ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 24. června 2014
o způsobu provádění doložky solidarity Unií
(2014/415/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 222 odst. 3 větu první této smlouvy,
s ohledem na společný návrh Evropské komise a vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Toto rozhodnutí se vztahuje na provádění ustanovení článku 222 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) (dále jen „doložka solidarity“) ze strany Unie. Nevztahuje se na provádění doložky solidarity členskými státy podle čl. 222 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“). Podle Prohlášení (č. 37) k článku 222 Smlouvy o fungování Evropské unie může členský stát zvolit nejvhodnější prostředek ke splnění svého závazku solidarity vůči jinému členskému státu.
(2)
Podle čl. 222 odst. 1 Smlouvy o fungování EU jednají Unie a členské státy společně v duchu solidarity, pokud je některý členský stát cílem teroristického útoku nebo obětí přírodní nebo člověkem způsobné pohromy. Je třeba usilovat o soudržnost a doplňkovost opatření Unie a členských států, a to v zájmu členského státu uplatňujícího doložku solidarity a s cílem předejít zdvojování úsilí. Vzhledem k tomu, že členské státy mají koordinovat svou činnost v Radě, aby splnily své povinnosti ohledně solidarity podle čl. 222 odst. 2 Smlouvy o fungování EU, je vhodné stanovit pro provádění doložky solidarity Unií způsob koordinace v Radě.
(3)
Způsob koordinace v Radě by měl vycházet z opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize, která Rada schválila dne 25. června 2013, v nichž se stanoví, že v rámci integrované politické reakce Unie na krize budou podporována i opatření pro provádění doložky solidarity. Je třeba, aby Rada zejména v případě přezkumu upravila opatření pro integrovanou politickou reakci Unie na krize.
(4)
Provádění doložky solidarity Unií by mělo vycházet v co největší míře ze stávajících nástrojů, zvyšovat účinnost posilováním koordinace a předcházením zdvojování, fungovat bez přidávání dalších zdrojů, poskytovat členským státům jednoduché a jasné rozhraní na úrovni Unie a respektovat pravomoci svěřené jednotlivým orgánům a útvarům Unie.
(5)
Doložka solidarity vyzývá Unii, aby uvedla do pohotovosti veškeré nástroje, které má k dispozici, jako například strategii vnitřní bezpečnosti Evropské unie, mechanismus civilní ochrany Evropské unie zřízený rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1313/2013/EU (1) (dále jen „mechanismus Unie“), rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1082/2013/EU (2) a struktury vytvořené v rámci společné bezpečnostní a obranné politiky (SBOP).
(6)
Rozsah opatření pro provádění doložky solidarity Unií by měl být jasně vymezen.
(7)
Pokud jde o boj proti terorismu, strategickým rámcem pro činnost Unie je Strategie Evropské unie pro boj proti terorismu. K dispozici jsou různé nástroje, jako například nástroje pro posílení ochrany kritických infrastruktur v energetice a dopravě (3). Na základě sdělení Komise nazvaném „Politika EU pro boj proti terorismu: dosažené úspěchy a budoucí úkoly“ byla přijata nejrůznější opatření, jako například akce zaměřené na posilování spolupráce mezi donucovacími orgány, na lepší předcházení radikalizaci, zejména zřízením sítě pro zvyšování povědomí o radikalizaci (Radicalisation Awareness Network), a na omezování přístupu teroristů k finančním prostředkům, jakož i k výbušninám (4) a k chemickým, biologickým, radiologickým a jaderným materiálům, nebo akce zaměřené na zvyšování bezpečnosti výbušnin.
(8)
Mechanismus pro uplatňování opatření podle tohoto rozhodnutí a mechanismus postupného ukončování by měly být vymezeny na úrovni Unie, založeny na žádosti na vysoké politické úrovni, kterou předloží dotčený členský stát či státy, a podporovány prostřednictvím jediného kontaktního místa na úrovni Unie.
(9)
Opatření pro odezvu na úrovni Unie by měla zvyšovat účinnost prostřednictvím posílené koordinace, jež se bude opírat o stávající nástroje.
(10)
Cílem mechanismu Unie je posílení spolupráce mezi členskými státy a Unií a usnadnění koordinace v oblasti civilní ochrany. Rozhodnutím č. 1313/2013/EU bylo zřízeno středisko pro koordinaci odezvy na mimořádné události (dále jen „středisko“), které zajišťuje nepřetržitou provozní kapacitu a slouží členským státům a Komisi při sledování cílů mechanismu Unie.
(11)
Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ) má k dispozici struktury, jež jsou vybaveny know-how v oblasti bezpečnostního zpravodajství a vojenství, jakož i síť delegací, jež rovněž mohou přispět k odezvě na hrozby nebo pohromy na území členských států nebo na krize s vnějším rozměrem. V závislosti na konkrétním případu krize by měly v souladu s příslušnými ustanoveními práva Unie případně přispět i další struktury a agentury Unie v oblasti společné bezpečnostní a zahraniční politiky (SZBP) a SBOP.
(12)
Je-li to s ohledem na naléhavost situace nezbytné a proveditelné, měla by být opatření pro odezvu na úrovni Unie doprovázena přijímáním právních aktů nebo změnou stávajících aktů v souladu s příslušnými ustanoveními Smluv.
(13)
Toto rozhodnutí nemá žádné důsledky v oblasti obrany. Je-li v případě krizové situace zapotřebí přijmout opatření v rámci SZBP nebo SBOP, měla by Rada přijmout rozhodnutí v souladu s příslušnými ustanoveními Smluv.
(14)
Tímto rozhodnutím není dotčen čl. 42 odst. 7 Smlouvy o Evropské unii.
(15)
Ve sdělení Komise nazvaném „Strategie vnitřní bezpečnosti Evropské unie: pět kroků směrem k bezpečnější Evropě“ je jako cíl stanoveno zlepšení odolnosti Unie vůči krizím a katastrofám, a to prostřednictvím řady opatření včetně plného využití doložky solidarity. Jak připomíná Rada ve svých závěrech ze dne 24. a 25. února 2011, zvýšení odolnosti Evropy vůči krizím a katastrofám je zcela zásadní pro další posílení svobody, bezpečnosti a práva v Unii.
(16)
Evropská rada má pravidelně vyhodnocovat hrozby, jimž Unie čelí, tak aby Unie a její členské státy mohly přijímat účinná opatření. Na žádost Evropské rady by také měly být vypracovávány zprávy o konkrétních hrozbách.
(17)
V souladu s čl. 346 odst. 1 písm. a) Smlouvy o fungování EU by neměl být žádný členský stát povinen poskytovat údaje, jejichž zpřístupnění podle jeho názoru odporuje podstatným zájmům jeho bezpečnosti.
(18)
Evropský parlament přijal dne 22. listopadu 2012 usnesení č. 2012/2223 s názvem „Doložky EU o vzájemné obraně a solidaritě: politický a operační rozměr“.
(19)
Toto rozhodnutí respektuje základní práva a je v souladu se zásadami uznávanými v Listině základních práv Evropské unie, a musí být v souladu s těmito právy a zásadami uplatňováno.
(20)
Jelikož cílů tohoto rozhodnutí, totiž provádění doložky solidarity Unií, nemůže být uspokojivě dosaženo členskými státy, ale spíše jich může z důvodu rozsahu a účinků tohoto rozhodnutí být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Obecný cíl a předmět
1. Toto rozhodnutí stanoví pravidla a postupy pro provádění ustanovení článku 222 Smlouvy o fungování EU (dále jen „doložka solidarity“) ze strany Unie.
2. Za účelem zajištění soudržnosti a doplňkovosti činnosti Unie a členských států zajišťuje Rada na politické úrovni koordinaci odezvy na žádost o použití doložky solidarity, přičemž využije opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize. Při provádění opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize poskytuje podporu Generální sekretariát Rady, Komise a ESVČ.
3. Opatření na úrovni Unie, jejichž účelem je poskytovat informace a podporu, vycházejí ze stávajících mechanismů Rady, Komise, ESVČ a agentur Unie. V případě potřeby přispívá vysoký představitel Unie pro zahraniční a bezpečnostní politiku (dále jen „vysoký představitel“) a ESVČ tím, že v oblasti působnosti vysokého představitele přijímají náležité iniciativy a poskytují relevantní informace a podporu.
4. Příslušné nástroje Unie a opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize mají stanoveny vlastní postupy a mohou fungovat před uplatněním opatření pro odezvu podle tohoto rozhodnutí i po jejich postupném ukončení.
5. Opatření podle tohoto rozhodnutí zajišťují těsnější koordinaci mezi odezvou na úrovni Unie a na úrovni členských států.
Článek 2
Oblast působnosti
1. V případě teroristických útoků či přírodních nebo člověkem způsobených pohrom, a to bez ohledu na to, zda mají svůj původ na území členských států, či mimo ně, se toto rozhodnutí použije:
a)
na území členských států, na něž se použijí Smlouvy, včetně pevniny, vnitrozemských vod, teritoriálních vod a vzdušného prostoru;
b)
v případě zasažení infrastruktury (jako jsou ropná a plynová zařízení na moři) v teritoriálních vodách, výlučné ekonomické zóně nebo na kontinentálním šelfu členského státu.
Unie je při uplatňování opatření podle tohoto rozhodnutí a zejména tehdy, když používá nástroje, které má k dispozici, vázána mezinárodním právem a nezasahuje do práv států, které nejsou členy EU.
2. Toto rozhodnutí nemá žádné důsledky v oblasti obrany.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
a)
„pohromou“ situace, která má či může mít závažný dopad na obyvatelstvo, životní prostředí nebo majetek, včetně kulturního dědictví;
b)
„teroristickým útokem“ teroristický trestný čin ve smyslu rámcového rozhodnutí Rady 2002/475/SVV (5), ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2008/919/SVV ze dne 28. listopadu 2008;
c)
„krizí“ pohroma či teroristický útok s tak rozsáhlým dopadem nebo politickým významem, jaký vyžaduje včasnou politickou koordinaci a odezvu na politické úrovni Unie;
d)
„odezvou“ jakékoli opatření přijaté v případě pohromy či teroristického útoku s cílem řešit jejich bezprostřední nepříznivé následky.
Článek 4
Uplatnění doložky solidarity
1. Členský stát zasažený pohromou nebo teroristickým útokem může uplatnit doložku solidarity, pokud poté, co vyčerpá možnosti stávajících prostředků a nástrojů na vnitrostátní a unijní úrovni, dospěje k závěru, že jeho schopnost odezvy nepostačuje k řešení dané krize.
2. Politické orgány zasaženého členského státu se se svou žádostí o uplatnění obrátí na předsednictví Rady. Žádost o uplatnění je prostřednictvím střediska pro koordinaci odezvy na mimořádné události předána rovněž předsedovi Evropské komise.
Článek 5
Opatření pro odezvu na úrovni Unie
1. Jakmile je uplatněna doložka solidarity, Rada zajistí politické a strategické řízení odezvy Unie na uplatnění doložky solidarity, přičemž zohlední pravomoci Komise a vysokého představitele. Za tímto účelem předsednictví Rady ihned aktivuje opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize, pokud se již nepoužívají, a informuje všechny členské státy o uplatnění doložky solidarity.
2. Komise a vysoký představitel v souladu s čl. 1 odst. 3 rovněž:
a)
určí všechny příslušné nástroje Unie, jimiž lze přispět k odezvě na krizi, včetně operativních, politických či finančních nástrojů a struktur, a přijmou veškerá potřebná opatření stanovená v těchto nástrojích;
b)
určí za podpory Vojenského štábu EU vojenské kapacity, jež mohou nejlépe přispět k odezvě na krizi;
c)
určí a navrhnou použití nástrojů a prostředků, jež spadají do působnosti agentur Unie a jež mohou nejlépe přispět k odezvě na krizi;
d)
uvědomí Radu o tom, zda jsou stávající nástroje dostačujícími prostředky pro pomoc zasaženému členskému státu po uplatnění doložky solidarity;
e)
předkládají pravidelné integrované hodnotící a analytické zprávy o situaci, jejichž účelem je poskytnout informace a podporu při koordinaci a rozhodování na politické úrovni v Radě v souladu s článkem 6 tohoto rozhodnutí.
3. Komise a vysoký představitel v případě potřeby předloží v souladu s čl. 1 odst. 3 Radě návrhy týkající se zejména:
a)
rozhodnutí o mimořádných opatřeních, která nejsou stanovena ve stávajících nástrojích,
b)
žádostí o vojenské kapacity nad rámec stávajících opatření pro civilní ochranu, nebo
c)
opatření na podporu rychlé odezvy členských států.
4. Při použití opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize předsednictví Rady zajistí soudržnost jednání Rady a celkové odezvy na politické úrovni EU, včetně vypracování a aktualizace návrhů opatření, přičemž respektuje právo Komise a vysokého představitele na iniciativu v oblasti jejich působnosti. Podporu a poradenství přitom budou předsednictví poskytovat generální sekretariát Rady, Komise a ESVČ a v případě teroristických útoků protiteroristický koordinátor EU. V závislosti na konkrétním případu krize by měly v souladu s příslušnými ustanoveními práva Unie případně přispět i další struktury a agentury Unie v oblasti SZBP a SBOP.
5. Předsednictví Rady informuje o uplatnění doložky solidarity a o hlavních událostech předsedu Evropské rady a předsedu Evropského parlamentu.
6. Po uplatnění doložky solidarity působí středisko pro koordinaci odezvy na mimořádné události jako kontaktní místo s nepřetržitým provozem na úrovni Unie pro kontakt s členskými státy a dalšími zúčastněnými stranami, aniž jsou tím dotčeny stávající povinnosti, které mají Komise a vysoký představitel, a stávající informační sítě. Toto středisko bude ve spolupráci se situačním střediskem EU a dalšími krizovými středisky Unie v souladu s článkem 6 tohoto rozhodnutí usnadňovat vypracovávání integrovaných zpráv týkajících se situačního povědomí a analýzy.
Článek 6
Integrované zprávy týkající se situačního povědomí a analýzy
Integrované zprávy týkající se situačního povědomí a analýzy budou uzpůsobeny potřebám politické úrovně Unie definovaným předsednictvím Rady a poskytnou Radě strategický přehled situace v souladu s opatřeními pro integrovanou politickou reakci EU na krize. V těchto zprávách budou použity ověřené příspěvky poskytnuté dobrovolně členskými státy, Komisí, ESVČ a příslušnými agenturami Unie, jakož i příslušnými mezinárodními organizacemi. V případě uplatnění doložky solidarity v souvislosti s teroristickým útokem budou odděleně prostřednictvím stávajících kanálů zpracovávána vyhodnocení zpravodajských informací.
Článek 7
Postupné ukončení
Postupné ukončení odezvy podle tohoto rozhodnutí se řídí stejným postupem, který je stanoven v čl. 4 odst. 2. Jakmile je členský stát uplatňující doložku solidarity toho názoru, že její uplatňování již není zapotřebí, tuto skutečnost oznámí.
Článek 8
Vyhodnocení hrozeb na úrovni Unie
1. Pro účely pravidelného vyhodnocování hrozeb, kterým Unie čelí, může Evropská rada v případě potřeby požádat Komisi, vysokého představitele a příslušné agentury Unie o vypracování zpráv týkajících se konkrétních hrozeb.
2. Nestanoví-li Evropská rada jinak, musí tyto zprávy vycházet pouze z dostupných hodnocení hrozeb vypracovaných příslušnými orgány, subjekty a agenturami Unie v rámci stávajících opatření a z informací, které dobrovolně poskytují členské státy, přičemž je třeba zabránit zdvojování činností. V případě potřeby se k vypracování těchto zpráv připojí protiteroristický koordinátor EU. V souladu s čl. 346 odst. 1 písm. a) Smlouvy o fungování EU není žádný členský stát povinen poskytovat údaje, jejichž zpřístupnění podle jeho názoru odporuje podstatným zájmům jeho bezpečnosti.
Článek 9
Přezkum
1. Opatření podle tohoto rozhodnutí jsou pravidelně přezkoumávána na základě zjištěných potřeb a v každém případě do 12 měsíců od ukončení jejich uplatňování, a to s cílem zajistit určení a řešení příslušných poznatků. Tento přezkum provádí Rada na základě společné zprávy vypracované Komisí a vysokým představitelem.
2. V případě potřeby lze provést revizi tohoto rozhodnutí. V těchto případech a v souladu s čl. 222 odst. 3 Smlouvy o fungování EU je Radě nápomocen Politický a bezpečnostní výbor a Stálý výbor pro operativní spolupráci v oblasti vnitřní bezpečnosti.
3. Rada může případně upravit opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize, zejména s cílem řešit problémy zjištěné Radou v rámci přezkumu nebo v návaznosti na revizi tohoto rozhodnutí.
Článek 10
Finanční dopady
Veškeré finanční prostředky nezbytné k provádění tohoto rozhodnutí se uvolňují v rámci dohodnutých ročních omezení pro výdaje a v mezích stávajících nástrojů Unie a při dodržení stropů podle víceletého finančního rámce pro jednotlivé roky.
Článek 11
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
V Lucemburku dne 24. června 2014.
RÅDETS BESLUT
av den 24 juni 2014
om närmare bestämmelser för unionens genomförande av solidaritetsklausulen
(2014/415/EU)
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 222.3 första meningen,
med beaktande av det gemensamma förslaget från Europeiska kommissionen och unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik, och
av följande skäl:
(1)
Detta beslut avser unionens genomförande av artikel 222 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) (nedan kallad solidaritetsklausulen). Det avser inte medlemsstaternas genomförande av solidaritetsklausulen i enlighet med artikel 222.2 i EUF-fördraget. Enligt förklaring (nr 37) om artikel 222 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt kan en medlemsstat välja det lämpligaste sättet att uppfylla sitt eget krav på solidaritet med en annan medlemsstat.
(2)
I enlighet med artikel 222.1 i EUF-fördraget ska unionen och medlemsstaterna handla gemensamt i en anda av solidaritet ifall en medlemsstat är föremål för en terroristattack eller offer för en naturkatastrof eller en katastrof orsakad av människan. Överensstämmelse och komplementaritet mellan unionens och medlemsstaternas åtgärder bör eftersträvas, till nytta för den medlemsstat som åberopar solidaritetsklausulen och för att undvika överlappande åtgärder. Eftersom medlemstaterna ska samordna sina åtgärder inom rådet för att uppfylla sina egna krav på solidaritet i enlighet med artikel 222.2 i EUF-fördraget är det lämpligt att fastställa närmare bestämmelser för hur unionens genomförande av solidaritetsklausulen ska samordnas inom rådet.
(3)
Närmare bestämmelser för samordningen inom rådet bör bygga på de EU-arrangemang för integrerad politisk krishantering (nedan kallat IPCR-arrangemangen) som godkändes av rådet den 25 juni 2013, där det anges att IPCR även ska stödja arrangemangen för solidaritetsklausulens genomförande. I synnerhet vid en revidering är det lämpligt att rådet anpassar IPCR-arangemangen.
(4)
Unionens genomförande av solidaritetsklausulen bör i största möjliga utsträckning grunda sig på befintliga instrument, öka effektiviteten genom att förbättra samordningen och undvika dubbelarbete, fungera utan ytterligare resurser, tillhandahålla medlemsstaterna ett enkelt och tydligt gränssnitt på unionsnivå samt bör respekteraden behörighet som varje unionsinstitution och -avdelning tilldelats.
(5)
Solidaritetsklausulen innebär att unionen måste mobilisera alla instrument som står till dess förfogande. Relevanta instrument inbegriper bland annat strategin för inre säkerhet i Europeiska unionen, Europeiska unionens civilskyddsmekanism inrättad genom Europaparlamentets och rådets beslut nr 1313/2013/EU (1) (nedan kallad civilskyddsmekanismen), Europaparlamentets och rådets beslut nr 1082/2013/EU (2) och de strukturer som utarbetats inom ramen för den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken (GSFP).
(6)
Räckvidden för de närmare bestämmelserna för hur unionen ska genomföra säkerhetsklausulen bör vara klart definierad.
(7)
När det gäller kampen mot terrorism utgörs den strategiska ramen för unionens åtgärder av Europeiska unionens strategi för kampen mot terrorism. Det existerar olika instrument, såsom instrument som stärker skyddet av kritisk infrastruktur inom energi och transport (3). Åtgärder har även vidtagits till följd av kommissionens meddelande med titeln EU:s strategi för terrorismbekämpning: viktiga framsteg och kommande utmaningar, exempelvis åtgärder som främjar samarbetet mellan brottsbekämpande myndigheter, stärker förebyggandet av radikalisering, särskilt genom upprättandet av nätverket för kunskapsspridning om radikalisering, och begränsar terroristers tillgång till finansiella medel samt till sprängämnen (4) och kemiska, biologiska, radiologiska och nukleära material, samt åtgärder som förbättrar sprängämnens säkerhet.
(8)
En åberopandemekanism och en utfasningsmekanism för arrangemangen inom ramen för detta beslut bör fastställas på unionsnivå, baserad på en begäran på hög politisk nivå från den eller de berörda medlemsstaterna och understödd av en gemensam kontaktpunkt på unionsnivå.
(9)
Syftet med beredskapsarrangemangen på unionsnivå är att öka effektiviteten genom förstärkt samordning på grundval av befintliga instrument.
(10)
Civilskyddsmekanismen syftar till att förstärka samarbetet mellan medlemsstaterna och unionen och underlätta samordning på civilskyddsområdet. Genom Europaparlamentets och rådets beslut nr 1313/2013/EU för unionen inrättas ett centrum för katastrofberedskap (nedan kallat ERCC) som ska säkerställa att det finns operativ kapacitet dygnet runt och bistå medlemsstaterna och kommissionen i arbetet med att nå civilskyddsmekanismens mål.
(11)
Europeiska utrikestjänsten (nedan kallad utrikestjänsten) förfogar över strukturer med underrättelsetjänster eller militär expertis samt nätverket för delegationer, som också kan bidra till åtgärderna mot hot eller katastrofer på medlemsstaternas territorier eller mot kriser som har en yttre dimension. Beroende på krisen och vad som är lämpligt bör andra strukturer och unionsorgan på området för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (Gusp) inbegripet GSFP tillhandahålla bidrag i överensstämmelse med relevanta bestämmelser i unionsrätten.
(12)
Om det är nödvändigt och genomförbart med tanke på ärendets brådskande natur bör åtgärderna på unionsnivå kompletteras med antagande av nya rättsakter eller ändring av befintliga rättsakter i enlighet med de relevanta bestämmelserna i fördragen.
(13)
Detta beslut kommer inte att ha några försvarspolitiska konsekvenser. Om en kris kräver åtgärder inom ramen för Gusp eller GSFP bör rådet anta ett beslut i enlighet med de relevanta bestämmelserna i fördragen.
(14)
Detta beslut påverkar inte tillämpningen av artikel 42.7 i fördraget om Europeiska unionen.
(15)
I kommissionens meddelande med titeln EU:s strategi för den inre säkerheten i praktiken: Fem steg mot ett säkrare Europa uppställs målet att förbättra unionens förmåga att stå emot kriser och katastrofer genom ett antal åtgärder som bland annat innebär att solidaritetsklausulen utnyttjas till fullo. Som rådet framhöll i sina slutsatser av den 24 och 25 februari 2011 är Europas förmåga att stå emot kriser och katastrofer av avgörande betydelse om friheten, säkerheten och rättvisan i unionen ska kunna stärkas ytterligare.
(16)
Europeiska rådet ska regelbundet utvärdera de hot som unionen utsätts för, så att unionen och dess medlemsstater kan vidta effektiva åtgärder. På Europeiska rådets begäran bör rapporter om specifika hot utarbetas.
(17)
I enlighet med artikel 346.1 a i EUF-fördraget ska ingen medlemsstat vara skyldig att tillhandahålla information vars röjande den anser stå i strid med dess säkerhetsintressen.
(18)
Europaparlamentet antog den 22 november 2012 resolution 2012/2223 med titeln EU:s klausuler om ömsesidigt försvar och solidaritet: politiska och operativa dimensioner.
(19)
Detta beslut respekterar de grundläggande rättigheterna och följer de principer som erkänns i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna och bör tillämpas i enlighet med dessa rättigheter och principer.
(20)
Eftersom målen för detta beslut, nämligen unionens genomförande av solidaritetsklausulen, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna på egen hand utan snarare på grund av åtgärdens omfattning och verkningar kan uppnås bättre på unionsnivå kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta beslut inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Allmänt mål och syfte
1. I detta beslut fastställs regler och förfaranden för unionens genomförande av artikel 222 i EUF-fördraget (nedan kallad solidaritetsklausulen).
2. För att säkerställa samstämmighet och komplementaritet mellan unionens och medlemsstaternas åtgärder ska samordning på politisk nivå av åtgärder till följd av att solidaritetsklausulen åberopats genomföras av rådet, med användning av IPCR-arrangemangen. Stöd till att sköta samordningen av IPCR-arrangemangen ska tillhandahållas av rådets generalsekretariat, kommissionen och utrikestjänsten.
3. Åtgärder på unionsnivå ska baseras på befintliga mekanismer för att tillhandahålla information och ge stöd som finns inom rådet, kommissionen, utrikestjänsten och unionens organ. Unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik (den höga representanten) och utrikestjänsten ska i förekommande fall bidra genom att ta initiativ och lämna relevant information och stöd inom den höga representantens behörighetsområde.
4. Relevanta unionsinstrument och IPCR-arrangemangen ska följa de egna förfarandena och får vara aktiverade före åberopandet och efter utfasningen av åtgärderna enligt detta beslut.
5. Åtgärderna enligt detta beslut ska förbättra effektiviteten genom ökad samordning mellan unionens och medlemsstaternas åtgärder.
Artikel 2
Tillämpningsområde
1. Detta beslut ska tillämpas i händelse av en terroristattack eller naturkatastrof eller katastrof orsakade av människan, oavsett om den har sitt ursprung inom eller utanför medlemsstaternas territorium:
a)
Inom sådant medlemsstatsterritorium som omfattas av fördraget, vilket innebär landareal, inre vatten, territorialvatten och luftrum.
b)
När föremålet är kritisk infrastruktur (till exempel olje- och gasanläggningar offshore) i en medlemsstats territorialvatten, exklusiva ekonomiska zon eller på dess kontinentalsockel.
När unionen tillämpar bestämmelserna enligt detta beslut, framför allt när den mobiliserar sina tillgängliga instrument, ska den vara bunden av folkrätten och får inte inkräkta på ickemedlemsstaters rättigheter.
2. Detta beslut har inga försvarspolitiska konsekvenser.
Artikel 3
Definitioner
I detta beslut avses med
a)
katastrof:
varje situation som har eller kan ha allvarliga konsekvenser för människor, miljö eller egendom, inklusive kulturarv,
b)
terroristattack:
ett terroristbrott enligt definitionen i rådets rambeslut 2002/475/RIF (5),
c)
kris:
katastrof eller terroristattack med så vittomfattande följder eller politisk betydelse att snabb politisk samordning och snabba åtgärder på politisk unionsnivå krävs,
d)
insats:
varje åtgärd som vidtas i händelse av en katastrof eller en terroristattack för att motverka de direkta negativa konsekvenserna av katastrofen eller attacken.
Artikel 4
Åberopande av solidaritetsklausulen
1. I händelse av en katastrof eller en terroristattack får den medlemsstat som berörs åberopa solidaritetsklausulen om den, efter att ha uttömt de möjligheter som befintliga medel och verktyg erbjuder på nationell nivå och unionsnivå, bedömer att krisen tydligt överstiger de insatsresurser som är tillgängliga för den.
2. De politiska myndigheterna i den medlemsstat som berörs ska rikta sitt åberopande till ordförandeskapet för rådet. Åberopandet ska även riktas till Europeiska kommissionens ordförande genom ERCC.
Artikel 5
Beredskapsarrangemang på unionsnivå
1. När solidaritetsklausulen väl har åberopats ska rådet säkerställa den politiska och strategiska inriktningen på unionens åtgärder till följd av åberopandet av solidaritetsklausulen, med fullt beaktande av kommissionens och den höga representantens befogenheter. I detta syfte ska rådets ordförandeskap omedelbart aktivera IPCR-arrangemangen, om dessa inte redan används, och på så vis informera alla medlemsstater om att solidaritetsklausulen har åberopats.
2. När solidaritetsklausulen har åberopats ska kommissionen och den höga representanten i enlighet med artikel 1.3
a)
identifiera alla relevanta unionsinstrument som bäst kan bidra till att bemöta krisen, inbegripet sektorspecifika, operativa, politiska eller finansiella instrument och strukturer, och vidta alla nödvändiga åtgärder som tillhandahålls inom ramen för dessa instrument,
b)
identifiera militär kapacitet som bäst kan bidra till att bemöta krisen med stöd av EU:s militära stab,
c)
identifiera och föreslå användning av instrument och resurser som tillhör ansvarsområdet för unionsorgan och som bäst kan bidra till att bemöta krisen,
d)
ge rådet råd om huruvida befintliga instrument räcker till för att bistå den medlemsstat som berörs efter det att klausulen har åberopats,
e)
regelbundet utarbeta samlade läges- och analysrapporter som underlag och stöd för samordning och beslutsfattande på politisk nivå i rådet i enlighet med artikel 6 i detta beslut.
3. Vid behov ska kommissionen och den höga representanten i enlighet med artikel 1.3 lägga fram förslag för rådet, särskilt vad gäller
a)
beslut om undantagsåtgärder som inte omfattas av befintliga instrument,
b)
begäranden om militära resurser utöver vad som är möjligt inom det befintliga civilskyddssamarbetet, eller
c)
åtgärder till stöd för snabba åtgärder av medlemsstaterna.
4. Rådets ordförandeskap ska, med användning av IPCR-arrangemangen, säkerställa överensstämmelse i rådets hantering och det övergripande gensvaret från unionens politiska nivå, bland annat när det gäller utarbetande och uppdatering av förslag till åtgärder, med respekt för kommissionens och den höga representantens initiativrätt på respektive behörighetsområde. Ordförandeskapet ska därvid få stöd och råd av rådets generalsekretariat, kommissionen och Europeiska utrikestjänsten samt, i händelse av terroristattacker, av EU:s samordnare för kampen mot terrorism. Beroende på krisen och vad som är lämpligt ska strukturer och unionsorgan på området för Gusp/GSFP tillhandahålla bidrag i överensstämmelse med relevanta bestämmelser i unionslagstiftningen.
5. Rådets ordförandeskap kommer att informera Europeiska rådets ordförande och Europaparlamentets ordförande om att solidaritetsklausulen har åberopats och om viktigare händelser.
6. När solidaritetsklausulen åberopas ska ERCC dygnet runt fungera som central kontaktpunkt på unionsnivå för medlemsstaternas behöriga myndigheter och andra berörda parter, utan att det påverkar kommissionens eller den höga representantens befintliga ansvarsområden eller befintliga informationsnätverk. ERCC kommer att underlätta utarbetandet av de samlade läges- och analysrapporterna, i samarbete med EU:s lägescentral och andra unionskriscenter i enlighet med artikel 6 i detta beslut.
Artikel 6
Samlade läges- och analysrapporter
De samlade läges- och analysrapporterna ska skräddarsys efter de behov på politisk unionsnivå som rådets ordförandeskap fastställer och ska ge en strategisk överblick över situationen inom rådet i enlighet med IPCR-arrangemangen. Dessa rapporter ska sammanställa validerade bidrag som frivilligt gjorts tillgängliga av medlemsstaterna, kommissionen, utrikestjänsten och berörda unionsorgan, samt relevanta internationella organisationer. I händelse av ett åberopande avseende en terroristattack ska underrättelsebedömningar och informationsmöten hanteras separat genom befintliga kanaler.
Artikel 7
Utfasning
Utfasningen av åtgärderna enligt detta beslut ska följa samma förfarande som föreskrivs i artikel 4.2. Den medlemsstat som har åberopat solidaritetsklausulen ska, så snart den bedömer att åberopandet inte längre behövs, ange detta.
Artikel 8
Utvärderingav hotbild på unionsnivå
1. Europeiska rådet får begära att kommissionen, den höga representanten och unionsorganen i förekommande fall utarbetar rapporter om specifika hot, i syfte att regelbundet utvärdera de hot unionen står inför.
2. Såvida inte Europeiska rådet har angett något annat ska dessa rapporter uteslutande grundas på tillgängliga hotbedömningar som sammanställts av unionens relevanta institutioner, organ och byråer inom ramen för befintliga arrangemang samt på information som tillhandahållits frivilligt av medlemsstaterna, utan dubbelarbete. EU:s samordnare för kampen mot terrorism ska när det är lämpligt medverka till utarbetandet av dessa rapporter. I enlighet med artikel 346.1 a i EUF-fördraget ska ingen medlemsstat vara skyldig att tillhandahålla information vars röjande den anser stå i strid med dess säkerhetsintressen.
Artikel 9
Översyn
1. Arrangemangen inom ramen för detta beslut ska ses över regelbundet i enlighet med fastställda behov, och i varje fall inom tolv månader från och med det att åberopandet av dem har upphört, för att säkerställa att relevanta erfarenheter identifieras och tas tillvara. Denna översyn ska genomföras vid rådet på grundval av en gemensam rapport som utarbetats av kommissionen och den höga representanten.
2. Vid behov får detta beslut ses över. I så fall och i enlighet med artikel 222.3 i EUF-fördraget ska rådet bistås av kommittén för utrikes- och säkerhetspolitik och ständiga kommittén för operativt samarbete i frågor som rör den inre säkerheten.
3. Vid behov får rådet anpassa IPCR-arrangemangen, i synnerhet för att beakta de behov som identifierats av rådet inom ramen för översynen eller till följd av en översyn av detta beslut.
Artikel 10
Finansiella återverkningar
Alla finansiella resurser som krävs för genomförandet av detta beslut ska frigöras inom de överenskomna årliga utgiftsramarna och i enlighet med tillämpningsområdet för befintliga unionsinstrument och respektera de årliga taken för den fleråriga budgetramen.
Artikel 11
Ikraftträdande
Detta beslut träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Utfärdat i Luxemburg den 24 juni 2014.