NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 1125/2014
ze dne 19. září 2014,
kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/17/EU, pokud jde o regulační technické normy týkající se minimální peněžní částky pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelné záruky pro zprostředkovatele úvěru
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2014/17/ЕU ze dne 4. února 2014 o smlouvách o spotřebitelském úvěru na nemovitosti určené k bydlení a o změně směrnic 2008/48/ES a 2013/36/EU a nařízení (EU) č. 1093/2010 (1), a zejména na čl. 29 odst. 2 písm. a) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle čl. 29 odst. 2 písm. a) směrnice 2014/17/EU musí mít zprostředkovatelé úvěru pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání na územích, kde nabízejí služby, nebo jinou srovnatelnou záruku splnění závazku z porušení povinné péče při výkonu povolání.
(2)
I když povinnost pro zprostředkovatele úvěru v odvětví hypoték mít pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelnou záruku je na úrovni Unie novým regulatorním požadavkem, v některých členských státech uvedený požadavek existuje na národní úrovni. Uvedené jurisdikce se zkušenostmi s požadavky na pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání vykazují nepochybně největší podíly zprostředkovaných hypotečních úvěrů po celé Unii a letité významné pronikání zprostředkovatelů úvěru na trh, a v důsledku toho rovněž sledují konkrétnější přístup k regulaci tohoto odvětví. Proto by pravidla Unie týkající se minimální částky pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelné záruky měla být založena na zkušenostech uvedených jurisdikcí, pokud jde o určení nejvhodnějšího přístupu pro výpočet uvedené minimální částky.
(3)
Uvedený přístup by byl vhodný pro celou Unii, včetně jurisdikcí s menšími trhy s hypotečními úvěry. A sice z toho důvodu, že pohledávky za zprostředkovateli úvěru nekorelují s částkou podkladových hypotečních úvěrů, která se může po celé Unii značně lišit, ale jsou založeny na konceptu porušení povinné péče při výkonu povolání, u něhož se výsledné újmy liší mnohem méně.
(4)
Ustanovení čl. 29 odst. 2 písm. a) třetí pododstavec směrnice 2014/17/EU vyžaduje přezkoumání minimální peněžní částky pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelné záruky v pravidelných intervalech. V budoucnu by se tudíž mohly ke stanovení úrovně uvedených povinností pro zprostředkovatele úvěru stát vhodnějšími jiné možnosti nebo metody, zejména budou-li k dispozici další historické údaje a větší zkušenosti z dohledu v souvislosti s fungováním pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání.
(5)
Pro jasné stanovení minimální peněžní částky pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelné záruky a pro zajištění harmonizovanějšího přístupu po celé Unii by bylo vhodné stanovit uplatnění uvedené minimální částky na jednu pojistnou událost a za rok. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/92/ES (2) stanoví požadavek na minimální částku pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelné záruky za rok a na jednu pojistnou událost. Většina zprostředkovatelů, kteří vykonávají zprostředkování pojištění, i jejich pojistitelé jsou tedy obeznámeni s tímto přístupem, a proto je vhodné zavést podobný systém pro zprostředkovatele úvěru. Většina členských států, jejichž vnitrostátní právní předpisy vyžadují, aby zprostředkovatelé úvěru měli pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání, nadto tento přístup využívá rovněž. Pravidla pro pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání pro zprostředkovatele úvěru by tudíž měla také navrhnout takové rozlišení mezi částkou za rok a na jednu pojistnou událost.
(6)
Toto nařízení vychází z návrhů regulačních technických norem, které Evropský orgán pro bankovnictví předložil Komisi.
(7)
Evropský orgán pro bankovnictví uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (3),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Minimální peněžní částka pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelné záruky, které musí mít zprostředkovatelé úvěru podle čl. 29 odst. 2 písm. a) prvního pododstavce směrnice 2014/17/EU, činí:
a)
460 000 EUR na každou jednotlivou pojistnou událost;
b)
celkem 750 000 eur na všechny pojistné události za kalendářní rok.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 19. září 2014.
KOMMISSIONENS DELEGERADE FÖRORDNING (EU) nr 1125/2014
av den 19 september 2014
om komplettering av Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/17/EU vad avser tekniska standarder för tillsyn i fråga om minimibelopp för kreditförmedlares yrkesmässiga ansvarsförsäkring eller jämförbara garanti
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/17/ЕU av den 4 februari 2014 om konsumentkreditavtal som avser bostadsfastighet och om ändring av direktiven 2008/48/EG och 2013/36/EU och förordning (EU) nr 1093/2010 (1), särskilt artikel 29.2 a andra stycket, och
av följande skäl:
(1)
Enligt artikel 29.2 a i direktiv 2014/17/EU ska kreditförmedlare ha en yrkesmässig ansvarsförsäkring för det geografiska område där de tillhandahåller tjänster eller annan jämförbar garanti mot skadeståndsansvar på grund av fel eller försumlighet i verksamheten.
(2)
Även om kravet på kreditförmedlare i hypoteksbranschen att ha yrkesmässig ansvarsförsäkring eller jämförbar garanti är ett nytt tillsynskrav på unionsnivå, finns detta krav redan på nationell nivå i vissa medlemsstater. Det är just jurisdiktioner med erfarenhet av krav på yrkesmässig ansvarsförsäkring som har de största marknadsandelarna av förmedlad hypoteksförsäljning i hela unionen, kreditförmedlarna har där sedan länge penetrerat marknaden och i dessa jurisdiktioner går man följaktligen också mer specifikt till väga för att reglera denna sektor. Unionens regler om minimibelopp för yrkesmässig ansvarsförsäkring eller jämförbar garanti bör därför bygga på erfarenheterna från dessa jurisdiktioner när det gäller att fastställa lämpligaste sätt att beräkna nämnda minimibelopp.
(3)
Detta tillvägagångssätt vore lämpligt för unionen som helhet, även i jurisdiktioner med mindre hypotekslånemarknader. Orsaken till detta är att skadeståndskrav gentemot kreditförmedlare inte korrelerar till det bakomliggande hypotekslånebeloppet, som kan variera kraftigt inom unionen, utan grundas på fel eller försumlighet i verksamheten, vars menliga inverkan varierar mycket mindre.
(4)
Enligt artikel 29.2 a tredje stycket i direktiv 2014/17/EU ska minimibeloppet för den yrkesmässiga ansvarsförsäkring eller jämförbar garanti regelbundet ses över. Följaktligen kan möjligen andra alternativ eller metoder i framtiden lämpa sig mer för att fastställa nivån på dessa skyldigheter för kreditförmedlare, främst när mer data samlats in och mer erfarenhet vunnits genom tillsynen av hur den yrkesmässiga ansvarsförsäkringen fungerar.
(5)
För att tydligt stipulera minimibeloppet för den yrkesmässiga ansvarsförsäkringen eller jämförbara garantin och se till att tillvägagångssättet blir mer harmoniserat i hela unionen bör detta minimibelopp lämpligen specificeras per skadeståndskrav och per år. I Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/92/EG (2) fastställs ett krav på ett minimibelopp per år och per skada för den yrkesmässiga ansvarsförsäkringen eller jämförbara garantin. De flesta förmedlare av försäkringar är liksom sina försäkringsgivare väl förtrogna med det tillvägagångsättet varför ett liknande system lämpligen för inrättas för kreditförmedlare. Vidare går flertalet medlemsstater vars nationella lagstiftning kräver att kreditförmedlare har ansvarsförsäkring också till väga på det sättet. Reglerna om yrkesmässig ansvarsförsäkring för kreditförmedlare bör därför också innehålla en sådan åtskillnad mellan per år och per skada.
(6)
Denna förordning grundar sig på det förslag till tekniska tillsynsstandarder som Europeiska bankmyndigheten har lagt fram för kommissionen.
(7)
EBA har genomfört ett öppet offentligt samråd om de förslag till tekniska standarder för tillsyn som denna förordning grundar sig på, analyserat de möjliga kostnaderna och fördelarna och begärt ett yttrande från den bankintressentgrupp som inrättats i enlighet med artikel 37 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1093/2010 (3).
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Minimibelopp avseende den för kreditförmedlare obligatoriska yrkesmässiga ansvarsförsäkring eller jämförbara garanti som avses i artikel 29.2 a första stycket i direktiv 2014/17/EU ska vara:
a)
460 000 euro för varje enskild skada,
b)
totalt 750 000 euro per kalenderår för alla skador.
Artikel 2
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 19 september 2014.