SMĚRNICE RADY 2013/1/EU
ze dne 20. prosince 2012,
kterou se mění směrnice 93/109/ES, pokud jde o některá pravidla pro výkon práva být volen ve volbách do Evropského parlamentu občanů Unie, kteří mají bydliště v některém členském státě a nejsou jeho státními příslušníky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 22 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
v souladu se zvláštním legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Právo každého občana Unie volit a být volen ve volbách do Evropského parlamentu v členském státě, kde má bydliště, je zakotveno v čl. 20 odst. 2 písm. b) Smlouvy o fungování Evropské unie a v čl. 39 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie. Pravidla pro výkon tohoto práva stanoví směrnice Rady 93/109/ES ze dne 6. prosince 1993, kterou se stanoví pravidla pro výkon práva volit a být volen ve volbách do Evropského parlamentu občanů Unie, kteří mají bydliště v některém členském státě a nejsou jeho státními příslušníky (2).
(2)
V souvislosti s volbami v letech 2004 a 2009 vypracovala Komise zprávu ze dne 12. prosince 2006 a zprávu ze dne 27. října 2010 o uplatňování směrnice 93/109/ES, z nichž vyplynulo, že je třeba změnit některá ustanovení uvedené směrnice.
(3)
Směrnice 93/109/ES stanoví, že každý občan Unie, který je zbaven práva být volen buď podle právních předpisů členského státu bydliště, nebo právních předpisů členského státu původu, je vyloučen z výkonu tohoto práva ve volbách do Evropského parlamentu konaných v členském státě bydliště. Za tímto účelem směrnice 93/109/ES stanoví, že občan Unie, který předkládá svou kandidaturu v členském státě, jehož není státním příslušníkem, musí předložit písemné potvrzení příslušných správních orgánů členského státu původu dokládající, že v uvedeném členském státě není zbaven práva být volen nebo že žádná taková nezpůsobilost není těmto orgánům známa.
(4)
Obtíže, se kterými se tito občané Unie setkávají při zjišťování orgánů zmocněných k vydání tohoto písemného potvrzení a při jeho získávání v přiměřené lhůtě, představují překážku pro výkon práva být volen a přispívají k malému zapojení občanů Unie jako kandidátů ve volbách do Evropského parlamentu v členském státě bydliště.
(5)
Povinnost, aby tito občané předkládali toto písemné potvrzení, by se proto měla zrušit a měla by být nahrazena prohlášením potvrzujícím, že dotčená osoba nebyla zbavena práva být volen ve volbách do Evropského parlamentu, jež by mělo být součástí čestného prohlášení, které musí kandidáti učinit při předložení své kandidatury.
(6)
Členský stát bydliště by měl mít za povinnost oznámit členskému státu původu tato prohlášení, aby tak ověřil, že kandidát pocházející z Unie nebyl v členském státě původu zbaven práva být volen ve volbách do Evropského parlamentu. Po obdržení tohoto oznámení by členský stát původu měl členskému státu bydliště poskytnout příslušné informace ve lhůtě umožňující účinně posoudit přípustnost kandidatury.
(7)
Skutečnost, že členský stát původu neposkytne tyto informace včas, by neměla vést k odepření práva účastnit se voleb jako kandidát v členském státě bydliště. V případě, že jsou příslušné informace poskytnuty později, by měl členský stát bydliště pomocí vhodných opatření a v souladu s postupy stanovenými jeho vnitrostátním právem zajistit, aby občané Unie zbavení ve svém členském státě původu práva být voleni, kteří byli zapsáni do příslušného seznamu nebo kteří již byli zvoleni, nemohli být zvoleni nebo nemohli vykonávat svůj mandát.
(8)
Vzhledem k tomu, že řízení o přípustnosti kandidatury občana některého členského státu v jiném členském státě nutně vyžaduje ve srovnání s jeho vlastními státními příslušníky další kroky ze strany správních orgánů, měly by mít členské státy možnost stanovit pro občany Unie, kteří nejsou jejich státními příslušníky, pro předložení kandidatury lhůtu, která je odlišná od lhůty stanovené pro kandidáty, kteří jsou jejich státními příslušníky. Lhůty se mohou lišit pouze do té míry, v jaké je to nezbytné a přiměřené, aby informace z členského státu původu mohly být zohledněny ve lhůtě dostatečné pro případné odmítnutí žádosti o kandidaturu ještě před jmenováním kandidátů. Stanovení této zvláštní lhůty by nemělo mít vliv na lhůty pro splnění povinností jiných členských států týkajících se vydání oznámení v souladu se směrnicí 93/109/ES.
(9)
Za účelem usnadnění komunikace mezi vnitrostátními orgány by členské státy měly určit jedno kontaktní místo odpovědné za oznamování informací o těchto kandidátech.
(10)
Za účelem zajištění efektivnějšího zjišťování totožnosti kandidátů zapsaných v seznamech svého členského státu původu i v seznamech členského státu bydliště by měl být seznam údajů, které by měly být vyžadovány od občanů Unie při podávání žádosti o kandidaturu v členském státě bydliště, doplněn o datum a místo jejich narození a jejich poslední adresu bydliště v členském státě původu.
(11)
Členské státy se v souladu se Společným politickým prohlášením členských států a Komise ze dne 28. září 2011 o informativních dokumentech zavázaly, že v odůvodněných případech doplní oznámení o opatřeních přijatých k provedení směrnice ve vnitrostátním právu o jeden či více dokumentů, které objasňují vztah mezi jednotlivými ustanoveními směrnice a příslušnými částmi vnitrostátních nástrojů přijatých k provedení směrnice ve vnitrostátním právu. Ve vztahu k této směrnici považuje normotvůrce předložení těchto dokumentů za odůvodněné.
(12)
Směrnice 93/109/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 93/109/ES se mění takto:
1)
Článek 6 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Každý občan Unie, který má bydliště v některém členském státě, jehož není státním příslušníkem, a který je individuálním soudním nebo správním rozhodnutím, za předpokladu, že toto správní rozhodnutí může být předmětem soudního přezkumu, zbaven práva být volen buď podle právních předpisů členského státu bydliště, nebo právních předpisů členského státu původu, je vyloučen z výkonu tohoto práva v členském státě bydliště ve volbách do Evropského parlamentu.“;
b)
odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. Členský stát bydliště ověří, zda občané Unie, kteří vyjádřili přání využít své právo být volen v tomto státě, nebyli tohoto práva zbaveni v členském státě původu individuálním soudním nebo správním rozhodnutím, za předpokladu, že toto správní rozhodnutí může být předmětem soudního přezkumu.“;
c)
doplňují se nové odstavce, které znějí:
„3. Pro účely odstavce 2 tohoto článku členský stát bydliště oznámí členskému státu původu prohlášení uvedené v čl. 10 odst. 1. Informace, které má členský stát původu k dispozici, jsou za tímto účelem jakýmkoli vhodným způsobem poskytnuty do pěti pracovních dnů od obdržení oznámení nebo, pokud je to možné a pokud o to požádá členský stát bydliště, ve lhůtě kratší. Tyto informace smějí obsahovat pouze údaje naprosto nezbytné pro provádění tohoto článku a smějí být použity pouze k tomuto účelu.
Pokud členský stát bydliště informace neobdrží ve stanovené lhůtě, musí být kandidatura přesto přijata.
4. Popírají-li poskytnuté informace obsah prohlášení, přijme členský stát bydliště bez ohledu na to, zda informace obdrží ve stanovené lhůtě nebo v pozdější fázi, vhodná opatření v souladu s vnitrostátním právem, aby dotyčné osobě zabránil kandidovat, nebo pokud to není možné, aby zabránil, aby tato osoba byla zvolena či aby vykonávala svůj mandát.
5. Členské státy určí kontaktní místo pro přijímání a předávání informací nezbytných pro uplatňování odstavce 3. Oznámí Komisi název tohoto kontaktního místa a kontaktní údaje na něj, jakož i veškeré jejich aktualizace či změny. Komise vede seznam kontaktních míst a zpřístupní ho členským státům.“
2)
Článek 10 se mění takto:
a)
odstavec 1 písmeno a) se nahrazuje tímto:
„a)
jeho státní příslušnost, datum a místo narození, poslední adresu v členském státě původu a adresu ve volebním obvodu členského státu bydliště;“;
b)
v odstavci 1 se doplňuje nové písmeno, které zní:
„d)
prohlášení, že v členském státě původu nebyl individuálním soudním nebo správním rozhodnutím, za předpokladu, že toto správní rozhodnutí může být předmětem soudního přezkumu, zbaven práva být volen.“;
c)
odstavec 2 se zrušuje.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 28. ledna 2014. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 20. prosince 2012.
RÅDETS DIREKTIV 2013/1/EU
av den 20 december 2012
om ändring av direktiv 93/109/EG med avseende på vissa närmare bestämmelser för valbarhet vid val till Europaparlamentet för unionsmedborgare som är bosatta i en medlemsstat där de inte är medborgare
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 22.2,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
med beaktande av Europaparlamentets yttrande (1),
i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande, och
av följande skäl:
(1)
Varje unionsmedborgares rösträtt och valbarhet vid val till Europaparlamentet i den medlemsstat där han eller hon är bosatt fastställs i artikel 20.2 b i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt och i artikel 39.1 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. I rådets direktiv 93/109/EG av den 6 december 1993 om fastställande av närmare bestämmelser för rösträtt och valbarhet vid val till Europaparlamentet för unionsmedborgare som är bosatta i en medlemsstat där de inte är medborgare (2) fastställs villkor för utövandet av denna rättighet.
(2)
Kommissionens rapporter av den 12 december 2006 och av den 27 oktober 2010 om tillämpningen av direktiv 93/109/EG vid valet till Europaparlamentet 2004 och valet 2009 har visat att vissa bestämmelser i direktiv 93/109/EG behöver ändras.
(3)
I direktiv 93/109/EG fastställs att unionsmedborgare som har förlorat sin valbarhet enligt bosättningsmedlemsstatens eller hemmedlemsstatens lagstiftning inte ska kunna utöva denna rätt i bosättningsmedlemsstaten vid val till Europaparlamentet. För det ändamålet föreskrivs det i direktiv 93/109/EG att en unionsmedborgare, vid inlämnandet av sin ansökan om att kandidera i en annan medlemsstat än hemmedlemsstaten, ska lämna ett intyg från de behöriga myndigheterna i hemmedlemsstaten om att den berörda personen inte har förlorat sin valbarhet i hemmedlemsstaten eller att denna diskvalifikationsgrund inte är för handen såvitt de vet.
(4)
De svårigheter som en sådan medborgare har haft när det gäller att få besked om vilka myndigheter som är behöriga att utfärda detta intyg och att få intyget i tid hindrar utövandet av rätten att kandidera och bidrar till att det är så få unionsmedborgare som kandiderar i val till Europaparlamentet i den medlemsstat där de är bosatta.
(5)
Skyldigheten för dessa medborgare att lämna in ett sådant intyg bör därför avskaffas och ersättas med ett uttalande som bekräftar att den berörda personen inte har förlorat sin valbarhet vid val till Europaparlamentet, vilket inkluderas i den försäkran som dessa medborgare är skyldiga att avge som en del i deras ansökan.
(6)
Bosättningsmedlemsstaten bör vara skyldig att anmäla en sådan försäkran till hemmedlemsstaten för att kontrollera huruvida unionsmedborgaren faktiskt har förlorat sin valbarhet vid val till Europaparlamentet i hemmedlemsstaten. Vid mottagandet av en sådan anmälan bör hemmedlemsstaten tillställa bosättningsstaten relevant information inom en tidsfrist som möjliggör en faktisk bedömning av kandidatens valbarhet.
(7)
Om hemmedlemsstaten underlåter att lämna denna information i tid bör detta inte leda till att valbarheten i bosättningsmedlemsstaten går förlorad. Om den relevanta informationen lämnas i ett senare skede bör bosättningsmedlemsstaten, genom lämpliga åtgärder och i enlighet med förfarandena i dess nationella lagstiftning, säkerställa att en unionsmedborgare som förlorat sin valbarhet i sin hemmedlemsstat och som registrerat sig i röstlängden eller som redan blivit vald förhindras att väljas eller att utöva sitt mandat.
(8)
Med hänsyn till att förfarandet för prövning i en medlemsstat med nödvändighet kräver ytterligare administrativa åtgärder när det gäller en medborgare i en annan medlemsstat än när det gäller medborgare i den medlemsstaten, bör det vara möjligt för medlemsstaterna att fastställa en annan tidsfrist för inlämnande av ansökningar om kandidatur av unionsmedborgare som inte är egna medborgare än den tidsfrist som fastställts för de egna medborgarna. Alla skillnader med avseende på tidsfrister bör begränsas till vad som är nödvändigt och proportionellt för att anmälan av informationen från hemmedlemsstaten i god tid ska kunna beaktas för att avslå en ansökan innan kandidaterna nomineras. Fastställandet av en sådan särskild tidsfrist bör inte påverka tidsfristerna för andra medlemsstaters skyldighet att lämna anmälningar i enlighet med direktiv 93/109/EG.
(9)
För att underlätta kommunikationen mellan nationella myndigheter bör medlemsstaterna utse en kontaktpunkt som ansvarar för anmälningar om information med avseende på sådana kandidater.
(10)
För att säkerställa en effektivare identifiering av kandidater som är registrerade i röstlängden i både hemmedlemsstaten och bosättningsmedlemsstaten bör förteckningen över de uppgifter som krävs av unionsmedborgare vid inlämnandet av en ansökan om kandidatur i bosättningsmedlemsstaten inkludera medborgarens födelsedatum, födelseort och senaste bosättningsadress i hemmedlemsstaten.
(11)
I enlighet med medlemsstaternas och kommissionens gemensamma politiska förklaring av den 28 september 2011 om förklarande dokument har medlemsstaterna åtagit sig att, i de fall detta är berättigat, låta anmälan av införlivandeåtgärder åtföljas av ett eller flera dokument som förklarar förhållandet mellan de olika delarna i ett direktiv och motsvarande delar i de nationella instrumenten för införlivande. Med avseende på detta direktiv anser lagstiftaren att översändandet av sådana dokument är berättigat.
(12)
Direktiv 93/109/EG bör därför ändras i enlighet med detta.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Direktiv 93/109/EG ska ändras på följande sätt:
1.
Artikel 6 ska ändras på följande sätt:
a)
Punkt 1 ska ersättas med följande:
”1. Unionsmedborgare som bor i en medlemsstat utan att vara medborgare där och som genom ett rättsligt avgörande eller administrativt beslut, förutsatt att det senare kan bli föremål för rättsmedel, har förlorat sin valbarhet enligt bosättningsmedlemsstatens eller hemmedlemsstatens lagstiftning, ska inte vara valbara till Europaparlamentet.”
b)
Punkt 2 ska ersättas med följande:
”2. Bosättningsmedlemsstaten ska kontrollera om unionsmedborgare som uttryckt en önskan om att utöva sin valbarhet i den medlemsstaten inte har förlorat den rätten i hemmedlemsstaten genom ett rättsligt avgörande eller administrativt beslut, förutsatt att det senare kan bli föremål för rättsmedel.”
c)
Följande punkter ska läggas till:
”3. Vid tillämpning av punkt 2 i denna artikel ska bosättningsmedlemsstaten anmäla den försäkran som avses i artikel 10.1 till hemmedlemsstaten. För det ändamålet ska hemmedlemsstaten inom fem arbetsdagar från det att anmälan mottogs, eller om bosättningsmedlemsstaten begär det och så är möjligt inom kortare tid, på lämpligt sätt lämna de upplysningar av betydelse som finns tillgängliga. Dessa upplysningar får endast omfatta vad som är strikt nödvändigt för tillämpningen av denna artikel och får inte utnyttjas för något annat ändamål.
Om bosättningsmedlemsstaten inte får dessa upplysningar inom tidsfristen ska den som önskar utöva sin valbarhet ändå godtas.”
4. Om upplysningarna visar att försäkran innehåller oriktiga uppgifter, ska bosättningsmedlemsstaten, oavsett om upplysningarna lämnas inom tidsfristen eller senare, vidta lämpliga åtgärder i enlighet med sin nationella lagstiftning för att hindra att personen i fråga utövar sin valbarhet eller, om detta inte är möjligt, antingen hindra personen från att väljas eller från att utöva sitt mandat.
5. Medlemsstaterna ska utse en kontaktpunkt med uppgift att ta emot och förmedla de uppgifter som är nödvändiga för att tillämpa punkt 3. De ska meddela kommissionen namn och kontaktuppgifter för denna kontaktpunkt och all uppdaterad information eller ändringar avseende denna. Kommissionen ska föra en förteckning över kontaktpunkterna och göra den tillgänglig för medlemsstaterna.”
2.
Artikel 10 ska ändras på följande sätt:
a)
Punkt 1 a ska ersättas med följande:
”a)
sin nationalitet, födelsedatum, födelseort, den senaste adressen i hemmedlemsstaten och adressen på bosättningsmedlemsstatens valterritorium,”
b)
Följande led ska läggas till i punkt 1:
”d)
att han eller hon inte genom ett rättsligt avgörande eller administrativt beslut, förutsatt att det senare kan bli föremål för rättsmedel, har förlorat sin valbarhet i hemmedlemsstaten.”
c)
Punkt 2 ska utgå.
Artikel 2
1. Medlemsstaterna ska sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 28 januari 2014. De ska genast underrätta kommissionen om detta.
När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
2. Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
Artikel 3
Detta direktiv träder i kraft dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Artikel 4
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.
Utfärdat i Bryssel den 20 december 2012.