NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 1393/2014
ze dne 20. října 2014,
kterým se stanoví plán výmětů pro určité druhy pelagického rybolovu v severozápadních vodách
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 ze dne 11. prosince 2013 o společné rybářské politice, o změně nařízení Rady (ES) č. 1954/2003 a (ES) č. 1224/2009 a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 a (ES) č. 639/2004 a rozhodnutí Rady 2004/585/ES (1), a zejména na čl. 15 odst. 6 a čl. 18 odst. 1 a 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Cílem nařízení (EU) č. 1380/2013 je zavést povinnost vykládky úlovků druhů podléhajících omezením odlovu, a postupně tím odstranit výměty při veškerém rybolovu Unie.
(2)
Ustanovení čl. 15 odst. 6 nařízení (EU) č. 1380/2013 zmocňuje Komisi přijmout plány výmětů prostřednictvím aktu v přenesené pravomoci na maximálně tři roky na základě společných doporučení vypracovaných členskými státy po konzultaci s příslušnými poradními sbory.
(3)
Na řízení rybolovu v severozápadních vodách mají přímý zájem Belgie, Irsko, Španělsko, Francie, Nizozemsko a Spojené království. Uvedené členské státy předložily Komisi společné doporučení, poté co konzultovaly poradní sbor pro pelagický rybolov, poradní sbor pro dálkový rybolov a poradní sbor pro severozápadní vody. Vědecké mínění rovněž poskytly příslušné vědecké subjekty. Opatření obsažená ve společném doporučení splňují ustanovení čl. 15 odst. 6 nařízení (EU) č. 1380/2013, a proto by v souladu s čl. 18 odst. 3 nařízení (EU) č. 1380/2013 měla být zařazena do tohoto nařízení.
(4)
Pokud jde o severozápadní vody, podle čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1380/2013 se má povinnost vykládky nejpozději od 1. ledna 2015 vztahovat na veškerá plavidla, která se zabývají drobným pelagickým rybolovem a pelagickým rybolovem velkých druhů, a týkat se druhů, pro které platí omezení odlovu.
(5)
V souladu se společným doporučením by se plán výmětů měl vztahovat na některé druhy drobného pelagického rybolovu a pelagického rybolovu velkých druhů, konkrétně rybolovu zaměřeného na makrelu obecnou, sledě obecného, kranase obecného, tresku modravou, drsnatce obecného, stříbrnici, tuňáka křídlatého a šprota obecného v oblastech ICES Vb, VI a VII ode dne 1. ledna 2015.
(6)
Společné doporučení obsahuje v souladu s čl. 15 odst. 4 písm. b) nařízení (EU) č. 1380/2013 výjimku z povinnosti vykládky u makrely obecné a sledě obecného odlovených za určitých podmínek košelkovými nevody, pokud vědecké podklady doloží vysokou míru přežití. Vědecké podklady podporující vysokou míru přežití poskytla skupina Scheveningen ve společném doporučení pro plán výmětů pro Severní moře, který odkazuje na konkrétní vědeckou studii o přežití ryb po jejich vypuštění v rámci rybolovu pomocí košelkových nevodů. Studie zjistila, že míra přežití závisí na délce tlačení ryb a jejich hustotě v síti, přičemž u tohoto druhu rybolovu je obojí obvykle omezeno. VTHVR tyto informace přezkoumal. Výbor došel k závěru, že za předpokladu, že jsou výsledky studie o přežití, pokud jde o míru přežití u komerčních rybolovných operací, reprezentativní, podíl přeživších vypuštěných ryb je pravděpodobně asi 70 %. Hustota je také nižší než hustota, při které byl zaznamenán nárůst úmrtnosti u sledě obecného. Zákaz vypouštět makrelu obecnou a sledě obecného dříve, než je síť zcela vytažena na palubu rybářského plavidla, což by mohlo vést ke ztrátám v podobě mrtvých nebo umírajících ryb, je stanoven v čl. 19b odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 850/98 (2). Touto výjimkou ohledně míry přežití není dotčen platný zákaz, jelikož ryby budou vypouštěny ve fázi rybolovné činnosti, ve které bude míra přežití ryb po vypuštění vysoká. Proto by tato výjimka měla být zahrnuta do tohoto nařízení.
(7)
Společné doporučení zahrnuje čtyři výjimky de minimis z povinnosti vykládky, které platí u některých druhů rybolovu a do určitého objemu. Důkazní informace poskytnuté členskými státy přezkoumal VTHVR a došel k závěru, že společná doporučení obsahují odůvodněné argumenty týkající se nárůstu nákladů při manipulaci s nežádoucími úlovky, které v několika případech podpořilo kvalitativní posouzení nákladů. Vzhledem k výše uvedenému a protože neexistují odlišné vědecké informace, je vhodné stanovit výjimky de minimis podle procentního podílu navrženého ve společném doporučení, a to na úrovních, jež nepřekračují povolené úrovně podle čl. 15 odst. 5 nařízení (EU) č. 1380/2013.
(8)
Výjimka de minimis pro lov tresky modravé (Micromesistius poutassou) ve výši maximálně 7 % v letech 2015 a 2016 a 6 % v roce 2017 celkových ročních úlovků v rámci průmyslového pelagického rybolovu tohoto druhu pomocí vlečných sítí v oblasti ICES VIII, při kterém se tento druh zpracovává na palubě za účelem získání základu surimi, se zakládá na skutečnosti, že zvýšení selektivity není možné a náklady na manipulaci s nežádoucími úlovky jsou nepřiměřené. VTHVR se domnívá, že tato výjimka je dostatečně odůvodněná. Proto by výjimka měla být zahrnuta do tohoto nařízení.
(9)
Výjimka de minimis pro lov tuňáka křídlatého (Thunnus alalunga) ve výši maximálně 7 % v letech 2015 a 2016 a 6 % v roce 2017 celkových ročních úlovků tuňáka křídlatého v rámci cíleného rybolovu pomocí pelagických vlečných párových sítí v oblasti ICES VII vychází z nepřiměřených nákladů na manipulaci s nežádoucími úlovky. Jedná se o náklady na skladování a manipulaci na moři i pevnině. VTHVR ve svém hodnocení poukázal na riziko odlovu nejkvalitnější části populace ryb. Touto výjimkou však není dotčen článek 19a nařízení (ES) č. 850/98. Proto by dotyčná výjimka měla být zahrnuta do tohoto nařízení.
(10)
Aby se zabránilo nepřiměřeným nákladům na manipulaci s nežádoucími úlovky, jako je skladování, práce, chlazení, a při zohlednění obtížnosti zvýšit selektivitu v rámci pelagického rybolovu zaměřeného na lov makrely obecné, kranase obecného a sledě obecného v divizi ICES VIId, obsahuje společné doporučení výjimku de minimis z povinnosti vykládky, pokud jde o smíšený rybolov. Tuto výjimku odůvodňují vědecké důkazy, které poskytly členské státy, jež se podílely na přípravě společného doporučení, a které přezkoumal VTHVR. Výbor VTHVR zjistil, že společné doporučení nabízí odůvodněné kvalitativní argumenty, které tuto výjimku podporují z důvodu nepřiměřených nákladů na manipulaci s nežádoucími úlovky. Proto by tato výjimka měla být zahrnuta do tohoto nařízení.
(11)
Výjimku de minimis maximálně do 1 % v roce 2015 a 0,75 % v roce 2016 celkového přípustného rybolovu drsnatce obecného (Caproidae) v rámci rybolovu zaměřeného na kranase obecného (Trachurus spp.) používajícího vlečné sítě a mrazírenská plavidla v oblastech ICES VI a VII odůvodňuje skutečnost, že je obtížné zvýšit selektivitu, jakož i nepřiměřené náklady na manipulaci (oddělení žádoucích úlovků od nežádoucích). VTHVR došel k závěru, že tuto výjimku podporují odůvodněné kvalitativní argumenty týkající se obtížnosti ohledně zlepšení selektivity u tohoto druhu rybolovu a odůvodněné argumenty týkající se dodatečných nákladů na manipulaci. Proto by tato výjimka měla být zahrnuta do tohoto nařízení.
(12)
Aby se zajistila řádná kontrola, měly by se stanovit zvláštní požadavky na dokumentaci úlovků, na které se vztahuje výjimka na základě míry přežití a kterou upravuje toto nařízení.
(13)
Vzhledem k tomu, že opatření stanovená v tomto nařízení mají přímý dopad na související hospodářské činnosti a plánování období rybolovu rybářských plavidel Unie, mělo by toto nařízení vstoupit v platnost okamžitě po svém vyhlášení. Mělo by se začít používat od 1. ledna 2015, aby byl dodržen časový rámec stanovený v článku 15 nařízení (EU) č. 1380/2013. V souladu s čl. 15 odst. 6 uvedeného nařízení by se toto nařízení nemělo používat déle než tři roky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví podrobnosti provádění povinnosti vykládky stanovené v čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013, jež platí ode dne 1. ledna 2015 pro severozápadní vody, jak jsou definovány v čl. 4 odst. 2 písm. c) uvedeného nařízení, a vztahuje se na druhy rybolovu, které jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Výjimka na základě míry přežití
1. Odchylně od čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013 se povinnost vykládky nevztahuje na úlovky makrely obecné a sledě obecného odlovené pomocí košelkových nevodů v oblasti ICES VI, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
-
úlovky jsou vypuštěny dříve, než se uzavře určitý procentní podíl (stanovený v odstavcích 2 a 3 níže) košelkového nevodu („okamžik vytažení sítě“);
-
košelkový nevod je vybaven viditelnými bójemi, které zřetelně označují dosažení okamžiku vytažení sítě,
-
rybářské plavidlo a košelkový nevod jsou vybaveny elektronickým záznamovým a dokumentačním systémem, který u veškeré rybolovné činnosti zaznamenává čas, místo a rozsah použití košelkového nevodu.
2. Okamžik vytažení sítě nastává u rybolovu makrely obecné při 80 % uzavření košelkového nevodu a u rybolovu sledě obecného při 90 % uzavření košelkového nevodu.
3. Pokud se obkroužené lovené hejno skládá z obou druhů ryb, nastává okamžik vytažení sítě při 80 % uzavření košelkového nevodu.
4. Po dosažení okamžiku vytažení sítě je zakázáno vypouštět úlovky makrely obecné a sledě obecného.
5. Z obkrouženého loveného hejna se před vypuštěním odebere vzorek za účelem odhadu složení úlovku podle druhu ryb, jejich velikosti a množství.
Článek 3
Výjimky de minimis
Odchylně od čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013 lze jako výměty vyřadit následující množství:
a)
v případě tresky modravé (Micromesistius poutassou) maximálně 7 % v letech 2015 a 2016 a 6 % v roce 2017 celkových ročních úlovků v rámci průmyslového pelagického rybolovu pomocí vlečných sítí, který se zaměřuje na tento druh v oblastech ICES Vb, VI a VII a při kterém se tento druh zpracovává na palubě za účelem získání základu surimi;
b)
v případě tuňáka křídlatého (Thunnus alalunga) maximálně 7 % v letech 2015 a 2016 a 6 % v roce 2017 celkových ročních úlovků v rámci cíleného rybolovu tuňáka křídlatého pomocí pelagických vlečných párových sítí v oblasti ICES VII;
c)
v případě makrely obecné (Scomber scombrus), kranase obecného (Trachurus spp.), sledě obecného (Clupea harengus) a tresky bezvousé (Merlangius merlangus) maximálně 3 % v roce 2015 a 2 % v roce 2016 celkových ročních úlovků těchto druhů odlovených pomocí pelagických vlečných sítí rybářskými plavidly v délce do 25 metrů, které používají pelagickou vlečnou síť (OTM) a zaměřují se na lov makrely obecné, kranase obecného a sledě obecného v oblasti ICES VIId;
d)
maximálně do 1 % v roce 2015 a 0,75 % v roce 2016 celkových ročních úlovků drsnatce obecného (Caproidae) v rámci rybolovu zaměřeného na kranase obecného (Trachurus spp.) používajícího pelagické vlečné sítě a mrazírenská plavidla v oblastech ICES VI a VII.
Článek 4
Dokumentace úlovků
Do lodního deníku se zaznamenává množství vypuštěných ryb podle výjimky stanovené v článku 2, jakož i výsledky odebraných vzorků požadovaných podle čl. 2 odst. 5.
Článek 5
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2015 a jeho použitelnost končí dnem 31. prosince 2017.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 20. října 2014.
KOMMISSIONENS DELEGERADE FÖRORDNING (EU) nr 1393/2014
av den 20 oktober 2014
om upprättande av en utkastplan för vissa pelagiska fisken i de nordvästliga vattnen
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1380/2013 av den 11 december 2013 om den gemensamma fiskeripolitiken, om ändring av rådets förordningar (EG) nr 1954/2003 och (EG) nr 1224/2009 och om upphävande av rådets förordningar (EG) nr 2371/2002 och (EG) nr 639/2004 och rådets beslut 2004/585/EG (1), särskilt artikel 15.6 och artikel 18.1 och 18.3, och
av följande skäl:
(1)
Förordning (EU) nr 1380/2013 syftar till att successivt stoppa bruket att kasta fångst överbord inom alla unionens fisken genom att det införs en landningsskyldighet för fångster av arter som omfattas av fångstbegränsningar.
(2)
Genom artikel 15.6 i förordning (EU) nr 1380/2013 ges kommissionen befogenhet att anta utkastplaner genom en delegerad akt för en period om högst tre år, på grundval av gemensamma rekommendationer som tagits fram av medlemsstaterna i samråd med de berörda rådgivande nämnderna.
(3)
Belgien, Frankrike, Förenade kungariket, Irland, Nederländerna och Spanien har ett direkt fiskeriförvaltningsintresse i de nordvästliga vattnen. Dessa medlemsstater har lämnat in en gemensam rekommendation till kommissionen efter samråd med den rådgivande nämnden för pelagiska arter, den rådgivande nämnden för långvandrande arter och den rådgivande nämnden för de nordvästliga vattnen. Vetenskapliga bidrag har erhållits från relevanta vetenskapliga organ. De åtgärder som ingår i den gemensamma rekommendationen är förenliga med bestämmelserna i artikel 15.6 i förordning (EU) nr 1380/2013 och därför bör de, i enlighet med artikel 18.3 i förordning (EU) nr 1380/2013, ingå i denna förordning.
(4)
När det gäller de nordvästliga vattnen bör, enligt artikel 15.1 a i förordning (EU) nr 1380/2013, landningsskyldigheten gälla alla fartyg som deltar i fisket efter små pelagiska arter och efter stora pelagiska arter och som i dessa fisken fångar arter som omfattas av fångstbegränsningar senast från och med den 1 januari 2015.
(5)
I enlighet med den gemensamma rekommendationen bör utkastplanen omfatta fisket efter vissa små och stora pelagiska arter dvs. fisket efter makrill, sill, taggmakrill, blåvitling, trynfisk, guldlax, långfenad tonfisk och skarpsill i Ices-zonerna Vb, VI och VII, från och med den 1 januari 2015.
(6)
Den gemensamma rekommendationen innehåller ett undantag från landningsskyldigheten för makrill och sill som fångas med snörpvad/ringnot på vissa villkor baserade på vetenskapliga belägg för hög överlevnadsgrad i enlighet med artikel 15.4 b i förordning (EU) nr 1380/2013. De vetenskapliga beläggen för hög överlevnadsgrad lämnades av Scheveningengruppen i den gemensamma rekommendationen för en utkastplan för Nordsjön, som hänvisade till en särskild vetenskaplig studie om fiskens överlevnad efter att utan att ha tagits ombord ha släppts tillbaka i havet från vad-/ringnotsfisket. Enligt studien beror överlevnadsnivåerna på den tid som fisken är samlad i nätredskapet och fiskens densitet i nätredskapet, och både samlingstiden och densiteten tenderar att vara begränsade inom dessa fisken. Denna information har granskats av STECF. STECF drog slutsatsen att, förutsatt att resultaten av överlevnadstudierna är representativa för överlevnadsnivåerna vid kommersiellt fiske, borde andelen släppt makrill som överlever sannolikt ligga kring 70 %. Densiteten skulle också vara lägre än den densitet vid vilken dödligheten för sill konstaterades öka. Ett förbud mot att släppa makrill och sill innan nätredskapet helt har tagits ombord på ett fiskefartyg, vilket leder till förlust av död eller döende fisk, fastställs i artikel 19b.2 i rådets förordning (EG) nr 850/98 (2). Undantaget grundat på överlevnadsgrad påverkar inte det gällande förbudet eftersom fisken kommer att släppas i ett skede av fiskeinsatsen där överlevnadsnivån bör vara hög efter att fisken släppts. Därför bör detta undantag ingå i denna förordning.
(7)
Den gemensamma rekommendationen omfattar fyra undantag av mindre betydelse från landningsskyldigheten för vissa fisken och upp till vissa nivåer. De belägg som lagts fram av medlemsstaterna granskades av STECF, som fann att de gemensamma rekommendationerna innehöll motiverade argument vad gäller kostnadsökningen för hanteringen av oönskade fångster, i vissa fall understödda av en kvalitativ kostnadsbedömning. Mot bakgrund av ovanstående och då andra vetenskapliga rön saknas, är det lämpligt att fastställa undantagen av mindre betydelse i enlighet med den procentsats som föreslås i den gemensamma rekommendationen och till nivåer som inte överskrider vad som är tillåtet enligt artikel 15.5 i förordning (EU) nr 1380/2013.
(8)
Undantaget av mindre betydelse för blåvitling (Micromesistius poutassou) på upp till högst 7 % under 2015 och 2016 och 6 % under 2017 av de totala årliga fångsterna inom det industriella pelagiska trålfiske som är inriktat på denna art i Ices-zon VIII och som bereder arten ombord för framställning av surimi, grundar sig på att ökad selektivitet inte kan uppnås och att kostnaderna för hantering av oönskad fångst är oproportionella. STECF drar slutsatsen att undantaget är tillräckligt välmotiverat. Därför bör det berörda undantaget ingå i denna förordning.
(9)
Undantaget av mindre betydelse för långfenad tonfisk (Thunnus alalunga) på upp till högst 7 % under 2015 och 2016 och 6 % under 2017 av de totala årliga fångsterna inom riktat fiske efter långfenad tonfisk med parflyttrål i Ices-zon VII grundar sig på de oproportionella kostnaderna för hanteringen av oönskad fångst. Hanteringskostnader omfattar kostnader för lagring och hantering till havs och på land. STECF nämnde risken för utsortering i sin utvärdering. Detta undantag påverkar dock inte tillämpningen av artikel 19a i förordning (EG) nr 850/98. Därför bör det berörda undantaget ingå i denna förordning.
(10)
För att undvika oproportionella kostnader för hantering av oönskade fångster, t.ex. lagring, arbetskraft, iskylning, och med beaktande av svårigheterna att öka selektiviteten inom det pelagiska fisket efter makrill, taggmakrill och sill i Ices-sektion VIId omfattar den gemensamma rekommendationen ett undantag av mindre betydelse från landningsskyldigheten för detta blandade fiske. Detta undantag grundar sig på vetenskapliga bevis som lagts fram av de medlemsstater som deltar i den gemensamma rekommendationen, och har granskats av STECF. STECF fann att den gemensamma rekommendationen innehåller motiverade kvalitativa argument till stöd för detta undantag som grundar sig på oproportionella kostnader för hantering av oönskad fångst. Därför bör detta undantag ingå i denna förordning.
(11)
Undantaget av mindre betydelse på upp till högst 1 % under 2015 och 0,75 % 2016 av den TAC som gäller för trynfisk (Caproidae) inom fisket efter taggmakrill (Trachurus spp.) med pelagiska frystrålare som använder flyttrålar i Ices-zonerna VI och VII grundar sig på svårigheten att öka selektiviteten och på oproportionella kostnader för hanteringen av oönskad fångst (sortering av önskad fångst från oönskad). STECF drog slutsatsen att undantaget är motiverat med stöd av kvalitativa argument om svårigheterna med att förbättra selektiviteten inom detta fiske och rimliga argument vad gäller extra hanteringskostnader. Därför bör det berörda undantaget ingå i denna förordning.
(12)
För att garantera lämplig kontroll bör särskilda krav på dokumentation om fångster som omfattas av det undantag grundat på överlevnadsgrad som anges i denna förordning fastställas.
(13)
Eftersom åtgärderna i denna förordning direkt påverkar den ekonomiska verksamhet som är knuten till och planeringen av unionsfartygens fiskeår bör denna förordning träda i kraft omedelbart efter dess offentliggörande. Den bör tillämpas från och med den 1 januari 2015 för att vara förenlig med den tidsram som anges i artikel 15 i förordning (EU) nr 1380/2013. I enlighet med artikel 15.6 i den förordningen bör denna förordning gälla i högst tre år.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Syfte
I denna förordning fastställs närmare bestämmelser för genomförandet av den landningsskyldighet som avses i artikel 15.1 i förordning (EU) nr 1380/2013 från och med den 1 januari 2015 i de nordvästliga vattnen enligt definitionen i artikel 4.2 c i den förordningen, i de fisken som anges i bilagan till denna förordning.
Artikel 2
Undantag grundat på överlevnadsgrad
1. Genom undantag från artikel 15.1 i förordning (EU) nr 1380/2013 ska landningsskyldigheten inte gälla för fångster av makrill och sill i snörpvads-/ringnotsfisket i Ices-område VI, om samtliga följande villkor är uppfyllda:
-
Fångsten släpps innan en viss procent (som fastställs i punkterna 2 och 3) av snörpvaden/ringnoten har stängts (nedan kallad upptagningspunkt).
-
Snörpvaden/ringnoten är försedd med synliga bojar som tydligt markerar gränsen för upptagningspunkten.
-
Fartyget och snörpvaden/ringnoten är utrustade med ett elektroniskt system för registrering och dokumentering av när, var och i vilken omfattning snörpvaden/ringnoten har tagits upp för samtliga fiskeinsatser.
2. Upptagningspunkten ska vara 80 % stängning av snörpvaden/ringnoten vid fiske efter makrill och 90 % stängning av snörpvaden/ringnoten vid fiske efter sill.
3. Om det omgärdade stimmet består av en blandning av båda arterna ska upptagningspunkten vara 80 % stängning av snörpvaden/ringnoten.
4. Det ska vara förbjudet att släppa fångster av makrill och sill när redskapet stängts förbi upptagningspunkten.
5. Innan det omgärdade fiskstimmet släpps ska provtagning göras för bedömning av artsammansättning, storlekssammansättning och kvantitet.
Artikel 3
Undantag av mindre betydelse
Genom undantag från artikel 15.1 i förordning (EU) nr 1380/2013 får följande kvantiteter kastas överbord:
a)
För blåvitling (Micromesistius poutassou), upp till högst 7 % under 2015 och 2016 och 6 % under 2017 av de totala årliga fångsterna inom det industriella pelagiska trålfiske som är inriktat på denna art i Ices-zonerna Vb, VI och VII och som bereder arten ombord för framställning av surimi.
b)
För långfenad tonfisk (Thunnus alalunga) upp till högst 7 % under 2015 och 2016 och 6 % under 2017 av de totala årliga fångsterna inom riktat fiske efter långfenad tonfisk med parflyttrål i Ices-område VII.
c)
Upp till högst 3 % under 2015 och 2 % 2016 av de totala årliga fångsterna av makrill (Scomber scombrus) och taggmakrill (Trachurus spp.), sill (Clupea harengus) och vitling (Merlangius merlangus) i det pelagiska fisket med pelagiska trålare med en total längd på högst 25 meter, som använder flyttrålar med inriktning på makrill, taggmakrill och sill i Ices-zon VIId.
d)
Upp till högst 1 % under 2015 och 0,75 % 2016 av den TAC som gäller för trynfisk (Caproidae) inom fisket efter taggmakrill (Trachurus spp.) med pelagiska frystrålare som använder flyttrålar i Ices-zonerna VI och VII.
Artikel 4
Dokumentation av fångster
De kvantiteter fisk som släpps med stöd av de undantag som föreskrivs i artikel 2 och resultaten av den provtagning som krävs enligt artikel 2.5 ska rapporteras i loggboken.
Artikel 5
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska tillämpas från och med den 1 januari 2015 till och med den 31 december 2017.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 20 oktober 2014.