NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 715/2013
ze dne 25. července 2013,
kterým se stanoví kritéria vymezující, kdy měděný šrot přestává být odpadem ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic (1), a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Z vyhodnocení některých toků odpadu vyplývá, že pro recyklační trhy s měděným šrotem by bylo přínosem, kdyby byla vypracována zvláštní kritéria stanovující, kdy měděný šrot získaný z odpadu přestává být odpadem. Tato kritéria by měla zajistit vysokou úroveň ochrany životního prostředí. Neměla by mít vliv na klasifikaci využitelného měděného šrotu jako odpadu platnou ve třetích zemích.
(2)
Podle zpráv Společného výzkumného střediska Evropské komise existuje trh a poptávka po měděném šrotu, který lze použít jako surovinu pro výrobu neželezných kovů. Měděný šrot by proto měl být dostatečně čistý a měl by splňovat příslušné normy nebo specifikace vyžadované hutnictvím neželezných kovů.
(3)
Kritéria stanovující, kdy měděný šrot přestává být odpadem, by měla zajistit, aby měděný šrot získaný procesem využití odpadů splňoval technické požadavky pro hutnictví neželezných kovů, byl v souladu s platnými právními předpisy a normami pro výrobky a neměl celkově nepříznivé dopady na životní prostředí nebo lidské zdraví. Podle zpráv Společného výzkumného střediska Evropské komise navržená kritéria týkající se odpadů používaných jako vstupní materiál pro proces využití, postupů a technik zpracování, jakož i měděného šrotu získaného procesem využití odpadů tyto cíle splňují, protože by měla vést k produkci měděného šrotu bez nebezpečných vlastností a dostatečně prostého složek jiných než měď a nekovových příměsí.
(4)
Za účelem zajištění souladu s těmito kritérii je vhodné stanovit, aby byly vydány informace o měděném šrotu, který přestal být odpadem, a aby byl zaveden systém řízení.
(5)
Budou-li na základě sledování vývoje situace na trhu s měděným šrotem zaznamenány nepříznivé účinky na recyklační trhy s měděným šrotem, zejména pokud jde o dostupnost tohoto šrotu a přístup k němu, může dojít k tomu, že bude nutno tato kritéria přezkoumat.
(6)
S ohledem na to, aby se provozovatelé mohli přizpůsobit těmto kritériím, která stanoví, kdy měděný šrot přestává být odpadem, je vhodné stanovit, aby se toto nařízení použilo až po uplynutí přiměřeně dlouhého období.
(7)
Výbor zřízený podle článku 39 směrnice 2008/98/ES nevydal k opatřením stanoveným tímto nařízením žádné stanovisko, a Komise proto předložila Radě návrh opatření, která mají být přijata, a předala jej Evropskému parlamentu. Rada během dvouměsíční lhůty stanovené článkem 5a rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (2) nerozhodla, a Komise proto návrh bez prodlení předložila Evropskému parlamentu. Evropský parlament proti opatření nevznesl během čtyř měsíců od výše uvedeného předání námitku,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví kritéria určující, kdy měděný šrot přestává být odpadem.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice stanovené směrnicí 2008/98/ES.
Kromě toho se použijí tyto definice:
1)
„měděným šrotem“ se rozumí kovový šrot obsahující převážně měď a slitiny mědi;
2)
„držitelem“ se rozumí fyzická nebo právnická osoba, která je vlastníkem měděného šrotu;
3)
„výrobcem“ se rozumí držitel, který jako první předává měděný šrot jinému držiteli ve stavu, kdy tento měděný šrot přestal být odpadem;
4)
„dovozcem“ se rozumí jakákoliv fyzická či právnická osoba usazená v Unii, která dováží na celní území Unie měděný šrot, který přestal být odpadem;
5)
„kvalifikovanými zaměstnanci“ se rozumí zaměstnanci, kteří jsou na základě svých zkušeností či odborné přípravy kvalifikováni k monitorování a posuzování vlastností měděného šrotu;
6)
„vizuální prohlídkou“ se rozumí prohlídka všech částí dodávky měděného šrotu lidskými smysly nebo za použití jakéhokoli nespecializovaného vybavení;
7)
„dodávkou“ se rozumí určité množství měděného šrotu určeného k přepravě od původce k dalšímu držiteli, které může být uloženo v jedné nebo více přepravních jednotkách, například v kontejnerech.
Článek 3
Kritéria pro měděný šrot
Měděný šrot přestává být odpadem, jsou-li při jeho přepravě od výrobce k dalšímu držiteli splněny všechny tyto podmínky:
1)
měděný šrot získaný procesem využití splňuje kritéria uvedená v oddílu 1 přílohy I;
2)
odpad používaný jako vstupní materiál pro proces využití splňuje kritéria uvedená v oddílu 2 přílohy I;
3)
odpad používaný jako vstupní materiál pro proces využití byl zpracován v souladu s kritérii, která jsou uvedena v oddílu 3 přílohy I;
4)
výrobce vyhověl požadavkům uvedeným v článcích 4 a 5.
Článek 4
Prohlášení o shodě
1. Výrobce nebo dovozce vydají ke každé dodávce měděného šrotu prohlášení o shodě podle vzoru uvedeného v příloze II.
2. Výrobce nebo dovozce předají toto prohlášení o shodě dalšímu držiteli dodávky měděného šrotu. Ponechají si kopii tohoto prohlášení o shodě nejméně jeden rok od data jeho vystavení a na požádání ji předloží příslušným orgánům.
3. Prohlášení o shodě může být v elektronické podobě.
Článek 5
Systém řízení
1. Výrobce zavede vhodný systém řízení umožňující prokázání shody s kritérii, na něž se odkazuje v článku 3.
2. Systém řízení zahrnuje řadu dokumentovaných postupů, které se týkají všech těchto aspektů:
a)
monitorování kvality měděného šrotu získaného procesem využití podle ustanovení oddílu 1 přílohy I (včetně odběru a rozboru vzorků);
b)
účinnosti monitorování záření podle oddílu 1.5 přílohy I;
c)
vstupní kontroly odpadu používaného jako vstupní materiál pro proces využití podle oddílu 2 přílohy I;
d)
monitorování postupů a technik zpracování popsaných v oddíle 3.3 přílohy I;
e)
zpětné vazby od zákazníků, pokud jde o dodržení požadavků na kvalitu měděného šrotu;
f)
vedení záznamů o výsledcích monitorování prováděného podle písmen a) až d);
g)
přezkumu a zlepšování systému řízení;
h)
odborné přípravy zaměstnanců.
3. Systém řízení předepisuje pro každé z kritérií zvláštní monitorovací požadavky, které jsou uvedeny v příloze I.
4. Pokud některý z postupů zpracování uvedených v oddíle 3.3 přílohy I provádí předchozí držitel, zajistí výrobce, aby dodavatel zavedl systém řízení, který je v souladu s požadavky tohoto článku.
5. Subjekt posuzování shody ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 (3), který získal akreditaci v souladu s uvedeným nařízením, nebo environmentální ověřovatel ve smyslu čl. 2 odst. 20 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1221/2009 (4), který je akreditovaný nebo licencovaný v souladu s tímto nařízením, ověří, že systém řízení je ve shodě s požadavky tohoto článku. Toto ověření se provádí vždy jednou za tři roky.
Za ověřovatele s dostatečnou specifickou zkušeností pro výkon ověřování uvedeného v tomto nařízení se považují pouze ověřovatelé s tímto rozsahem akreditace nebo licence podle kódů NACE daných nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1893/2006 (5):
a)
* kód NACE 38 (Shromažďování, zpracování a likvidace odpadu; zpracování odpadu k dalšímu využití) nebo
b)
* kód NACE 24 (Výroba základních kovů), zejména pak kód 24.44 (Výroba mědi).
6. Dovozce od svých dodavatelů požaduje, aby zavedli systém řízení, který splňuje požadavky odstavců 1, 2 a 3 a který ověří nezávislý externí ověřovatel.
Systém řízení u dodavatele musí být certifikován subjektem posuzování shody, který je akreditován jedním z těchto způsobů:
a)
akreditačním subjektem, který pro výkon této činnosti úspěšně prošel vzájemným hodnocením provedeným orgánem uznaným podle článku 14 nařízení (ES) č. 765/2008;
b)
environmentálním ověřovatelem, který získal akreditaci nebo licenci od akreditačního nebo licenčního orgánu v souladu s nařízením (ES) č. 1221/2009, který také podléhá vzájemnému hodnocení podle článku 31 uvedeného nařízení.
Ověřovatelé, kteří chtějí působit ve třetích zemích, musí získat zvláštní akreditaci nebo licenci, a to v souladu se specifikacemi stanovenými v nařízení (ES) č. 765/2008 nebo nařízení (ES) č. 1221/2009, a zároveň v rozhodnutí Komise 2011/832/EU (6).
7. Výrobce svůj systém řízení na požádání zpřístupní příslušným orgánům.
Článek 6
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 25. července 2013.
KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EU) nr 715/2013
av den 25 juli 2013
om kriterier för när kopparskrot upphör att vara avfall enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/98/EG
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/98/EG av den 19 november 2008 om avfall och om upphävande av vissa direktiv (1), särskilt artikel 6.2, och
av följande skäl:
(1)
En bedömning av ett antal avfallsflöden visar att återvinningsmarknaderna för kopparskrot skulle främjas av specifika kriterier som fastställer när kopparskrot som erhållits från avfall upphör att vara avfall. Dessa kriterier skulle ge en hög miljöskyddsnivå. De bör inte påverka tredjeländers klassificering av återvunnet kopparskrot som avfall.
(2)
Rapporter från Europeiska kommissionens gemensamma forskningscentrum har visat att det finns en marknad för och efterfrågan på kopparskrot som råvara i industrin för framställning av icke-järnmetaller. Kopparskrot bör därför vara tillräckligt rent och uppfylla de tillämpliga standarder eller specifikationer som krävs av industrin för framställning av icke-järnmetaller.
(3)
Kriterierna för när kopparskrot upphör att vara avfall bör säkerställa att kopparskrot som härrör från återvinning uppfyller de tekniska kraven i industrin för framställning av icke-järnmetaller, följer gällande lagstiftning och produktstandarder och totalt sett inte leder till negativa följder för miljön eller människors hälsa. Rapporter från Europeiska kommissionens gemensamma forskningscentrum har visat att de föreslagna kriterierna för det avfall som används som råmaterial vid återvinning, för behandlingsprocesser och -metoder samt för det kopparskrot som härrör från återvinning uppfyller dessa mål, eftersom de kan förväntas leda till att man får fram kopparskrot utan farliga egenskaper och tillräckligt fritt från andra metaller än koppar och icke-metalliska föreningar.
(4)
För att säkerställa att kriterierna uppfylls bör uppgifter lämnas om kopparskrot som har upphört att vara avfall och ett ledningssystem införas.
(5)
En översyn av kriterierna kan visa sig nödvändig om skadliga effekter på marknader för materialåtervinning av kopparskrot noteras vid övervakningen av utvecklingen av marknadsvillkoren för kopparskrot, i synnerhet vad gäller tillgänglighet och tillgång på sådant skrot.
(6)
För att göra det möjligt för verksamhetsutövarna att anpassa sig till de kriterier som fastställer när kopparskrot upphör att vara avfall bör en rimlig tidsperiod föreskrivas innan denna förordning börjar tillämpas.
(7)
Den kommitté som inrättats genom artikel 39 i direktiv 2008/98/EG har inte yttrat sig om de åtgärder som föreskrivs i denna förordning, och kommissionen lade därför inför rådet fram ett förslag om åtgärder som även överlämnades till Europaparlamentet. Rådet vidtog inga åtgärder inom den tvåmånadersperiod som föreskrivs i artikel 5a i rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (2), och kommissionen överlämnade därför förslaget till Europaparlamentet utan dröjsmål. Europaparlamentet motsatte sig inte åtgärden inom fyra månader efter överlämnandet.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Syfte
I denna förordning fastställs kriterier för när kopparskrot upphör att vara avfall.
Artikel 2
Definitioner
I denna förordning gäller definitionerna enligt direktiv 2008/98/EG.
Därutöver ska följande definitioner gälla:
1. kopparskrot: metallskrot som huvudsakligen består av koppar och kopparlegeringar.
2. innehavare: den fysiska eller juridiska person som är i besittning av kopparskrot.
3. producent: den innehavare som första gången överför kopparskrot till en annan innehavare efter det att kopparskrotet har upphört att vara avfall.
4. importör: en fysisk eller juridisk person som är etablerad i unionen och som för in kopparskrot som har upphört att vara avfall i unionens tullområde.
5. behörig personal: personal som genom erfarenhet eller utbildning är behörig att övervaka och bedöma kopparskrotets egenskaper.
6. okulärbesiktning: inspektion av kopparskrot som omfattar samtliga delar av en sändning och som utförs med hjälp av mänskliga sinnen eller icke-specialiserad utrustning.
7. sändning: ett parti metallskrot som är avsett för leverans från en producent till en annan innehavare och som kan förvaras i en eller flera transportenheter, exempelvis containrar.
Artikel 3
Kriterier för kopparskrot
Kopparskrot ska upphöra att vara avfall när samtliga följande villkor är uppfyllda vid överföring från producenten till en annan innehavare:
1.
Det kopparskrot som härrör från återvinning uppfyller kriterierna i avsnitt 1 i bilaga I.
2.
Det avfall som används som råmaterial vid återvinning uppfyller kriterierna i avsnitt 2 i bilaga I.
3.
Det avfall som används som råmaterial vid återvinning har behandlats i enlighet med kriterierna i avsnitt 3 i bilaga I.
4.
Producenten har uppfyllt kraven i artiklarna 4 och 5.
Artikel 4
Försäkran om överensstämmelse
1. För varje sändning av kopparskrot ska producenten eller importören utfärda en försäkran om överensstämmelse enligt mallen i bilaga II.
2. Producenten eller importören ska överlämna försäkran om överensstämmelse till nästa innehavare av kopparskrotssändningen. Producenten eller importören ska behålla en kopia av försäkran om överensstämmelse i minst ett år efter utfärdandedagen och ska på begäran överlämna denna till de behöriga myndigheterna.
3. Försäkran om överensstämmelse får göras elektroniskt.
Artikel 5
Ledningssystem
1. Producenten ska införa ett ledningssystem som är lämpligt för att visa att kriterierna i artikel 3 är uppfyllda.
2. Ledningssystemet ska innehålla ett antal dokumenterade förfaranden för var och en av följande aspekter:
a)
Övervakning av kvaliteten på kopparskrot som härrör från återvinning enligt avsnitt 1 i bilaga I (inbegripet provtagning och analys).
b)
Effektiviteten av strålningsövervakning som avses i avsnitt 1.5 i bilaga I.
c)
Acceptanskontroll för avfall som används som råmaterial vid återvinning enligt avsnitt 2 i bilaga I.
d)
Övervakning av de behandlingsprocesser och -metoder som beskrivs i avsnitt 3.3 i bilaga I.
e)
Synpunkter från kunder om huruvida kopparskrotet uppfyller kvalitetskraven.
f)
Registrering av resultaten av den övervakning som utförts enligt a-d.
g)
Granskning och förbättring av ledningssystemet.
h)
Personalutbildning.
3. Ledningssystemet ska även föreskriva de specifika övervakningskrav som anges i bilaga I för varje kriterium.
4. Om någon av de behandlingar som avses i avsnitt 3.3 i bilaga I utförs av en tidigare innehavare ska producenten säkerställa att leverantören inför ett ledningssystem som uppfyller kraven i denna artikel.
5. Ett organ för bedömning av överensstämmelse enligt definitionen i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 765/2008 (3) som har ackrediterats i enlighet med den förordningen, eller en annan miljökontrollant enligt definitionen i artikel 2.20 b i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1221/2009 (4), som har ackrediterats i enlighet med den förordningen, ska kontrollera att ledningssystemet uppfyller kraven i denna artikel. Kontrollen ska utföras vart tredje år.
Endast kontrollörer med följande ackreditering eller tillstånd på grundval av de Nace-koder som anges i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1893/2006 (5) ska anses ha tillräcklig särskild erfarenhet för att utföra de kontroller som avses i denna förordning:
a)
* Nace-kod 38 (Avfallshantering; återvinning) eller
b)
* Nace-kod 24 (Stål- och metallframställning) särskilt inbegripet underkod 24.44 (Framställning av koppar).
6. Importören ska kräva att leverantörerna inför ett ledningssystem som uppfyller kraven i punkterna 1, 2 och 3 och som har kontrollerats av en oberoende extern kontrollant.
Leverantörens ledningssystem ska certifieras av ett organ för bedömning av överensstämmelse som har ackrediterats av något av följande:
a)
Ett ackrediteringsorgan som har godkänts för denna verksamhet i en inbördes utvärdering utförd av det organ som erkänts enligt artikel 14 i förordning (EG) nr 765/2008.
b)
En miljökontrollant som har ackrediterats eller licensierats av ett ackrediterings- eller licensieringsorgan enligt förordning (EG) nr 1221/2009, vilket också genomgått inbördes utvärdering enligt artikel 31 i samma förordning.
Kontrollörer som vill bedriva verksamhet i tredjeländer måste få ett särskilt ackreditering eller licens, i enlighet med specifikationerna i förordning (EG) nr 765/2008 eller förordning (EG) nr 1221/2009 tillsammans med kommissionens beslut 2011/832/EU (6).
7. Producenten ska på begäran ge behöriga myndigheter tillträde till ledningssystemet.
Artikel 6
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska tillämpas från och med 1 januari 2014.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 25 juli 2013.