NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1168/2012
ze dne 12. prosince 2012,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
v souladu s řádným legislativním postupem (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ve věci C-249/10 P (2) Soudní dvůr rozhodl, že metoda výběru vzorku stanovená v článku 17 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 (3) nesmí být používána pro účely stanovení nároků na zacházení jako v tržním hospodářství podle čl. 2 odst. 7 písm. c) uvedeného nařízení.
(2)
Rozhodnutí Soudního dvora by vyžadovalo, aby Komise přezkoumala všechny žádosti o zacházení jako v tržním hospodářství podané spolupracujícími vyvážejícími výrobci, kteří nejsou součástí vzorku, bez ohledu na skutečnost, zda je počet spolupracujících výrobců vysoký. Takový postup by však představoval nepřiměřenou administrativní zátěž pro orgány Unie provádějící šetření. Je proto třeba změnit nařízení (ES) č. 1225/2009.
(3)
Kromě toho použití metody výběru vzorku stanovené v článku 17 nařízení (ES) č. 1225/2009 za účelem stanovení nároků na zacházení jako v tržním hospodářství podle čl. 2 odst. 7 písm. c) uvedeného nařízení je přípustné podle pravidel Světové obchodní organizace. Například skupina odborníků Orgánu pro řešení sporů Světové obchodní organizace ve sporu DS405 „Evropská unie - antidumpingová opatření na některé obuvnické výrobky z Číny“ (4) (zpráva přijatá dne 22. února 2012) zjistila, že Čína nestanovila, že Unie jednala v rozporu s články 2.4 a 6.10.2 antidumpingové dohody, odst. 15 písm. a) bodem ii) protokolu o přistoupení Číny a odst. 151 písm. e) a f) Zprávy pracovní skupiny pro přistoupení Číny tím, že nepřezkoumala žádosti o zacházení jako v tržním hospodářství spolupracujících čínských vyvážejících výrobců, kteří nejsou součástí vzorku pro původní šetření.
(4)
Vzhledem k těmto okolnostem a z důvodu právní jistoty se tudíž považuje za vhodné zavést ustanovení objasňující, že rozhodnutí omezit šetření na přiměřený počet stran použitím vzorků na základě článku 17 nařízení (ES) č. 1225/2009 se vztahuje rovněž na strany, jež jsou předmětem šetření v souladu s čl. 2 odst. 7 písm. b) a c) uvedeného nařízení. Proto je také vhodné objasnit, že rozhodnutí podle čl. 2 odst. 7 písm. c) uvedeného nařízení by nemělo být přijato pro vyvážející výrobce, kteří nejsou součástí vzorku, pokud tito výrobci nepožádají o individuální zjišťování a pokud toto zjišťování nezískají v souladu s čl. 17 odst. 3 uvedeného nařízení.
(5)
Dále se považuje za vhodné objasnit, že antidumpingová cla, která mají být uložena na dovoz od vývozců nebo výrobců, kteří se sami přihlásili podle článku 17 nařízení (ES) č. 1225/2009, ale kteří nebyli zahrnuti do šetření, nebudou vyšší než vážené průměrné dumpingové rozpětí stanovené pro strany zařazené do vzorku, a to bez ohledu na to, zda běžná hodnota stanovená pro tyto strany byla stanovena na základě čl. 2 odst. 1 až 6 nebo čl. 2 odst. 7 písm. a) uvedeného nařízení.
(6)
Konečně tříměsíční lhůta, ve které by mělo být přijato rozhodnutí podle čl. 2 odst. 7 písm. c) nařízení (ES) č. 1225/2009, se ukázala jako neproveditelná, zejména v řízeních, kdy je uplatněn výběr vzorku v souladu s článkem 17 uvedeného nařízení. Proto se považuje za vhodné tuto lhůtu prodloužit.
(7)
V zájmu právní jistoty a zásady řádné správy je třeba stanovit, že se změny nařízení (ES) č. 1225/2009 stanovené v tomto nařízení uplatní co nejdříve pro všechna nová a dosud probíhající šetření.
(8)
Nařízení (ES) č. 1225/2009 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1225/2009 se mění takto:
1)
V článku 2 se odstavec 7 mění takto:
a)
V písmenu c) předposlední větě se slova „se přijme do tří měsíců od zahájení šetření“ nahrazují slovy „ se obvykle přijme do sedmi měsíců, avšak v každém případě nejpozději osm měsíců od zahájení šetření“;
b)
doplňuje se nové písmeno, které zní:
„d)
Pokud Komise omezí své šetření v souladu s článkem 17, bude rozhodnutí podle písmen b) a c) tohoto odstavce omezeno na strany zahrnuté do šetření a na výrobce, kterému je uděleno individuální zacházení v souladu s čl. 17 odst. 3.“
2)
V čl. 9 odst. 6 se první věta nahrazuje tímto:
„Pokud Komise omezí své šetření v souladu s článkem 17, nesmí být antidumpingové clo uložené na dovoz od vývozců nebo výrobců, kteří se přihlásili podle článku 17, ale nebyli zahrnuti do šetření, vyšší než vážené průměrné dumpingové rozpětí stanovené s ohledem na strany tvořící vzorek, a to bez ohledu na to, zda běžná hodnota pro tyto strany je stanovena na základě čl. 2 odst. 1 až 6 nebo čl. 2 odst. 7 písm. a).“
Článek 2
Toto nařízení se použije na všechna nová a probíhající šetření ode dne 15. prosince 2012.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 12. prosince 2012.
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 1168/2012
av den 12 december 2012
om ändring av rådets förordning (EG) nr 1225/2009 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 207.2,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (1), och
av följande skäl:
(1)
I mål C-249/10 P (2) fastslog domstolen att det stickprovsförfarande som föreskrivs i artikel 17 i rådets förordning (EG) nr 1225/2009 (3) inte får användas vid beslut om en ansökan om marknadsekonomisk status enligt artikel 2.7 c i den förordningen.
(2)
Domstolens dom skulle göra kommissionen skyldig att undersöka samtliga ansökningar om marknadsekonomisk status som inlämnats av samarbetsvilliga exporterande producenter som inte ingår i stickprovet, oavsett om antalet samarbetsvilliga producenter är stort. Ett sådant förfarande skulle dock innebära en orimlig administrativ börda för unionens utredande myndigheter. Det är därför lämpligt att ändra förordning (EG) nr 1225/2009.
(3)
Därutöver är användningen av det stickprovsförfarande som föreskrivs i artikel 17 i förordning (EG) nr 1225/2009 vid beslut om en ansökan om marknadsekonomisk status enligt artikel 2.7 c i den förordningen tillåten enligt Världshandelsorganisationens regler. Exempelvis ansåg panelen för Världshandelsorganisationens tvistelösningsorgan i tvisten DS405 European Union - Anti-Dumping measures on Certain Footwear from China (4), (rapport antagen den 22 februari 2012), att Kina inte kunde visa att unionen handlat i strid med artiklarna 2.4 och 6.10.2 i antidumpningsavtalet, punkt 15 a ii i Kinas anslutningsprotokoll eller punkt 151 e och f i rapporten från arbetsgruppen för Kinas anslutning, när unionen inte behandlat ansökningar om marknadsekonomisk status från samarbetande kinesiska producenter som inte ingick i stickprovet i den ursprungliga undersökningen.
(4)
Mot denna bakgrund och av rättsäkerhetsskäl är det därför lämpligt att införa en bestämmelse som klargör att ett beslut att begränsa undersökningen till ett rimligt antal parter med hjälp av ett stickprov enligt artikel 17 i förordning (EG) nr 1225/2009 också gäller de parter som undersöks för marknadsekonomisk status enligt artikel 2.7 b och c i den förordningen. Följaktligen är det också lämpligt att klargöra att ett beslut enligt artikel 2.7 c i den förordningen inte bör gälla de exporterande producenter som inte ingår i stickprovet, om inte sådana producenter ansöker om och beviljas individuell behandling i enlighet artikel 17.3 i den förordningen.
(5)
Dessutom anses det lämpligt att klargöra att den antidumpningstull som ska tillämpas på import från exportörer eller producenter som har gett sig till känna enligt artikel 17 i förordning (EG) nr 1225/2009 men inte ingick i undersökningen inte får överskrida den vägda genomsnittliga dumpningsmarginalen som fastställts för de parter som ingick i stickprovet, oavsett om normalvärdet för dessa parter fastställdes enligt artikel 2.1-2.6 eller artikel 2.7 a i den förordningen.
(6)
Slutligen har den tidsfrist på tre månader inom vilken ett beslut enligt artikel 2.7 c i förordning (EG) nr 1225/2009 ska fattas visat sig omöjlig att tillämpa i många antidumpningsförfaranden, särskilt när ett stickprovsförfarande enligt artikel 17 i den förordningen tillämpas. Det anses därför lämpligt att förlänga den tidsfristen.
(7)
Av rättsäkerhetsskäl och av hänsyn till principen om god förvaltning måste de ändringar av förordning (EG) nr 1225/2009 som föreskrivs i den här förordningen tillämpas så snart som möjligt på alla nya och på alla pågående undersökningar.
(8)
Förordning (EG) nr 1225/2009 bör därför ändras i enlighet med detta.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Förordning (EG) nr 1225/2009 ska ändras på följande sätt:
1.
Artikel 2.7 ska ändras på följande sätt:
a)
I den näst sista meningen av led c ska orden ”ska fattas inom tre månader efter det att undersökningen har inletts,” ersättas med följande ord: ”ska vanligtvis fattas inom sju månader, men inte senare än inom åtta månader efter det att undersökningen har inletts,”.
b)
Följande led ska läggas till:
”d)
Om kommissionen har begränsat sin undersökning i enlighet med artikel 17 ska ett beslut enligt leden b och c i den här punkten endast gälla de parter som ingår i undersökningen samt varje producent som beviljats individuell behandling enligt artikel 17.3.”
2.
I artikel 9.6 ska första meningen ersättas med följande:
”Om kommissionen har begränsat sin undersökning i enlighet med artikel 17, får varje antidumpningstull som tillämpas på import från de exportörer eller producenter som har gett sig till känna enligt artikel 17, men som inte har omfattats av undersökningen, inte överstiga den vägda genomsnittliga dumpningsmarginal som fastställts för parterna i stickprovet, oavsett om normalvärdet för dessa parter fastställs enligt artikel 2.1-2.6 eller artikel 2.7 a.”
Artikel 2
Denna förordning ska tillämpas på alla nya och på alla pågående undersökningar från och med den 15 december 2012.
Artikel 3
Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Strasbourg den 12 december 2012.