PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 17. prosince 2014
o uznání Japonska podle směrnice 2008/106/ES Evropského parlamentu a Rady, pokud jde o systémy výcviku a vydávání průkazů způsobilosti námořníkům
(oznámeno pod číslem C(2014) 9590)
(Text s významem pro EHP)
(2014/935/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2008/106/ES ze dne 19. listopadu 2008 o minimální úrovni výcviku námořníků (1), a zejména na čl. 19 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle směrnice 2008/106/ES mohou členské státy rozhodnout, zda potvrdí odpovídající průkazy způsobilosti námořníků vydané třetími zeměmi za předpokladu, že dotčená třetí země je uznána Komisí. Uvedené třetí země musí splňovat všechny požadavky Úmluvy Mezinárodní námořní organizace (IMO) o normách výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků z roku 1978 (dále jen „úmluva STCW“) v pozměněném znění.
(2)
Dopisem ze dne 13. května 2005 Kyperská republika požádala o uznání Japonska. Na základě této žádosti Komise kontaktovala japonské orgány s cílem posoudit systémy výcviku a vydávání průkazů způsobilosti, aby ověřila, zda Japonsko splňuje všechny požadavky úmluvy STCW a zda byla přijata vhodná opatření k zabránění podvodům s průkazy způsobilosti. Bylo vysvětleno, že posouzení by vycházelo z výsledků vyšetřovací inspekce provedené odborníky z Evropské agentury pro námořní bezpečnost. Po dlouhých jednáních ohledně právního rámce Evropské unie japonské orgány přijaly inspekční cestu dopisem ze dne 8. března 2011. Komise poté přistoupila k posouzení systémů výcviku a vydávání průkazů způsobilosti v Japonsku, které vycházelo z výsledků inspekce provedené odborníky z Evropské agentury pro námořní bezpečnost v únoru 2012 a z odpovědi japonských orgánů ze dne 10. ledna 2014 na žádost ze dne 25. října 2012 o dobrovolný plán nápravných opatření.
(3)
Z posouzení nevyplynuly vážné obavy, nicméně odhalilo některé oblasti vyžadující pozornost. Zejména jde o to, že systém norem kvality námořní správy a námořních vzdělávacích a výcvikových institucí neuplatňoval některé postupy. Osnovy a praktický výcvik stanovené vnitrostátními normami nezajistily dosažení předepsaných norem způsobilosti pro kurzy „záchrany života“ a „požární ochrany“.
(4)
Japonské právní předpisy umožňovaly uchazeči o průkaz způsobilosti dokončit námořní službu na palubě lodí o nižší tonáži nebo hnacím výkonu, než je limit odpovídající průkazu, který má být vydán, nebo na palubě rybářských plavidel nebo lodí pobřežní stráže. S cílem zajistit, aby tento typ námořní služby odpovídal průkazu způsobilosti, o který bylo požádáno, a aby byly během námořní služby získány všechny odpovídající dovednosti, uplatnily správní orgány některá kritéria na uchazeče, kteří absolvovali 12 měsíců námořní služby v rámci schváleného výcvikového programu. Nicméně z analýzy dokumentace, kterou poskytly japonské orgány, vyplynulo, že tyto správní orgány nezajistily, aby tento typ námořní služby odpovídal požadovanému průkazu způsobilosti a aby uchazeči, kteří absolvovali 36 měsíců námořní služby, získali během této námořní služby všechny odpovídající dovednosti. Rovněž se ukázalo, že správní orgány nezajistily, aby tento typ námořní služby odpovídal požadovanému průkazu způsobilosti a aby bylo během této námořní služby nabyto všech odpovídajících dovedností v případě prodloužení či rozšíření platnosti průkazů způsobilosti pro všechny uchazeče.
(5)
Správní orgány požadovaly po uchazečích, kteří absolvovali schválenou 12měsíční námořní službu v rámci výcvikového programu, dokončení schváleného vzdělávání, pokud měli zájem požádat o vydání průkazu způsobilosti na provozní úrovni. Ukázalo se však, že správní orgány dokončení schváleného vzdělávání před požádáním o vydání průkazu způsobilosti na provozní úrovni nepožadovaly po uchazečích, kteří absolvovali námořní službu v délce 36 měsíců.
(6)
Dopisem ze dne 5. června 2014 Komise vyzvala japonské orgány, aby poskytly nezbytné objasnění týkající se otázek, které vyvstaly v rámci posouzení na základě příslušné dokumentace. Dne 4. srpna 2014 japonské orgány předložily svou odpověď.
(7)
V uvedené odpovědi japonské orgány poskytly dokumenty dokládající, že na všechny chybějící postupy se nyní vztahuje systém norem kvality. Kromě toho byly vypracovány nové právní předpisy a modernizována zařízení, takže již uplatňují chybějící normy týkající se kurzů „záchrany života“ a „požární ochrany“.
(8)
Co se týče ověření toho, že v případě uchazečů, kteří absolvovali 36 měsíců námořní služby, a těch, kteří požádali o prodloužení či rozšíření platnosti průkazů způsobilosti, námořní služba odpovídá požadovanému průkazu způsobilosti a že je při ní nabyto všech odpovídajících dovedností, japonské orgány uvedly, že uplatňují kritéria pro udělení průkazů způsobilosti a prodloužení a rozšíření jeho platnosti ve vztahu k rozměru lodě, plavební oblasti a vykonávané funkci. Poskytnutými informacemi však nebylo toto uplatňování dostatečně prokázáno.
(9)
Pokud jde o dokončení schváleného vzdělání uchazečů, kteří požádali o vydání průkazu způsobilosti na provozní úrovni a absolvovali námořní službu v délce 36 měsíců, japonské orgány uvedly, že splňují příslušné požadavky úmluvy STCW. Poskytnutými informacemi však nebylo splnění požadavků dostatečně prokázáno.
(10)
I když odůvodnění, pokud jde o poslední dva body, nerozptylují zcela obavy, které byly vyjádřeny v průběhu posuzování, o celkové úrovni dodržování požadavků úmluvy STCW na výcvik a vydávání průkazů způsobilosti námořníků ze strany Japonska není pochyb.
(11)
Konečné výsledky posouzení prokazují, že Japonsko splňuje požadavky úmluvy STCW a že přijalo vhodná opatření k zabránění podvodům s průkazy způsobilosti.
(12)
Členským státům byla předána zpráva o výsledcích posouzení.
(13)
Opatření stanovené tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem Výboru pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely článku 19 směrnice 2008/106/ES se Japonsko uznává, pokud jde o systémy výcviku a vydávání průkazů způsobilosti námořníkům.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 17. prosince 2014.
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEBESLUT
av den 17 december 2014
om erkännande av Japan enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/106/EG med avseende på systemen för utbildning och certifiering av sjöfolk
[delgivet med nr C(2014) 9590]
(Text av betydelse för EES)
(2014/935/EU)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/106/EG av den 19 november 2008 om minimikrav på utbildning för sjöfolk (1), särskilt artikel 19.3, och
av följande skäl:
(1)
Enligt direktiv 2008/106/EG får medlemsstaterna besluta att intyga sjöfolks vederbörliga certifikat utfärdade av tredjeland, under förutsättning att det berörda landet erkänts av kommissionen. Dessa tredjeländer måste uppfylla samtliga krav i Internationella sjöfartsorganisationens (IMO) konvention av år 1978 om normer för sjöfolks utbildning, certifiering och vakthållning (STCW-konventionen), i dess reviderade lydelse.
(2)
Genom en skrivelse av den 13 maj 2005 begärde Cypern att Japan skulle beviljas erkännande. Till följd av denna begäran kontaktade kommissionen de japanska myndigheterna i syfte att kontrollera deras utbildnings- och certifieringssystem, för att bedöma om landet uppfyller samtliga krav i STCW-konventionen och om lämpliga åtgärder har vidtagits för att förhindra bedrägerier med certifikat. Det förklarades att bedömningen skulle bygga på resultaten av en inspektion för fastställande av fakta, som skulle utföras av experter vid Europeiska sjösäkerhetsbyrån. Efter långdragna diskussioner om Europeiska unionens rättsliga ram godtog de japanska myndigheterna i en skrivelse av den 8 mars 2011 ett kontrollbesök. Kommissionen gick sedan vidare med bedömningen av utbildnings- och certifieringssystemet i Japan, som byggde på resultaten av en inspektion som utfördes av experter vid Europeiska sjösäkerhetsbyrån i februari 2012 och på svaret av den 10 januari 2014 från de japanska myndigheterna på en begäran av den 25 oktober 2012 om en frivillig plan för korrigerande åtgärder.
(3)
Bedömningen föranledde inga allvarliga farhågor, även om vissa områden som var i behov av uppmärksamhet kunde inringas. Vissa processer omfattades inte av sjöfartsmyndigheternas och sjöfartsutbildningsinstitutionernas särskilda system för kvalitetsnormer. Inte heller i de kursplaner och den praktiska fortbildning som fastställs i de nationella normerna säkerställdes kurser i vissa föreskrivna kompetensnormer för kurserna i livräddning och brandbekämpning.
(4)
Japansk lag medgav att de som ansökte om certifiering slutförde sjötjänstgöringen ombord på fartyg med lägre tonnage eller maskineffekt än vad som motsvarar det intyg som ska utfärdas eller ombord på fiskefartyg eller kustbevakningsfartyg. För att säkerställa att denna typ av sjötjänstgöring var av betydelse för det certifikat som ansökan gäller och att den till certifikatet hänförliga kompetensen uppnåtts under sjötjänstgöringen, tillämpade administrationen vissa kriterier för de kandidater som hade genomfört 12 månaders sjötjänstgöring som en del i ett godkänt utbildningsprogram. Analysen av den dokumentation som de japanska myndigheterna tillhandahållit visade att administrationen inte tycktes säkerställa att denna typ av sjötjänstgöring var av betydelse för det certifikat som ansökan gällde och att all till certifikatet hänförlig kompetens uppnåtts under denna sjötjänstgöring för de kandidater som hade avslutat 36 månaders tjänstgöring till sjöss. Det tycktes också som om administrationen inte säkerställde att denna typ av tjänstgöring var av betydelse för det certifikat som ansökan gällde och att all till certifikatet hänförlig kompetens uppnåddes under denna sjötjänstgöring för förlängning och uppgradering av certifikat för alla kandidater.
(5)
Slutligen krävde administrationen att kandidater som fullgjort 12 månaders sjötjänstgöring som en del av ett godkänt utbildningsprogram skulle genomgå godkänd utbildning för att ansöka om certifiering på operativ nivå. Det framgick dock att administrationen inte krävde att kandidater som fullgjort 36 månaders sjötjänstgöring också skulle genomgå godkänd utbildning för att ansöka om certifiering på operativ nivå.
(6)
Genom en skrivelse av den 5 juni 2014 uppmanade kommissionen de japanska myndigheterna att lägga fram nödvändiga förtydliganden i de frågor som tas upp i bedömningen med stöd av relevant dokumentation. Den 4 augusti 2014 överlämnade de japanska myndigheterna sitt svar.
(7)
I sitt svar lade de japanska myndigheterna fram dokumentation som visar att alla felande processer nu omfattas av ett system för kvalitetsnormer. De har även utarbetat ny lagstiftning och uppgraderat sina anläggningar för att uppfylla de felande normerna i kurserna som rör livräddning och brandbekämpning.
(8)
Vad gäller administrationens kontroll av att sjötjänstgöringen är av betydelse för det certifikat som ansökan gäller och att all hänförlig kompetens har uppnåtts under sjötjänstgöringen för de kandidater som genomfört 36 månaders sjötjänstgöring och för dem som ansökt om förlängning och uppgradering av sina certifikat, menade de japanska myndigheterna att de tillämpar de kriterier för certifiering, uppgradering och förnyelse som rör fartygets storlek, navigationsområde och kapacitet. Tillämpningen av sådana kriterier kunde inte med tillräcklig tydlighet utläsas ur den tillhandahållna informationen.
(9)
Vad gäller godkänd utbildning som genomförts av kandidater vilka ansöker om certifiering på operativ nivå och som har fullgjort 36 månaders sjötjänstgöring, menade de japanska myndigheterna att de uppfyller de relevanta kraven i STCW-konventionen. Att dessa krav uppfyllts kunde emellertid inte med tillräcklig tydlighet utläsas ur den tillhandahållna informationen.
(10)
Om de skäl som avser de två sistnämnda punkterna inte helt mildrar de farhågor som uppkom vid bedömningen, kan Japans övergripande efterlevnad av STCW-konventionens krav i fråga om utbildning och certifiering av sjöfolk inte ifrågasättas.
(11)
Resultatet av bedömningen visar att Japan uppfyller bestämmelserna i STCW-konventionen och har vidtagit lämpliga åtgärder för att förhindra bedrägerier med certifikat.
(12)
En rapport med inspektionsresultaten har överlämnats till medlemsstaterna.
(13)
De åtgärder som föreskrivs i detta beslut är förenliga med yttrandet från kommittén för sjösäkerhet och förhindrande av förorening från fartyg.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
I enlighet med artikel 19 i direktiv 2008/106/EG erkänns Japan, när det gäller systemen för utbildning och certifiering av sjöfolk.
Artikel 2
Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna.
Utfärdat i Bryssel den 17 december 2014.