po dokončení prací vrátit.
4. Pokud celková cena žádostí, které obdržely členské státy, překročí rozpočet vyčleněný na uplatnění článku 21 nařízení (EU) č. 1306/2013, Komise v zájmu o co nejefektivnější využití dostupných zdrojů rozhodne o omezení počtu družicových snímků, které mají být poskytnuty.
KAPITOLA III
SCHVÁLENÍ ÚČETNÍ ZÁVĚRKY
ODDÍL 1
Vymáhání dluhů
Článek 27
Úroky uplatnitelné při zpětném získávání neoprávněných plateb
1. Nestanoví-li předpisy z jednotlivých odvětví zemědělství jinak, úroky z neoprávněných plateb, které mají být získány zpět v důsledku nesrovnalostí nebo nedbalosti, se vypočítají za období mezi okamžikem uplynutí platební lhůty pro příjemce uvedené v inkasním příkazu a datem vrácení nebo odečtení částky. Platební lhůta nesmí být delší než 60 dnů od vydání inkasního příkazu.
2. Použitá úroková sazba v žádném případě nesmí být nižší než úroková sazba stanovená vnitrostátním právem pro zpětné získání srovnatelných neoprávněných výdajů nebo vymáhání splatných pohledávek.
Článek 28
Zpětné získání započtením dlužné částky
Aniž jsou dotčena jakákoli jiná opatření k prosazení práva stanovená vnitrostátním právem, členské státy započtou dlužnou částku, kterou příjemce dosud nevrátil a která byla zjištěna v souladu s vnitrostátním právem, proti jakékoli budoucí platbě, kterou má uhradit platební agentura odpovědná za získání dlužné částky tomuto příjemci.
ODDÍL 2
Zúčtování
Článek 29
Obsah roční účetní závěrky
Roční účetní závěrka uvedená v čl. 102 odst. 1 prvním pododstavci písm. c) bodu iii) nařízení (EU) č. 1306/2013 zahrnuje:
a)
účelově vázané příjmy uvedené v článku 43 uvedeného nařízení;
b)
výdaje EZZF po odečtení veškerých neoprávněně vyplacených plateb, které nebyly ke konci rozpočtového roku získány zpět a nejsou uvedeny pod písmenem f) tohoto článku, včetně případných souvisejících úroků, souhrnně podle položek a podpoložek rozpočtu Unie;
c)
výdaje EZFRV podle jednotlivých programů, opatření a zvláštní sazby příspěvku. Roční výkaz výdajů musí obsahovat také informace o částkách, které byly získány zpět. Po ukončení programu budou veškeré neoprávněně vyplacené platby, které nebyly získány zpět a nejsou uvedeny pod písmenem f) tohoto článku, včetně případných souvisejících úroků, odečteny od výdajů daného rozpočtového roku;
d)
tabulku rozdílů podle položek a podpoložek, nebo v případě EZFRV podle programu a opatření, zvláštní sazby příspěvku a prioritní oblasti, mezi výdaji a účelově vázanými příjmy vykázanými v roční účetní závěrce a těmi vykázanými za shodné období v dokumentech uvedených v čl. 10 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení, pokud jde o EZZF, a v čl. 22 odst. 2 tohoto nařízení, pokud jde o EZFRV, spolu s vysvětlením každého rozdílu;
e)
odděleně částky, které nese příslušný členský stát, a částky, které nese Unie, v souladu s čl. 54 odst. 2 prvním pododstavcem a čl. 54 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013;
f)
tabulku neoprávněně vyplacených plateb, které mají být získány zpět na konci rozpočtového roku v důsledku nesrovnalostí ve smyslu čl. 1 odst. 2 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 (16), včetně případných sankcí stanovených v platných odvětvových předpisech Unie a souvisejících úroků, připravenou podle vzoru uvedeného v příloze II tohoto nařízení;
g)
výpis z knihy dlužníků zahrnující částky, které mají být získány zpět a připsány ve prospěch EZZF nebo EZFRV a nejsou uvedeny pod písmeny b), c) a f) tohoto článku, včetně případných sankcí a souvisejících úroků, sestavený podle vzoru v příloze III tohoto nařízení;
h)
přehled intervenčních operací a výkaz množství a umístění zásob na konci rozpočtového roku;
i)
potvrzení, že výdaje, účelově vázané příjmy a podrobnosti o každém pohybu intervenčních zásob jsou uchovány v záznamech a v účetních záznamech platební agentury;
j)
na konci rozpočtového roku konečný zůstatek nevyužitých/záporných kumulovaných záloh vyplacených příjemcům členskými státy, podrobně rozčleněných podle jednotlivých opatření v případě EZZF a v případě EZFRV podle jednotlivých programů i podle finančních nástrojů. U finančních nástrojů se konečný zůstatek týká plateb ze strany Komise, které nebyly členskými státy použity ani pro platby konečným příjemcům, ani vyčleněny pro smlouvy o zárukách podle čl. 42 odst. 1 nařízení (EU) č. 1303/2013.
Článek 30
Předávání informací
1. Pro účely schválení účetní závěrky podle článku 51 nařízení (EU) č. 1306/2013 předá každý členský stát Komisi:
a)
položky zahrnuté do účetní závěrky uvedené v článku 29 tohoto nařízení;
b)
stanoviska a zprávy podle čl. 5 odst. 3 a 4 tohoto nařízení, vypracované certifikačním subjektem nebo subjekty;
c)
úplné záznamy všech účetních údajů nezbytných pro statistické a kontrolní účely;
d)
prohlášení řídícího subjektu, jak je zmíněno v článku 3 tohoto nařízení.
2. Dokumenty a účetní údaje uvedené v odstavci 1 jsou zaslány Komisi nejpozději do 15. února roku následujícího po konci rozpočtového roku, jehož se týkají. Dokumenty uvedené v odst. 1 písm. a), b) a d) jsou předány v jednom vyhotovení spolu s elektronickou kopií v souladu s formátem a za podmínek určených Komisí podle článku 24.
3. Na základě žádosti Komise nebo na podnět členského státu lze Komisi poskytnout další informace o schválení účetní závěrky ve lhůtě stanovené Komisí, přičemž se zohlední množství práce pro poskytnutí těchto informací. Při neexistenci takových informací může Komise schválit účetní závěrku na základě informací, které má k dispozici.
4. V náležitě odůvodněných případech může Komise přijmout žádost o pozdní předložení informací, pokud je jí ovšem tato žádost předána před lhůtou pro předložení.
Článek 31
Forma a obsah účetních údajů
1. Forma a obsah účetních údajů uvedených v čl. 30 odst. 1 písm. c) a způsob jejich předávání Komisi musí být v souladu s prováděcím nařízením Komise (EU) č. 991/2013 (17).
2. Komise použije účetní údaje výhradně pro účely:
a)
plnění svých funkcí v rámci schválení účetní závěrky podle nařízení (EU) č. 1306/2013;
b)
sledování vývoje a poskytování prognóz v zemědělství.
Evropský účetní dvůr a Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF) mají v rámci plnění svých povinností rovněž přístup k těmto údajům.
3. Jakékoli osobní údaje obsažené ve shromážděných účetních údajích jsou zpracovány výhradně pro účely uvedené v odstavci 2. Zejména platí, že pokud jsou účetní údaje používány Komisí pro účely uvedené v odst. 2 prvním pododstavci písm. b), Komise převede tyto údaje do anonymní podoby a zpracuje je pouze v souhrnné formě.
4. Všechny dotazy týkající se zpracování osobních údajů musí dotyčné osoby postoupit Komisi podle přílohy IV.
5. Komise zajistí zachování důvěrnosti a bezpečnosti účetních údajů.
Článek 32
Uchování účetních údajů
1. Podklady týkající se financovaných výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných EZZF jsou Komisi k dispozici po dobu nejméně tří let následujících po roce, v němž Komise schválila účetní závěrku za rozpočtový rok uvedený v článku 51 nařízení (EU) č. 1306/2013.
2. Podklady týkající se financovaných výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných EZFRV jsou Komisi k dispozici po dobu nejméně tří let následujících po roce, v němž proběhla poslední platba ze strany platební agentury.
3. V případě nesrovnalostí nebo nedbalosti jsou podklady uvedené v odstavcích 1 a 2 Komisi k dispozici po dobu nejméně tří let následujících po roce, v němž došlo k úplnému zpětnému získání částek od příjemce a jejich připsání na účet fondů, anebo v němž bylo rozhodnuto o finančních důsledcích toho, že nedošlo ke zpětnému získání podle čl. 54 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013.
4. V případě řízení o schválení podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 jsou podklady uvedené v odstavcích 1 a 2 tohoto článku Komisi k dispozici po dobu nejméně jednoho roku následujícího po roce, v němž bylo řízení ukončeno, nebo, pokud je rozhodnutí o souladu předmětem soudního řízení u Soudního dvora Evropské unie, po dobu nejméně jednoho roku následujícího po roce, v němž bylo uvedené soudní řízení ukončeno.
5. Podklady uvedené v odstavcích 1 až 4 se uchovávají k dispozici Komisi v tištěné podobě a/nebo v elektronické podobě.
Členský stát se může rozhodnout uchovávat doklady výhradně v elektronické podobě, pouze pokud jeho vnitrostátní právní předpisy povolují používání elektronických dokumentů jako důkazu účtovaných transakcí ve vnitrostátních soudních řízeních.
Pokud jsou doklady uchovávány pouze v elektronické podobě, musí být dotyčný systém v souladu s oddílem 3 (B) přílohy I nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014.
Článek 33
Schválení účetní závěrky
1. Rozhodnutí Komise o schválení účetní závěrky uvedené v článku 51 nařízení (EU) č. 1306/2013 stanoví výši výdajů uskutečněných v každém členském státě během dotyčného rozpočtového roku, které jsou uznány jako účtovatelné fondům na základě účetní závěrky uvedené v článku 29 tohoto nařízení a snížení a pozastavení plateb podle článku 41 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Rozhodnutí rovněž stanoví částky, které mají být účtovány Unii a dotčenému členskému státu podle čl. 54 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Pokud jde o EZFRV, částka stanovená rozhodnutím o schválení účetní závěrky zahrnuje prostředky, které může dotčený členský stát znovu použít jejich přerozdělením podle čl. 56 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013.
2. S ohledem na EZZF je částka, kterou lze v důsledku rozhodnutí o schválení účetní závěrky od každého členského státu získat zpět či mu má být uhrazena, stanovena pomocí odečtení měsíčních plateb za daný rozpočtový rok od výdajů uznaných ve stejném roce v souladu s odstavcem 1. Komise tuto částku odečte od měsíční platby týkající se výdajů uskutečněných za druhý měsíc následující po měsíci, v němž bylo přijato rozhodnutí o schválení účetní závěrky, nebo ji k ní přičte.
S ohledem na EZFRV je částka, kterou lze v důsledku rozhodnutí o schválení účetní závěrky od každého členského státu získat zpět či mu má být uhrazena, stanovena pomocí odečtení průběžných plateb za daný rozpočtový rok od výdajů uznaných za stejný rok v souladu s odstavcem 1.
Komise tuto částku odečte od první platby, za niž členský stát předkládá prohlášení o výdajích poté, co bylo přijato rozhodnutí podle článku 51 nařízení (EU) č. 1306/2013, nebo ji k ní přičte.
3. Komise sdělí dotčenému členskému státu výsledky svého ověření poskytnutých informací spolu s případnými návrhy na změny nejpozději do 30. dubna následujícího po konci finančního roku.
4. Pokud Komise nemůže schválit účetní závěrku členského státu do 31. května následujícího roku z důvodů, které lze přičíst dotčenému členskému státu, uvědomí tento členský stát o dodatečném šetření, které navrhuje provést podle článku 47 nařízení (EU) č. 1306/2013.
5. Odstavce 1 až 4 se použijí obdobně na účelově vázané příjmy ve smyslu článku 43 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 34
Schválení souladu
1. Za účelem stanovení částek, které mají být vyloučeny z financování Unií v případě zjištění, že výdaje nebyly uskutečněny v souladu s předpisy Unie, využije Komise svých vlastních zjištění a zohlední informace poskytnuté členskými státy, pokud byly tyto informace poskytnuty ve lhůtách stanovených Komisí v rámci postupu pro schvalování souladu provedeného v souladu s článkem 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 a s tímto článkem.
2. Pokud se Komise v důsledku šetření domnívá, že výdaje nebyly uskutečněny v souladu s předpisy Unie, sdělí svá zjištění dotčenému členskému státu, upřesní nápravná opatření nezbytná k zajištění budoucího souladu s těmito předpisy a uvede předběžnou výši finanční opravy, kterou považuje v této fázi postupu za odpovídající svým zjištěním. Součástí uvedeného sdělení bude rovněž návrh na uskutečnění dvoustranného jednání do čtyř měsíců od uplynutí lhůty pro odpověď členského státu. Sdělení bude odkazovat na tento článek.
Členský stát odpoví do dvou měsíců od přijetí sdělení. Ve své odpovědi má členský stát zejména možnost:
a)
prokázat Komisi, že skutečný rozsah nedodržení předpisů nebo riziko pro fondy je menší, než bylo uvedeno ve sdělení Komise;
b)
uvědomit Komisi o nápravných opatřeních, která přijal za účelem zajištění souladu s předpisy Unie, a o datu účinnosti jejich provedení.
V odůvodněných případech může Komise na základě odůvodněné žádosti členského státu schválit prodloužení dvouměsíční lhůty maximálně o dva měsíce. Žádost se Komisi předá před uplynutím této lhůty.
Pokud se členský stát domnívá, že není nutné, aby došlo k dvoustrannému jednání, uvědomí o tom Komisi ve své odpovědi na výše uvedené sdělení.
3. Při dvoustranném jednání se obě strany snaží o nalezení dohody, pokud jde o opatření, která je nezbytné přijmout, jakož i o hodnocení závažnosti protiprávního jednání a finanční škody vzniklé rozpočtu Unie.
Komise do třiceti pracovních dnů po dvoustranném jednání vypracuje zápis a zašle jej členskému státu. Členský stát může Komisi své připomínky zaslat do patnácti pracovních dní po obdržení tohoto zápisu.
Do šesti měsíců od zaslání zápisu z dvoustranného jednání Komise formálně sdělí členskému státu své závěry na základě informací, které získala v rámci postupu pro schvalování souladu. Toto sdělení obsahuje hodnocení výdajů, jež mají být vyloučeny z financování Unií podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 a článku 12 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014. Sdělení obsahuje odkaz na čl. 40 odst. 1 tohoto nařízení.
4. Pokud členský stát využil smírčího řízení podle článku 40, Komise sdělí své závěry členskému státu nejpozději do šesti měsíců poté, co:
a)
obdržela zprávu smírčího orgánu, nebo
b)
obdržela dodatečné informace od členského státu ve lhůtě uvedené v čl. 40 odst. 3 druhém pododstavci za předpokladu, že byly splněny podmínky stanovené v odstavci 6 tohoto článku.
5. Komise musí mít k dispozici všechny informace, jež jsou relevantní v této konkrétní fázi postupu, aby odstavce 3 a 4 mohla použít v rámci příslušných lhůt. Pokud se Komise domnívá, že nemá dostatek informací, může kdykoli během lhůt stanovených v odstavcích 3 a 4:
a)
požádat členský stát o doplňující informace, které jí členský stát předá do dvou měsíců od obdržení sdělení; a/nebo
b)
sdělit členskému státu, že hodlá provést dodatečný audit za účelem provedení nezbytných ověření.
Lhůty uvedené v odstavcích 3 a 4 začínají v tomto případě běžet opět buď ode dne, kdy Komise obdrží požadované dodatečné informace, nebo od posledního dne dodatečného auditu.
6. Při hodnocení výdajů, které mají být vyloučeny z financování Unií, lze informace sdělené členským státem po formálním sdělení Komise podle odst. 3 druhého pododstavce zohlednit pouze:
a)
pokud je nezbytné zabránit hrubému přecenění finanční újmy způsobené rozpočtu Unie; a
b)
pokud je pozdní předání informací řádně odůvodněno vnějšími faktory a není jím ohroženo včasné přijetí rozhodnutí ze strany Komise podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013.
7. Poté, co Komise členským státům sdělila své závěry v souladu s čl. 34 odst. 3 nebo 4 tohoto nařízení, přijme případně jedno nebo více rozhodnutí podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 s cílem vyloučit z financování Unií výdaje, které nejsou v souladu předpisy Unie. Komise může opakovaně přistoupit k postupu pro schvalování souladu, dokud členský stát skutečně neprovede nápravná opatření.
8. S ohledem na EZZF jsou odpočty z financování Unií prováděny Komisí z měsíčních plateb souvisejících s výdaji ve druhém měsíci následujícím po rozhodnutí podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Pokud jde o EZFRV, provádí Komise odpočty financování Unií od platby, za niž členský stát předložil prohlášení o výdajích poté, co bylo přijato rozhodnutí podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Na žádost členského státu a po konzultaci s Výborem zemědělských fondů však může Komise přijmout rozhodnutí, kterým se stanoví jiná lhůta pro provedení odpočtů nebo povoluje jejich náhrada prostřednictvím splátek, pokud je to odůvodněno závažností odpočtů zahrnutých do prováděcího aktu přijatého na základě článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013.
9. V řádně odůvodněných případech, které je nezbytné dotčenému členskému státu oznámit, může Komise prodloužit lhůty stanovené v odstavcích 3 a 4.
10. Odstavce 1 až 9 se použijí obdobně na účelově vázané příjmy ve smyslu článku 43 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 35
Rozhodnutí nezahájit či neprovádět šetření v případě nedodržení postupu pro schvalování souladu
1. Komise se může rozhodnout, že nezahájí nebo neprovede šetření v případě nedodržení postupu pro schvalování souladu podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013, pokud očekává, že případné finanční opravy za nedodržení postupu zjištěné na základě šetření uvedeného v čl. 34 odst. 2 jsou nižší než 50 000 EUR a představují méně než 2 % příslušných výdajů nebo částek, které mají být získány zpět.
2. Pokud Komise sníží měsíční platby v souladu s čl. 41 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013, může rozhodnout o nezahájení nebo neprovedení šetření v případě nedodržení postupu pro schvalování souladu podle článku 52 uvedeného nařízení za předpokladu, že dotčený členský stát nevznese námitku proti použití tohoto odstavce v rámci řízení podle čl. 41 odst. 1 uvedeného nařízení.
Článek 36
Smírčí orgán
Pro účely schvalování souladu uvedeného v článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 se ustaví smírčí orgán. Smírčí orgán plní zejména následující úkoly:
a)
posuzovat záležitosti, jež mu předloží členský stát, který obdržel formální sdělení od Komise podle čl. 34 odst. 3 druhého pododstavce tohoto nařízení, včetně hodnocení výdajů, které Komise zamýšlí vyloučit z financování Unií;
b)
usilovat o sblížení rozdílných postojů Komise a dotčeného členského státu;
c)
na závěr svého posuzování vypracovat zprávu o výsledcích svého úsilí o sblížení postojů, přičemž ji doplní poznámkami, které považuje za vhodné, pokud spor částečně nebo zcela přetrvává.
Článek 37
Složení smírčího orgánu
1. Smírčí orgán se skládá minimálně z pěti členů vybraných z významných osob, které mohou zaručit svou nezávislost a které jsou vysoce kvalifikovány v záležitostech týkajících se financování společné zemědělské politiky, včetně rozvoje venkova, nebo v provádění finančního auditu.
Tyto osoby musí být státními příslušníky různých členských států.
2. Předsedu, členy a náhradníky jmenuje Komise na počáteční funkční období tří let na základě konzultace s Výborem zemědělských fondů.
Funkční období lze prodloužit vždy pouze o jeden rok a musí o tom být informován Výbor zemědělských fondů. Pokud je však předseda, který má být jmenován, již členem smírčího orgánu, jeho počáteční předsednické funkční období trvá tři roky.
Jména předsedy, členů a náhradníků smírčího orgánu se zveřejňují v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
3. Členové smírčího orgánu jsou odměňováni s ohledem na časovou náročnost úkolů. Náhrada nákladů se provádí v souladu s platnými předpisy pro zaměstnance Komise.
4. Po uplynutí funkčního období zůstává předseda i členové ve svých funkcích, dokud nebudou vystřídáni novými členy nebo opětovně jmenováni.
5. Funkční období členů, kteří nadále nesplňují podmínky nezbytné k výkonu svých úkolů ve smírčím orgánu, nebo kteří z jakéhokoli důvodu nejsou na neurčitou dobu k dispozici, může být Komisí ukončeno po konzultaci s Výborem zemědělských fondů.
V takovém případě je dotčený člen nahrazen na zbývající část svého funkčního období náhradníkem a je o tom informován Výbor zemědělských fondů.
Pokud je funkční období předsedy ukončeno, je člen, který má vykonávat funkci předsedy po zbytek funkčního období, na které byl předseda jmenován, jmenován Komisí po konzultaci s Výborem zemědělských fondů.
Článek 38
Nezávislost smírčího orgánu
1. Členové smírčího orgánu vykonávají své úkoly zcela nezávisle a nevyžadují ani nepřijímají pokyny od Komise, jakékoli vlády nebo jiného subjektu.
Členové smírčího orgánu se neúčastní činnosti smírčího orgánu ani nepodepisují zprávu, pokud byli ve svých předchozích funkcích osobně zapojeni do projednávané záležitosti.
2. Aniž je dotčen článek 287 Smlouvy, členové smírčího orgánu nesmějí sdělovat informace získané v souvislosti se svou činností ve smírčím orgánu. Tyto informace jsou důvěrné a vztahuje se na ně služební tajemství.
Článek 39
Organizace činnosti
1. Smírčí orgán zasedá v sídle Komise. Jeho činnost připravuje a organizuje předseda. Aniž je dotčen čl. 37 odst. 5 první pododstavec, v případě nepřítomnosti předsedy vykonává funkci předsedy nejstarší člen orgánu.
Funkci sekretariátu smírčího orgánu zajišťuje Komise.
2. Aniž je dotčen čl. 38 odst. 1 druhý pododstavec, smírčí orgán přijímá své zprávy nadpoloviční většinou hlasů přítomných členů s tím, že usnášeníschopný je za přítomnosti tří členů.
Zprávy podepisují předseda a členové, kteří se účastnili jednání. Jsou spolupodepisovány sekretariátem.
Článek 40
Smírčí řízení
1. Členský stát se může obrátit na smírčí orgán ve lhůtě nejvýše 30 pracovních dnů od obdržení sdělení Komise podle čl. 34 odst. 3 druhého pododstavce s odůvodněným návrhem na zahájení smírčího řízení zaslaným sekretariátu smírčího orgánu.
Podmínky předepsaného postupu jsou spolu s adresou sekretariátu sděleny členským státům prostřednictvím Výboru zemědělských fondů.
2. Návrh na zahájení smírčího řízení je přípustný pouze tehdy, pokud částka, která má být vyloučena z financování Unií podle sdělení Komise, buď:
a)
přesahuje 1 milion EUR;
nebo
b)
představuje více než 25 % celkových ročních výdajů členského státu v rámci dotčené rozpočtové položky.
Kromě toho může předseda smírčího orgánu prohlásit návrh na zahájení smírčího řízení za přípustný, pokud daný členský stát v průběhu předchozích jednání uvedl a dostatečně odůvodnil, že se jedná o zásadní otázku týkající se uplatňování předpisů Unie. Takový návrh však nebude přípustný tehdy, pokud se vztahuje výhradně na záležitost právního výkladu.
3. Smírčí orgán provádí svá šetření co nejméně formálně a co nejrychleji výhradně na základě dokladů dostupných Komisi v okamžiku sdělení formálních závěrů podle čl. 34 odst. 3, jakož i na základě nestranného vyjádření Komise a dotčených vnitrostátních orgánů.
Pokud však členský stát považuje za nezbytné předložit ve své žádosti o zahájení smírčího řízení informace, které dosud nebyly Komisi sděleny, smírčí orgán může Komisi vyzvat, aby posoudila tyto nové informace pouze v případě, že jsou splněny podmínky stanovené v čl. 34 odst. 6. Tyto informace musí být Komisi sděleny nejpozději dva měsíce poté, co byla odeslána zpráva uvedená v čl. 36 písm. c).
4. Nepodaří-li se smírčímu orgánu do čtyř měsíců od předložení případu sblížit postoje Komise a členského státu, považuje se smírčí řízení za neúspěšné.
V takovém případě se ve zprávě uvedené v čl. 36 písm. c) uvedou důvody, proč ke sblížení postojů nedošlo. Uvede se také, zda během řízení nebylo dosaženo částečné dohody a zda smírčí orgán vyzval Komisi, aby posoudila nové informace podle odst. 3 druhého pododstavce.
Zpráva je zaslána:
a)
dotčenému členskému státu;
b)
Komisi k posouzení před sdělením svých závěrů členskému státu;
c)
ostatním členským státům v rámci Výboru zemědělských fondů.
KAPITOLA IV
PRAVIDLA PRO KONTROLY
ODDÍL 1
Obecná pravidla
Článek 41
Snížení úrovně kontrol na místě
1. Členské státy mohou rozhodnout snížit minimální úroveň kontrol na místě v souladu s čl. 59 odst. 5 nařízení (EU) č. 1306/2013, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
certifikační subjekt v souladu s článkem 9 nařízení (EU) č. 1306/2013 předložil své stanovisko potvrzující, že systém vnitřní kontroly řádně funguje a že míra chybovosti pro dotčenou populaci byla nižší než práh významnosti ve výši 2,0 % po dobu nejméně dvou po sobě jdoucích rozpočtových roků předcházejících roku, kdy se plánuje zavedení snížené míry kontrol;
b)
Komise neinformovala dotčený členský stát o tom, že nemůže přijmout stanovisko uvedené v písmenu a) tohoto odstavce poskytnuté certifikačním subjektem v kontextu článku 9 nařízení (EU) č. 1306/2013; a
c)
Komise:
i)
neinformovala dotčený členský stát podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 o nedostatcích kontrolního systému v rámci jednotlivých režimů podpory anebo dotyčného opatření, nebo
ii)
je při uplatňování článku 34 tohoto nařízení spokojena s nápravnými opatřeními přijatými dotčeným členským státem, pokud byl tento členský stát informován podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 o nedostatcích kontrolního systému v rámci jednotlivých režimů podpory anebo dotyčného opatření.
2. Členské státy se mohou rozhodnout, že sníží minimální úroveň kontrol na místě v závislosti na úrovních a případných dalších podmínkách stanovených v odvětvových právních předpisech.
Členské státy informují Komisi o svém rozhodnutí snížit minimální úroveň kontrol na místě bezprostředně po jeho přijetí. Součástí těchto informací je:
a)
režim podpory anebo dotyčné opatření;
b)
období, po něž se bude uplatňovat snížená minimální úroveň kontrol na místě;
c)
snížená minimální úroveň kontrol prováděných na místě, jež má platit.
3. V případě, že některá z kumulativních podmínek stanovených v odstavci 1 nebo jakákoli další podmínka stanovená podle odvětvových právních předpisů není nadále plněna, členské státy okamžitě zruší své rozhodnutí snížit minimální úroveň kontrol na místě a od následujícího roku podání žádostí uplatní minimální úroveň kontrol na místě stanovenou právními předpisy v odvětví zemědělství.
ODDÍL 2
Kontrola operací
Článek 42
Kontrola ze strany členských států
1. Systematická kontrola obchodní dokumentace podniků podle čl. 80 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013 se pro každé kontrolní období uvedené v odstavci 4 tohoto článku použije na počet podniků, který nesmí být menší než polovina podniků, u nichž výše příjmů nebo výdajů nebo součtu příjmů a výdajů v rámci systému financování EZZF přesahuje 150 000 EUR za rozpočtový rok EZZF předcházející začátku dotčeného kontrolního období.
2. Členské státy, aniž jsou dotčeny jejich závazky vymezené v čl. 80 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013, vyberou pro každé kontrolní období podniky, které mají být zkontrolovány na základě analýzy rizik u všech opatření, kde je to proveditelné. Své návrhy na využití analýzy rizik předloží členské státy Komisi alespoň šest měsíců před začátkem příslušného kontrolního období. Návrhy budou obsahovat všechny relevantní informace týkající se koncepce, metody a údajů použitých v rámci analýzy, jakož i kritéria a očekávaný způsob provádění kontrol, které je třeba provést. Návrh bude vypracován v souladu s přílohou V tohoto nařízení. Členské státy přihlédnou k připomínkám, které Komise k návrhům na analýzu rizik podá do osmi týdnů po obdržení daného návrhu.
3. Pokud jde o opatření, o nichž členské státy usoudí, že na ně nelze metodu analýzy rizik použít, musí být kontrolovány podniky, u nichž výše příjmů nebo výdajů nebo součtu příjmů a výdajů v rámci systému financování EZZF přesahuje 350 000 EUR a které nebyly kontrolovány podle tohoto nařízení a hlavy V kapitoly III nařízení (EU) č. 1306/2013 v průběhu některého ze dvou předcházejících kontrolních období.
4. Kontrolní období trvá od 1. července do 30. června následujícího roku. Kontrola se týká období alespoň dvanácti měsíců, které končí v průběhu předcházejícího kontrolního období; může být rozšířena na období stanovené členským státem, která předcházejí nebo následují toto dvanáctiměsíční období.
Článek 43
Přístup k obchodní dokumentaci
Podniky uchovávají obchodní dokumentaci po dobu nejméně tří let od konce roku, v němž byla vystavena. Členské státy mohou stanovit delší dobu uchovávání této dokumentace.
Článek 44
Společné činnosti
Komise může rozhodnout z vlastního podnětu nebo na základě návrhu členského státu a po dohodě s dotyčnými členskými státy o koordinaci společných opatření zahrnujících vzájemnou pomoc mezi dvěma nebo více členskými státy, jak stanoví čl. 83 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 45
Vzájemná pomoc
1. V průběhu prvního čtvrtletí následujícího po rozpočtovém roce EZZF, v němž byla vyplacena a/nebo obdržena dotyčná částka, předají členské státy seznam podniků uvedený v čl. 83 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013 každému členskému státu, v němž je takový podnik usazen. Seznam obsahuje všechny podrobnosti umožňující oslovenému členskému státu zjistit totožnost podniků a splnit své kontrolní povinnosti. Oslovený členský stát je příslušný k provádění kontrol podniků v souladu s článkem 80 nařízení (EU) č. 1306/2013. Kopie každého seznamu je předán Komisi.
Členský stát, ve kterém byla vyplacena nebo obdržena finanční částka, může v souladu s článkem 80 nařízení (EU) č. 1306/2013 požádat členský stát, v němž je podnik usazen, o kontrolu některých podniků, které jsou uvedeny v seznamu, s uvedením důvodů této žádosti a zejména rizik, která jsou s ní spojena.
Členský stát, který obdrží tuto žádost, náležitě přihlédne k rizikům spojeným s tímto podnikem, která mu sdělil členský stát, jenž o kontrolu požádal.
Dožádaný členský stát uvědomí členský stát, který o kontrolu požádal, o opatřeních, která učinil po obdržení jeho žádosti. Provede-li kontrolu některého z podniků uvedených v seznamu, uvědomí žádající členský stát, který kontrolu provedl, o výsledcích kontroly členský stát, který danou žádost vznesl, a to do tří měsíců po skončení kontrolního období.
Přehled těchto žádostí se čtvrtletně zasílá Komisi, a to do jednoho měsíce po uplynutí každého čtvrtletí. Komise může požadovat předložení kopií jednotlivých žádostí.
Seznam podniků uvedených v prvním pododstavci se sestaví v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze VI.
2. Seznam podniků podle čl. 83 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013 se sestaví v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze VII tohoto nařízení.
3. Žádost členského státu o kontrolu určitého podniku v jiném členském státě podle odst. 1 druhého pododstavce a čl. 83 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013 se vypracuje v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze VIII tohoto nařízení.
4. Informace o výsledcích kontrol uvedené v odst. 1 druhém pododstavci a v čl. 83 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013 se sestaví v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze IX tohoto nařízení.
5. Přehled žádostí uvedených v odst. 1 pátém pododstavci a v čl. 83 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013, včetně výsledků kontrol, se sestaví v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze X tohoto nařízení.
6. Údaje, které je nutno poskytnout podle odstavce 1, se předávají v elektronické podobě ve formátu stanoveném v oddíle 2 přílohy II prováděcího nařízení (EU) č. 991/2013.
Článek 46
Roční programy a zprávy
1. Roční program kontrol podle článku 84 nařízení (EU) č. 1306/2013 se vypracuje v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze XI tohoto nařízení.
2. Výroční zpráva uvedená v čl. 86 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013 musí obsahovat veškeré obtíže, s nimiž se kontrola setkala, jakož i opatření přijatá k jejich překonání, a musí obsahovat případné návrhy na zlepšení.
Zpráva obsahuje podrobné informace o každém z aspektů používání hlavy V kapitoly III nařízení (EU) č. 1306/2013 uvedených v příloze XII tohoto nařízení uspořádané v jasně označených oddílech pod příslušnými nadpisy uvedenými v této příloze.
3. Informace, které mají být předloženy podle tohoto článku a článku 45, mohou být předány v tištěné nebo elektronické podobě ve formátu, na němž se dohodne odesílatel a příjemce.
4. Komise každoročně vyhodnotí dosažený pokrok ve své výroční finanční zprávě o řízení fondu uvedené v článku 109 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 47
Zvláštní orgány
1. Zvláštní orgány podle článku 85 nařízení (EU) č. 1306/2013 jsou, kromě úkolů uvedených v uvedeném článku, odpovědné za:
a)
školení vnitrostátních úředníků pověřených prováděním kontrol podle tohoto oddílu, které jim umožní získat znalosti dostatečné k výkonu jejich povinností;
b)
zpracovávání zpráv o kontrolách a dalších dokumentů souvisejících s prováděnými kontrolami stanovenými v hlavě V kapitole III nařízení (EU) č. 1306/2013;
c)
vypracovávání a projednávání programů podle článku 84 nařízení (EU) č. 1306/2013 a zpráv podle čl. 86 odst. 1 uvedeného nařízení.
2. Členské státy svěří zvláštním orgánům veškeré pravomoci nutné k plnění úkolů podle odstavce 1.
Tvoří je dostatečný počet úředníků, kteří jsou vhodným způsobem odborně vzděláni k výkonu těchto úkolů.
3. Členské státy, v nichž je minimální počet podniků, které mají být kontrolovány, menší než 10, nejsou povinny zřídit zvláštní orgán.
KAPITOLA V
JISTOTY
ODDÍL 1
Účel, informační technologie, vyšší moc
Článek 48
Účel
Tato kapitola se vztahuje na všechny případy, kdy právní předpisy z jednotlivých odvětví zemědělství stanoví jistotu, bez ohledu na to, zda je použit přímo pojem „jistota“.
Tato kapitola se nevztahuje na jistoty poskytnuté k zajištění platby dovozních a vývozních cel podle nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (18).
Článek 49
Elektronická veřejná správa
Sdělení, dokumentace a jistoty mohou být vytvářeny, zpracovávány a spravovány prostřednictvím informačních technologií (IT) za předpokladu, že používané systémy jsou řízeny na základě úředně schválených protokolů kvality a bezpečnosti způsobilých pro tyto systémy.
Pokud příslušné orgány nemají přístup k požadovaným dokumentům za účelem ověření z důvodů rozdílných systémů IT, musí být tyto dokumenty vytisknuty a osvědčeny jako pravé orgánem odpovědným za řízení těchto systémů IT (dále jen „vydávající orgán“) nebo orgánem příslušným pro osvědčení dokumentů jako úředně ověřených kopií.
Tyto výtisky lze nahradit elektronickou zprávou mezi vydávajícím orgánem a příjemcem nebo příslušným orgánem za předpokladu, že vydávající orgán poskytne formou úředně schváleného protokolu o osvědčení ujištění o pravosti zprávy.
Článek 50
Lhůty v případě vyšší moci
1. Tento článek se použije v případě, kdy se na něj odvolává konkrétní nařízení.
2. Požadavek na uznání případu vyšší moci je nepřípustný, pokud jej příslušný orgán obdrží více než 30 kalendářních dnů:
a)
ode dne, kdy byl hospodářský subjekt příslušným orgánem informován o zjištěném nesplnění příslušné povinnosti ve smyslu čl. 23 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014; po uplynutí lhůty pro splnění příslušné povinnosti uvedené v čl. 23 odst. 3 uvedeného nařízení nebo po uplynutí lhůty pro předložení důkazu pro splnění příslušné povinnosti uvedené v čl. 23 odst. 4 uvedeného nařízení;
b)
po uplynutí lhůty pro podání nabídek ve třetí zemi, kde je nabídka spojena s osvědčením o stanovení náhrady předem pro vývozní náhrady.
3. Hospodářské subjekty předloží ke spokojenosti příslušného orgánu důkaz o okolnostech, které považují za případ vyšší moci, do 181 kalendářních dnů následujících po uplynutí lhůty pro plné splnění povinnosti. Může jim být udělena dodatečná lhůta v případech, pokud nemohou předložit důkazy v uvedené lhůtě, i když vynaložily veškeré úsilí k jejich získání a předložení.
4. Případy vyšší moci, které členské státy uznaly, sdělí Komisi spolu s příslušnými údaji ke každému případu.
ODDÍL 2
Forma jistot
Článek 51
Forma
1. Jistota může být poskytnuta:
a)
složením hotovosti podle čl. 19 odst. 2 a 3 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014; a/nebo
b)
stanovením ručitele podle článku 21 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014.
2. Příslušný orgán může rozhodnout o poskytnutí jistoty:
a)
formou hotovostních vkladů v bance;
b)
formou uznaných pohledávek vůči veřejnoprávnímu subjektu nebo veřejným prostředkům, které jsou splatné a vůči kterým neexistuje žádná přednostní pohledávka; a/nebo
c)
formou převoditelných kolaterálů v dotyčném členském státě, s podmínkou, že byly vydány tímto členským státem nebo na ně poskytl jistotu.
3. Příslušný orgán může stanovit další podmínky pro přijetí jistot uvedených v odstavci 2.
Článek 52
Převoditelné kolaterály
1. Prodejní hodnota kolaterálu poskytnutého podle čl. 51 odst. 2 písm. c) musí při poskytnutí jistoty činit nejméně 115 % hodnoty požadované jistoty.
2. Příslušný orgán může přijmout jistotu uvedenou v čl. 51 odst. 2 písm. c) pouze tehdy, pokud se strana nabízející tuto jistotu písemně zaváže buď poskytnout dodatečnou jistotu, nebo nahradit původní jistotu, pokud prodejní hodnota dotyčné jistoty byla za poslední tři měsíce nižší než 105 % hodnoty požadované jistoty. Tento písemný závazek není nutný, stanoví-li tak vnitrostátní právní předpisy. Příslušný orgán pravidelně zkoumá hodnotu takové jistoty.
3. Prodejní hodnotu jistoty uvedené v čl. 51 odst. 2 písm. c) stanoví příslušný orgán s ohledem na výdaje předpokládaného prodeje.
4. Prodejní hodnota jistot se vypočítává podle posledního kotovaní, které je k dispozici.
5. Strana, která poskytuje jistotu, poskytne na žádost příslušného orgánu důkaz o prodejní hodnotě.
Článek 53
Nahrazení a určení
1. Každá forma jistoty může být nahrazena jinou.
Nahrazení však musí schválit příslušný orgán v těchto případech:
a)
pokud původní jistota propadla, aniž by byla inkasována; nebo
b)
pokud je náhradní jistota jedním z typů jistot uvedených v čl. 51 odst. 2.
2. Bloková jistota může být nahrazena jinou blokovou jistotou za podmínky, že nová bloková jistota kryje nejméně část původní blokové jistoty, která je určena v okamžiku nahrazení k zajištění splnění jedné nebo více dosud nesplněných smluvních povinností.
3. Jakmile se část blokové jistoty vztahuje na určitou povinnost, musí být aktualizován zůstatek zbývající blokové jistoty.
ODDÍL 3
Uvolnění a propadnutí
Článek 54
Částečné uvolnění
V případě, že zvláštní předpisy Unie nestanoví minimální množství, může příslušný orgán sám omezit počet uvolněných částí z každé jistoty a stanovit minimální částku pro každé uvolnění tohoto typu.
Před uvolněním celé jistoty nebo její části může příslušný orgán požadovat, aby byla podána písemná žádost o uvolnění.
V případě jistot kryjících více než 100 % zajištěné částky, uvolní se část jistoty přesahující 100 %, jakmile dojde ke konečnému uvolnění nebo propadnutí zbylé zajištěné částky.
Článek 55
Propadnutí
1. Jakmile se příslušný orgán dozví o skutečnostech, které jsou důvodem k propadnutí celé jistoty nebo její části, neprodleně vyzve dotyčnou stranu k zaplacení propadlé částky, a tato platba musí být provedena ve lhůtě nejvýše 30 dnů ode dne žádosti o zaplacení.
Pokud platba nebyla provedena v předepsané lhůtě, příslušný orgán:
a)
neprodleně inkasuje s konečnou platností jistotu podle čl. 51 odst. 1 písm. a);
b)
neprodleně vyzve ručitele uvedeného v čl. 51 odst. 1 písm. b), aby přikročil k placení a aby tato platba byla provedena ve lhůtě nejvýše 30 dnů ode dne přijetí žádosti o zaplacení;
c)
neprodleně učiní nezbytná opatření aby:
i)
jistoty uvedené v čl. 51 odst. 2 písm. b) a c) byly přeměněny na hotovost a orgán tak mohl disponovat splatnou částkou,
ii)
mu byly dány k dispozici hotovostní fondy v bance uvedené v čl. 51 odst. 2 písm. a) na jeho vlastní účet.
Příslušný orgán může neprodleně inkasovat s konečnou platností jistotu uvedenou v čl. 51 odst. 1 písm. a), aniž by nejprve vyzval dotyčnou stranu k zaplacení.
2. Aniž je dotčen odstavec 1,
a)
jestliže je přijato rozhodnutí o propadnutí jistoty a poté je odloženo v důsledku opravného prostředku v souladu s vnitrostátními právními předpisy, platí příslušná strana úroky ze skutečně propadlé částky za období počínající 30 dnů ode dne přijetí žádosti o zaplacení podle odstavce 1 a končící den před zaplacením skutečně propadlé částky;
b)
jestliže je po výsledku řízení o opravném prostředku po dotyčné straně požadováno zaplatit do 30 dnů propadlou částku, může členský stát vypočítat úroky tak, jako by se platba uskutečnila dvacátým dnem ode dne této žádosti;
c)
použitelná úroková sazba se vypočítává podle vnitrostátních právních předpisů, ale nesmí být v žádném případě nižší než sazba použitelná pro krytí částek v národní měně;
d)
platební agentury odečítají placené úroky z výdajů EZZF nebo EZFRV v souladu s nařízením (EU) č. 1306/2013;
e)
členské státy mohou pravidelně požadovat navýšení jistoty s ohledem na úroky.
3. Pokud jistota propadla a částka byla již připsána fondům, potom na základě výsledku rozhodnutí o opravném prostředku musí být propadlá částka včetně úroků vypočítaných sazbou podle vnitrostátních právních předpisů uhrazena zcela nebo zčásti a uhradí ji fondy, pokud není úhrada připsána orgánům nebo subjektům členských států z důvodů nedbalosti nebo závažné chyby.
ODDÍL 4
Informace
Článek 56
Informace o propadnutí jistot, typech jistot a ručitelích
1. Členské státy uchovávají pro potřeby Komise celkový počet a celkovou výši propadlých jistot za každý rok, bez ohledu na fázi postupu podle článku 55, přičemž rozlišují mezi jistotami, které se připíší do vnitrostátního rozpočtu, a jistotami, které se připíší do rozpočtu Unie. Tyto informace se uchovávají pro všechny propadlé jistoty vyšší než 1 000 EUR a každé ustanovení Unie, které stanoví jistotu. Informace se týkají jak částek zaplacených přímo dotyčnou stranou, tak i částky kryté prodejem jistoty.
2. Členské státy uchovávají pro potřeby Komise seznam obsahující:
a)
typy institucí schválených jednat jako ručitelé a za tímto účelem stanovené požadavky;
b)
typy jistot přijatých podle čl. 51 odst. 2 a za tímto účelem stanovené požadavky.
KAPITOLA VI
TRANSPARENTNOST
Článek 57
Obsah zveřejněných údajů
1. Údaje uvedené v čl. 111 odst. 1 písm. c) a d) nařízení (EU) č. 1306/2013 zahrnují:
a)
rozpis částek plateb uvedených v písmenu c) uvedeného článku pro každé jednotlivé opatření vyjmenované v příloze XIII tohoto nařízení, a dále součet těchto částek, které každý příjemce obdržel v daném rozpočtovém roce;
b)
popis opatření financovaných fondy, jak jsou uvedena v písmenu d) uvedeného článku a vyjmenována v příloze XIII tohoto nařízení, včetně povahy a cíle každého opatření.
2. Částky uvedené v odstavci 1 jsou vyjádřeny v eurech v členských státech, které přijaly euro, a v národní měně v ostatních členských státech.
3. Členské státy mohou zveřejnit podrobnější informace, než je stanoveno v odstavcích 1 a 2, aniž by tím byla dotčena nezbytná ochrana soukromí.
Článek 58
Zveřejňování údajů o obci
Pokud informace, které mají být zveřejněny pro účely čl. 112 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013, by vzhledem k omezenému počtu příjemců sídlících nebo registrovaných v dané obci umožnily identifikaci jednotlivého příjemce, který je fyzickou osobou, zveřejní dotčené členské státy jako informaci pro účely čl. 111 odst. 1 prvního pododstavce písm. b) uvedeného nařízení nejbližší větší správní subjekt, jehož je obec součástí.
Článek 59
Forma a datum zveřejnění
1. Údaje, které mají být zveřejněny na zvláštních stránkách, uvedené v čl. 111 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 1306/2013 se zpřístupní formou vyhledávače, který uživatelům umožňuje vyhledávat příjemce podle jména nebo obce podle článku 58 tohoto nařízení, nebo podle obdržených částek nebo opatření nebo podle jejich kombinace a získat všechny náležité informace jako jednotný soubor údajů. Tyto informace jsou poskytovány v úředním jazyce či úředních jazycích členského státu a/nebo v jednom ze tří pracovních jazyků Komise.
2. Informace uvedené v odstavci 1 se zveřejní do 31. května každého roku pro předchozí rozpočtový rok.
3. V souladu s uvedeným článkem zůstávají dané údaje na internetové stránce přístupné dva roky od data, kdy byly poprvé zveřejněny.
Článek 60
Údaje o příjemcích
Údaje o příjemcích uvedené v článku 113 nařízení (EU) č. 1306/2013 se poskytnou příjemcům tak, že se začlení do formulářů žádostí o získání finančních prostředků z fondů, nebo v okamžiku, kdy jsou tyto údaje shromažďovány.
Pokud jde o údaje týkající se plateb přijatých v rozpočtových rocích 2014 a 2015, informace se odchylně od prvého pododstavce poskytne alespoň dva měsíce před datem zveřejnění.
Článek 61
Zveřejňování prahových hodnot režimu pro malé zemědělce
Částky oznámené členskými státy v souladu s čl. 112 druhým pododstavcem nařízení (EU) č. 1306/2013 se zveřejní na internetových stránkách Unie uvedených v čl. 62 odst. 1 tohoto nařízení.
Článek 62
Spolupráce mezi Komisí a členskými státy
1. Komise zřídí a udržuje internetovou stránku Unie pod svou centrální internetovou adresou, včetně odkazů na internetové stránky členských států. Komise poskytuje aktualizované internetové odkazy podle informací zaslaných členskými státy.
2. Členské státy Komisi zasílají internetové adresy svých internetových stránek, jakmile byly zřízeny, a zasílají také jakékoliv následující změny mající vliv na přístupnost jejich internetové stránky z internetových stránek Unie.
3. Členské státy jmenují orgány příslušné pro zřízení a údržbu internetových stránek stanovených čl. 59 odst. 1. Informují Komisi o názvu a podrobné adrese tohoto orgánu.
KAPITOLA VII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 63
Zrušení
Nařízení (ES) č. 601/94, (ES) č. 4/2004 a (ES) č. 259/2008 se zrušují.
Nařízení (ES) č. 259/2008 se však i nadále použije pro platby za rozpočtový rok 2013. Odchylně od čl. 3 odst. 3 uvedeného nařízení zůstávají informace v něm uvedené na internetové stránce přístupné po dobu jednoho roku od data, kdy byly poprvé zveřejněny.
Článek 64
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Avšak
a)
článek 10 se použije pro výdaje uskutečněné a účelově vázané příjmy vybrané členskými státy od 16. října 2014;
b)
články 34 až 40 se použijí od 1. ledna 2015. Lhůty podle čl. 34 odst. 3 a 4 se však nevztahují na šetření v rámci postupu pro schvalování souladu, u nichž bylo oznámení podle čl. 11 odst. 1 nařízení (ES) č. 885/2006 odesláno před 1. lednem 2015;
c)
kapitola VI se nevztahuje na platby uskutečněné počínaje rozpočtovým rokem 2014;
d)
informace předávané členskými státy v souladu s přílohou II sloupci V1 a V2 se poskytují počínaje rozpočtovým rokem 2016.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 6. srpna 2014.
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 908/2014
av den 6 augusti 2014
om tillämpningsföreskrifter för Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1306/2013 med beaktande av utbetalande organ och andra organ, ekonomisk förvaltning, räkenskapsavslutning, regler om kontroller, värdepapper och öppenhet
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1306/2013 av den 17 december 2013 om finansiering, förvaltning och övervakning av den gemensamma jordbrukspolitiken och om upphävande av rådets förordningar (EEG) nr 352/78, (EG) nr 165/94, (EG) nr 2799/98, (EG) nr 814/2000, (EG) nr 1290/2005 och (EG) nr 485/2008 (1), särskilt artiklarna 8.2, 9.2, 23, 36.6, 46.5 och 6, 50.2, 53.1, 57.2, 62.2, 66.4, 88, 104, 114, och
av följande skäl:
(1)
I förordning (EU) nr 1306/2013 fastställs de grundläggande bestämmelserna om finansiering, förvaltning och övervakning av den gemensamma jordbrukspolitiken, däribland godkännande av utbetalande organ och samordningsorgan, ekonomisk förvaltning och avslutande av förfaranden, kontrollsystem och påföljder (t.ex. kontroll av transaktioner, värdepapper och öppenhet). För att säkerställa att det nya regelverk som har inrättats genom förordningen fungerar väl och tillämpas på ett enhetligt sätt har kommissionen fått befogenhet att anta vissa bestämmelser inom dessa områden. De nya bestämmelserna ska ersättas med gällande bestämmelser i kommissionens förordningar (EG) nr 601/94 (2), (EG) nr 4/2004 (3), (EG) nr 883/2006 (4), (EG) nr 884/2006 (5), (EG) nr 885/2006 (6), (EG) nr 259/2008 (7) och genomförandeförordning (EU) nr 282/2012 (8). Förordningarna (EG) nr 883/2006, (EG) nr 884/2006, (EG) nr 885/2006 och genomförandeförordning (EU) nr 282/2012 upphävdes genom kommissionens delegerade förordning (EU) nr 907/2014 (9). För tydlighetens och den rättsliga säkerhetens skull bör förordning (EG) nr 601/94, förordning (EG) nr 4/2004 och förordning (EG) nr 259/2008 upphävas genom denna förordning.
(2)
Utbetalande organ bör godkännas av medlemsstaterna endast om de uppfyller ett minimiantal kriterier som fastställs på unionsnivå som avses i artikel 1.2 i den delegerade förordningen (EU) nr 907/2014. Dessa kriterier anges i bilaga I till den delegerade förordningen (EU) nr 907/2014. Bestämmelser bör fastställas för förfaranden för utfärdande, granskning och återkallande av godkännande av utbetalande organ och samordningsorgan.
(3)
Medlemsstaterna bör löpande övervaka sina utbetalande organ. De bör inrätta ett system för utbyte av information för rapportering och för att hålla de behöriga myndigheterna informerade om misstänkta fall av överträdelse. Ett förfarande bör införas för medlemsstaternas hantering av sådana ärenden som bör omfatta skyldigheten att utarbeta en plan för åtgärdande av alla identifierade brister inom en fastställd tidsgräns. Det förfarande för kontroll av överensstämmelse som fastställs i artikel 52 i förordning (EU) nr 1306/2013 bör tillämpas på sådana utgifter som betalas av de utbetalande organ som fått behålla sitt godkännande av medlemsstaten trots att de inte genomfört en sådan åtgärdsplan inom den fastställda tidsgränsen.
(4)
I enlighet med artikel 7.3 första stycket led b i förordning (EU) nr 1306/2013, måste de personer som ansvarar för de godkända utbetalande organen upprätta förvaltningsförklaringar som är fullständiga, korrekta och sanningsenliga och att de interna kontrollsystemen fungerar korrekt, samt att de underliggande transaktionerna är lagliga och korrekta. Föreskrifter bör fastställas för innehållet i och formatet för sådana förvaltningsförklaringar.
(5)
Reglerna för verksamheten i de samordningsorgan som avses i artikel 7.4. i förordning (EU) nr 1306/2013, liksom det arbete som attesterande organ, som avses i artikel 9 nämnda förordning, ska utföra måste fastställas. Dessutom ska innehållet i de intyg och rapporter som utarbetas av de attesterande organen fastställas i syfte att garantera att de är till stöd för kommissionen i samband med förfarandet för avslutande av räkenskaperna.
(6)
För att säkerställa en väl fungerande förvaltning av de anslag som i Europeiska unionens budget avsatts för Europeiska garantifonden för jordbruket (EGFJ) och Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (Ejflu) (nedan kallade fonderna), bör de utbetalande organen föra separata räkenskaper, som uteslutande omfattar de betalningar som gjorts och inkomster avsatta för särskilda ändamål som tas ur och tillfaller varje fond. Dessa räkenskaper bör för varje fond tydligt visa vilka utgifter och inkomster avsatta för särskilda ändamål som verkställts i enlighet med artikel 4.1 och artiklarna 5 och 43 i förordning (EU) nr 1306/2013 och det bör vara möjligt att koppla dessa utgifter och inkomster till de medel som avsatts för dem i unionens budget.
(7)
Den gemensamma jordbrukspolitiken finansieras uteslutande i euro, men samtidigt måste medlemsstater som inte antagit euron kunna göra utbetalningarna till stödmottagarna i sin nationella valuta. För att det ska vara möjligt att konsolidera alla utgifter och inkomster bör därför de relevanta utbetalande organen kunna tillhandahålla sina uppgifter om utgifter och inkomster både i euro och i den nationella valuta som utgiften betalades och inkomsten mottogs i.
(8)
De utgifter som medfinansieras genom unionens budget och medlemsstaternas budgetar för att stödja landsbygdsutveckling inom ramen för Ejflu grundas på detaljerade program per åtgärd, särskild avgiftssats och fokusområde. I enlighet med principen om sund ekonomisk förvaltning, att utgifterna bör övervakas och bokföras på samma grund, så att alla utbetalningar kan identifieras per åtgärd, särskilda avgiftssatser och fokusområden. Detta kommer att garantera att överensstämmelse mellan utgifterna och de finansiella medel kan kontrolleras. I det sammanhanget bör de kriterier som beaktas av de utbetalande organen fastställas. De utbetalande organen bör tydligt visa ursprunget för offentliga och unionens fonder i räkenskaperna när det gäller finansiering som verkställts. De belopp som ska återkrävas från stödmottagare och de belopp som har återvunnits bör identifieras och redovisas i förhållande till de ursprungliga åtgärderna.
(9)
Medlemsstaterna mobiliserar nödvändiga resurser för att finansiera EGFJ-utgifter som avses i artikel 4.1 förordning (EU) nr 1306/2013 innan kommissionen finansierar dessa utgifter genom månatliga utbetalningar för utgifter som verkställts. Alternativt får medlemsstaterna en förskottsbetalning för Ejflu-utgifter som kommer att avslutas med ett årligt beslut om avslutande av räkenskaperna i enlighet med artikel 51 i förordning (EU) nr 1306/2013. För att säkerställa en sund förvaltning av de finansiella flödena bör medlemsstaterna samla in den information som krävs för att visa att utgifter som verkställts är fullständiga, korrekta och sanningsenliga för dessa månatliga återbetalningar och ställa denna till kommissionens förfogande när utgifter och inkomster verkställs eller sända den till kommissionen med jämna mellanrum. Uppgifterna bör lämnas till kommissionen av medlemsstaterna med jämna mellanrum anpassat till förvaltningsmetoden för varje enskild fond. Att medlemsstaterna lämnar information vid sådana tidpunkter bör inte påverka medlemsstaternas skyldighet att bevara den fullständiga information som samlats in för en korrekt övervakning av utgifterna och hålla denna till kommissionens förfogande för kontroll.
(10)
De allmänna skyldigheterna för de utbetalande organen vad gäller räkenskaper omfattar uppgifter som krävs för förvaltningen och kontrollen av unionens medel. Dessa skyldigheter omfattar inte bestämmelserna om ersättning för utgifter och vilka uppgifter som ska lämnas till kommissionen för att erhålla sådan ersättning. Därför bör det preciseras vilken information och vilka uppgifter som regelbundet ska sändas till kommissionen när det gäller utgifter som ska finansieras av fonderna. Medlemsstaterna ska sända informationen till kommissionen i sådan form att kommissionen direkt och på effektivast tänkbara sätt kan använda den i samband med förvaltningen av räkenskaperna för fonderna samt för därmed förbundna betalningar. All information som ska hållas tillgänglig eller sändas mellan medlemsstaterna och kommissionen bör därför vara i elektronisk form.
(11)
När det gäller åtgärder som finansieras genom fonderna fastställs i artikel 102.1 första stycket led c i förordning (EU) nr 1306/2013 att utgiftsdeklarationer, som även gäller som begäran om utbetalning, ska sändas till kommissionen tillsammans med de upplysningar som behövs. För att medlemsstaterna och de utbetalande organen ska kunna upprätta utgiftsdeklarationerna i enlighet med harmoniserade regler, och för att kommissionen ska kunna ta hänsyn till ansökningar om utbetalning, bör villkoren för när dessa utgifter får beaktas inom ramen för respektive EGFJ och Ejflu budgetar fastställas. I dessa villkor bör anges vilka regler som gäller för bokföring av utgifter och inkomster, framför allt inkomster som är avsatta för särskilda ändamål och eventuella korrigeringar som ska göras, samt för deras faktiska deklaration.
(12)
Om de utgiftsdeklarationer som erhållits från medlemsstaterna inom ramen för EGFJ medför att det sammanlagda beloppet av de förhandsåtaganden som kan medges enligt artikel 170.3 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 (10) uppgår till över 75 % av de budgetmedel som avsatts för det innevarande budgetåret, är kommissionen skyldig att minska beloppet. I enlighet med principen om en sund förvaltning bör denna minskning delas upp proportionellt mellan alla medlemsstater, på grundval av deras utgiftsdeklarationer. För att de tillgängliga anslagen ska fördelas rättvist mellan medlemsstaterna bör det föreskrivas att månadsbetalningarna inom ramen för EGFJ ska minskas med en procentsats, som ska upprättas för varje kapitel, av de utgiftsdeklarationer som översänts av varje medlemsstat och att belopp som efter en månad fortfarande inte betalats ut omfördelas genom kommissionens beslut i senare månadsbetalningar.
(13)
Efter att ha godkänt månadsbetalningarna bör kommissionen ställa de finansiella medel som krävs för att täcka de utgifter som ska finansieras av fonderna till medlemsstaternas förfogande, enligt praktiska arrangemang och villkor som fastställs på grundval av den information som medlemsstaterna sänt till kommissionen och de datasystem som kommissionen har inrättat.
(14)
Ett villkor för ersättning av utgifter för offentlig intervention till de utbetalande organen är att dessa tas med i deras utgiftsdeklarationer, för de värden och belopp som bokförts under den månad som följer på den månad som avser offentlig lagring. För att säkerställa att förfarandet för ersättningar löper friktionsfritt bör det fastställas hur den information som krävs för utgifts- och kostnadsberäkningen ska förmedlas till kommissionen.
(15)
I enlighet med artikel 3.3 i den delegerade förordningen (EU) nr 907/2014 måste bokföringen av de offentliga interventionslagren göra det möjligt att fastställa både beloppet av unionsfinansieringen som betalats ut och de produkter som omfattas av interventionssystemet. De utbetalande organen bör därför vara skyldiga att föra lagerbokföring och finansräkenskaper var för sig med de poster som är krävs för övervakningen av lagren och administrationen av finansieringen av de utgifter och kostnader som de offentliga interventionsåtgärderna medför.
(16)
Med avseende på offentliga interventionslagringsåtgärder är de utbetalande organen skyldiga att bokföra poster som rör kvantitet, värde och vissa genomsnitt. Det finns emellertid situationer där vissa transaktioner eller utgifter inte ska bokföras, eller ska bokföras enligt särskilda regler. För att säkerställa likabehandling och för att skydda unionens finansiella intressen, bör sådana omständigheter preciseras och, i förekommande fall, även visa hur insatserna och utgifterna i räkenskaperna bokförs.
(17)
Den dag då de olika utgifts- och intäktsposter som är knutna till interventionsåtgärder i form av offentlig lagring bokförs beror på vilken typ av transaktion det rör sig om och den kan vara fastställd i sektorslagstiftningen inom jordbruket. Det bör därför fastställas en allmän regel om vilka poster som ska bokföras den dag då den materiella transaktionen till följd av interventionsåtgärden ägde rum, och vilka särskilda fall som ska beaktas.
(18)
För att säkerställa en sund ekonomisk förvaltning, bör kommissionen från medlemsstaterna få prognoserna för de belopp som återstår att finansieras genom Ejflu under ett budgetår och uppskattningarna av ansökningarna om finansiering för nästa budgetår. Denna information meddelas i så god tid att kommissionen kan fullgöra sina åtaganden och i vart fall två gånger per år, senast den 31 januari och den 31 augusti varje år.
(19)
I enlighet med artikel 36.6 i förordning (EU) nr 1306/2013 måste tidsfrister för upprättandet av utgiftsdeklarationer för transaktioner som genomförs inom ramen för Ejflu fastställas. Mot bakgrund av de särskilda redovisningsreglerna för Ejflu, användningen av förhandsfinansiering och finansieringen av åtgärder per kalenderår, bör utgifter deklareras med en periodicitet som är anpassad till dessa särskilda villkor.
(20)
Utbytet av information och dokument mellan medlemsstaterna och kommissionen, samt medlemsstaternas tillhandahållande och översändande av information till kommissionen, bör i princip ske i elektronisk form. I enlighet med kommissionens förordning (EG) nr 883/2006 är det, för att lättare kunna hantera och använda den information som utbyts om fonderna, nödvändigt att ändra de befintliga informationssystemen eller införa nya informationssystem. Sådana system bör fortsätta att användas och genomföras efter det att medlemsstaterna informerats genom kommittén för jordbruksfonderna.
(21)
Villkoren för informationsbehandlingen i dessa informationssystem samt formen för och innehållet i de dokument som ska överlämnas enligt förordning (EU) nr 1306/2013 bör kontinuerligt anpassas till tillämpliga regler och förvaltningskrav. Det bör också fastställas enhetliga regler för utformning av de dokument som ska översändas av medlemsstaterna. För att uppnå dessa mål, förenkla förfarandena och se till att de berörda informationssystemen kan tas i bruk snabbt, bör formen för och innehållet i dessa dokument fastställas enligt standardiserade mallar och protokoll, och kommissionen bör ändra och uppdatera dessa mallar på grundval av information från kommittén för jordbruksfonderna.
(22)
Enligt artikel 58 i förordning (EU) nr 1306/2013 ansvarar medlemsstaterna genom deras utbetalande organ för förvaltningen och kontrollen av att fondernas utgifter följer gällande lagstiftning. Därmed bör det utbetalande organet ha ansvaret för att de uppgifter som rör finansiella transaktioner meddelas eller införs i informationssystemet och uppdateras, vilket antingen kan göras av de utbetalande organen eller delegeras till ett annat organ, i förekommande fall via godkända samordningsorgan.
(23)
För vissa dokument eller deklarationer, som anges i artikel 102.1 första stycket i förordning (EU) nr 1306/2013 eller kommissionens rättsakter antagna i för detta ändamål, och detaljerade uppgifter för tillämpningen av denna, krävs underskrift av en bemyndigad person eller godkännande av en person i en eller flera etapper av det berörda förfarandet. De informationssystem som används för överföringen av dessa dokument bör i varje fall göra det möjligt att identifiera varje person på ett otvetydigt sätt och erbjuda rimliga garantier för att innehållet i dokumenten inte kan ändras, även när det gäller de olika etapperna i förfarandet. Detta bör särskilt gälla för utgiftsdeklarationerna och den förvaltningsförklaring som bifogas årsräkenskaperna, i enlighet med artikel 102.1 första stycket led c iii i förordning (EU) nr 1306/2013, samt för de dokument som sänds i elektronisk form inom ramen för dessa förfaranden.
(24)
Enligt artikel 58.1 e i förordning (EU) nr 1306/2013 ska medlemsstaterna genom sina utbetalande organ vara ansvariga för återkrav av belopp som felaktigt har betalats ut plus ränta. För att säkerställa en effektiv och korrekt tillämpning av dessa bestämmelser är det lämpligt att fastställa harmoniserade regler för den ränta som ska tillämpas på återbetalning av felaktigt utbetalda belopp. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 54.3 första stycket leden a och b i förordning (EU) nr 1306/2013, kan medlemsstaternas skyldighet att driva in felaktigt utbetalda belopp verkställas på olika sätt. Utan att det påverkar tillämpningen av eventuella andra verkställighetsåtgärder enligt nationell lagstiftning, är det en effektiv och kostnadseffektiv metod att dra av eventuella utestående belopp från framtida utbetalningar till gäldenären, så snart skulden har fastställts i enlighet med nationell lagstiftning. Det bör därför vara obligatoriskt för medlemsstaterna att tillämpa denna indrivningsmetod och gemensamma tillämpningsvillkor bör fastställas.
(25)
Tillämpningsföreskrifter bör fastställas för både förfarandet för avslutande av räkenskaperna enligt artikel 51 i förordning (EU) nr 1306/2013 och förfarandet för kontroll av överensstämmelse enligt artikel 52 i samma förordning; dessa bör omfatta en mekanism som innebär att slutbeloppet dras ifrån eller läggs till någon av de efterföljande utbetalningarna från kommissionen till medlemsstaterna.
(26)
För att kommissionen ska kunna avsluta räkenskaperna i enlighet med artikel 51 i förordning (EU) nr 1306/2013 bör innehållet specificeras i de utbetalande organens årsräkenskaper och en tidsfrist fastställas för insändandet av dessa räkenskaper och andra relevanta handlingar till kommissionen. Den period under vilken de utbetalande organen ska hålla verifikationerna för alla utgifter och alla inkomster som avsätts tillgängliga för kommissionen bör också tydliggöras. Det bör också anges att det är kommissionen som ska fastställa formen för och innehållet i den räkenskapsinformation som de utbetalande organen ska vidarebefordra till kommissionen.
(27)
För att säkerställa att förfarandet för kontroll av överensstämmelse vanligtvis slutförs inom rimlig tid är det lämpligt att föreskriva särskilda tidsfrister för de olika etapperna i förfarandet som ska följas av kommissionen och de berörda medlemsstaterna. Samtidigt bör det dock vara möjligt för kommissionen att vid behov förlänga dessa tidsfrister med hänsyn till komplexiteten i ett ärende som är under utredning. Förfarandet för kontroll av överensstämmelse bör ge medlemsstaterna rätten till ett kontradiktoriskt förfarande och till att korrekt bedöma den information som behövs för fondernas riskvärdering.
(28)
I enlighet med artikel 59.5 förordning (EU) nr 1306/2013 ska medlemsstaterna säkerställa ett minsta antal kontroller på plats som krävs för effektiv riskhantering. Medlemsstaterna får dock, under eget ansvar, minska det lägsta antalet om förvaltnings- och kontrollsystem fungerar väl och när felfrekvenserna är godtagbara. Det lägsta antalet kontroller på plats måste anges i sektorslagstiftningen inom jordbruket, och övergripande regler om möjligheten att minska det lägsta antalet kontroller på plats, som gäller för alla åtgärder som finansieras av fonderna, och de tillämpliga villkoren bör fastställas. Förutom dessa övergripande regler, kan sektorslagstiftningen inom jordbruket föreskriva ytterligare bestämmelser.
(29)
Det är vidare lämpligt att fastställa regler för utövandet av medlemsstaternas granskning av transaktioner som avses i artikel 80 förordning (EU) nr 1306/2013, särskilt urvalet av företag, och tidsplanen för kontroll.
(30)
I enlighet med avdelning V kapitel III i förordning (EU) nr 1306/2013 om kontroll av transaktioner måste medlemsstaterna skicka ett visst antal meddelanden till kommissionen. Eftersom en standardisering av meddelandenas form och innehåll skulle underlätta användningen och sörja för ett enhetligt tillvägagångssätt, är det lämpligt att anta detaljerade bestämmelser om detta. Dessutom bör reglerna för bevarandet av affärshandlingar om det ömsesidiga bistånd som avses i artikel 83 i förordning (EU) nr 1306/2013, och de särskilda myndigheter som avses i artikel 85 i samma förordning fastställas.
(31)
Genom den delegerade förordningen (EU) nr 907/2014 fastställs bestämmelser som kompletterar den rättsliga ramen för värdepapper, särskilt när det gäller kravet att ställa en säkerhet, de villkor som gäller för värdepapper samt regler om ställande, frisläppande och förverkande av en säkerhet. För att säkerställa en enhetlig tillämpning av dessa regler, bör bestämmelser fastställas om formerna och förfaranden för inlämning och frisläppande av en säkerhet, liksom för utbyte av information och meddelanden som krävs i detta avseende.
(32)
I enlighet med avdelning VII kapitel IV i förordning (EU) nr 1306/2013 om öppenhet ska medlemsstaterna årligen offentliggöra stödmottagarna av stöd från fonderna, och bland annat de belopp som varje mottagare har fått från var och en av dessa fonder. För detta ändamål och i enlighet med artikel 111 i förordning (EU) nr 1306/2013 bör formen för offentliggörandet fastställas. Offentliggörandet bör inte vara mer omfattande än vad som krävs för att det i ett demokratiskt samhälle ska vara möjligt att nå de eftersträvade målen för öppenhet.
(33)
Offentliggörandet bör ske i enlighet med de uppgifter som finns i de utbetalande organens bokföring och register och bör avse betalningar under det föregående budgetåret. Uppgifterna bör presenteras för allmänheten på ett tydligt, harmoniserat och sökbart sätt, senast den 31 maj.
(34)
Enligt artikel 111.1 första stycket led c i förordning (EU) nr 1306/2013 ska de stödbelopp som var och en av de åtgärder som finansierats via fonderna som erhållits av en stödmottagare offentliggöras. För att säkerställa iakttagandet av den skyldighet som anges i artikel 112 i den förordningen, är det också nödvändigt att fastställa tröskelvärden under vilka en stödmottagares namn inte kommer att offentliggöras.
(35)
I enlighet med artikel 111.1. första stycket led b i förordning (EU) nr 1306/2013 krävs att stödmottagaren identifierar den kommun där denne är bosatt eller har registrerat sin verksamhet. Denna information bör även finnas tillgänglig i fråga om stödmottagare som är fysiska personer och vars namn inte ska offentliggöras i enlighet med artikel 112 i samma förordning. Om det emellertid, på grund av det begränsade antalet mottagare som är bosatta eller registrerade i en viss kommun, skulle leda till att en stödmottagare som är en fysisk person identifieras bör man fastställa bestämmelser för att undvika oproportionerlig och onödig kränkning av fysiska personers privatliv.
(36)
Informationen bör offentliggöras på internet med hjälp av ett sökverktyg som allmänheten kan använda. Sökverktyget bör möjliggöra sökningar på vissa kriterier och sökresultaten bör presenteras på ett lättillgängligt sätt.
(37)
För att kraven på skydd av personuppgifter ska uppfyllas bör de som får stöd från fonderna förhandsinformeras om att uppgifterna kommer att offentliggöras. Informationen till stödmottagarna bör ges via ansökningshandlingarna eller i samband med inhämtning av uppgifter. Vad gäller stöd och stödmottagare under budgetåren 2014 och 2015 var det inte möjligt att förhandsinformera stödmottagarna i samband med att uppgifterna samlades in, men stödmottagarna bör ändå informeras i skälig tid före offentliggörandet.
(38)
För att underlätta allmänhetens tillgång till de uppgifter som offentliggjorts bör medlemsstaterna inrätta webbplatser med uppgifter om mottagare av medel och de tröskelvärden som avses i artikel 112 i förordning (EU) nr 1306/2013. Med tanke på att medlemsstaternas organisatoriska strukturer är sinsemellan olika bör medlemsstaterna själva avgöra vilken instans som bör ansvara för att skapa och driva webbplatsen och för att lägga ut informationen. Kommissionen bör upprätta en webbplats som innehåller länkar till medlemsstaternas webbplatser.
(39)
Artikel 10 i denna förordning bör tillämpas på utgifter och inkomster avsatta för särskilda ändamål som medlemsstaterna tagit emot från och med den 16 oktober 2014 i syfte att säkerställa kontinuiteten inom samma budgetår.
(40)
För att säkerställa en enhetlig behandling av pågående förfaranden för kontroll av överensstämmelse, bör de tidsfrister enligt artikel 34.3 och 34.4 i denna förordning inte gälla de förfaranden för vilka meddelandet i enlighet med artikel 11.1 i förordning (EG) nr 885/2006 skickas före den 1 januari 2015.
(41)
Eftersom avdelning VII kapitel IV i förordning (EU) nr 1306/2013 om öppenhet gäller betalningar från budgetåret 2014 och framåt bör även föreskrifterna i denna förordning tillämpas på dessa betalningar.
(42)
För att ge medlemsstaterna tillräckligt med tid för genomförandet bör de uppgifter som ska lämnas in i enlighet med bilaga II spalterna V1 och V2 tillhandahållas från och ed räkenskapsåret 2016.
(43)
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från kommittén för jordbruksfonderna.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
DEL I
UTBETALANDE ORGAN OCH ANDRA ORGAN
Artikel 1
Förfarande för godkännande av utbetalande organ
1. Medlemsstaterna ska utse en myndighet på ministernivå som ska ansvara för att
a)
utfärda, granska och återkalla godkännande av utbetalande organ, och
b)
utförande av de uppgifter som den behöriga myndigheten tilldelas enligt detta kapitel.
2. Den behöriga myndigheten ska genom ett formellt beslut utfärda eller, efter granskning, återkalla godkännandet av det utbetalande organet på grundval av en granskning av kriterierna för godkännande som avses i artikel 1.2 i den delegerade förordningen (EU) nr 907/2014 (”kriterier för godkännande”). Den behöriga myndigheten ska utan dröjsmål underrätta kommissionen om godkännande och tillbakadragande av godkännande.
3. Den behöriga myndigheten ska utse ett revisionsorgan att utföra en undersökning före varje godkännande (förgranskning inför godkännande). Revisionsorganet ska vara en revisionsmyndighet, eller annan offentlig eller privat organisation eller organisatorisk enhet i en myndighet med den kompetens, kapacitet och de kunskaper som krävs för att genomföra revisioner. Revisionsorganet ska vara fristående från det utbetalande organet som ska godkännas.
Undersökningen (förgranskning inför godkännande) ska ske av revisionsorganet och ska omfatta följande:
a)
De förfaranden och system som finns för godkännande och genomförande av betalningar.
b)
Ansvarsfördelningen samt interna och externa kontrollers lämplighet, allt med avseende på transaktioner som finansieras av Europeiska garantifonden för jordbruket (EGFJ) och Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (Ejflu) (nedan kallade fonderna).
c)
I vilken utsträckning de förfaranden och system som införts är lämpliga för att skydda unionens budget, inklusive riskbaserade åtgärder mot bedrägerier.
d)
Säkerheten i informationssystemen.
e)
Skötsel av bokföring.
Revisionsorganet ska utarbeta en rapport om revisionsarbetet som utförts, resultaten av detta arbete, och sin bedömning av huruvida det utbetalande organet uppfyller kriterierna för godkännande. Rapporten ska lämnas till den behöriga myndigheten som utfärdar godkännandet när den har förvissat sig om att det utbetalande organet uppfyller kriterierna.
4. Om den behöriga myndigheten anser att det utbetalande organet inte uppfyller dessa kriterier ska den informera det utbetalande organet om vilka villkor det måste uppfylla innan det kan godkännas.
I avvaktan på att de nödvändiga ändringarna för att uppfylla dessa särskilda krav görs får ett tillfälligt godkännande beviljas för en period som ska fastställas med hänsyn till hur allvarliga de konstaterade problemen är, men som inte får vara längre än tolv månader. I berättigade fall får kommissionen, på begäran av den berörda medlemsstaten, bevilja en förlängning av tidsfristen.
5. Den information som avses i artikel 102.1 första stycket led a i förordning (EU) nr 1306/2013 ska meddelas så fort det utbetalande organet godkänts första gången och i varje fall innan några utgifter som verkställs av detta utbetalande organ belastar fonderna. Informationen ska åtföljas av deklarationer och handlingar som rör
a)
det utbetalande organets ansvarsområden,
b)
ansvarsfördelningen mellan avdelningar inom det utbetalande organet,
c)
det utbetalande organets förhållande till andra offentliga eller privata organ som ansvarar för genomförandet av åtgärder för vilka utgifterna påförs fonderna av det utbetalande organet,
d)
rutinerna för att ta emot, kontrollera och värdera krav från stödmottagare samt för hur utgifter godkänns, betalas ut och bokförs,
e)
bestämmelserna om säkerheten hos informationssystem, och
f)
rapporten om förgranskning innan godkännandet utförs genom det revisionsorgan som avses i punkt 3.
6. Kommissionen ska meddela kommittén för jordbruksfonderna vilka utbetalande organ som godkänts i medlemsstaterna.
Artikel 2
Översyn av godkännanden
1. Den behöriga myndigheten ska ställa de utbetalande organen för vilka den har ansvaret under kontinuerlig övervakning, i synnerhet med hjälp av de intyg och rapporter som utfärdas av det attesterande organet som avses i artikel 9 i förordning (EU) nr 1306/2013, och ska följa upp eventuella brister som iakttas.
Vart tredje år ska den behöriga myndigheten skriftligen informera kommissionen om sin tillsyn och övervakning av de utbetalande organen. Rapporten ska omfatta en genomgång av de utbetalande organens fortlöpande efterlevnad av kriterierna för godkännande, tillsammans med en sammanfattning av de åtgärder som har vidtagits för att åtgärda bristerna. Den behöriga myndigheten ska ange om ett utbetalande organ som den ansvarar fortsatt uppfyller kriterierna.
2. Medlemsstaterna ska inrätta ett system som säkerställer att all information som tyder på att ett utbetalande organ inte uppfyller kriterierna för godkännande meddelas den behöriga myndigheten utan dröjsmål.
3. Om den behöriga myndigheten har konstaterat att ett godkänt utbetalande organ inte längre uppfyller ett eller flera av kriterierna på ett sätt som riskerar att hindra genomförandet av de uppgifter som anges i artikel 1.1 i den delegerade förordningen (EU) nr 907/2014 ska den behöriga myndigheten utan dröjsmål ställa godkännandet av det utbetalande organet under prövning. Det utbetalande organet ska utarbeta en plan med åtgärder och tidsfrister för att åtgärda de konstaterade bristerna inom en tidsfrist som ska fastställas med hänsyn till hur allvarligt problemet är. Tidsfristen ska dock inte vara längre än 12 månader från och med den dag då godkännandet tas upp till ny prövning. I berättigade fall får kommissionen, på begäran av den berörda medlemsstaten, bevilja en förlängning av tidsfristen.
4. Den behöriga myndigheten ska underrätta kommissionen om sitt beslut att ställa det utbetalande organets godkännande under prövning, om den åtgärdsplan som utarbetas i enlighet med punkt 3, och om de framsteg som gjorts i genomförandet av dessa program.
5. Om godkännandet återkallas ska den behöriga myndigheten utan dröjsmål godkänna ett annat utbetalande organ som uppfyller kriterierna i artikel 7.2 i förordning (EU) nr 1306/2013 så att utbetalningarna till stödmottagare inte avbryts.
6. Om kommissionen finner att den behöriga myndigheten inte har fullgjort sin skyldighet att utarbeta en åtgärdsplan enligt punkt 3 eller att det utbetalande organet fortsätter att vara godkänt utan att ha genomfört en sådan åtgärdsplan inom den fastställda tidsfristen, ska den begära att den behöriga myndigheten återkallar godkännandet för detta utbetalande organ om inte de nödvändiga förändringarna gjorts inom en tid som kommissionen bestämmer med hänsyn till hur allvarligt problemet är. I en sådan situation kan kommissionen fatta beslut om att avhjälpa bristerna genom förfarandet för kontroll av överensstämmelse i enlighet med artikel 52 i förordning (EU) nr 1306/2013.
Artikel 3
Förvaltningsförklaring
1. Den förvaltningsförklaring som avses i artikel 7.3 första stycket led b i förordning (EU) nr 1306/2013 ska upprättas i så god tid att det attesterande organet kan avge det utlåtande som avses i artikel 9.1 i den förordningen.
Förvaltningsförklaringen ska utformas i enlighet med bilaga I i den här förordningen och får innehålla reservationer som kvantifierar de potentiella finansiella effekterna. Om reservationer görs ska förklaringen innehålla en åtgärdsplan och en exakt tidsplan för dess genomförande.
2. Förvaltningsförklaringen ska grundas på en effektiv övervakning av det förvaltnings- och kontrollsystem som är i bruk under året.
Artikel 4
Samordningsorgan
1. Det samordningsorgan som avses i artikel 7.4 i förordning (EU) nr 1306/2013 ska vara kommissionens enda samtalspartner i den berörda medlemsstaten när det gäller följande frågor kopplade till fonderna:
a)
Spridningen av information och riktlinjer som rör funktion och drift av de utbetalande organen till dessa utbetalande organ och de organ som ansvarar för genomförandet, samt främjandet av en harmoniserad tillämpning av sådana riktlinjer.
b)
Den information till kommissionen som avses i artiklarna 7 och 102 i förordning (EU) nr 1306/2013.
c)
Kommissionens tillgång till en fullständig förteckning över alla redovisningsuppgifter som krävs för statistik och kontroll.
2. Ett utbetalande organ får fungera som samordningsorgan under förutsättning att de två olika funktionerna hålls åtskilda.
3. När samordningsorganet fullgör sina uppgifter får det, i enlighet med nationella förfaranden, utnyttja andra administrativa organ eller avdelningar, särskilt sådana med teknisk eller redovisningsteknisk expertis.
4. Konfidentialiteten, integriteten och tillgängligheten för alla datauppgifter som finns hos samordningsorganet ska säkerställas genom åtgärder som är anpassade till varje samordningsorgans administrativa struktur, personalstyrka och tekniska villkor. De finansiella och tekniska insatserna ska stå i rimlig proportion till de faktiska riskerna.
5. Den information som avses i artikel 102.1 första stycket led a i förordning (EU) nr 1306/2013 ska lämnas så fort samordningsorganet godkänts första gången och i varje fall innan några utgifter som verkställs av detta organ belastar fonderna. Den ska åtföljas av organets dokument för godkännande samt information om de administrativa, redovisningstekniska och interna kontrollvillkoren för organets verksamhet.
Artikel 5
Attestering
1. Den behöriga myndigheten ska utse det attesterande organ som avses i artikel 9 i förordning (EU) nr 1306/2013.
2. Det attesterande organet ska organisera sitt arbete på ett effektivt och ändamålsenligt sätt, och utföra kontroller inom en lämplig tidsram, med beaktande av arten och tidpunkten för de transaktioner som avser det berörda budgetåret.
3. Utlåtandet som det attesterande organet ska lämna i enlighet med artikel 9.1 i förordning (EU) nr 1306/2013 ska utarbetas årligen.
Utlåtandet ska grunda sig på det revisionsarbete som ska genomföras i enlighet med artiklarna 6 och 7 i denna förordning.
4. Det attesterande organet ska sammanställa en rapport om sina iakttagelser. Rapporten ska omfatta de funktioner som delegerats. I rapporten ska även anges om under den period som omfattas av rapporten
a)
det utbetalande organet uppfyller kriterierna för godkännande,
b)
det utbetalande organets rutiner med rimlig säkerhet kan garantera att de utgifter som belastar fonderna betalats ut i enlighet med unionens regler, samt garantera att transaktionerna är lagliga och korrekta och eventuella rekommendationer för förbättringar har följts upp,
c)
årsräkenskaperna enligt artikel 29 i den här förordningen har förts i överensstämmelse med bokföringen hos det utbetalande organet,
d)
kostnadsredovisningen och redovisningen av interventionsverksamhet är en i sak rättvisande, fullständig och korrekt förteckning över den verksamhet som bekostas av fonderna, och
e)
unionens ekonomiska intressen är tillräckligt skyddade i fråga om förskottsbetalningar, erhållna säkerheter, interventionslager och belopp som ska drivas in.
Rapporten ska omfatta upplysningar om antalet personer som utfört revisionen och deras kvalifikationer, vilket arbete som utförts, antalet undersökta transaktioner, den nivå som uppnåtts för tillförlitlighet och substans, eventuella svagheter som upptäckts och de rekommendationer som har lämnats för förbättring, samt uppgifter om både det attesterande organets och andra redovisningsorgans verksamhet, intern såväl som extern i förhållande till det utbetalande organet, varifrån hela eller delar av det attesterande organets kontroll av rapporterade uppgifter härrör.
Artikel 6
Revisionsprinciper
1. Attesteringsgranskningen ska utföras i enlighet med internationellt vedertagna redovisningsnormer.
2. Det attesterande organet ska utarbeta en revisionsstrategi som fastställer revisionens omfattning, tidpunkt och inriktning för attesteringsgranskning, revisionsmetoder och urvalsmetoden. En revisionsplan ska utarbetas för varje räkenskapsår baserat på den beräknade revisionsrisken. På begäran ska revisionsorganet lämna in revisionsstrategin och revisionsplanen till kommissionen.
3. En rimlig nivå av revisionsgaranti som ska uppnås vid revision ska erhållas genom bedömningen av kontrollsystemet, inklusive överensstämmelsekontroll och substansgranskning av utgifter, bestående av detaljgranskning och analysförfaranden.
4. Kommissionen ska fastställa riktlinjer som innehåller bland annat följande:
a)
Ytterligare förtydliganden och vägledning för attesteringsgranskning som ska utföras.
b)
Fastställandet av en rimlig nivå av revisionsgaranti som ska uppnås vid revisionsarbetet.
Artikel 7
Revisionsmetoder
1. Vilka revisionsmetoder som är relevanta för attesteringsgranskningen ska definieras i revisionsstrategin i som fastställs i artikel 6.2.
2. För att nå revisionsmålen och lämna in ett utlåtande enligt artikel 9.1 i förordning (EU) nr 1306/2013 ska revisionen omfatta systemrevision, substansgranskning samt kontroll av avstämningar om ekonomiska förklaringar och förvaltningsförklaringar.
3. Substansgranskning av utgifter ska omfatta kontroll av de underliggande transaktionernas laglighet och korrekthet på slutmottagarnivå. För detta ändamål får det attesterande organet åtfölja det utbetalande organet när det genomför kontroller på plats (andra omgången). Det attesterande organet kan inte åtfölja det utbetalande organet när det genomför ursprungliga kontroller på plats, utom i sådana fall där det skulle vara praktiskt omöjligt att dubbelkontrollera den ursprungliga kontrollen som utförts av det utbetalande organet. När det gäller substansgranskning, kan de attesterande organen använda en integrerad metod.
4. Kommissionen ska tillhandahålla ytterligare villkor och vägledning om utformningen av granskningsåtgärder, integrerad provtagning, planering och genomförande av dubbelkontroller av kontrollen på plats av transaktioner genom de riktlinjer som avses i artikel 6.4.
DEL II
EKONOMISK FÖRVALTNING AV MEDLEN
AVSNITT 1
Allmänna bestämmelser
Artikel 8
De utbetalande organens räkenskaper
1. De utbetalande organen ska föra räkenskaper som uteslutande omfattar de utgifter och inkomster som avses i artikel 4.1 och i artiklarna 5 och 43 i förordning (EU) nr 1306/2013, samt användningen av de medel som ställts till dess organs förfogande för betalning av sådana kostnader. Räkenskaperna ska göra det möjligt att skilja mellan de ekonomiska uppgifterna för EGFJ och för Ejflu och att presentera dem separat.
2. De utbetalande organen i medlemsstater som inte ingår i euroområdet ska i sina räkenskaper redovisa beloppen i den faktiska valutan för utgifterna. För att möjliggöra en konsolidering av deras sammanlagda utgifter och inkomster ska de dock kunna ange dessa uppgifter både i nationell valuta och i euro.
3. När det gäller Ejflu ska utbetalande organ som utsetts för ett landsbygdsutvecklingsprogram föra räkenskaper som gör det möjligt att identifiera alla transaktioner för varje program och åtgärd. Räkenskaperna ska bland annat omfatta följande:
a)
Offentliga utgifter och unionens bidrag för varje transaktion.
b)
Belopp som ska återkrävas från stödmottagare på grund av oegentligheter eller försummelser.
c)
Återkrävda belopp, med angivande av ursprunglig transaktion.
AVSNITT 2
EGFJ-räkenskaper
Artikel 9
Medlemsstaternas information
Medlemsstaterna ska varje vecka samla in uppgifter om sina sammanlagda utgifter och om de inkomster som är avsatta för särskilda ändamål, och ställa dessa till kommissionens förfogande, enligt följande:
a)
De ska senast den tredje arbetsdagen varje vecka tillhandahålla uppgifter om de sammanlagda utgifterna och de inkomster som är avsatta för särskilda ändamål sedan månadens början fram till den föregående veckans slut.
b)
I de fall då veckan löper över ett månadsskifte ska medlemsstaterna senast den tredje arbetsdagen i den påföljande månaden ställa uppgifter till förfogande om de sammanlagda utgifterna och de inkomster som är avsatta för särskilda ändamål som de haft under föregående månad.
Artikel 10
Medlemsstaternas meddelanden
1. I enlighet med artikel 102.1 första stycket led c i och ii i förordning (EU) nr 1306/2013 ska medlemsstaterna på elektronisk väg skicka in följande uppgifter och dokument till kommissionen, enligt artiklarna 11 och 12 i den här förordningen:
a)
De ska senast den tredje arbetsdagen varje månad lämna in uppgifter om sina sammanlagda utgifter och inkomster under den föregående månaden, utgående från den mall kommissionen gör tillgänglig genom informationssystem, och alla uppgifter som kan förklara betydande skillnader mellan de prognoser som gjorts enligt punkt 2 a iii i den här artikeln och de faktiska utgifterna eller inkomsterna som är avsatta för särskilda ändamål.
b)
Innan den tolfte varje månad, deklarationen av utgifter som avses i artikel 18.3 i förordning (EU) nr 1306/2013. Meddelandet om utgifter och inkomster mellan den 1 och den 15 oktober ska emellertid lämnas in senast den 27 oktober.
2. Den utgiftsdeklaration som avses i punkt 1 b ska omfatta följande:
a)
En redogörelse från varje utbetalande organ på grundval av den modell som kommissionen tillhandahåller medlemsstaterna via informationssystem, uppdelat enligt kontoplanen för Europeiska gemenskapernas budget och per utgifts- och inkomstkategori, baserat på en detaljerad kontoplan som står till medlemsstaternas förfogande och omfattar:
i)
utgifter och inkomster som är avsatta för särskilda ändamål som uppstått under föregående månad,
ii)
totala utgifter och inkomster som är avsatta för särskilda ändamål, från räkenskapsårets början till slutet av föregående månad,
iii)
en prognos för utgifterna och de inkomster som är avsatta för särskilda ändamål, som beroende på fall avser
-
endast innevarande månad och de följande två månaderna,
-
innevarande månad, de följande två månaderna och till räkenskapsårets slut,
iv)
ytterligare uppgifter om så behövs,
b)
en sammanfattning gjord av den berörda medlemsstaten på grundval av de mallar som kommissionen tillhandahållit medlemsstaterna genom informationssystem för de uppgifter som anges i led a, sammanställd för medlemsstatens alla utbetalande organ,
c)
räkenskaper som utgör belägg för de utgifter och inkomster för offentlig intervention som avses i artikel 19.2.
3. Alla finansiella uppgifter som krävs enligt denna artikel ska anges i euro.
Artikel 11
Allmänna bestämmelser för utgiftsdeklaration och för inkomster som är avsatta för särskilda ändamål
1. De utgifter och de inkomster som är avsatta för särskilda ändamål som de utbetalande organen deklarerar för en viss månad utgörs av de faktiska ut- och inbetalningar som gjorts under månaden, utan att detta påverkar de särskilda bestämmelser om deklaration av utgifter och inkomster för offentlig lagring som avses i artikel 12.
Dessa utgifter och inkomster tas upp i EGFJ-budgeten under budgetår N.
Dock gäller följande:
a)
de utgifter, som får betalas innan bestämmelsen om att EGFJ helt eller delvis ska stå för dessa börjar tillämpas, får bokföras enbart för
-
den månad under vilken den berörda bestämmelsen började tillämpas,
eller
-
för den månad som följer på månaden då bestämmelsen började tillämpas,
b)
de inkomster som är avsatta för särskilda ändamål och som medlemsstaten är skyldig att betala in till kommissionen ska tas upp i deklarationen för den månad under vilken tidsfristen för inbetalning av dessa belopp enligt unionslagstiftningen löper ut,
c)
de korrigeringar som beslutas av kommissionen inom ramen för avslutandet av räkenskaperna och kontrollen av överensstämmelse, ska av kommissionen direkt dras av från eller läggas till de månadsbetalningar som, efter vad som är tillämpligt, avses i artikel 33.2. eller artikel 34.8 direkt genom kommissionen. Medlemsstaterna ska dock ta med de belopp som motsvarar dessa korrigeringar i den deklaration som upprättas för den månad då korrigeringarna verkställs.
2. Utgifter och sådana inkomster som är avsatta för särskilda ändamål ska bokföras på det datum då det utbetalande organets konto debiterades eller krediterades. För betalningar kan bokföringsdatumet emellertid också vara den dag då det berörda organet fyllde i och skickade betalningsanvisningen till ett finansieringsinstitut eller till stödmottagaren. Det utbetalande organet ska använda samma metod under hela budgetåret.
3. De utbetalningar och inkomster som är avsatta för särskilda ändamål som deklareras i enlighet med punkt 1 kan medföra korrigeringar av de uppgifter som angivits under de föregående månaderna i samma budgetperiod.
Om korrigeringen av de inkomster som är avsatta för särskilda ändamål medför att det för ett utbetalande organ deklareras negativa sådana inkomster för en budgetpost ska de överskridande korrigeringsbeloppen föras över till nästföljande månad. De regleras i tillämpliga fall vid avslutandet av räkenskaperna för det berörda året.
4. Betalningsorder som inte verkställts och utbetalningar som debiterats kontot och därefter åter krediterats, ska bokföras med avdrag för utgifterna för den månad då det utbetalande organet får meddelande om att betalningen inte verkställts eller har annullerats.
5. Om utbetalningar som ska verkställas av EGFJ belastas av fordringar ska de anses vara verkställda i sin helhet enligt punkt 1
a)
vid tidpunkten för utbetalningen av det belopp som återstår att utbetala till betalningsmottagaren, om fordringen är mindre än den utgift som är godkänd i budgetförordningen,
b)
vid tidpunkten då ersättningen betalas, om utgiften är mindre än eller lika med fordringen.
6. De kumulerade uppgifter om utgifter och om inkomster som är avsatta för särskilda ändamål för ett givet räkenskapsår och som ska överlämnas till kommissionen senast den 27 oktober, får korrigeras endast i de årsräkenskaper som ska skickas in till kommissionen i enlighet med artikel 102.1 första stycket led c iii i förordning (EU) nr 1306/2013.
Artikel 12
Särskilda regler för deklaration av utgifter för offentlig lagring
1. De transaktioner som ska beaktas för deklarationer av utgifter för offentlig lagring är sådana som vid slutet av en månad har tagits upp i ett utbetalande organs räkenskaper och som har verkställts mellan början av det berörda räkenskapsåret, enligt artikel 3.3 första stycket led a i förordning (EU) nr 907/2014 och slutet på den berörda månaden.
2. Denna deklaration av utgifter ska omfatta de värden och belopp, fastställda enligt artiklarna 17 och 18 i denna förordning och artikel 4 i kommissionens delegerade förordning (EU) nr 906/2014 (11), som har bokförts av det utbetalande organet under månaden efter den månad då transaktionerna verkställdes.
Dock
a)
ska värdena och beloppen för de transaktioner som verkställs under september månad bokföras av de utbetalande organen senast den 15 oktober,
b)
ska beloppen för de sammanlagda värdenedskrivningar som avses i artikel 3.1 e i den delegerade förordningen (EU) nr 906/2014 bokföras den dag som fastställs i det beslut i vilket de föreskrivs.
Artikel 13
Kommissionens beslut om utbetalningar
1. Utgående från de uppgifter som inkommit i enlighet med artikel 10.1 b i denna förordning ska kommissionen fatta beslut om de månatliga utbetalningar enligt artikel 18.3 i förordning (EU) nr 1306/2013, utan att det påverkar tillämpningen av de korrigeringar som kan göras genom senare beslut i enlighet med artiklarna 51 och 52 i förordning (EU) nr 1306/2013, och med hänsyn tagen till de minskningar och tillfälliga innehållanden som beslutats i enlighet med artikel 41 i den förordningen.
2. Om de totala utgifter som medlemsstaterna deklarerat för närmast följande budgetår överstiger tre fjärdedelar av de totala anslagen för innevarande budgetår ska de förhandsåtaganden som avses i artikel 170.3 i förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 och motsvarande månatliga utbetalningar beviljas i proportion till utgiftsdeklarationerna upp till 75 % av anslagen under innevarande budgetår. Kommissionen ska ta hänsyn till sådana belopp som inte betalats ut till medlemsstaterna vid senare beslut om återbetalningar.
Artikel 14
Utbetalningar till medlemsstaterna
1. Genom att besluta om månatliga betalningar ska kommissionen inom ramen för budgetanslagen, på det konto som öppnats av respektive medlemsstat, ställa de finansiella medel till medlemsstaternas förfogande som är nödvändiga för att täcka de utgifter som ska finansieras av EGFJ, med avdrag för inkomster avsatta för särskilda ändamål.
När de betalningar som kommissionen ska göra, med avdrag för inkomster avsatta för särskilda ändamål, resulterar i ett negativt belopp ska de överskjutande avdragen föras över till kommande månader.
2. Varje medlemsstat ska meddela kommissionen om benämning och nummer på det konto som avses i punkt 1, i det format som kommissionen ställt till deras förfogande.
Artikel 15
Meddelande inom ramen för offentlig intervention
1. De utbetalande organen ska översända följande till kommissionen:
a)
De handlingar och den information som avses i artikel 3.7 i den delegerade förordningen (EU) nr 907/2014 och de kompletterande nationella administrativa bestämmelser som antagits för tillämpningen och förvaltningen av interventionsåtgärderna, om kommissionen begär detta.
b)
Senast den dag som anges i artikel 10.1 b, information om offentlig lagring på grundval av de mallar som kommissionen tillhandahållit medlemsstaterna genom informationssystemen.
2. Det relevanta informationssystem som avses i artikel 24 ska användas för att förmedla meddelanden och informationsutbyte och för att utarbeta de dokument som rör utgifter för offentlig intervention.
Artikel 16
Innehållet i de räkenskaper för offentlig lagring som ska föras av de utbetalande organen
1. I lagerbokföringen enligt led a i artikel 3.3 första stycket led a i den delegerade förordningen (EU) nr 907/2014 ska följande grupper av poster visas separat:
a)
Produktkvantiteter som konstaterats vid inlagring och utlagring med eller utan fysisk förflyttning.
b)
Kvantiteter som använts för gratis utdelning till de personer som har det sämst ställt inom ramen för Fonden för europeiskt bistånd till dem som har det sämst ställt och som bokförts enligt bestämmelserna i artikel 4.3 i den delegerade förordningen (EU) nr 906/2014 med särskild uppgift om vilka kvantiteter som överförts till en annan medlemsstat.
c)
Kvantiteter som använts som varuprover, med särskild uppgift om vilka prover som tagits av köparna.
d)
Kvantiteter som, efter besiktning i samband med den årliga inventeringen eller i samband med övertagandet, bedöms som omöjliga att förpacka om och som säljs genom underhandsförsäljning.
e)
Kvantiteter som saknas av identifierbara eller icke identifierbara skäl, inklusive svinn motsvarande de tillåtna toleranserna.
f)
Kvantiteter som försämrats kvalitetsmässigt.
g)
Överflödiga kvantiteter.
h)
Svinn som överskrider toleransnivåerna.
i)
Kvantiteter som lagrats in, men som inte uppfyller nödvändiga krav och som därför inte godkänts för övertagande.
j)
Nettokvantiteter i lager vid varje månads eller räkenskapsårs slut och som ska föras över till påföljande månad eller räkenskapsår.
2. Bokföringen som fastställs i artikel 3.3 första stycket led a i den delegerade förordningen (EU) nr 907/2014 ska omfatta följande:
a)
Uppgift om värdet av de kvantiteter som aves i punkt 1 a i denna artikel, med särskild uppgift om värdet av köpta respektive sålda kvantiteter.
b)
Uppgift om bokföringsvärdet av de kvantiteter som använts eller bokförts för gratis utdelning enligt punkt 1 b i denna artikel.
c)
De finansieringskostnader som avses i artikel 3.1 a i den delegerade förordningen (EU) nr 906/2014.
d)
De utgifter för materiella transaktioner som avses i artikel 3.1 b och c i den delegerade förordningen (EU) nr 906/2014.
e)
Belopp som härrör från den avskrivning som avses i artikel 3.1 e i den delegerade förordningen (EU) nr 906/2014.
f)
Uppgift om de belopp som inkasserats eller återvunnits från andra försäljare, köpare och lagerhållare än de som avses i artikel 20.2 i denna förordning.
g)
Uppgift om intäkterna från underhandsförsäljning som gjorts till följd av den årliga inventeringen eller till följd av kontroller i interventionslagren efter produkternas övertagande.
h)
Uppgift om förluster och intäkter från utlagring av produkter med beaktande av nedskrivningarna enligt led e i denna punkt.
i)
Uppgift om andra debet- och kreditposter, särskilt beträffande de kvantiteter som avses i punkt 1 c-g i denna artikel.
j)
Uppgift om genomsnittligt bokfört värde, uttryckt i ton eller i hektoliter.
Artikel 17
Räkenskaper som avser offentlig intervention
1. De poster som avses i artikel 16 ska bokföras med de kvantiteter, värden, belopp och genomsnitt som de utbetalande organen faktiskt har konstaterat eller med värden och belopp som beräknats på grundval av de schablonbelopp som kommissionen har fastställt.
2. Dessa konstateranden och beräkningar enligt punkt 1 ska göras med förbehåll för att följande regler efterlevs:
a)
Kostnaderna för utlagring av svinn eller kvalitetsförsämrade kvantiteter enligt reglerna i bilagorna VI och VII i den delegerade förordningen (EU) nr 906/2014 ska endast bokföras om produkterna faktiskt har sålts och lagrats ut.
b)
Kvantiteter som försvunnit under överföring från en medlemsstat till en annan ska inte anses som inlagrade i destinationsmedlemsstaten och kostnaderna täcks därför inte av schablonbelopp för inlagring.
c)
Om en produkt transporteras eller överförs ska de fastställda schablonbeloppen för in- och utlagring bokföras, om dessa kostnader inte enligt unionsrätten är att anse som en integrerad del av transportkostnaderna.
d)
Om inte annat föreskrivs i unionsrätten, ska intäkterna från försäljning av kvalitetsförsämrade produkter och eventuella andra intäkter i samband med detta inte tas upp i EGFJ:s bokföring.
e)
Eventuella överskott ska bokföras under svinn som ett negativt belopp i lagerredovisningen. Dessa kvantiteter ska medräknas vid fastställandet av de kvantiteter som överskrider toleransnivån.
f)
Andra prover än dem som tagits av köparna ska bokföras i enlighet med 2 a i bilaga VII i den delegerade förordningen (EU) nr 906/2014.
3. Korrigeringar som kommissionen gör av de uppgifter som avses i artikel 16 för det innevarande räkenskapsåret ska meddelas kommittén för jordbruksfonderna. Medlemsstaterna kan underrättas om korrigeringarna i samband med ett beslut om månadsbetalning eller, om ett sådant inte fattas, vid avslutandet av räkenskaperna. De utbetalande organen ska bokföra korrigeringarna på de villkor som anges i det beslutet.
Artikel 18
Tidpunkter för bokföring av kostnader, intäkter och förflyttningar av produkter i räkenskaperna för offentlig intervention
1. Olika kostnads- och intäktsposter ska bokföras den dag då den materiella transaktion som följer av den offentliga interventionsåtgärden äger rum och med hjälp av den växelkurs som avses i artikel 3.2 i den delegerade förordningen (EU) nr 906/2014.
Dock ska följande tidpunkter gälla i nedanstående fall:
a)
Inkasseringsdagen när det gäller belopp som inkasserats eller återvunnits enligt artikel 16.2 f och g i den här förordningen.
b)
Dagen för den faktiska betalningen av kostnaderna för materiella transaktioner om dessa kostnader inte täcks av schablonbeloppet.
2. Olika poster som rör fysisk förflyttning av produkter och förvaltningen av lagren ska bokföras den dag då den materiella transaktion som följer av interventionsåtgärden äger rum.
Dock ska följande tidpunkter gälla i nedanstående fall:
a)
Dagen för det utbetalande organets övertagande av produkterna i enlighet med artiklarna 31.2 och 33 i kommissionens förordning (EU) nr 1272/2009 (12) när det gäller de kvantiteter som inlagrats i offentliga lager utan att byta lagringsplats.
b)
När det gäller svinn, kvalitetsförsämrade eller överflödiga kvantiteter, den dag då dessa konstaterades.
c)
Dagen för den faktiska utlagringen av produkterna när det gäller underhandsförsäljning av produkter som inte längre kan packas om efter besiktning vid den årliga inventeringen eller i samband med kontroll efter övertagandet till intervention och som förblir i lager.
d)
Räkenskapsårets sista dag för eventuella förluster som överskrider toleransnivån som avses i artikel 4.2 i den delegerade förordningen (EU) nr 907/2014.
Artikel 19
Belopp som finansieras inom ramen för offentlig intervention
1. Det belopp som finansieras inom ramen för de interventionsåtgärder som avses i artikel 2 i den delegerade förordningen (EU) nr 906/2014 ska bestämmas på grundval av de räkenskaper som upprättas och förs av de utbetalande organen i enlighet med artikel 3.3 första stycket led a i den delegerade förordningen (EU) nr 907/2014, och som olika kostnads- och intäktsposter som avses i artikel 16 i denna förordning debiteras respektive krediteras, varvid utgifter som fastställs i sektorslagstiftningen inom jordbruket beaktas vid behov.
2. De utbetalande organen ska lämna in uppgifter till kommissionen varje månad och år (på elektronisk väg), på grundval av de förlagor som kommissionen tillhandahållit medlemsstaterna genom informationssystem, som krävs för finansieringen av utgifter för offentlig lagring och de räkenskaper som visar utgifter och inkomster för offentlig lagring i form av tabeller (P-STO tabeller), senast den dag som anges i artikel 10.1 b och senast det datum som anges i artikel 30.2.
Artikel 20
Deklarationer för utgifter och inkomster för offentlig intervention
1. Finansiering genom EGFJ inom ramen för de interventionsåtgärder som avses i artikel 2 i den delegerade förordningen (EU) nr 906/2014 ska vara lika med utgifterna, beräknade på grundval av den information som lämnas av det utbetalande organet, efter avdrag för eventuella intäkter från interventionsåtgärderna, godkända via det informationssystem som inrättats av kommissionen och inkluderats i det utbetalande organets utgiftsdeklaration som upprättats i enlighet med artikel 12 i den här förordningen.
2. Belopp som återkrävs enligt artikel 54 i förordning (EU) nr 1306/2013 och de belopp som tas ut eller återkrävs från försäljare, köpare eller lagerhållare som uppfyller kriterierna i artikel 43 i den förordningen ska tas upp i EGFJ:s räkenskaper på de villkor som anges i artikel 10.2 a i den här förordningen.
AVSNITT 3
Ejflus räkenskaper
Artikel 21
Prognos för finansieringsbehov
För varje landsbygdsutvecklingsprogram som avses i artikel 6 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1305/2013 (13), och i enlighet med artikel 102.1 första stycket led c iii i förordning (EU) nr 1306/2013, ska medlemsstaterna skicka sina prognoser om de belopp som ska finansieras av Ejflu för budgetåret till kommissionen två gånger per år, senast den 31 januari och den 31 augusti. Dessutom ska medlemsstaterna skicka en uppdaterad beräkning av sina finansieringsbehov för det följande budgetåret.
Dessa prognoser och den uppdaterade beräkningen ska sändas med hjälp av strukturerade data genom informationssystemet SFC2014 som avses i kapitel I i kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 184/2014 (14).
Artikel 22
Utgiftsdeklarationer
1. De utbetalande organen ska deklarera sina utgifter för varje landsbygdsprogram som avses i artikel 6 i förordning (EU) nr 1305/2013.
Det utbetalande organet ska för varje landsbygdsutvecklingsåtgärd i en utgiftsdeklaration ange
a)
de stödberättigande offentliga utgifter för vilka det utbetalande organet har betalat ut Ejflus motsvarande bidrag under varje referensperiod som anges i punkt 2 i denna artikel,
b)
ytterligare information om finansieringsinstrument som avses i avdelning IV i del II i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 (15),
c)
ytterligare upplysningar om förskott som betalats ut till stödmottagare som avses i artikel 75.1 i förordning (EU) nr 1306/2013, och
d)
återkrävda belopp under den aktuella perioden som avses i punkt 2 i denna artikel.
2. När kommissionen har godkänt landsbygdsprogrammet ska medlemsstaterna, i enlighet med artikel 102.1 första stycket led c i i förordning (EU) nr 1306/2013, överlämna sina utgiftsdeklarationer till kommissionen inom följande tidsfrister:
a)
Senast den 30 april, när det gäller utgifter under perioden 1 januari-31 mars.
b)
Senast den 31 juli, när det gäller utgifter under perioden 1 april-30 juni.
c)
Senast den 10 november, när det gäller utgifter under perioden 1 juli-15 oktober.
d)
Senast den 31 januari, när det gäller utgifter under perioden 16 oktober-31 december.
Alla utgifter som betalas av de utbetalande organen till mottagarna enligt artikel 65.2 i förordning (EU) nr 1303/2013 före godkännande av ett landsbygdsprogram som avses i artikel 6 i förordning (EU) nr 1305/2013 sker under medlemsstaternas ansvar och ska deklareras till kommissionen i den första utgiftsdeklaration som följer antagandet av det programmet. Samma regel ska gälla i tillämpliga delar i fråga om ändring av ett landsbygdsprogram som avses i artikel 11 förordning (EU) nr 1305/2013.
3. De utbetalande organen för landsbygdsprogram ska lämna in utgiftsdeklarationerna med hjälp av strukturerade data i informationssystemet SFC2014 som avses i kapitel I i kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 184/2014.
4. I de fall kommissionen kräver ytterligare kontroller till följd av ofullständig eller otydlig information, tolkningsskillnader eller inkonsekvenser när det gäller en utgiftsdeklaration för en referensperiod, t.ex. beroende på att den information som krävs enligt förordning (EU) nr 1305/2013 och kommissionens rättsakter antagna inom ramen för den förordningen, eller till följd av att det finns allvarliga tecken på att utgifter som förts upp i utgiftsdeklarationen har samband med en oegentlighet, eller att det kan finnas funktionsbrister i det system för förvaltning och kontroll som används inom landsbygdsutveckling, ska den berörda medlemsstaten på begäran av kommissionen lämna ytterligare information inom en period som anges i begäran med hänsyn till hur allvarligt problemet är.
Den tidsfrist för mellanliggande betalningar som fastställs i artikel 36.5 i förordning (EU) nr 1306/2013 får avbrytas, för hela eller en del av det belopp för vilket betalning begärts, från och med den dag då begäran om information skickas, till och med den dag då den begärda informationen inkommer, dock som längst fram till den period som fastställs i artikel 83.1 i förordning (EU) nr 1303/2013.
När den berörda medlemsstaten inte besvarar begäran om ytterligare information inom den period som anges i begäran eller om svaret bedöms vara otillräckligt eller visar att de tillämpliga reglerna inte har iakttagits eller att unionens medel har missbrukats, får kommissionen innehålla eller minska betalningarna i enlighet med artikel 41 i förordning (EU) nr 1306/2013.
5. Utgifter som deklareras för en period får inbegripa korrigeringar av belopp som deklarerats för tidigare deklarationsperioder under samma budgetår.
Korrigeringar av utgifter och inkomster som är avsatta för särskilda ändamål för räkenskapsåret och som inte tagits med i de deklarationer som avses i punkt 2 a-2 c får korrigeras endast i de årsräkenskaper som ska skickas in till kommissionen i enlighet med artikel 102.1 första stycket led c iii i förordning (EU) nr 1306/2013.
Artikel 23
Beräkning av de belopp som ska betalas
1. Det unionsbidrag som ska betalas för stödberättigande offentliga utgifter ska beräknas för varje åtgärd och för varje referensperiod på grundval av den finansieringsplan som avses i artikel 8.1 h i förordning (EU) nr 1305/2013 som gäller den första dagen i den perioden. I beräkningen ska hänsyn tas till de korrigeringar av unionens bidrag som deklareras i utgiftsdeklarationen för den perioden.
2. Då det totala beloppet av unionsbidraget överskrider det totala belopp som fastställts för landsbygdsprogrammet, ska det belopp som ska betalas som högst uppgå till det belopp som fastställts för en landsbygdsutvecklingsåtgärd, utan att detta påverkar tillämpningen av den övre gräns som fastställs i artikel 34.2 i förordning (EU) nr 1306/2013. Unionsbidrag som därigenom utesluts får betalas senare, förutsatt att medlemsstaten lagt fram en justerad finansieringsplan som godkänts av kommissionen.
3. Förutsatt att budgetmedel finns tillgängliga ska kommissionen betala in unionsbidraget på det eller de konton som respektive medlemsstat har öppnat.
Medlemsstaterna ska meddela kommissionen kontots benämning och nummer, i det format som kommissionen ställt till deras förfogande.
AVSNITT 4
Gemensamma bestämmelser för EGFJ och EJFLU
Artikel 24
Elektroniskt utbyte av information och dokument
1. Kommissionen ska utforma informationssystem som gör att de på elektronisk väg kan utbyta dokument och information med medlemsstaterna när det gäller de meddelanden och samråd som avses i artikel 102 i förordning (EU) nr 1306/2013 och de nödvändiga tillämpningsföreskrifterna för den förordningen. Den ska informera medlemsstaterna om de allmänna villkoren för genomförande av dessa system via kommittén för jordbruksfonderna.
2. De informationssystem som avses i punkt 1 får bland annat behandla följande:
a)
Uppgifter som krävs för finansiella transaktioner, framför allt rörande de utbetalande organens månads- och årsräkenskaper, utgifts- och inkomstdeklarationer och överföring av de uppgifter och dokument som avses i artikel 3 i den delegerade förordningen (EU) nr 907/2014 och artiklarna 10, 11, 14, 15, 19, 20, 23 och 29 i denna förordning.
b)
Dokument av gemensamt intresse som gör det möjligt att kontrollera räkenskaperna och ta del av de uppgifter och dokument som det utbetalande organet bör ställa till kommissionens förfogande.
c)
Unionstexter och kommissionens riktlinjer i fråga om den finansiering av den gemensamma jordbrukspolitiken som de myndigheter svarar för som godkänts och utsetts i enlighet med förordning (EU) nr 1306/2013, liksom riktlinjerna för en harmoniserad tillämpning av lagstiftningen på området.
3. Formen för och innehållet i de dokument som avses i artiklarna 10, 19, 20, 23 och 30.1 a-d ska göras tillgängliga av kommissionen till medlemsstaterna med hjälp av modeller genom informationssystemen.
Dessa förlagor ska anpassas och uppdateras av kommissionen på grundval av information från kommittén för jordbruksfonderna.
4. De informationssystem som avses i punkt 1 får innehålla de verktyg som krävs för att kommissionen ska kunna lagra data och föra fondernas räkenskaper liksom de verktyg som krävs för beräkningen av schablonbelopp eller utgifter för vilka enhetliga metoder måste tillämpas, framför allt när det gäller finansiella kostnader och avskrivningar.
5. Uppgifter om finansiella transaktioner ska meddelas via, föras in i och uppdateras i de informationssystem som avses i punkt 1 på det utbetalande organets ansvar, av organet självt eller av det organ till vilket denna uppgift har delegerats, eventuellt via det samordningsorgan som godkänts i enlighet med artikel 7.4 i förordning (EU) nr 1306/2013.
6. Om ett dokument eller förfarande, enligt förordning (EU) nr 1306/2013 eller kommissionens rättsakter antagna inom ramen för den förordningen, kräver en underskrift av en behörig person eller tillstånd från en person för ett eller flera steg i förfarandet i fråga, ska de informationssystem som inrättats för överföring av sådana dokument, göra det möjligt att identifiera varje person på ett otvetydigt sätt och ge rimliga garantier mot förändringar av dokumentens innehåll, även när det gäller förfarandets olika steg, i enlighet med unionslagstiftningen. När det gäller de utgiftsdeklarationer och förvaltningsförklaringar som avses i artikel 102.1 första stycket led c i och iii i förordning (EU) nr 1306/2013 ska originalen av de dokument som skickas på elektronisk väg också bevaras av de utbetalande organen eller i tillämpliga fall av de samordningsorgan som godkänts i enlighet med artikel 7.2 och 7.4 i den förordningen.
7. Elektroniska och digitala dokument ska bevaras under den period som föreskrivs i artikel 32.
8. Om ett informationssystem inte fungerar eller om det inte finns en stabil anslutning får medlemsstaten efter kommissionens förhandsgodkännande skicka dokumenten i en annan form, på de villkor som kommissionen fastställer.
Artikel 25
Inställande av utbetalningar vid sen inlämning
De genomförandeakter som fastställer de månadsbetalningar som avses i artikel 18.3 i förordning (EU) nr 1306/2013 eller de mellanliggande betalningar som avses i artikel 36 ska beakta den betalningsinställelse som fastställs i enlighet med artikel 42 i den förordningen.
Artikel 26
Förvärv av satellitbilder
1. Vid tillämpningen av artikel 21 i förordning (EU) nr 1306/2013 ska varje medlemsstat meddela kommissionen senast den 1 november varje år
a)
om den vill att kommissionen ska förvärva de satellitbilder som krävs för sitt program för kontroller och/eller för sin kvalitetsbedömning genom systemet för identifiering av jordbruksskiften och
b)
det område som ska kontrolleras och antalet planerade kontrollzoner.
2. Medlemsstater som anmodar kommissionen att förvärva satellitbilder ska i samarbete med denna, före den 15 januari efter det meddelande som avses i artikel 1, fastställa vilka områden som ska omfattas och tidsplanen för förvärv av dessa bilder.
3. Kommissionen ska tillhandahålla kostnadsfritt till de kontrollansvariga i medlemsstaterna de satellitbilder som den har förvärvat. Dessa aktörer måste följa bestämmelserna om upphovsrätt som anges i avtalen med leverantörerna och återsända bilderna när arbetet är slutfört.
4. Om det totala antalet ansökningar som mottas av medlemsstaterna överstiger den tillgängliga budgeten för tillämpningen av artikel 21 i förordning (EU) nr 1306/2013 ska kommissionen besluta om en begränsning av satellitbilder som ska tillhandahållas, för att uppnå en så effektiv användning som möjligt av tillgängliga resurser.
KAPITEL III
AVSLUTANDE AV RÄKENSKAPERNA
AVSNITT 1
Indrivning av skulder
Artikel 27
Räntesatsen för återkrav av felaktiga utbetalningar
1. Om inte annat anges i sektorslagstiftningen inom jordbruket ska den ränta på felaktiga utbetalningar, som ska återbetalas till följd av oegentligheter eller försummelser, beräknas för den tid som förflyter mellan utgången av den betalningsfrist som anges för stödmottagaren i betalningskravet och dagen för återbetalningen eller då avdraget görs. Tidsfristen för betalning ska inte vara längre än 60 dagar efter betalningskravets datum.
2. Den räntesats som ska tillämpas ska inte i något fall vara lägre än den räntesats som fastställs i nationell lagstiftning för indrivning av jämförbara felaktiga utgifter eller utestående fordringar.
Artikel 28
Återkrav genom avräkning
Utan att det påverkar eventuella andra verkställighetsåtgärder enligt nationell lagstiftning ska medlemsstaterna räkna av en stödmottagares utestående skuld som har fastställts i enlighet med nationell lagstiftning från en eventuell framtida utbetalning som det utbetalande organ som ansvarar för indrivningen av skulden ska göra till den stödmottagaren.
AVSNITT 2
Räkenskapsavslut
Artikel 29
Årsräkenskapernas innehåll
Bokföringen som avses i artikel 102.1 första stycket led c iii i förordning (EU) nr 1306/2013 ska omfatta följande:
a)
Avsättningen av inkomster enligt artikel 43 i den förordningen.
b)
Utgifterna för EGFJ, efter avdrag av alla felaktigt utbetalda belopp som inte har drivits in vid räkenskapsårets slut, utom de belopp som anges i led f i denna artikel, med eventuella dithörande räntor, summerade per post och delpost i unionens budget.
c)
Utgifterna för Ejflu, per program, åtgärd och specifik bidragssats. Den årliga utgiftsdeklarationen ska även innehålla uppgifter om de belopp som drivits in. Vid programmets slut ska alla felaktigt utbetalda belopp som inte har drivits in, utom de belopp som anges i led f i denna artikel, med eventuella dithörande räntor, dras av från utgifterna för räkenskapsåret i fråga.
d)
En tabell ska lämnas in över avvikelser per post och delpost, eller för Ejflu per programåtgärd, särskild sats för bidrag och fokusområde, mellan de utgifter och avsatta inkomster som deklarerats i årsdeklarationen och de som deklarerats för samma period i det dokument som avses i artikel 10.1 b i denna förordning, när det gäller EGFJ, och artikel 22.2 i denna förordning när det gäller Ejflu, tillsammans med en förklaring för varje avvikelse.
e)
En separat angivelse av de belopp som ska bäras av den berörda medlemsstaten respektive unionen i enlighet med artikel 54.2 och 54.3 första stycket i förordning (EU) nr 1306/2013.
f)
En tabell över de felaktigt utbetalda belopp som ska återkrävas vid räkenskapsårets slut till följd av oegentligheter i den mening som avses i artikel 1.2 i rådets förordning (EG, Euratom) nr 2988/95 (16), inklusive eventuella påföljder som fastställs i tillämpliga sektorsspecifika unionsregler inbegripet ränta på dessa belopp enligt mallen i bilaga II till denna förordning.
g)
Ett utdrag ur fordringsliggaren över de belopp som ska återkrävas och krediteras antingen EGFJ eller Ejflu, utom de belopp som anges i leden b, c och f i denna artikel, med eventuella dithörande påföljder och räntor, enligt mallen i bilaga III till denna förordning.
h)
En sammanfattning av interventionsåtgärder samt en redogörelse för befintliga lagers omfattning och lokalisering vid räkenskapsårets slut.
i)
En bekräftelse på att uppgifter om utgifter, inkomster som avsatts för ett särskilt ändamål och detaljerade uppgifter om varje förändring av interventionslager finns registrerade hos det utbetalande organet.
j)
Det utgående saldot av outnyttjade/icke avräknade sammanlagda förskott som medlemsstaterna betalar till stödmottagarna, för EGFJ per åtgärd och för Ejflu per program inbegripet de finansiella instrumenten. För finansiella instrument, avser det utgående saldot belopp som kommissionen betalat ut som varken använts av medlemsstaterna för utbetalningar till slutmottagare eller anslagits för garantiavtal enligt artikel 42.1 i förordning (EU) nr 1303/2013.
Artikel 30
Överlämnande av uppgifter
1. För avslutande av räkenskaperna i enlighet med artikel 51 i förordning (EU) nr 1306/2013, ska varje medlemsstat sända följande till kommissionen:
a)
De poster som ingår i årsräkenskaperna, enligt artikel 29 i den här förordningen.
b)
De utlåtanden och rapporter som utarbetas av certifieringsorgan (ett eller flera) enligt artikel 5.3 och 5.4 i den här förordningen.
c)
En fullständig förteckning över alla redovisningsuppgifter som krävs för statistik och kontroll.
d)
Förvaltningsförklaring enligt artikel 3 i den här förordningen.
2. De handlingar och redovisningsuppgifter som avses i första stycket ska sändas till kommissionen senast den 15 februari året efter det berörda räkenskapsåret. De handlingar som avses i led a, b och d i samma stycke ska sändas in i ett exemplar tillsammans med en kopia i elektronisk form, i det format och enligt de villkor som fastställs av kommissionen i enlighet med artikel 24.
3. På kommissionens begäran eller på en medlemsstats initiativ kan ytterligare uppgifter som rör avslutandet av räkenskaperna sändas till kommissionen fram till en tidsfrist som ska fastställas av kommissionen med hänsyn tagen till det arbete som krävs för att få fram dessa uppgifter. I avsaknad av sådana uppgifter får kommissionen avsluta räkenskaperna på grundval av den information som den förfogar över.
4. Kommissionen kan i berättigade fall bevilja anstånd med insändandet av uppgifter, om begäran lämnas till kommissionen före den berörda tidsfristens utgång.
Artikel 31
Form och innehåll för redovisningsuppgifterna
1. Formen för och innehållet i de redovisningsuppgifter som avses i artikel 30.1 c och anvisningarna för hur de ska sändas till kommissionen ska vara samma som de som gäller enligt kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 991/2013 (17).
2. Redovisningsuppgifterna ska endast användas av kommissionen för
a)
fullgörande av kommissionens uppgifter i samband med avslutandet av räkenskaper i enlighet med förordning (EU) nr 1306/2013, och
b)
övervakning av utvecklingen och upprättande av prognoser inom jordbrukssektorn.
Revisionsrätten och Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (Olaf) ska ha tillgång till uppgifterna för att kunna utföra sitt uppdrag.
3. Personuppgifter som ingår i de redovisningsuppgifter som samlas in får bara bearbetas för de ändamål som fastställs i punkt 2. Om kommissionen använder redovisningsuppgifter för det syfte som avses i punkt 2 första stycket led b, ska den avidentifiera uppgifterna och endast bearbeta dem i aggregerad form.
4. Eventuella frågor kring bearbetningen av personuppgifter ska ställas av de berörda personerna till kommissionen i enlighet med bilaga IV.
5. Kommissionen ska säkerställa att redovisningsuppgifterna förblir konfidentiella och säkra.
Artikel 32
Bevarande av redovisningsuppgifter
1. De verifikationer för finansierade utgifter och avsatta inkomster som ska samlas in av EGFJ ska hållas tillgängliga för kommissionen i minst tre år efter det år då kommissionen avslutar räkenskaperna för det aktuella räkenskapsåret i enlighet med artikel 51 i förordning (EU) nr 1306/2013.
2. De verifikationer för finansierade utgifter och externa inkomster avsatta för särskilda ändamål vilka ska samlas in av Ejflu ska hållas tillgängliga för kommissionen i minst tre år från det år då det utbetalande organet verkställt den slutliga utbetalningen.
3. I fall av oegentligheter och försummelser ska de verifikationer som avses i punkterna 1 och 2 hållas tillgängliga för kommissionen i minst tre år efter det år då hela beloppet drivits in från stödmottagaren och krediteras fonderna eller då de ekonomiska följderna av den uteblivna indrivningen fastställs i enlighet med artikel 54.2 i förordning (EU) nr 1306/2013.
4. Vid kontroll av överensstämmelse enligt artikel 52 i förordning (EU) nr 1306/2013 ska de verifikationer som avses i punkterna 1 och 2 i den här artikeln hållas tillgängliga för kommissionen i minst ett år efter det att förfarandet för kontroll av överensstämmelse avslutats eller, om ett beslut om överensstämmelse är föremål för rättsliga förfaranden inför Europeiska gemenskapernas domstol, i minst ett år efter det år då dessa förfaranden avslutats.
5. De verifikationer som avses i punkterna 1-4 ska ställas till kommissionens förfogande, antingen i pappersform, elektronisk form eller i båda formerna.
Handlingar får sparas uteslutande i elektronisk form endast om den berörda medlemsstatens nationella lagstiftning tillåter att elektroniska handlingar används som bevis för underliggande transaktioner i nationella domstolsförfaranden.
Om handlingarna endast sparas i elektronisk form ska det system som används vara förenligt med avsnitt 3(B) i bilaga I till den delegerade förordningen (EU) nr 907/2014.
Artikel 33
Granskning och godkännande av räkenskaper
1. I kommissionens beslut om avslutande av räkenskaper som avses i artikel 51 i förordning (EU) nr 1306/2013 ska de utgifter som tas i anspråk i varje medlemsstat under räkenskapsåret i fråga, och som ska belasta fonderna, fastställas på grundval av de räkenskaper som avses i artikel 29 i den här förordningen tillsammans med eventuella fall av minskningar och tillfälligt inställande enligt artikel 41 i förordning (EU) nr 1306/2013.
I beslutet ska även de belopp fastställas som ska belasta unionen och de berörda medlemsstaterna enligt artikel 54.2 i förordning (EU) nr 1306/2013.
För Ejflu ska det belopp som fastställs genom beslutet om avslutande av räkenskaper inkludera de medel som av den berörda medlemsstaten kan återanvändas genom omfördelning i enlighet med artikel 56 andra stycket i förordning (EU) nr 1306/2013.
2. När det gäller EGFJ ska det belopp som till följd av beslutet om avslutande av räkenskaper ska betalas in av eller betalas ut till varje medlemsstat, fastställas genom att månadsbetalningarna för det aktuella räkenskapsåret dras av från den utgift som godkänts för samma år enligt punkt 1. Kommissionen ska dra av det beloppet från eller lägga till det till den månatliga utbetalning som avser utgifter under andra månaden efter beslutet om räkenskapsavslutet.
När det gäller Ejflu ska det belopp som till följd av beslutet om avslutande av räkenskaper ska betalas in av eller betalas ut till varje medlemsstat fastställas genom att de mellanliggande utbetalningarna för det aktuella räkenskapsåret dras av från den utgift som godkänts för samma år enligt punkt 1.
Kommissionen ska dra av det beloppet eller lägga till det till den första utgift för vilken medlemsstaten lämnar in en utgiftsdeklaration efter det att det beslut som avses i artikel 51 i förordning (EU) nr 1306/2013 har antagits.
3. Kommissionen ska meddela den berörda medlemsstaten resultaten av kontrollen av de inlämnade uppgifterna, tillsammans med eventuella förslag till ändringar, senast den 30 april året efter räkenskapsårets slut.
4. Om kommissionen inte kan avsluta medlemsstatens räkenskaper före den 31 maj följande år, av skäl som är hänförliga till medlemsstaten i fråga, ska kommissionen underrätta medlemsstaten om de ytterligare undersökningar som den avser att genomföra enligt artikel 47 i förordning (EU) nr 1306/2013.
5. Punkterna 1-4 ska i tillämpliga delar gälla för avsättning av inkomster i den mening som avses i artikel 43 i förordning (EU) nr 1306/2013.
Artikel 34
Kontroll av överensstämmelse
1. För att fastställa vilka belopp som ska undantas från unionsfinansiering, när slutsatsen är att utgifterna inte har verkställts i överensstämmelse med unionsbestämmelserna, ska kommissionen använda sina egna resultat och ska ta hänsyn till informationen från medlemsstaterna, förutsatt att de sistnämnda uppgifterna lämnats inom de tidsfrister som fastställs av kommissionen inom ramen för det förfarande för kontroll av överensstämmelse som utförs i enlighet med artikel 52 förordning (EU) nr 1306/2013, i överensstämmelse med denna artikel.
2. När kommissionen, till följd av en undersökning, anser att utgifter inte har verkställts i enlighet med unionens regler, ska den meddela den berörda medlemsstaten sina iakttagelser och specificera vilka korrigerande åtgärder som ska vidtas för att säkerställa att reglerna följs i framtiden, och ange den preliminära nivån på den finansiella korrigeringen som vid den aktuella tidpunkten i förfarandet anses motsvara iakttagelserna. Meddelandet ska också innehålla tidpunkten för ett bilateralt möte inom fyra månader efter utgången av svarstiden för medlemsstaten. Meddelandet ska innehålla en hänvisning till den här artikeln.
Medlemsstaten ska besvara meddelandet inom två månader efter mottagandet av meddelandet. I sitt svar ska medlemsstaten ha möjlighet att bland annat
a)
visa för kommissionen att den faktiska omfattningen av den bristande efterlevnaden eller risken för fonderna är mindre än vad kommissionen angivit,
b)
underrätta kommissionen om de korrigerande åtgärder som den har vidtagit för att säkra att unionens regler följs samt det datum då de börjar tillämpas.
I berättigade fall får kommissionen på begäran av medlemsstaten godkänna förlängning av svarstiden på två månader med högst två månader. Denna begäran ska lämnas till kommissionen före svarstidens utgång.
Om medlemsstaten anser att ett bilateralt möte inte krävs, ska den informera kommissionen om detta i sitt svar på det meddelande som nämns ovan.
3. Under det bilaterala mötet ska båda parterna söka nå en överenskommelse om de åtgärder som ska vidtas samt bedömningen av överträdelsens allvar och den ekonomiska förlust som den åsamkat unionens budget.
Kommissionen ska inom 30 arbetsdagar efter det bilaterala mötet utarbeta protokollet och överlämna det till medlemsstaten. Medlemsstaten får lämna sina synpunkter till kommissionen inom 15 arbetsdagar efter mottagandet av protokollet.
Kommissionen ska inom sex månader efter det att protokollet till det bilaterala mötet skickats formellt meddela medlemsstaten sina slutsatser på grundval av de uppgifter som den fått in i samband med kontroll av överensstämmelse. Meddelandet ska innehålla en utvärdering av de utgifter som ska undantas från unionsfinansiering i enlighet med artikel 52 i förordning (EU) nr 1306/2013 och artikel 12 i den delegerade förordningen (EU) nr 907/2014. Meddelandet ska innehålla en hänvisning till artikel 40.1 i den här förordningen.
4. Om medlemsstaten har utnyttjat det samrådsförfarande som avses i artikel 40 ska kommissionen meddela sina slutsatser till medlemsstaten senast sex månader efter
a)
mottagandet av rapporten från förlikningsorganet, eller
b)
mottagandet av ytterligare uppgifter från medlemsstaten inom den tidsfrist som avses i artikel 40.3 andra stycket, förutsatt att villkoren som fastställs i punkt 6 i denna artikel uppfyllts.
5. För att tillämpa förfarandet i enlighet med punkterna 3 och 4 inom de respektive tidsfristerna ska kommissionen ha tillgång till all relevant information i den första steg i förfarandet. Om kommissionen anser att den saknar uppgifter, kan den när som helst inom de tidsfrister som anges i punkterna 3 och 4
a)
begära ytterligare uppgifter från medlemsstaten, som medlemsstaten ska besvara inom två månader efter det att de tagit emot meddelandet, och/eller
b)
informera medlemsstaten om sin avsikt att genomföra ytterligare revisionsbesök för att utföra nödvändiga kontroller.
Om så är fallet ska de tidsperioder som avses i punkterna 3 och 4 börja löpa på nytt, antingen på dagen för kommissionens mottagande av den begärda ytterligare informationen eller den sista dagen då det ytterligare revisionsbesöket genomförts.
6. Vid bedömningen av de utgifter som ska undantas från finansiering från unionen, får informationen som lämnas av medlemsstaten efter kommissionens formella meddelande som avses i punkt 3 andra stycket bara beaktas
a)
om det är nödvändigt för att undvika en alltför överdriven bedömning av den skada som åsamkas unionens budget, och
b)
om den sena inlämningen av informationen är berättigad på grund av yttre faktorer och inte äventyrar kommissionens tidsplanering för antagande av beslutet i enlighet med artikel 52 i förordning (EU) nr 1306/2013.
7. Kommissionen ska, efter att ha meddelat sina slutsatser till medlemsstaterna i enlighet med artikel 34.3 eller 34.4 i den här förordningen, i tillämpliga fall anta ett eller flera beslut enligt artikel 52 i förordning (EU) nr 1306/2013 för att från unionens finansiering utesluta utgifter som verkställts i strid med unionens regler. Kommissionen kan utöva på varandra följande förfaranden för kontroll av överensstämmelse till dess att medlemsstaten faktiskt genomfört de korrigerande åtgärderna.
8. När det gäller EGFJ ska avdragen från unionsfinansieringen göras av kommissionen på månadsbetalningarna för utgifterna under den andra månaden efter beslutet enligt artikel 52 i förordning (EU) nr 1306/2013.
När det gäller Ejflu ska avdragen från unionsfinansieringen göras av kommissionen på den betalning för vilken medlemsstaten lämnar in utgiftsdeklarationer efter det att det beslut som avses i artikel 52 i förordning (EU) nr 1306/2013 har antagits.
På begäran av medlemsstaten och efter samråd med kommittén för jordbruksfonderna får kommissionen anta ett beslut att ändra avdragsdatumet eller att tillåta att återbetalningen sker i avbetalningar, om detta kan motiveras mot bakgrund av storleken på de avdrag som omfattas av en genomförandeakt som antagits på grundval av artikel 52 förordning (EU) nr 1306/2013.
9. I vederbörligen motiverade fall, som ska delges den berörda medlemsstaten, får kommissionen förlänga de tidsfrister som anges i punkterna 3 och 4.
10. Punkterna 1-9 ska i tillämpliga delar gälla för avsättning av inkomster i den mening som avses i artikel 43 i förordning (EU) nr 1306/2013.
Artikel 35
Beslut om att inte inleda eller fullfölja en kontroll av överensstämmelse
1. Kommissionen kan besluta att inte inleda eller fullfölja en kontroll av överensstämmelsen i enlighet med artikel 52 i förordning (EU) nr 1306/2013, där man förväntar sig att eventuella finansiella korrigeringar avseende den bristande överensstämmelse som identifierats till följd av en undersökning i enlighet med artikel 34.2 inte kommer att överskrida 50 000 euro och 2 % av den relevanta utgiften eller de belopp som ska återkrävas.
2. Om kommissionen minskar de månatliga betalningarna i enlighet med artikel 41.1 i förordning (EU) nr 1306/2013 kan den besluta att inte inleda eller fullfölja en kontroll av överensstämmelsen i enlighet med artikel 52 i den förordningen, förutsatt att den berörda medlemsstaten inte har framfört invändningar mot tillämpningen av denna punkt inom ramen för det förfarande som föreskrivs i artikel 41.1.
Artikel 36
Förlikningsorgan
Det ska för förfarandet för kontroll av överensstämmelse enligt artikel 52 i förordning (EU) nr 1306/2013 inrättas ett förlikningsorgan. Förlikningsorganet ska särskilt utföra följande uppgifter:
a)
Att granska varje ärende som hänskjuts till förlikningsorganet av en medlemsstat som mottagit ett formellt meddelande från kommissionen i enlighet med artikel 34.3 andra stycket i den här förordningen med en bedömning av utgifter som kommissionen avser att utesluta från unionsfinansiering.
b)
Att försöka jämka samman kommissionens och den berörda medlemsstatens motstridiga ståndpunkter.
c)
Att när granskningen avslutats, sammanställa en rapport om resultaten av organets förlikningsarbete, med de eventuella kommentarer som man anser vara till nytta om alla eller några av tvistefrågorna kvarstår olösta.
Artikel 37
Förlikningsorganets sammansättning
1. Förlikningsorganet ska bestå av minst fem ledamöter som väljs ut bland framstående personer vars oberoende kan garanteras och som är högt kvalificerade inom frågor som rör finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitiken, inbegripet landsbygdsutveckling, eller som har praktisk erfarenhet av ekonomisk revision.
De ska vara medborgare i olika medlemsstater.
2. Ordföranden, ledamöterna och ersättarna ska utses av kommissionen för en inledande mandattid på tre år efter samråd med kommittén för jordbruksfonderna.
Mandattiden kan förlängas endast med ett år i taget, och kommittén för jordbruksfonderna ska underrättas. Om den person som utses till ordförande redan är ledamot i förlikningsorganet ska dennes inledande mandattid som ordförande vara tre år.
Namnen på ordföranden, ledamöterna och ersättarna ska offentliggöras i C-serien i Europeiska unionens officiella tidning.
3. Förlikningsorganets ledamöter ska få ersättning i förhållande till den tid som de är tvungna att avsätta för uppdraget. Kostnader ska ersättas i enlighet med de regler som gäller för kommissionens personal.
4. Vid mandattidens utgång ska ordföranden och ledamöterna behålla sina uppdrag tills de ersätts eller deras mandattid förlängs.
5. Mandatet för en ledamot som inte längre uppfyller villkoren för att fullgöra sina åtaganden i förlikningsorganet, eller som av något skäl ej finns tillgänglig under obestämd tid, får sägas upp av kommissionen efter samråd med kommittén för jordbruksfonderna.
I sådana fall ska den berörda ledamoten ersättas av en av ersättarna under återstoden av sin mandattid, och kommittén för jordbruksfonderna ska underrättas.
Om ordförandens mandat sägs upp ska den ledamot som ska utföra ordförandens uppgifter under ordförandens återstående mandattid utses av kommissionen efter samråd med kommittén för jordbruksfonderna.
Artikel 38
Förlikningsorganets oberoende
1. Ledamöterna i förlikningsorganet ska utföra sina uppgifter på ett oberoende sätt och får varken begära eller ta emot instruktioner från kommissionen, någon regering eller något organ.
Ingen ledamot får delta i förlikningsorganets arbete eller underteckna någon rapport om denne i ett tidigare uppdrag har varit personligen involverad i det aktuella ärendet.
2. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 287 i fördraget får ledamöterna inte röja några uppgifter som de tagit del av genom sitt arbete i förlikningsorganet. Sådana uppgifter ska vara konfidentiella och omfattas av tystnadsplikt.
Artikel 39
Arbetsmetoder
1. Förlikningsorganet ska sammanträda där kommissionen har sitt säte. Ordföranden ska förbereda och organisera arbetet. I ordförandens frånvaro ska den ledamot som under längst tid varit med i förlikningsorganet sitta ordförande, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 37.5 första stycket.
Kommissionen ska ställa ett sekretariat till förlikningsorganets förfogande.
2. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 38.1 andra stycket ska rapporter antas med absolut majoritet av de ledamöter som deltar; minst tre ledamöters närvaro krävs för beslutförhet.
Rapporterna ska undertecknas av ordföranden och de ledamöter som deltagit i överläggningarna. De ska även undertecknas av sekretariatet.
Artikel 40
Förlikningsförfarande
1. En medlemsstat kan hänskjuta ett ärende till förlikningsorganet inom 30 arbetsdagar från mottagandet av kommissionens formella meddelande enligt artikel 34.3 andra stycket, genom att sända en motiverad begäran om förlikning till förlikningsorganets sekretariat.
Det förfarande som ska följas och adressen till sekretariatet ska anmälas till medlemsstaterna genom kommittén för jordbruksfonderna.
2. En begäran om förlikning ska godtas endast om det belopp som är aktuellt för att undantas från unionsfinansiering enligt kommissionens meddelande antingen
a)
överstiger 1 miljon euro
eller
b)
utgör minst 25 % av medlemsstatens sammanlagda årliga utgifter under de berörda budgetposterna.
Om medlemsstaten under de föregående diskussionerna anfört och påvisat att ärendet är av principiell betydelse för tillämpningen av unionens regler kan förlikningsorganets ordförande också förklara att en begäran om förlikning kan godtas. En sådan begäran ska dock inte godtas om det endast är en fråga om rättslig tolkning.
3. Förlikningsorganet ska genomföra sina utredningar så informellt och snabbt som möjligt, endast på grundval av det faktaunderlag som kommissionen har tillgång till vid tidpunkten när de formella slutsatserna meddelas i enlighet med artikel 34.3 och därmed möjliggöra för kommissionen och de berörda nationella myndigheterna att hålla en opartisk utfrågning.
Om medlemsstaterna anser att det är nödvändigt att i förlikningsbegäran lägga fram uppgifter som ännu inte har meddelats kommissionen, kan förlikningsorganet uppmana kommissionen att bedöma denna nya information endast om de villkor som anges i artikel 34.6 är uppfyllda. Informationen ska lämnas till kommissionen senast två månader efter det att den rapport som avses i artikel 36 c har lämnats in.
4. Om förlikningsorganet inte lyckas jämka samman kommissionens och medlemsstatens ståndpunkter inom fyra månader från det att ett ärende hänskjutits dit, ska förlikningsförfarandet anses ha misslyckats.
I den rapport som avses i artikel 36 c ska man ange skälen till att förlikning inte kunnat uppnås. Det ska anges om någon partiell överenskommelse nåtts under förfarandet och om förlikningsorganet uppmanar kommissionen att bedöma nya uppgifter i enlighet med punkt 3 andra stycket.
Rapporten ska sändas till
a)
berörd medlemsstat,
b)
kommissionen, för granskning innan kommissionen delger medlemsstaten sina slutsatser,
c)
de övriga medlemsstaterna inom ramen för kommittén för jordbruksfonderna.
KAPITEL IV
REGLER FÖR KONTROLL
AVSNITT 1
Allmänna regler
Artikel 41
Minskning av kontroller på plats
1. Medlemsstaterna får besluta att minska miniminivån för kontroller på plats i enlighet med artikel 59.5 av förordning (EU) nr 1306/2013, om samtliga följande villkor är uppfyllda:
a)
Det attesterande organet har i enlighet med artikel 9 förordning (EU) nr 1306/2013, i ett yttrande bekräftat att de interna kontrollsystemen fungerar korrekt och att felfrekvensen för den berörda populationen låg under väsentlighetströskeln på 2,0 % under minst två på varandra följande år som föregick det år då den reducerade kontrollfrekvensen är avsedd att tillämpas.
b)
Kommissionen har inte informerat den berörda medlemsstaten om att den inte kan godta det utlåtande som avses i led a i denna punkt vilket lämnats av det attesterande organet inom ramen för artikel 9 i förordning (EU) nr 1306/2013, och
c)
kommissionen
i)
inte har informerat den berörda medlemsstaten i enlighet med artikel 52 förordning (EU) nr 1306/2013 om brister i kontrollsystemet för individuellt stöd eller stödordning eller stödåtgärd, eller
ii)
vid tillämpningen av artikel 34 i denna förordning är nöjd med de korrigerande åtgärder som vidtagits av den berörda medlemsstaten när denna har informerats i enlighet med artikel 52 förordning (EU) nr 1306/2013 om brister i kontrollsystemet i de individuella stödordningarna eller åtgärder och har underrättat medlemsstaten om detta.
2. Medlemsstaterna kan besluta att sänka miniminivån för kontroller på plats i enlighet med de nivåer och, i förekommande fall, de ytterligare villkor som fastställs i sektorsspecifik lagstiftning.
Medlemsstaterna ska informera kommissionen om sina beslut att sänka den lägsta nivå av kontroller på plats omedelbart efter att besluten har antagits. Denna information ska omfatta följande:
a)
Stödsystemet eller berörd åtgärd.
b)
Perioden för tillämpning av en sänkt miniminivå av kontroller på plats.
c)
Det lägsta antalet kontroller på plats som ska genomföras.
3. Om något av de kumulativa villkor som fastställs i punkt 1 eller ytterligare villkor som föreskrivs enligt sektorsspecifik lagstiftning inte längre är uppfyllt ska medlemsstaterna omedelbart återkalla sitt beslut att minska det lägsta antalet kontroller på plats och det följande ansökningsåret tillämpa den miniminivå för kontroller på plats som fastställs i sektorslagstiftningen inom jordbruket.
AVSNITT 2
Granskning av transaktioner
Artikel 42
Medlemsstaters granskning
1. Systematisk granskning av bokföringen och drift av företag som avses i artikel 80.1 förordning (EU) nr 1306/2013 ska tillämpas på varje period för kontroll som avses i punkt 4 i denna artikel, på ett antal företag som inte får vara färre än hälften av de företag vars mottagna eller inbetalda belopp, eller summan av dessa, enligt systemet för finansiering genom EGFJ, har överstigit 150 000 euro under det EGFJ-räkenskapsår då den aktuella granskningsperioden inleddes.
2. I samband med varje granskningsperiod ska medlemsstaterna, utan att detta påverkar deras förpliktelser enligt artikel 80.1 i förordning (EU) nr 1306/2013, välja ut de företag som ska granskas på grundval av en riskanalys av alla åtgärder som analysen kan tillämpas på. Medlemsstaterna ska till kommissionen lämna in sina förslag för tillämpning av riskanalysen minst 6 månader före början av granskningsperioden. Förslagen ska innehålla alla relevanta uppgifter om förfarande, metoder och uppgifter som används för analysen samt kriterier och förväntad metod för genomförande av de kontroller som ska genomföras. Förslaget ska utarbetas i enlighet med bilaga V till den här förordningen. Medlemsstaterna ska beakta kommissionens kommentarer till deras förslag om riskanalyser som ska lämnas senast åtta veckor efter mottagandet av dessa.
3. När det gäller åtgärder på vilka en medlemsstat anser att en riskanalys inte kan tillämpas, är det obligatoriskt med granskning av företag i vilka summan av inkomster eller utgifter eller summan av dessa två belopp inom systemet för finansiering genom EGFJ översteg 350 000 euro och som inte har varit föremål för granskning i enlighet med denna förordning och avdelning V kapitel III i förordning (EU) nr 1306/2013 under någon av de två föregående granskningsperioderna.
4. Granskningsperioden ska löpa från den 1 juli till den 30 juni påföljande år. Granskningen ska omfatta en period om minst 12 månader som löper ut under föregående granskningsperiod. Den kan förlängas till att omfatta perioder som medlemsstaten fastställer och som föregår eller följer på tolvmånadersperioden.
Artikel 43
Tillgång till affärshandlingar
Företagen ska förvara affärshandlingar under minst tre år från och med utgången av det år då de upprättades. Medlemsstaterna får föreskriva att affärshandlingar ska förvaras under längre tid än tre år.
Artikel 44
Gemensamma åtgärder
Kommissionen kan på eget initiativ eller på någon medlemsstats förslag, och med de berörda medlemsstaternas godkännande, besluta att samordna gemensamma åtgärder avseende ömsesidigt bistånd mellan två eller flera medlemsstater i enlighet med artikel 83.1 i förordning (EU) nr 1306/2013.
Artikel 45
Ömsesidigt bistånd
1. Under de första tre månaderna efter det EGFJ-räkenskapsår då inbetalning eller utbetalning har skett ska medlemsstaterna sända en förteckning över de företag som avses i artikel 83.1 i förordning (EU) nr 1306/2013 till varje medlemsstat i vilken ett sådant företag är etablerat. Förteckningen ska innehålla alla uppgifter som är nödvändiga för att den medlemsstat som mottar förteckningen ska kunna identifiera företagen och fullgöra sina granskningsförpliktelser. Den medlemsstat som mottar sådana förteckningar ska ansvara för granskningen av sådana företag i enlighet med artikel 80 i förordning (EU) nr 1306/2013. En kopia av varje förteckning ska sändas till kommissionen.
Den medlemsstat i vilken utbetalning eller inbetalning har skett kan begära att den medlemsstat i vilken företaget är etablerat ska granska några av de företag som finns upptagna i förteckningen enligt artikel 80 i förordning (EU) nr 1306/2013, och ange varför en sådan begäran är nödvändig och i synnerhet vilka risker det rör sig om.
Den medlemsstat som tar emot begäran ska ta vederbörlig hänsyn till de risker som är förenade med företaget och som har meddelats av den medlemsstat som gör begäran.
Den medlemsstat som tar emot en sådan begäran ska underrätta den begärande medlemsstaten om hur denna begäran följs upp. Om granskning genomförs av något av de företag som finns upptagna i förteckningen, ska den medlemsstat som har utfört granskningen senast tre månader efter utgången av granskningsperioden underrätta den begärande medlemsstaten om resultaten av granskningen.
En översikt över dessa begäranden ska sändas in till kommissionen en gång per kvartal, senast en månad efter utgången av varje kvartal. Kommissionen får begära in kopior av varje enskild begäran.
En förteckning över de företag som avses i första stycket ska upprättas i enlighet med blankettmallen i bilaga VI.
2. Företagsförteckningen enligt artikel 83.2 i förordning (EU) nr 1306/2013 ska redovisas i enlighet med blankettmallen i bilaga VII till den här förordningen.
3. En medlemsstats begäran om granskning av ett företag i en annan medlemsstat enligt punkt 1 andra stycket och i artikel 83.3 i förordning (EU) nr 1306/2013 ska redovisas i enlighet med blankettmallen i bilaga VIII till denna förordning.
4. Resultaten från granskningarna som avses i punkt 1 andra stycket och i artikel 83.3 i förordning (EU) nr 1306/2013 ska redovisas i enlighet med blankettmallen i bilaga IX till denna förordning.
5. Den översikt över begäranden som avses i punkt 1 andra stycket och i artikel 83.3 i förordning (EU) nr 1306/2013, inklusive granskningsresultaten ska redovisas i enlighet med blankettmallen i bilaga X till denna förordning.
6. De uppgifter som ska tillhandhållas enligt punkt 1 ska lämnas i elektronisk form, i det format som anges i punkt 2 i bilaga II till kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 991/2013.
Artikel 46
Årliga program och rapporter
1. Det årliga granskningsprogrammet enligt artikel 84 i förordning (EU) nr 1306/2013 ska redovisas i enlighet med blankettmallen i bilaga XI till den här förordningen.
2. Den årsrapport som avses i artikel 86.1 i förordning (EU) nr 1306/2013 ska omfatta de eventuella svårigheter som uppstått och de åtgärder som vidtagits för att övervinna dessa samt, i tillämpliga fall, förslag till förbättringar.
Den ska omfatta detaljerade uppgifter om var och en av de aspekter på tillämpningen av avdelning V kapitel III i förordning (EU) nr 1306/2013 som anges i bilaga XII till den här förordningen, i form av klart identifierade stycken under den rubrik som avses i den bilagan.
3. De uppgifter som ska lämnas i enlighet med den här artikeln och artikel 45 får tillhandahållas antingen i pappersform eller elektronisk form, i det format som sändaren och mottagaren kommer överens om.
4. Kommissionen ska varje år utvärdera de framsteg som gjorts i sin årliga finansiella rapport om förvaltningen av de fonder som anges i artikel 109 i förordning (EU) nr 1306/2013.
Artikel 47
Särskilda myndigheter
1. De särskilda myndigheter som avses i artikel 85 förordning (EU) nr 1306/2013 ska utöver de uppgifter som avses i den artikeln i synnerhet ansvara för
a)
utbildning av de nationella tjänstemän som ska genomföra den granskning som avses i detta avsnitt så att de får tillräckliga kunskaper för att kunna fullgöra sina uppdrag,
b)
förvalta granskningsrapporterna och all dokumentation i samband med de granskningar som genomförs och som föreskrivs i avdelning V i kapitel III i förordning (EU) nr 1306/2013.
c)
utarbeta och översända uppgifter om de program som avses i artikel 84 i förordning (EU) nr 1306/2013, och de rapporter som avses i artikel 86.1 i den förordningen.
2. De särskilda myndigheterna ska av medlemsstaterna ges alla nödvändiga befogenheter för att utföra de uppgifter som avses i punkt 1.
De ska bestå av ett tillräckligt antal tjänstemän som har lämplig utbildning för att kunna utföra dessa uppgifter.
3. Medlemsstater där det minsta antalet företag som ska granskas är mindre än tio, ska inte vara skyldiga att upprätta en särskild myndighet.
KAPITEL V
SÄKERHETER
AVSNITT 1
Räckvidd, informationsteknik och force majeure
Artikel 48
Räckvidd
Detta kapitel ska tillämpas i alla de fall där sektorslagstiftningen inom jordbruket föreskriver en säkerhet, vare sig termen ”säkerhet” används eller inte.
Detta kapitel ska inte gälla säkerheter som har ställts för att garantera betalning av de import- och exporttullar som avses i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 (18).
Artikel 49
E-förvaltning
Meddelanden, dokument och säkerheter kan framställas, bearbetas och förvaltas med hjälp av informationsteknik (it) under förutsättning att systemen förvaltas enligt officiellt godkänd kvalitet och säkerhetsprotokoll som lämpar sig för dessa system.
Om behöriga myndigheter inte kan komma åt nödvändiga handlingar för kontroll eftersom it-systemen är olika, ska dokumenten skrivas ut och bestyrkas som äkta, av den myndighet som är behörig att förvalta dessa it-system (”den utfärdande myndigheten”), eller bestyrkt kopia av en myndighet som är behörig för certifiering av dokument.
Sådana utskrifter får ersättas med ett elektroniskt meddelande mellan den utfärdande myndigheten och stödmottagaren eller den behöriga myndigheten, på villkor att den utfärdande myndigheten lämnar i en officiellt godkänd certifiering av meddelandet.
Artikel 50
Force majeure- tidsfrister
1. Denna artikel ska tillämpas när en särskild förordning hänvisar till den.
2. En begäran om erkännande av force majeure är inte giltig om den inkommer till den behöriga myndigheten mer än 30 dagar efter
a)
den dag då aktören har informerats av den behöriga myndigheten om bristande uppfyllelse av den relevanta förpliktelsen i den mening som avses i artikel 23.2 i den delegerade förordningen (EU) nr 907/2014, tidsfristen har löpt ut för uppfyllandet av den skyldighet som avses i artikel 23.3 i den förordningen har löpt ut, eller att tidsfristen har löpt ut för inlämnande av bevis för uppfyllande av de relevanta krav som avses i artikel 23.4 i den förordningen,
b)
sista dagen för inlämnande av anbud i ett tredjeland där anbudet är kopplat till en förutfastställelselicens för exportbidrag,
3. Aktörerna ska, om den behöriga myndigheten så önskar, lägga fram bevis på de omständigheter de anser utgöra force majeure inom 181 kalenderdagar efter sista dagen då skyldigheten skulle vara uppfylld. De kan beviljas ytterligare tid om de inte kunnat skaffa fram bevis inom tidsfristen trots att licensinnehavaren har ägnat vederbörlig möda åt att skaffa fram och lämna in det.
4. Medlemsstaterna ska meddela kommissionen om fall av force majeure de har upptäckt, och inkomma med relevanta uppgifter om varje enskilt fall.
AVSNITT 2
Form av säkerheter
Artikel 51
Form
1. En säkerhet kan ställas i form av
a)
en kontant inbetalning i enlighet med artikel 19.2 och 19.3 i den delegerade förordningen (EU) nr 907/2014, och/eller
b)
genom att tillhandahålla en borgensman i enlighet med artikel 21 i den delegerade förordningen (EU) nr 907/2014.
2. Den behöriga myndigheten får tillåta att säkerheten ställs i form av
a)
deponering av kontanter i en bank,
b)
pantsättande av erkända fordringar på ett offentligt organ eller offentliga medel som är förfallna till betalning och gentemot vilka inga andra fordringar har förmånsrätt, och/eller
c)
värdepapper som lämnas som säkerhet vilka är omsättningsbara i den aktuella medlemsstaten och som är utgivna och garanterade av denna medlemsstat.
3. Den behöriga myndigheten får fastställa ytterligare krav för de former av säkerheter som anges i punkt 2.
Artikel 52
Omsättningsbara värdepapper
1. Säkerheter i enlighet med artikel 51.2 c ska vid den tidpunkt då säkerheten ställs ha ett realiserbart värde på minst 115 % av den säkerhet som krävs.
2. Den behöriga myndigheten får bara ta emot sådana säkerheter som anges i artikel 51.2 c om den som ställer säkerheten skriftligen förpliktigar sig att antingen ställa ytterligare en säkerhet eller ersätta den ursprungliga säkerheten om det realiserbara värdet på säkerheten under en period av tre månader har varit under 105 % av den säkerhet som krävs. Denna skriftliga förbindelse är inte nödvändig om nationell lag redan föreskriver en sådan. Den behöriga myndigheten ska regelbundet kontrollera värdet på säkerheten.
3. Den behöriga myndigheten ska värdera det realiserbara värdet på de säkerheter som anges i artikel 51.2 c med hänsyn till alla försäljningskostnader.
4. Det realiserbara värdet på säkerheterna ska värderas enligt den senaste noteringen.
5. Om den behöriga myndigheten kräver det ska den som ställer säkerheten styrka dess realiserbara värde.
Artikel 53
Ersättande och bindande av en säkerhet
1. Varje säkerhet får ersättas med någon annan.
I följande fall krävs dock den behöriga myndighetens medgivande:
a)
Den ursprungliga säkerheten har förverkats men ännu inte realiserats, eller
b)
Den säkerhet som ersätter den ursprungliga är en sådan som anges i artikel 51.2.
2. En blocksäkerhet får ersätta en annan blocksäkerhet om den täcker åtminstone den del av den ursprungliga blocksäkerheten som vid tidpunkten för ersättningen garanterar att en eller flera ännu inte avslutade förpliktelser fullgörs.
3. När en del av en blocksäkerhet har bundits till en viss förpliktelse ska restbeloppet av kvarvarande blocksäkerhet noteras.
AVSNITT 3
Frisläppande och förverkan
Artikel 54
Partiellt frisläppande
Om de särskilda unionsreglerna inte anger någon bestämd minimikvantitet får den behöriga myndigheten själv begränsa det antal gånger som varje säkerhet får frisläppas till en del samt bestämma ett minimibelopp för varje gång som säkerheten frisläpps till en del.
Innan säkerheten helt eller delvis frisläpps får den behöriga myndigheten kräva att en skriftlig ansökan om detta lämnas.
Om säkerheten täcker mer än 100 % av det belopp för vilket säkerhet krävs ska den del av säkerheten som överstiger 100 % frisläppas när återstoden av det säkrade beloppet slutligen frisläpps eller förverkas.
Artikel 55
Förverkande
1. När den behöriga myndigheten får kännedom om faktorer som medför att säkerheten förverkas helt eller delvis ska myndigheten utan dröjsmål kräva betalning av det förverkade beloppet av den part som är skyldig att uppfylla förpliktelsen med en frist på upp till 30 dagar från den dag då kravet tas emot.
Om betalning inte har skett inom den perioden ska den behöriga myndigheten utan dröjsmål
a)
lösa in sådana säkerheter som anges i artikel 51.1 a,
b)
kräva betalning av borgensmannen som avses i artikel 51.1 b med en frist på upp till 30 dagar från den dag då kravet tas emot,
c)
vidta åtgärder för att
i)
omvandla sådana säkerheter som anges i artikel 51.2 b och c till kontanta medel i den omfattning som krävs för att täcka det förverkade beloppet,
ii)
föra över kontanter som har deponerats i en bank enligt vad som avses i artikel 51.2 a till sitt eget konto.
Den behöriga myndigheten får utan dröjsmål lösa in sådana säkerheter som anges i artikel 51.1 a utan att först kräva betalning av den berörda parten.
2. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 1 gäller följande:
a)
Om beslutet om förverkande av säkerhet fattas men efter överklagande skjuts upp i enlighet med nationell lagstiftning ska den berörda parten betala ränta på det belopp som faktiskt förverkats under den period som börjar 30 dagar efter mottagandet av betalningskravet enligt punkt 1 och slutar dagen före utbetalningen av det belopp som faktiskt förverkats.
b)
Om följden av överklagandeförfarandet är att den berörda parten ska betala det förverkade beloppet inom 30 dagar får medlemsstaten, för beräkning av räntan, låta betalningen verkställas den tjugonde dagen efter datum för denna begäran.
c)
Räntesatsen ska beräknas i enlighet med nationell lagstiftning, men får inte i något fall vara lägre än den räntesats som tillämpas vid indrivning av nationella belopp.
d)
Utbetalande organ ska dra av den ränta som betalats från utgifter från EGFJ eller Ejflu i enlighet med förordning (EU) nr 1306/2013.
e)
Medlemsstaterna får regelbundet åberopa en ökning av säkerheten med avseende på de intressen som berörs.
3. Om en säkerhet har förverkats och beloppet redan har krediterats fonderna, och det förverkade beloppet till följd av ett överklagandeförfarande helt eller delvis ska återbetalas med ränta enligt den i nationell lagstiftning gällande räntesatsen, ska fonderna bära återbetalningsbeloppet, om inte organ eller myndigheter i medlemsstaterna kan göras ansvariga för återbetalningen av säkerheten på grund av försumlighet eller allvarliga fel.
AVSNITT 4
Upplysningar
Artikel 56
Upplysningar om förverkade säkerheter, typer av säkerheter och borgensmän
1. Medlemsstaterna ska för varje budgetår hålla upplysningar tillgängliga för kommissionen om det totala antalet förverkade säkerheter samt det sammanlagda beloppet för dessa, oavsett vilket stadium i förfarandet enligt artikel 55 de har nått, med särskiljande av sådana som krediterats de nationella budgetarna och sådana som krediterats unionens budget. Informationen ska sammanställas för alla säkerheter som förverkats till ett belopp på mer än 1 000 euro och för alla unionsbestämmelser enligt vilka det krävs en säkerhet. Upplysningar ska lämnas både om belopp som har betalats direkt av den berörda parten och belopp som har erhållits genom realisering av en säkerhet.
2. Medlemsstaterna ska förse kommissionen med en lista som förtecknar följande:
a)
De typer av institutioner som godkänns som borgensmän samt vilka krav som fastställts för dessa.
b)
De typer av säkerheter som godkänns enligt artikel 51.2 samt vilka krav som fastställts i samband härmed.
KAPITEL VI
INSYN
Artikel 57
Offentliggörande och innehåll
1. De årsräkenskaper som avses i artikel 111.1 c och d i förordning (EU) nr 1306/2013 ska innehålla följande:
a)
En specificering av beloppen för de betalningar som avses i punkt c i den artikeln för varje enskild åtgärd som förtecknas i bilaga XIII till denna förordning samt summan av dessa belopp har betalats ut till de enskilda stödmottagarna under det aktuella budgetåret.
b)
En beskrivning av de åtgärder som finansieras av fonderna som avses i punkt d i den artikeln som förtecknas i bilaga XIII till denna förordning, däribland karaktären på och syftet med varje åtgärd.
2. De belopp som avses i punkt 1 är uttryckta i euro i medlemsstater som har infört euron och den nationella valutan i andra medlemsstater.
3. Medlemsstaterna ska ha rätt att offentliggöra mer ingående uppgifter än vad som föreskrivs i punkterna 1 och 2, utan att det påverkar tillämpningen av det nödvändiga skyddet av privatlivet.
Artikel 58
Offentliggörande hos kommunen
När uppgifter som ska offentliggöras för det ändamål som avses i artikel 112 tredje stycket i förordning (EU) nr 1306/2013, på grund av det begränsade antalet mottagare som är bosatta eller registrerade i en viss kommun, möjliggör identifieringen av en enskild stödmottagare ska medlemsstaten i enlighet med artikel 111.1 första stycket led b i den förordningen offentliggöra uppgifter om den administrativa enheten över den som kommunen i fråga är en del av.
Artikel 59
Form och datum för offentliggörande
1. De uppgifter som avses i artikel 111.1 andra stycket i förordning (EU) nr 1306/2013 ska offentliggöras på en webbplats och vara sökbara med hjälp av ett sökverktyg som ger träffar på namn eller kommun i enlighet med i artikel 58 i denna förordning, eller belopp som mottagits, den berörda åtgärden, eller en kombination av dessa i ett enda dataset. Dessa uppgifter ska tillhandahållas på medlemsstatens officiella språk och/eller ett av kommissionens tre arbetsspråk.
2. De uppgifter som avses i punkt 1 ska offentliggöras den 31 maj varje år och ska avse det föregående budgetåret.
3. I enlighet med den artikeln ska uppgifterna ligga kvar på webbplatsen i två år efter det första offentliggörandet.
Artikel 60
Information om stödmottagarna
Informationen om stödmottagarna som avses i artikel 113 i förordning (EU) nr 1306/2013 ska lämnas till stödmottagarna i samband med ansökan om stöd från fonderna, eller i samband med att uppgifter samlas in.
Genom undantag från första punkten ska när det gäller uppgifter om betalningar under budgetåren 2014 och 2015, uppgifterna om stödmottagarna lämnas in minst fyra veckor före offentliggörandet.
Artikel 61
Offentliggörande av tröskelvärden i samband med stödordningen för småbrukare
De belopp som anmälts av medlemsstaterna i enlighet med artikel 112 andra stycket i förordning (EU) nr 1306/2013 ska offentliggöras på den webbplats som avses i artikel 62.1 i denna förordning.
Artikel 62
Samarbete mellan kommissionen och medlemsstaterna
1. Kommissionen ska skapa och uppdatera en webbplats under sin centrala webbplats med länkar till medlemsstaternas webbplatser. Kommissionen ska uppdatera länkarna i enlighet med den information som skickas in av medlemsstaterna.
2. Medlemsstaterna ska meddela kommissionen adresserna till sina webbplatser så snart dessa har skapats samt informera kommissionen om eventuella viktiga ändringar som påverkar möjligheterna att nå webbplatserna via länkarna från unionens webbplatser.
3. Medlemsstaterna ska utse ett organ som ansvarar för att skapa och uppdatera den gemensamma webbplats som avses i artikel 59.1. Medlemsstaterna ska meddela kommissionen organets namn och adress.
KAPITEL VII
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 63
Upphävande
Förordningarna (EG) nr 601/94, (EG) nr 4/2004 och (EG) nr 259/2008 ska upphöra att gälla.
Förordning (EG) nr 259/2008 ska dock fortsätta att tillämpas på betalningar som gjorts för räkenskapsåret 2013. Genom undantag från artikel 3.3 ska de uppgifter som avses i den artikeln ligga kvar på webbplatsen under ett år efter det första offentliggörandet.
Artikel 64
Ikraftträdande och tillämpning
Denna förordning träder i kraft den sjunde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Dock gäller följande:
a)
Artikel 10 ska gälla för utgifter och avsatta inkomster som mottagits av medlemsstaterna från och med den 16 oktober 2014.
b)
Artiklarna 34 och 40 ska gälla från och med den 1 januari 2015. De tidsfrister som anges i artikel 34.3 och 34.4 ska emellertid inte tillämpas på förenlighetskontroller för vilka meddelandet enligt artikel 11.1 i förordning (EG) nr 885/2006 har avsänts före den 1 januari 2015.
c)
Kapitel VI ska tillämpas på betalningar från budgetåret 2014 och framåt.
d)
De uppgifter som medlemsstaterna ska lämna in i enlighet med bilaga II spalterna V1 och V2 ska tillhandahållas från och med räkenskapsåret 2016.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 6 augusti 2014.