NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1100/2012
ze dne 26. listopadu 2012,
kterým se mění nařízení (EU) č. 101/2011 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Tunisku
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 215 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2011/72/SZBP ze dne 31. ledna 2011 o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku (1),
s ohledem na společný návrh vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku a Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízením Rady (EU) č. 101/2011 (2) se uvádí v účinnost opatření stanovená v rozhodnutí 2011/72/SZBP.
(2)
Rozhodnutí Rady 2012/724/SZBP (3) stanoví změnu rozhodnutí 2011/72/SZBP tak, aby bylo možné uvolnit zmrazené finanční prostředky a hospodářské zdroje, jestliže je jich zapotřebí v souvislosti s naplněním soudního nebo správního rozhodnutí vydaného v Unii nebo soudního rozhodnutí vykonatelného v členském státě.
(3)
Článek 9 nařízení (EU) č. 101/2011 se týká informací, které mají osoby, subjekty a orgány poskytovat příslušným orgánům členských států a které mají být předány Komisi s cílem usnadnit dodržování nařízení. V souladu s čl. 9 odst. 2 se poskytnuté nebo obdržené informace použijí pouze pro účely, pro něž byly poskytnuty nebo obdrženy. Tímto se však členským státům v případě potřeby nebrání ve sdílení těchto informací v souladu s jejich vnitrostátním právem s příslušnými orgány Tuniska a ostatními členskými státy za účelem pomoci při vymáhání zpronevěřeného majetku.
(4)
Nařízení (EU) č. 101/2011 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EU) č. 101/2011 se mění takto:
1)
Článek 5 se nahrazuje tímto:
„Článek 5
1. Odchylně od článku 2 mohou příslušné orgány v členských státech uvedené na internetových stránkách, jejichž seznam je uveden v příloze II, povolit uvolnění některých zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
finanční prostředky nebo hospodářské zdroje jsou předmětem rozhodčího nálezu, který byl vydán před zařazením fyzické nebo právnické osoby, subjektu nebo orgánu uvedených v článku 2 na seznam v příloze I, nebo předmětem soudního či správního rozhodnutí vydaného v Unii nebo soudního rozhodnutí vykonatelného v dotčeném členském státě před tímto dnem či po něm;
b)
finanční prostředky nebo hospodářské zdroje budou použity výlučně k uspokojení pohledávek zajištěných takovým rozhodnutím nebo uznaných jako platné takovým rozhodnutím v mezích stanovených platnými právními a správními předpisy, kterými se řídí práva osob uplatňujících takové nároky;
c)
rozhodnutí není ve prospěch fyzické nebo právnické osoby, subjektu nebo orgánu uvedených v příloze I, a
d)
uznání rozhodnutí není v rozporu s veřejným pořádkem v daném členském státě.
2. Dotčený členský stát uvědomí ostatní členské státy a Komisi o každém povolení, které udělí podle tohoto článku.“
2)
V článku 6 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Ustanovení čl. 2 odst. 2 se nepoužije na připisování na zmrazené účty:
a)
úroků nebo jiných výnosů z těchto účtů;
b)
plateb splatných na základě smluv, dohod nebo závazků, které byly uzavřeny nebo vznikly přede dnem, kdy byly fyzické či právnické osoby, subjekty nebo orgány uvedené v článku 2 zařazeny do přílohy I, nebo
c)
plateb splatných podle soudních či správních rozhodnutí nebo rozhodčích nálezů vydaných v Unii nebo vykonatelných v dotčeném členském státě,
pokud jsou tyto úroky, jiné výnosy a platby rovněž zmrazeny podle čl. 2 odst. 1.“
3)
V článku 9 se doplňuje nový odstavec, který zní:
„3. Ustanovení odstavce 2 v případě potřeby nebrání členským státům ve sdílení těchto informací v souladu s jejich vnitrostátním právem s příslušnými orgány Tuniska a ostatními členskými státy za účelem pomoci při vymáhání zpronevěřeného majetku.“
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 26. listopadu 2012.
RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 1100/2012
av den 26 november 2012
om ändring av förordning (EU) nr 101/2011 om restriktiva åtgärder mot vissa personer, enheter och organ mot bakgrund av situationen i Tunisien
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 215.2,
med beaktande av rådets beslut 2011/72/Gusp av den 31 januari 2011 om restriktiva åtgärder mot vissa personer och enheter med tanke på situationen i Tunisien (1),
med beaktande av det gemensamma förslaget från unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik samt Europeiska kommissionen, och
av följande skäl:
(1)
Rådets förordning (EU) nr 101/2011 (2) ger verkan åt de åtgärder som föreskrivs i beslut 2011/72/Gusp.
(2)
Rådets beslut 2012/724/Gusp (3) ändrar beslut 2011/72/Gusp för att göra det möjligt att frigöra vissa frysta tillgångar och ekonomiska resurser som behövs för att följa ett rättsligt eller administrativt beslut som meddelats i unionen eller ett rättsligt beslut som är verkställbart i en medlemsstat.
(3)
Artikel 9 i förordning (EU) nr 101/2011 rör de uppgifter som personer, enheter och organ ska lämna till medlemsstaternas behöriga myndigheter, för vidarebefordran till kommissionen, i syfte att underlätta efterlevnaden av den förordningen. I enlighet med artikel 9.2 bör alla uppgifter som lämnas eller mottas endast användas för de syften för vilka de lämnades eller mottogs. Detta bör dock inte hindra medlemsstaterna från att, i enlighet med sin nationella lagstiftning, utbyta sådana uppgifter med behöriga myndigheter i Tunisien och i andra medlemsstater när så är nödvändigt, i syfte att bistå vid återvinning av förskingrade tillgångar.
(4)
Förordning (EU) nr 101/2011 bör därför ändras i enlighet med detta.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Förordning (EU) nr 101/2011 ska ändras på följande sätt:
1.
Artikel 5 ska ersättas med följande:
”Artikel 5
1. Med avvikelse från artikel 2 får de behöriga myndigheter i medlemsstaterna som förtecknas i bilaga II ge tillstånd till att vissa frysta tillgångar eller ekonomiska resurser frigörs, om följande villkor är uppfyllda:
a)
Tillgångarna eller de ekonomiska resurserna är föremål för ett beslut om kvarstad i enlighet med en skiljedom, vilket fattades före den dag då den fysiska eller juridiska person, den enhet eller det organ som avses i artikel 2 förtecknades i bilaga I, eller för ett rättsligt eller administrativt beslut som meddelats i unionen, eller för ett rättsligt beslut som är verkställbart i den berörda medlemsstaten, före eller efter den dagen.
b)
Tillgångarna eller de ekonomiska resurserna kommer enbart att användas för att driva in fordringar som har säkrats genom ett sådant beslut eller har erkänts som giltiga i ett sådant beslut, inom de gränser som fastställs i tillämpliga lagar och förordningar som reglerar rättigheterna för personer med sådana fordringar.
c)
Beslutet är inte till förmån för någon av de fysiska och juridiska personer, enheter eller organ som förtecknas i bilaga I.
d)
Erkännandet av beslutet står inte i strid med den berörda medlemsstatens allmänna politik.
2. Den berörda medlemsstaten ska underrätta de övriga medlemsstaterna och kommissionen om alla tillstånd som beviljas enligt denna artikel.”
2.
Artikel 6.1 ska ersättas med följande:
”1. Artikel 2.2 ska inte tillämpas på kreditering av frysta konton med
a)
ränta eller andra intäkter från dessa konton, eller
b)
betalningar i samband med avtal, överenskommelser eller förpliktelser som ingåtts eller uppkommit före den dag då den fysiska eller juridiska person, den enhet eller det organ som avses i artikel 2 förtecknades i bilaga I, eller
c)
betalningar i samband med rättsliga eller administrativa beslut eller skiljedomsbeslut meddelade i unionen eller verkställbara i den berörda medlemsstaten,
under förutsättning att sådan ränta och sådana andra intäkter och betalningar kommer att frysas i enlighet med artikel 2.1.”
3.
Följande punkt ska läggas till i artikel 9:
”3. Punkt 2 ska inte hindra att medlemsstaterna i enlighet med sin nationella lagstiftning utbyter sådana uppgifter med de behöriga myndigheterna i Tunisien och i andra medlemsstater när så är nödvändigt i syfte att bistå vid återvinning av förskingrade tillgångar.”
Artikel 2
Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 26 november 2012.