NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 234/2014
ze dne 11. března 2014,
kterým se zřizuje nástroj partnerství pro spolupráci s třetími zeměmi
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 2, čl. 209 odst. 1 a čl. 212 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2)
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Unie by měla usilovat o rozvíjení vztahů a budování partnerství s třetími zeměmi. Toto nařízení představuje nový a doplňkový nástroj, který přímo podporuje vnější politiky Unie a rozšiřuje partnerství v oblasti spolupráce a politický dialog na oblasti a témata stojící mimo rámec rozvojové spolupráce. Navazuje na zkušenosti získané s průmyslovými zeměmi a se zeměmi a územími s vysokými příjmy na základě nařízení Rady (ES) č. 1934/2006 (3).
(2)
Oblast spolupráce podle zeměpisných programů s rozvojovými zeměmi, územími a regiony podle finančního nástroje pro rozvojovou spolupráci zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1905/2006 (4) je téměř výhradně omezena na financování opatření, jež mají splňovat kritéria pro oficiální rozvojovou pomoc stanovená Výborem pro rozvojovou pomoc Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD).
(3)
V průběhu posledního desetiletí Unie soustavně posilovala dvoustranné vztahy s celou řadou průmyslových a jiných zemí a území s vysokými nebo středními příjmy z různých regionů světa.
(4)
Unie potřebuje finanční nástroj v oblasti zahraniční politiky s celosvětovou působností umožňující financovat opatření, která nemusejí být způsobilá pro oficiální rozvojovou pomoc, ale která mají zásadní význam z hlediska prohlubování a upevňování vztahů Unie s dotčenými třetími zeměmi, a to zejména prostřednictvím politického dialogu a rozvoje partnerství. Tento nový, z hlediska působnosti a cílů inovativní nástroj by měl vytvořit příznivé prostředí pro prohloubení vztahů mezi Unií a příslušnými třetími zeměmi a prosazovat stěžejní zájmy Unie.
(5)
V zájmu Unie je prohlubovat vztahy a dialog se zeměmi, u nichž má Unie strategický zájem na rozšiřování vazeb, zejména s rozvinutými a rozvojovými zeměmi, které hrají stále důležitější úlohu v mezinárodním obchodu, ale i v rámci globální správy, zahraniční politiky, mezinárodní ekonomiky, vícestranných fór a subjektů, jako jsou skupiny G8 a G20, a při řešení problémů globálního významu.
(6)
Je třeba, aby Unie vybudovala komplexní partnerství s novými aktéry na mezinárodní scéně s cílem podporovat stabilní mezinárodní řád podporující začlenění, usilovat o společné globální veřejné statky, prosazovat stěžejní zájmy Unie a zlepšit informovanost o Unii v těchto zemích.
(7)
Oblast působnosti tohoto nařízení by měla být celosvětová, aby bylo možné náležitým způsobem podpořit opatření v oblasti spolupráce s cílem rozvíjet vztahy s kteroukoli zemí, u níž má Unie strategické zájmy, v souladu s cíli tohoto nařízení.
(8)
V zájmu Unie je pokračovat v prosazování dialogu a spolupráce se zeměmi, které již nejsou způsobilé pro dvoustranné programy v rámci nástroje pro rozvojovou spolupráci zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 233/2014 (5) (dále jen „nástroj pro rozvojovou spolupráci“).
(9)
Mimoto je v zájmu Unie mít otevřené celosvětové instituce, které budou založeny na účinném multilateralismu, a k tomuto cíli směřovat.
(10)
Podle tohoto nařízení by Unie měla podporovat provádění vnějšího rozměru strategie nastíněné ve sdělení Komise ze dne 3. března 2010 nazvaném „Evropa 2020: Strategie pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění“ (dále jen „strategie Evropa 2020“) propojením tří pilířů: hospodářského, sociálního a ekologického. Toto nařízení by mělo zejména podporovat cíle související s globálními otázkami, například se změnou klimatu, zabezpečením dodávek energie a účinným využíváním zdrojů, přechodem na ekologičtější ekonomiku, vědou, inovacemi a konkurenceschopností, mobilitou, obchodem a investicemi, hospodářskými partnerstvími, spoluprací s třetími zeměmi v oblasti podnikání, zaměstnanosti a regulace a s lepším přístupem na trh pro podniky z Unie, včetně internacionalizace malých a středních podniků. Mělo by rovněž prosazovat veřejnou diplomacii, spolupráci ve vzdělávacích a akademických záležitostech a informační činnosti.
(11)
Zejména boj proti změně klimatu je považován za jednu z největších globálních výzev, jíž Unie a širší mezinárodní společenství čelí. Změna klimatu je oblast, která naléhavě vyžaduje přijetí opatření na mezinárodní úrovni a v jejímž rámci dosažení cílů Unie vyžaduje spolupráci s partnerskými zeměmi. Unie by tudíž měla zintenzivnit úsilí o prosazování celosvětového konsensu v tomto ohledu. V souladu se sdělením Komise ze dne 29. června 2011 nazvaným „Rozpočet - Evropa 2020“, které Unii vyzývá ke zvýšení podílu jejího rozpočtu vyčleněného na záležitosti klimatu na nejméně 20 %, by toto nařízení mělo přispět k dosažení tohoto cíle.
(12)
Nadnárodní otázky, jako je zhoršování stavu životního prostředí a přístup k surovinám a vzácným zeminám a jejich udržitelné využití, vyžadují inkluzivní přístup založený na pravidlech.
(13)
Unie je odhodlána napomoci s plněním globálních cílů pro rok 2020 v oblasti biologické rozmanitosti a předložit související strategii pro mobilizaci zdrojů.
(14)
Unie je odhodlána podporovat ve vztazích se svými partnery z celého světa důstojnou práci pro všechny, jakož i ratifikovat a účinně provádět mezinárodně uznané pracovní normy a mnohostranné dohody o ochraně životního prostředí.
(15)
Významným strategickým zájmem Unie je oživit růst a zaměstnanost prosazováním spravedlivého a otevřeného obchodu a investic na mnohostranné i dvoustranné úrovni a podporou sjednávání a provádění obchodních a investičních dohod, jichž je Unie stranou. Podle tohoto nařízení by Unie měla přispívat k vytváření bezpečného prostředí pro zvýšený počet obchodních a investičních příležitostí po celém světě pro podniky z Unie, a to s důrazem na malé a střední podniky, mimo jiné podporou spolupráce v oblasti právních předpisů a jejich sbližování, prosazováním mezinárodních norem, zlepšováním ochrany práv duševního vlastnictví a vyvíjením snahy o odstranění bezdůvodných překážek bránících v přístupu na trh.
(16)
Podle článku 21 Smlouvy o Evropské unii má činnost Unie na mezinárodní scéně spočívat na zásadách, které se uplatnily při jejím založení, jejím rozvoji a jejím rozšiřování a které hodlá podporovat v ostatním světě, tedy na zásadách demokracie, právního státu, univerzálnost a nedělitelnost lidských práv a základních svobod, úcty k lidské důstojnosti, na zásadách rovnosti a solidarity a na dodržování zásad Charty Organizace spojených národů a mezinárodního práva.
(17)
Unie by měla usilovat o co nejúčinnější využití dostupných zdrojů k optimalizaci dopadu své vnější činnosti. Toho by mělo být dosahováno soudržností a doplňkovostí nástrojů Unie pro vnější činnost, jakož i vytvářením synergie mezi tímto nařízením, ostatními nástroji pro financování vnější činnost a dalšími politikami Unie. To by mělo dále vést ke vzájemnému posílení programů navržených na základě těchto nástrojů.
(18)
V zájmu zviditelnění pomoci Unie u občanů přijímajících zemí a občanů Unie by měla být vhodným způsobem případně zajištěna cílená komunikace a poskytování informací.
(19)
K dosažení cílů tohoto nařízení je nezbytné uplatňovat diferencovaný a flexibilní přístup vůči klíčovým partnerským zemím s ohledem na jejich hospodářskou, sociální a politickou situaci, jakož i na zvláštní zájmy, politické priority a strategie Unie, a zároveň zachovat schopnost zasáhnout v případě potřeby kdekoli na světě. Unie by měla uplatňovat komplexní přístup k zahraniční politice včetně odvětvových politik Unie.
(20)
Aby se zvýšila účinnost závazku Unie prosazovat a hájit své zájmy ve vztazích s třetími zeměmi, měla by Unie být schopna pružně a včas reagovat na vznikající nebo nepředvídané potřeby přijímáním zvláštních opatření, na která se nevztahují víceleté orientační programy.
(21)
Cíle tohoto nařízení by vždy, když je to možné a vhodné, měly být plněny za konzultace příslušných partnerů a zúčastněných stran včetně organizací občanské společnosti a místních orgánů s přihlédnutím k významu jejich úlohy.
(22)
Vnější činnost Unie v rámci tohoto nařízení by měla přispívat k jasným výsledkům (včetně výsledné činnosti, výstupů a dopadů) v zemích přijímajících pomoc Unie. Pokud je to možné a vhodné, měly by být výsledky vnější činnosti Unie a účinnost nástroje zřízeného tímto nařízením sledovány a hodnoceny pomocí předem vymezených, jasných a transparentních ukazatelů, které jsou případně vypracovány pro každou dotčenou zemi, jsou měřitelné a jsou přizpůsobeny specifickým rysům a cílům tohoto nástroje.
(23)
Akce v rámci tohoto nařízení by měly v příslušných případech patřičně zohledňovat usnesení a doporučení Evropského parlamentu.
(24)
Za účelem přizpůsobení oblasti působnosti tohoto nařízení rychle se vyvíjející realitě v třetích zemích by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o priority vymezené v příloze. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(25)
K zajištění jednotných podmínek pro provádění tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (6). S ohledem na povahu těchto prováděcích aktů, zejména jejich politické zaměření a finanční dopady, by se při jejich přijímání měl použít přezkumný postup, s výjimkou technických prováděcích opatření malého finančního rozsahu.
(26)
Společná pravidla a postupy pro provádění nástrojů Unie pro financování vnější činnost jsou stanoveny v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2014 (7).
(27)
Toto nařízení stanoví finanční krytí na celou dobu své použitelnosti, které představuje pro Evropský parlament a Radu hlavní referenční částku při ročním rozpočtovém procesu ve smyslu bodu 17 interinstitucionální dohody ze dne 2. prosince. 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení (8).
(28)
Organizaci a fungování Evropské služby pro vnější činnost stanoví rozhodnutí Rady 2010/427/EU (9).
(29)
Jelikož cílů tohoto nařízení, zejména zřízení nástroje partnerství pro spolupráci se třetími zeměmi, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich, z důvodu rozsahu, může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o EU. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(30)
Je vhodné uvést dobu použitelnosti tohoto nařízení do souladu s dobou použitelnosti nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 (10). Proto by se toto nařízení mělo použít od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a cíle
1. Tímto nařízením se zřizuje nástroj partnerství pro spolupráci s třetími zeměmi (dále jen „nástroj partnerství“) k prosazování a podpoře zájmů Unie a společných zájmů. Nástroj partnerství podporuje opatření, která účinně a pružně reagují na cíle spolupráce vyplývající z dvoustranných, regionálních či vícestranných vztahů Unie s třetími zeměmi, řeší problémy globálního významu a zajišťuje odpovídající návaznost na rozhodnutí přijatá na vícestranné úrovni.
2. Opatření financovaná podle nástroje partnerství odrážejí tyto specifické cíle Unie:
a)
podpora strategií partnerství pro dvoustrannou, regionální a meziregionální spolupráci Unie prosazováním politického dialogu a rozvíjením kolektivního přístupu a reakce na problémy globálního významu. Dosažení tohoto cíle se měří mimo jiné pokrokem, kterého dosáhly klíčové partnerské země v boji proti změně klimatu nebo při prosazování norem Unie v oblasti životního prostředí;
b)
provádění mezinárodního rozměru strategie Evropa 2020. Dosažení tohoto cíle se měří podle zavádění politik a cílů strategie Evropa 2020 v klíčových partnerských zemích;
c)
zlepšování přístupu na trhy partnerských zemí a oživení obchodu, investic a obchodních příležitostí pro podniky z Unie a současně odstranění překážek bránících v přístupu na trh a k investicím prostřednictvím spolupráce v oblasti hospodářských partnerství, obchodu a regulace. Dosažení tohoto cíle se měří podílem zahraničního obchodu Unie s klíčovými partnerskými zeměmi a obchodními a investičními toky do partnerských zemí, na které se konkrétně zaměřují akce, programy a opatření podle tohoto nařízení;
d)
posílení všeobecného chápání a viditelnosti Unie a její úlohy na světové scéně prostřednictvím veřejné diplomacie, mezilidských kontaktů, spolupráce ve vzdělávacích a akademických záležitostech, spolupráce mezi skupinami odborníků a informačních činností k prosazování hodnot a zájmů Unie. Dosažení tohoto cíle lze měřit mimo jiné průzkumy veřejného mínění či hodnoceními.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení podporuje především opatření spolupráce se zeměmi, u nichž má Unie strategický zájem na rozšiřování vazeb, zejména s rozvinutými a rozvojovými zeměmi, které hrají stále významnější úlohu v globálních záležitostech, mimo jiné i v zahraniční politice, mezinárodním hospodářství a obchodu, na mnohostranných fórech a v globální správě a při řešení problémů globálního významu nebo tam, kde má Unie jiné významné zájmy.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, pro spolupráci podle tohoto nařízení mohou být způsobilé všechny třetí země, regiony a území.
Článek 3
Obecné zásady
1. Unie usiluje o podporu, rozvoj a konsolidaci zásad demokracie, rovnosti, dodržování lidských práv a základních svobod a zásady právního státu, na nichž je založena, prostřednictvím dialogu a spolupráce s třetími zeměmi.
2. Pro zvýšení působnosti pomoci Unie se při utváření spolupráce s třetími zeměmi podle potřeby uplatňuje diferencovaný a flexibilní přístup s ohledem na jejich hospodářskou, sociální a politickou situaci a rovněž na zvláštní zájmy, politické priority a strategie Unie.
3. Unie prosazuje soudržný vícestranný přístup ke globálním problémům a podporuje spolupráci s mezinárodními a regionálními organizacemi a subjekty, včetně mezinárodních finančních institucí, agentur, fondů a programů Organizace spojených národů a jiných dvoustranných dárců.
4. Při provádění tohoto nařízení ve fázích tvorby politiky, strategického plánování a programování a provádění opatření je cílem Unie zajistit celistvost a soudržnost s jinými oblastmi její vnější činnosti, zejména s nástrojem pro rozvojovou spolupráci, jakož i s jinými příslušnými politikami Unie.
5. Opatření financovaná podle tohoto nařízení vycházejí případně z politik spolupráce stanovených v nástrojích, jako jsou dohody, prohlášení a akční plány dohodnuté mezi Unií a příslušnými mezinárodními organizacemi nebo mezi Unií a dotčenými třetími zeměmi a regiony.
Opatření financovaná podle tohoto nařízení zahrnují také oblasti spojené s prosazováním zvláštních zájmů, politických priorit a strategií Unie.
6. Podpora Unie podle tohoto nařízení se provádí v souladu s nařízením (EU) č. 236/2014.
Článek 4
Programování a orientační přidělení finančních prostředků
1. Komise přijímá víceleté orientační programy přezkumným postupem podle čl. 16 odst. 3 nařízení (EU) č. 236/2014.
2. Víceleté orientační programy stanoví strategické nebo společné zájmy a priority Unie, specifické cíle a očekávané výsledky. V případě zemí nebo regionů, pro něž byl stanoven společný rámcový dokument, který stanoví komplexní strategii Unie, vycházejí víceleté orientační programy z tohoto dokumentu.
3. Víceleté orientační programy uvádějí rovněž prioritní oblasti zvolené pro financování Unií a vymezují orientační přidělení finančních prostředků, a to celkově, podle prioritní oblasti a podle partnerské země nebo skupiny partnerských zemí na dané období, včetně účasti na globálních iniciativách. Tyto částky mohou být případně vyjádřeny v podobě rozpětí.
4. Víceleté orientační programy mohou stanovit částku finančních prostředků, která nepřesahuje 5 % celkové částky a není přidělena na žádnou prioritní oblast ani žádné partnerské zemi nebo skupině zemí. Tyto finanční prostředky se přidělí na závazky v souladu s čl. 2 odst. 2, 3 a 5 nařízení (EU) č. 236/2014.
5. V řádně odůvodněných, závažných a naléhavých případech může být ke změně víceletých orientačních programů použit postup podle čl. 16 odst. 4 nařízení (EU) č. 236/2014.
6. Pokud jde o dosažení cílů stanovených v odstavci 1, může Komise při spolupráci Unie s třetími zeměmi zohlednit zeměpisnou blízkost nejvzdálenějších regionů a zámořských zemí a území Unie.
7. Při veškerém programování nebo přezkumech programů probíhajících po zveřejnění zprávy o přezkumu v polovině období podle článku 17 nařízení (EU) č. 236/2014 (dále jen „zpráva o přezkumu v polovině období“) se zohlední její výsledky, zjištění a závěry.
Článek 5
Tematické priority
Komise je zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 6 měnící tematické priority, jež má pomoc Unie podle tohoto nařízení sledovat, stanovených v příloze tohoto nařízení. Komise zejména do 31. března 2018 přijme akt v přenesené pravomoci, kterým se mění příloha tohoto nařízení v návaznosti na zveřejnění zprávy o přezkumu v polovině období a na základě doporučení v ní obsažených.
Článek 6
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 5 je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 5 je svěřena Komisi na dobu použitelnosti tohoto nařízení.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 5 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 5 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty uvědomí Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 7
Výbor
Komisi je nápomocen Výbor pro nástroj partnerství. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 8
Finanční krytí
1. Finanční krytí pro provádění tohoto nařízení na období 2014-2020 činí 954 765 000 EUR.
Roční rozpočtové prostředky schvaluje Evropský parlament a Rada v mezích víceletého finančního rámce.
2. V souladu s čl. 18 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1288/2013 (11) se za účelem podpory mezinárodního rozměru vysokoškolského vzdělávání z různých nástrojů pro financování vnější činnosti (nástroje pro rozvojovou spolupráci, evropského nástroje sousedství zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 232/2014 (12), nástroje předvstupní pomoci (NPP II) zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 231/2014 (13) a nástroje partnerství) přiděluje orientační částka ve výši 1 680 000 000 EUR na opatření v oblasti mobility ve vzdělávání do partnerských zemí nebo z partnerských zemí ve smyslu nařízení (EU) č. 1288/2013 a na spolupráci a politický dialog s orgány, institucemi a organizacemi z těchto zemí. Použití těchto finančních prostředků se řídí nařízením (EU) č. 1288/2013.
Finanční prostředky se poskytnou ve dvou víceletých přídělech, z nichž první se bude vztahovat první čtyři roky, druhý pak na zbývající tři roky. S přidělením těchto finančních prostředků počítá víceleté orientační programování stanovené v tomto nařízení v souladu se zjištěnými potřebami a prioritami dotčených zemí. V případě závažných nepředvídaných okolností nebo významných politických změn mohou být tyto příděly přehodnoceny s souladu s prioritami vnější činnosti Unie.
3. Akce v oblasti působnosti nařízení (EU) č. 1288/2013 jsou financovány v rámci nástroje partnerství pouze v případě, že nejsou způsobilé pro financování v rámci jiných nástrojů pro financování vnější činnosti a doplňují nebo posilují jiné iniciativy podle tohoto nařízení.
Článek 9
Evropská služba pro vnější činnost
Toto nařízení se uplatňuje v souladu s rozhodnutím 2010/427/EU.
Článek 10
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014 do dne 31. prosince 2020.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 11. března 2014.
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 234/2014
av den 11 mars 2014
om inrättande av ett partnerskapsinstrument för samarbete med tredjeländer
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 207.2, 209.1 och 212.2,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
med beaktande av Regionkommitténs yttrande (1),
i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och
av följande skäl:
(1)
Unionen bör sträva efter att utveckla förbindelser och bygga partnerskap med tredjeländer. Denna förordning utgör ett nytt och kompletterande instrument som direkt understöder unionens yttre politik och utvidgar samarbetspartnerskapen och den politiska dialogen till områden och ämnen utanför utvecklingssamarbete. Det bygger vidare på erfarenheterna i samband med industriländer och höginkomstländer och territorier enligt rådets förordning (EG) nr 1934/2006 (3).
(2)
Samarbetet inom ramen för de geografiska program med utvecklingsländer, territorier och regioner som fastställs genom finansieringsinstrumentet för utvecklingssamarbete, inrättat genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1905/2006 (4), har nästan uteslutande begränsats till finansiering av åtgärder som har utformats för att uppfylla de kriterier för offentligt utvecklingsbistånd (ODA) som fastställts av OECD:s kommitté för utvecklingsbistånd (OECD/DAC).
(3)
Under det senaste årtiondet har unionen konsekvent stärkt sina bilaterala förbindelser med ett stort antal industriländer och andra höginkomst- eller medelinkomstländer och höginkomst- eller medelinkomstterritorier i olika delar av världen.
(4)
Unionen behöver ett utrikespolitiskt finansiellt instrument med global täckning, som tillåter finansiering av åtgärder som kanske inte kan betraktas som ODA men som är av stor betydelse för att fördjupa och befästa unionens förbindelser med de berörda tredjeländerna, särskilt genom politisk dialog och utvecklandet av partnerskapet. Det nya instrumentet, som är innovativt med avseende på tillämpningsområde och mål, bör stärka de strategiska partnerskapen och skapa gynnsamma förutsättningar för en fördjupad förbindelse mellan unionen och berörda tredjeländer, samt bör främja unionens kärnintressen.
(5)
Det ligger i unionens intresse att fördjupa sina förbindelser och sin dialog med länder med vilka unionen har ett strategiskt intresse av att främja förbindelser, framför allt utvecklade länder och utvecklingsländer som spelar en allt viktigare roll i internationella frågor, däribland i global styrning, utrikespolitik, den internationella ekonomin, multilaterala forum och organ som G8 och G20, och av att bemöta globala utmaningar.
(6)
Unionen behöver bygga upp heltäckande partnerskap med nya aktörer på den internationella arenan för att kunna främja en stabil internationell ordning för alla, eftersträva globala kollektiva nyttigheter, främja unionens kärnintressen och öka kunskapen om unionen i dessa länder.
(7)
Denna förordnings tillämpningsområde bör omfatta hela världen för att, efter behov, möjliggöra stöd till samarbetsåtgärder för att stärka förbindelserna med alla de länder i vilka unionen har strategiska intressen, i enlighet med denna förordnings mål.
(8)
Det ligger i unionens intresse att fortsätta att främja dialog och samarbete med länder som inte längre omfattas av bilaterala program inom ramen instrumentet för utvecklingssamarbete inrättat genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 233/2014 (5) (nedan kallat instrumentet för utvecklingssamarbete).
(9)
Det ligger vidare i unionens intresse att ha inkluderande globala institutioner som grundas på faktisk multilateralism och att arbeta för det målet.
(10)
Enligt denna förordning bör unionen stödja genomförandet av den yttre dimensionen i den strategi som kommissionen beskriver i sitt meddelande av den 3 mars 2010 med titeln Europa 2020: En strategi för smart och hållbar tillväxt för alla (nedan kallad Europa 2020), som sammanför de tre pelarna ekonomi, samhälle och miljö. I synnerhet bör denna förordning stödja mål som gäller globala frågor, såsom klimatförändringen, energitrygghet och resurseffektivitet, övergången till en grönare ekonomi, vetenskap, innovation och konkurrenskraft, rörlighet, handel och investeringar, ekonomiska partnerskap, samarbete med tredjeländer om företagande, sysselsättning och tillsyn samt förbättrat marknadstillträde för företag från unionen, inbegripet internationaliseringen av små och medelstora företag. Den bör även främja offentlig diplomati, samarbete inom utbildningsområdet och det akademiska området och upplysningsverksamhet.
(11)
Bekämpning av klimatförändringen erkänns i synnerhet som en av de stora globala utmaningar som unionen och det bredare internationella samfundet står inför. Klimatförändringen är ett område där internationella åtgärder krävs utan dröjsmål och där samarbete med partnerländer fordras för att unionens klimatmål ska uppnås. Unionen bör därför intensifiera sina ansträngningar för att främja globalt samförstånd på detta område. I enlighet med kommissionens meddelande av den 29 juni 2011 med titeln En budget för Europa 2020, som uppmanar unionen att öka den klimatrelaterade andelen av dess budget till minst 20 %, bör denna förordning bidra till att uppnå det målet.
(12)
Gränsöverskridande utmaningar, såsom miljöförstöring samt tillgång till och hållbar användning av råvaror och sällsynta jordartsmetaller, kräver en regelbaserad, inkluderande strategi.
(13)
Unionen har som åtagande att bidra till att uppfylla de globala 2020-målen för biologisk mångfald och den tillhörande strategin för resursmobilisering.
(14)
Unionens åtagande gentemot sina partner i hela världen är att främja anständigt arbete för alla, samt ratificering och effektivt genomförande av internationellt erkända arbetsnormer och multilaterala miljööverenskommelser.
(15)
Ett viktigt strategiskt intresse för unionen är att stärka tillväxten och sysselsättningen genom att främja rättvis och öppen handel och rättvisa och öppna investeringar på multilateral och bilateral nivå samt genom att stödja förhandlingarna om och genomförandet av handels- och investeringsavtal som unionen är part i. Inom ramen för denna förordning bör unionen bidra till att skapa ett säkert klimat för ökade handels- och investeringsmöjligheter i hela världen för företag från unionen, inte minst för små och medelstora företag, bland annat genom att stödja samarbete och konvergens på regleringsområdet, främja internationella standarder, förbättra skyddet av immateriella rättigheter och verka för ett upphävande av obefogade hinder för marknadstillträde.
(16)
I enlighet med artikel 21 i fördraget om Europeiska unionen (EU-fördraget) ska unionens åtgärder i internationella sammanhang utgå från de principer som har legat till grund för dess egen tillblivelse, utveckling och utvidgning och som den strävar efter att föra fram i resten av världen: demokrati, rättsstaten, de mänskliga rättigheternas och grundläggande friheternas universalitet och odelbarhet, respekt för människors värde, jämlikhet och solidaritet samt respekt för principerna i FN-stadgan och i folkrätten.
(17)
Unionen bör sträva efter den mest effektiva användningen av tillgängliga resurser i syfte att optimera effekterna av sina yttre åtgärder. Detta bör uppnås genom samstämmighet och komplementaritet mellan unionens instrument för yttre åtgärder samt genom skapande av synergieffekter mellan denna förordning, andra instrument för finansiering av yttre åtgärder och annan unionspolitik. Detta bör vidare leda till ömsesidigt förstärkande av de program som planeras inom ramen för instrumenten för finansiering av yttre åtgärder.
(18)
För att säkerställa synligheten för unionens stöd bland mottagarländernas medborgare och unionsmedborgarna bör om lämpligt riktad kommunikation och information förmedlas genom lämpliga medel.
(19)
För att uppnå denna förordnings mål krävs ett mångsidigt och flexibelt tillvägagångssätt med viktiga partnerländer, där hänsyn tas till deras ekonomiska, sociala och politiska sammanhang, samt till unionens särskilda intressen, politiska prioriteringar och strategier, samtidigt som kapaciteten att ingripa överallt i världen närhelst så krävs behålls. Unionen bör tillämpa en övergripande strategi inom utrikespolitiken inbegripet inom unionens sektorspolitik.
(20)
För att effektivare uppfylla sitt åtagande att främja och försvara sina intressen i sina förbindelser med tredjeländer, bör unionen på ett flexibelt sätt och i god tid kunna bemöta nya eller oförutsedda behov genom att anta särskilda åtgärder som inte omfattas av de fleråriga vägledande programmen.
(21)
Målen i denna förordning bör om möjligt och lämpligt uppnås i samråd med berörda partner och intressenter, däribland det civila samhällets organisationer och lokala myndigheter, med beaktande av den viktiga roll de spelar.
(22)
Unionens yttre åtgärder inom ramen för denna förordning bör bidra till tydliga resultat (som omfattar prestationer, resultat och effekter) i länder som får stöd från unionen. När det är lämpligt och möjligt bör resultaten av unionens yttre åtgärder och effektiviteten vad gäller det instrument som inrättas genom denna förordning övervakas och bedömas på grundval av på förhand fastställda, tydliga, öppna och i förekommande fall landsspecifika och mätbara indikatorer som är anpassade till det instrumentets särdrag och mål.
(23)
Vid åtgärder inom ramen för denna förordning bör i lämpliga fall vederbörlig hänsyn tas till Europaparlamentets resolutioner och rekommendationer.
(24)
I syfte att anpassa denna förordnings tillämpningsområde till den snabba utvecklingen i tredjeländer bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt delegeras till kommissionen med avseende på de prioriteringar som anges i bilagan. Det är av särskild betydelse att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå. När kommissionen förbereder och utarbetar delegerade akter bör den se till att relevanta handlingar översänds samtidigt till Europaparlamentet och rådet och att detta sker så snabbt som möjligt och på lämpligt sätt.
(25)
I syfte att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (6). Med tanke på dessa genomförandeakters karaktär, särskilt deras policyinriktning och deras budgetkonsekvenser, bör granskningsförfarandet tillämpas vid antagandet av dem, utom när det gäller finansiellt småskaliga tekniska genomförandeåtgärder.
(26)
Gemensamma regler och förfaranden för genomförandet av unionens instrument för finansiering av yttre åtgärder fastställs i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 236/2014 (7).
(27)
I denna förordning fastställs en finansieringsram för dess tillämpningsperiod som ska utgöra det särskilda referensbeloppet, i den mening som avses i punkt 17 i det interinstitutionella avtalet av den 2 december 2013 mellan Europaparlamentet, rådet och kommissionen om budgetdisciplin, samarbete i budgetfrågor och sund ekonomisk förvaltning (8), för Europaparlamentet och rådet under det årliga budgetförfarandet.
(28)
Hur den europeiska avdelningen för yttre åtgärder (Europeiska utrikestjänsten) ska organiseras och arbeta fastställs i rådets beslut 2010/427/EU (9).
(29)
Eftersom målen för denna förordning, särskilt inrättandet av ett partnerskapsinstrument för samarbete med tredjeländer, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, på grund av dess omfattning, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i EU-fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.
(30)
Det är lämpligt att anpassa giltighetstiden för denna förordning efter giltighetstiden för rådets förordning (EU, Euratom) nr 1311/2013 (10). Den här förordningen bör därför gälla från och med den 1 januari 2014 till och med den 31 december 2020.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Syfte och mål
1. Genom denna förordning inrättas ett partnerskapsinstrument för samarbete med tredjeländer (nedan kallat partnerskapsinstrumentet) för att främja unionens och ömsesidiga intressen. Partnerskapsinstrumentet ska stödja åtgärder som på ett effektivt och flexibelt sätt hanterar mål som följer av unionens bilaterala, regionala eller multilaterala förbindelser med tredjeländer och ska möta globala utmaningar och säkerställa en lämplig uppföljning av beslut som fattas på en multilateral nivå.
2. Åtgärder som finansieras enligt partnerskapsinstrumentet ska avspegla följande specifika EU-mål:
a)
Stöd till unionens partnerskapsstrategier för bilateralt, regionalt och interregionalt samarbete, genom främjande av politisk dialog och utveckling av gemensamma strategier och reaktioner på globala utmaningar. Huruvida det målet har uppnåtts ska bland annat mätas genom de framsteg som viktiga partnerländer har gjort med bekämpningen av klimatförändringen eller främjandet av unionens miljöstandarder.
(b)
Genomförande av den internationella dimensionen av Europa 2020. Huruvida det målet har uppnåtts ska mätas genom viktiga partnerländers upptagning av politik och mål inom Europa 2020.
c)
Förbättring av tillträdet till partnerländers marknader och främjande av handel, investeringar och affärsmöjligheter för företag från unionen, samtidigt som hinder för marknadstillträde och investeringar undanröjs, med hjälp av ekonomiska partnerskap och företags- och regleringssamarbete. Huruvida det målet har uppnåtts ska mätas genom unionens andel i utrikeshandeln med viktiga partnerländer och genom handels- och investeringsflöden till de partnerländer mot vilka åtgärder och program enligt denna förordning är särskilt riktade.
d)
Arbete för en bred förståelse av och synlighet för unionen och dess roll på världsscenen genom offentlig diplomati, direkta personkontakter, samarbete inom utbildningsområdet och det akademiska området, samarbete med tankesmedjor samt upplysningsverksamhet för att främja unionens värderingar och intressen. Huruvida det målet har uppnåtts kan bland annat mätas genom opinionsundersökningar och utvärderingar.
Artikel 2
Tillämpningsområde
1. Denna förordning stödjer i första hand samarbetsåtgärder med länder med vilka unionen har ett strategiskt intresse av att främja förbindelser, särskilt utvecklade länder och utvecklingsländer som spelar en allt viktigare roll i globala frågor, däribland i utrikespolitiken, den internationella ekonomin och handeln, i multilaterala forum, i global styrning och i hantering av globala utmaningar eller i vilka unionen har andra betydande intressen.
2. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 1 kan alla tredjeländer, regioner och territorier komma i fråga för samarbete enligt denna förordning.
Artikel 3
Allmänna principer
1. Unionen strävar efter att genom dialog och samarbete med tredjeländer främja, utveckla och stödja de principer om demokrati, jämlikhet, respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna och rättsstaten på vilka den är grundad genom dialog och samarbete med tredjeländer.
2. För att förstärka verkan av unionens stöd ska i tillämpliga fall en differentierad och flexibel strategi för utformningen av samarbetet med tredjeländer följas, med beaktande av deras ekonomiska, sociala och politiska sammanhang samt unionens specifika intressen, politiska prioriteringar och strategier.
3. Unionen ska främja en samstämmig multilateral strategi för globala utmaningar och främja samarbete med internationella eller regionala organisationer och organ, inbegripet internationella finansinstitut, FN:s organ, fonder och program samt andra bilaterala givare.
4. Vid genomförandet av denna förordning och vid utformningen av politiken, den strategiska planeringen och genomförandeåtgärderna ska unionen sträva efter att säkerställa samstämmighet och konsekvens med andra områden inom yttre åtgärder, särskilt med instrumentet för utvecklingssamarbete och med annan relevant unionspolitik.
5. Åtgärder som finansieras enligt denna förordning ska i tillämpliga fall bygga på samarbetspolitik som har fastställts i instrument som överenskommelser, förklaringar och handlingsplaner, överenskomna mellan unionen och berörda internationella organisationer, eller mellan unionen och berörda tredjeländer och regioner.
Åtgärder som finansieras enligt denna förordning ska också omfatta områden med koppling till främjandet av unionens särskilda intressen, politiska prioriteringar och strategier.
6. Unionsstöd enligt denna förordning ska genomföras i enlighet med förordning (EU) nr 236/2014.
Artikel 4
Programplanering och vägledande tilldelning av medel
1. Fleråriga vägledande program ska antas av kommissionen i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 16.3 i förordning (EU) nr 236/2014.
2. De fleråriga vägledande programmen ska ange unionens strategiska och/eller ömsesidiga intressen och prioriteringar, specifika mål och förväntade resultat. För länder eller regioner för vilka ett gemensamt ramdokument med en heltäckande unionsstrategi har fastställts ska de fleråriga vägledande programmen bygga på detta dokument.
3. De fleråriga vägledande programmen ska även ange de prioriterade områden som valts ut för unionsfinansiering och den vägledande tilldelningen av medel, både totalt, per prioriterat områden och per partnerland eller grupp av partnerländer för den berörda perioden, inbegripet deltagande i globala initiativ. Dessa belopp får när så är lämpligt uttryckas som intervall.
4. I de fleråriga vägledande programmen får ett belopp motsvarande högst 5 % av det totala beloppet fastställas, som inte tilldelas något prioriterat område eller partnerland eller någon grupp av partnerländer. Dessa medel ska anslås i enlighet med artikel 2.2, 2.3 och 2.5 i förordning (EU) nr 236/2014.
5. Förfarandet enligt artikel 16.4 i förordning (EU) nr 236/2014 får tillämpas för ändring av fleråriga vägledande program, när det föreligger vederbörligen motiverade tvingande skäl till skyndsamhet.
6. Kommissionen får vad gäller uppnåendet av de mål som anges i artikel 1 i unionens samarbete med tredjeländer ta hänsyn till geografisk närhet mellan unionens yttersta randområden och utomeuropeiska länder och territorier.
7. Vid programplanering och programöversyn som genomförs efter offentliggörandet av den rapport om halvtidsöversyn som avses i artikel 17 i förordning (EU) nr 236/2014 (nedan kallad rapporten om halvtidsöversyn) ska resultaten, rönen och slutsatserna i den rapporten beaktas.
Artikel 5
Tematiska prioriteringar
Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 6 för att ändra de tematiska prioriteringar som ska omfattas av unionsstöd enligt denna förordning och som fastställs i bilagan till denna förordning. Särskilt efter offentliggörandet av rapporten om halvtidsöversyn, och på grundval av rekommendationerna i den rapporten, ska kommissionen anta en delegerad akt om ändring av bilagan till denna förordning senast den 31 mars 2018.
Artikel 6
Utövande av delegeringen
1. Befogenheten att anta delegerade akter som avses i artikel 5 ges till kommissionen med förbehåll för de villkor som anges i denna artikel.
2. Den befogenhet att anta delegerade akter som avses i artikel 5 ska ges till kommissionen för denna förordnings giltighetstid.
3. Den delegering av befogenhet som avses i artikel 5 får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet. Ett beslut om återkallelse innebär att delegeringen av den befogenhet som anges i beslutet upphör att gälla. Beslutet får verkan dagen efter det att det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning, eller vid ett senare i beslutet angivet datum. Det påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan har trätt i kraft.
4. Så snart kommissionen antar en delegerad akt ska den samtidigt delge Europaparlamentet och rådet denna.
5. En delegerad akt som antas enligt artikel 5 ska träda i kraft endast om varken Europaparlamentet eller rådet har gjort invändningar mot den delegerade akten inom en period av två månader från den dag då akten delgavs Europaparlamentet och rådet eller om både Europaparlamentet och rådet, före utgången av den perioden, har underrättat kommissionen om att de inte kommer att invända. Denna period ska förlängas med två månader på Europaparlamentets eller rådets initiativ.
Artikel 7
Kommitté
Kommissionen ska biträdas av kommittén för partnerskapsinstrumentet. Denna kommitté ska vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011.
Artikel 8
Finansieringsram
1. Finansieringsramen för genomförandet av denna förordning under perioden 2014-2020 ska vara 954 765 000 EUR.
De årliga anslagen ska godkännas av Europaparlamentet och rådet inom gränserna för den fleråriga budgetramen.
2. I enlighet med artikel 18.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1288/2013 (11) ska, för att främja den internationella dimensionen inom den högre utbildningen, ett preliminärt belopp på 1 680 000 000 EUR från de olika instrumenten för finansiering av yttre åtgärder instrumentet för utvecklingssamarbete, det europeiska grannskapsinstrumentet, inrättat genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 232/2014 (12), instrumentet för stöd inför anslutningen (IPA II), inrättat genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 231/2014 (13),och partnerskapsinstrumentet anslås till insatser inom rörlighet i utbildningssyfte till eller från partnerländer i den mening som avses i förordning (EU) nr 1288/2013 och till samarbete och politisk dialog med myndigheter, institutioner och organisationer från dessa länder. Förordning (EU) nr 1288/2013 ska gälla för användningen av dessa medel.
Medel ska göras tillgängliga på grundval av två fleråriga anslag som omfattar de fyra första åren respektive de tre återstående åren. Tilldelningen av denna finansiering ska återspeglas i den fleråriga vägledande programplaneringen för instrumentet enligt den här förordningen, i linje med fastställda behov och prioriteringar i länderna i fråga. Anslagen får ses över om betydande oförutsedda omständigheter eller betydande förändringar i de politiska förutsättningarna skulle komma att påverka prioriteringarna för unionens yttre åtgärder.
3. Åtgärder inom ramen för förordning (EU) nr 1288/2013 får endast finansieras av partnerskapsinstrumentet om de inte är berättigade till stöd från andra instrument för finansiering av yttre åtgärder och om de kompletterar eller förstärker andra initiativ enligt denna förordning.
Artikel 9
Europeiska utrikestjänsten
Denna förordning ska tillämpas i överensstämmelse med beslut 2010/427/EU.
Artikel 10
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska tillämpas från och med den 1 januari 2014 till och med den 31 december 2020.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Strasbourg den 11 mars 2014.