NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1077/2012
ze dne 16. listopadu 2012
o společné bezpečnostní metodě pro dozor vykonávaný vnitrostátními bezpečnostními orgány po vydání osvědčení o bezpečnosti nebo schválení z hlediska bezpečnosti
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/49/ES ze dne 29. dubna 2004 o bezpečnosti železnic Společenství a o změně směrnice Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům a směrnice 2001/14/ES o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (1), a zejména na článek 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Jedním z cílů směrnice 2004/49/ES je zlepšení přístupu služeb železniční dopravy na trh definováním společných zásad pro zajišťování a regulaci bezpečnosti železnic a pro dozor nad bezpečností železnic. Směrnice 2004/49/ES rovněž stanoví rovné zacházení se všemi železničními podniky uplatňováním stejných požadavků na vydávání osvědčení o bezpečnosti v celé Evropské unii.
(2)
Dne 5. října 2009 vydala Komise pověření pro Evropskou železniční agenturu (dále jen „agentura“) v souladu se směrnicí 2004/49/ES, aby vypracovala návrh společné bezpečnostní metody pro dohled vykonávaný vnitrostátními bezpečnostními orgány po vydání osvědčení o bezpečnosti nebo schválení z hlediska bezpečnosti železničním podnikům a provozovatelům infrastruktury. Agentura Komisi v souladu s jejím pověřením předložila své doporučení týkající se společné bezpečnostní metody, jež je podloženo zprávou o posouzení dopadů. Toto nařízení vychází z uvedeného doporučení.
(3)
Nařízení Komise (EU) 1158/2010 ze dne 9. prosince 2010 o společné bezpečnostní metodě pro posuzování shody s požadavky pro získání osvědčení o bezpečnosti železnic (2) stanoví metodu posuzování shody s požadavky na získání osvědčení o bezpečnosti, která se mají vydávat v souladu s čl. 10 odst. 2 písm. a) a čl. 10 odst. 2 písm. b) směrnice 2004/49/ES. Uvedené nařízení definuje kritéria, podle kterých musí vnitrostátní bezpečnostní orgány toto posouzení provést, popisuje postupy a stanoví zásady, které musí vnitrostátní bezpečnostní orgány po vydání osvědčení o bezpečnosti během dozoru dodržovat, jak je vymezeno v uvedeném nařízení.
(4)
Nařízení Komise (EU) č. 1169/2010 ze dne 10. prosince 2010 o společné bezpečnostní metodě pro posuzování shody s požadavky pro získání schválení z hlediska bezpečnosti železnic (3) zahrnuje všechny harmonizované požadavky a metody posuzování, prostřednictvím kterých mohou vnitrostátní bezpečnostní orgány vydat provozovateli infrastruktury schválení z hlediska bezpečnosti podle článku 11 směrnice 2004/49/ES vztahující se na přiměřenost systému zajišťování bezpečnosti obecně a na jakékoli schválení, které se týká sítě. Uvedené nařízení rovněž definuje kritéria, podle kterých musí vnitrostátní bezpečnostní orgány posouzení provést, popisuje postupy a stanoví zásady, které musí vnitrostátní bezpečnostní orgány po vydání schválení z hlediska bezpečnosti během dozoru používat, jak je vymezeno v uvedeném nařízení.
(5)
Podle čl. 16 odst. 2 písm. e) a čl. 17 odst. 2 směrnice 2004/49/ES musí vnitrostátní bezpečnostní orgán po vydání osvědčení o bezpečnosti nebo schválení z hlediska bezpečnosti přijmout opatření na kontrolu dosahování výsledků uvedených v žádosti o osvědčení o bezpečnosti nebo schválení z hlediska bezpečnosti během provozu a průběžného plnění všech potřebných požadavků.
(6)
Aby vnitrostátní bezpečnostní orgán mohl plnit své úkoly podle čl. 16 odst. 2 písm. f) směrnice 2004/49/ES, musí na základě svých činností v rámci dozoru posuzovat i účinnost bezpečnostního regulačního rámce. „Dozorem“ se rozumí opatření zavedená vnitrostátním bezpečnostním orgánem za účelem kontroly výkonu v oblasti bezpečnosti poté, co udělil osvědčení o bezpečnosti nebo schválení z hlediska bezpečnosti.
(7)
Při dozoru musí vnitrostátní bezpečnostní orgány uplatňovat základní zásady dozoru prováděného vnitrostátním bezpečnostním orgánem, tj. zásadu proporcionality, jednotného přístupu, zaměření, transparentnosti, odpovědnosti a spolupráce uvedené v nařízení (EU) č. 1158/2010 a nařízení (EU) č. 1169/2010. Tyto zásady však rovněž vyžadují rámec a postup pro jejich praktické uplatňování v každodenní činnosti vnitrostátních bezpečnostních orgánů. Toto nařízení by vnitrostátním bezpečnostním orgánům poskytlo potřebný rámec a postup a zároveň posílilo vzájemnou důvěru v přístupech k činnostem v rámci dozoru a zlepšilo rozhodování v jejich průběhu.
(8)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 27 odst. 1 směrnice 2004/49/ES,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Tímto nařízením se stanoví společná bezpečnostní metoda dozoru nad výkonem v oblasti bezpečnosti po vydání osvědčení o bezpečnosti železničním podnikům, jak je uvedeno v příloze IV nařízení (EU) č. 1158/2010, nebo schválení z hlediska bezpečnosti provozovatelům infrastruktury, jak je uvedeno v příloze III nařízení (EU) č. 1169/2010.
2. Vnitrostátní bezpečnostní orgány uplatňují společnou bezpečnostní metodu pro dohled nad plněním právní povinnosti železničního podniku nebo provozovatele infrastruktury používat systém zajišťování bezpečnosti ke kontrole všech rizik souvisejících s jejich činnostmi včetně údržby a dodávek materiálu a využívání dodavatelů a podle potřeby ke kontrole provádění nařízení Komise (EU) č. 1078/2012 ze dne 16. listopadu 2012 o společné bezpečnostní metodě sledování, kterou mají používat železniční podniky, provozovatelé infrastruktury po získání osvědčení o bezpečnosti nebo schválení z hlediska bezpečnosti a subjekty odpovědné za údržbu (4).
3. Vnitrostátní bezpečnostní orgány uplatňují toto nařízení za účelem provádění dozorových činností podle čl. 16 odst. 2 písm. f) směrnice 2004/49/ES a vydávání doporučení členským státům o účinnosti bezpečnostního regulačního rámce.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení je termín „dozor“ vymezen článkem 2 nařízení (EU) č. 1158/2010 a článkem 2 nařízení (EU) č. 1169/2010.
Článek 3
Strategie a plán(y) dozoru
1. Vnitrostátní bezpečnostní orgán vypracuje a provede strategii a plán(y) dozoru a uvede, jak zaměří své činnosti a stanoví své priority v oblasti dozoru, jak je uvedeno v příloze.
2. Vnitrostátní bezpečnostní orgán shromažďuje a analyzuje informace z různých zdrojů. Shromážděné informace a výsledky dozoru použije pro účely uvedené v článku 1.
3. Vnitrostátní bezpečnostní orgán pravidelně přezkoumává strategii a plán nebo plány na základě získaných zkušeností a využívá při tom shromážděné informace a výsledky dozoru.
Článek 4
Techniky pro výkon dozoru
1. Vnitrostátní bezpečnostní orgán přijme techniky pro dozorové činnosti. Mezi tyto techniky obvykle patří rozhovory s lidmi na různých organizačních stupních, kontrola dokumentů a záznamů týkajících se systému zajišťování bezpečnosti a přezkum výsledků systému řízení týkajících se bezpečnosti, které byly zjištěny při inspekcích nebo souvisejících činnostech.
2. Vnitrostátní bezpečnostní orgán zajistí, aby jeho dozorové činnosti zahrnovaly kontrolu
a)
účinnosti systému zajišťování bezpečnosti;
b)
účinnosti jednotlivých nebo dílčích prvků systému zajišťování bezpečnosti včetně provozních činností.
Článek 5
Spojitost mezi posuzováním a dozorem
1. Vnitrostátní bezpečnostní orgán používá informace shromážděné v průběhu posuzování systému zajišťování bezpečnosti železničního podniku nebo provozovatele infrastruktury pro účely dozoru nad uplatňováním jejich systému zajišťování bezpečnosti i po vydání osvědčení o bezpečnosti nebo schválení z hlediska bezpečnosti.
2. Vnitrostátní bezpečnostní orgán rovněž využívá informace shromážděné během své dozorové činnosti pro opětovné posouzení systému zajišťování bezpečnosti železničního podniku nebo provozovatele infrastruktury před obnovením osvědčení o bezpečnosti nebo schválení z hlediska bezpečnosti.
Článek 6
Způsobilost osob vykonávajících dozorové činnosti
Vnitrostátní bezpečnostní orgán zavede systém zajišťující, aby dozorové činnosti vykonávaly způsobilé osoby.
Článek 7
Kritéria pro rozhodování
1. Vnitrostátní bezpečnostní orgán vypracuje a zveřejní kritéria pro rozhodování o tom, jak sleduje, podporuje a případně vynucuje soulad s bezpečnostním regulačním rámcem. Tato kritéria zahrnují rovněž otázky týkající se nedodržování právních předpisů související s uplatňováním systému zajišťování bezpečnosti železničním podnikem nebo provozovatelem infrastruktury a s bezpečnostním regulačním rámcem.
2. Vnitrostátní bezpečnostní orgán přijímá a zveřejňuje postup, na jehož základě mohou železniční podniky a provozovatelé infrastruktury podat stížnost na rozhodnutí přijatá v průběhu dozorových činností, aniž je dotčen požadavek na soudní přezkum takových rozhodnutí.
Článek 8
Koordinace a spolupráce
1. Vnitrostátní bezpečnostní orgány provádějící dozor nad železničním podnikem, který svou činnost vykonává ve více než jednom členském státě, koordinují svůj přístup k dozoru, aby zajistily efektivnost systému zajišťování bezpečnosti železničního podniku a aby se tento systém vztahoval na všechny příslušné činnosti. Koordinační činnosti zahrnují dohodu o tom, které informace si musí vnitrostátní bezpečnostní orgány vyměňovat, aby se zajistil společný přístup k dozoru příslušného železničního podniku. Zahrnují rovněž výměnu informací o strategii a plánu nebo plánech příslušných vnitrostátních bezpečnostních orgánů v oblasti dozoru včetně všech relevantních výsledků, aby se umožnil společný přístup k řešení otázky nedodržování právních předpisů.
2. Vnitrostátní bezpečnostní orgány uzavřou s vnitrostátními vyšetřovacími orgány, orgány vydávajícími osvědčení pro subjekty odpovědné za údržbu a jinými příslušnými orgány dohody o spolupráci s cílem vyměňovat si informace a koordinovat své reakce v případě jakéhokoliv nedodržování bezpečnostního regulačního rámce.
Článek 9
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 7. června 2013.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 16. listopadu 2012.
KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EU) nr 1077/2012
av den 16 november 2012
om en gemensam säkerhetsmetod för nationella säkerhetsmyndigheters tillsyn efter utfärdande av ett säkerhetsintyg eller säkerhetstillstånd
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/49/EG av 29 april 2004 om säkerhet på gemenskapens järnvägar och om ändring av rådets direktiv 95/18/EG om tillstånd för järnvägsföretag och direktiv 2001/14/EG om tilldelning av infrastrukturkapacitet, uttag av avgifter för utnyttjande av järnvägsinfrastruktur och utfärdande av säkerhetsintyg (1), särskilt artikel 6, och
av följande skäl:
(1)
Ett av syftena med direktiv 2004/49/EG är att förbättra tillträdet till marknaden för järnvägstransporttjänster genom att fastställa gemensamma principer för hantering, reglering och tillsyn när det gäller järnvägssäkerheten. Direktiv 2004/49/EG föreskriver också lika behandling av alla järnvägsföretag genom att tillämpa samma krav på säkerhetsintyg inom hela Europeiska unionen.
(2)
Den 5 oktober 2009 gav kommissionen Europeiska järnvägsbyrån (nedan kallad byrån) i uppdrag att i enlighet med direktiv 2004/49/EG utarbeta ett förslag till gemensam säkerhetsmetod (common safety method - CSM) för tillsyn genom nationella säkerhetsmyndigheter efter utfärdande av ett säkerhetsintyg eller ett säkerhetstillstånd till järnvägsföretag och infrastrukturförvaltare. Byrån lämnade sin rekommendation om gemensam säkerhetsmetod till kommissionen med stöd av en konsekvensbedömning i enlighet med kommissionens uppdrag. Denna förordning grundar sig på byråns rekommendation.
(3)
I kommissionens förordning (EU) nr 1158/2010 av den 9 december 2010 om en gemensam säkerhetsmetod för bedömning av överensstämmelse med kraven för att erhålla säkerhetsintyg för järnväg (2) föreskrivs en metod för att bedöma överensstämmelsen med de krav för erhållande av säkerhetsintyg som föreskrivs i artikel 10.2 a och b i direktiv 2004/49/EG. I den förordningen fastställs de kriterier som ligger till grund för de nationella säkerhetsmyndigheternas bedömning, beskrivs de förfaranden som ska följas och fastställs de principer som de nationella säkerhetsmyndigheterna ska följa vid tillsyn enligt denna förordning efter utfärdande av ett säkerhetsintyg.
(4)
Kommissionens förordning (EU) 1169/2010 av den 10 december 2010 om en gemensam säkerhetsmetod för bedömning av överensstämmelse med kraven för att erhålla säkerhetstillstånd för järnväg (3) innehåller alla de harmoniserade krav och bedömningsmetoder som nationella säkerhetsmyndigheter kan använda för att utfärda säkerhetstillstånd till infrastrukturförvaltare enligt artikel 11 i direktiv 2004/49/EG, som innefattar säkerhetsstyrningssystemets tillräcklighet i allmänhet och eventuella nätspecifika tillstånd. I den förordningen fastställs också de kriterier som ska ligga till grund för de nationella säkerhetsmyndigheternas bedömning, beskrivs de förfaranden som ska följas och fastställs de principer som de nationella säkerhetsmyndigheterna ska följa vid tillsyn, såsom fastställs i den förordningen, efter utfärdande av ett säkerhetstillstånd.
(5)
Efter utfärdande av ett säkerhetsintyg eller ett säkerhetstillstånd måste den nationella säkerhetsmyndigheten införa förfaranden för att kontrollera om de resultat som beskrivs i ansökan om ett säkerhetsintyg eller ett säkerhetstillstånd uppfylls under drift, och att alla de nödvändiga kraven uppfylls fortlöpande, i enlighet med artiklarna 16.2 e och 17.2 i direktiv 2004/49/EG.
(6)
För att kunna fullgöra sina uppgifter enligt artikel 16.2 f i direktiv 2004/49/EG måste den nationella säkerhetsmyndigheten också på grundval av sin tillsynsverksamhet bedöma effektiviteten av säkerhetslagstiftningen. Med tillsyn avses de förfaranden som den nationella säkerhetsmyndigheten inför för att övervaka säkerhetsnivån efter att den har beviljat ett säkerhetsintyg eller ett säkerhetstillstånd.
(7)
Vid genomförandet av tillsyn måste den nationella säkerhetsmyndigheten tillämpa de grundläggande principerna för nationella säkerhetsmyndigheters tillsynsverksamhet, nämligen proportionalitet, överensstämmelse, målinriktning, öppenhet, ansvar och samarbete, som anges i förordningarna (EU) nr 1158/2010 och (EU) nr 1169/2010. Dessa principer fordrar emellertid också en ram och ett förfarande för praktisk tillämpning i de nationella säkerhetsmyndigheternas dagliga verksamhet. Den nuvarande förordningen bör kunna förse de nationella säkerhetsmyndigheterna med dessa nödvändiga ramar och förfaranden, och samtidigt förbättra det ömsesidiga förtroendet för angreppssätt och beslutsfattande under tillsynsverksamheten.
(8)
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från den kommitté som inrättats i enlighet med artikel 27.1 i direktiv 2004/49/EG.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE:
Artikel 1
Syfte och tillämpningsområde
1. I denna förordning fastställs en gemensam säkerhetsmetod (common safety method - CSM) för tillsyn av säkerhetsnivån efter utfärdande av ett säkerhetsintyg för järnvägsföretag eller ett säkerhetstillstånd för infrastrukturförvaltare enligt bilaga IV till förordning (EU) nr 1158/2010 och bilaga III till förordning (EU) nr 1169/2010.
2. De nationella säkerhetsmyndigheterna ska tillämpa den gemensamma säkerhetsmetoden för att bevaka att ett järnvägsföretag eller en infrastrukturförvaltare lever upp till sin rättsliga skyldighet att använda ett säkerhetsstyrningssystem för att säkerställa hanteringen av alla de risker som deras verksamhet kan ge upphov till, däribland underhåll och materialförsörjning samt anlitande av entreprenörer och, i förekommande fall, för att kontrollera tillämpningen av förordning (EU) nr 1078/2012 av den 16 november 2012 om en gemensam säkerhetsmetod för övervakning som ska tillämpas av järnvägsföretag och infrastrukturförvaltare efter erhållande av säkerhetsintyg eller säkerhetstillstånd, samt av enheter som ansvarar för underhåll (4).
3. De nationella säkerhetsmyndigheterna ska använda denna förordning för att utföra sin tillsynsverksamhet enligt artikel 16.2 f i direktiv 2004/49/EG och för att ge råd till medlemsstaterna om säkerhetslagstiftningens effektivitet.
Artikel 2
Definitioner
I denna förordning har tillsyn samma betydelse som i artikel 2 i förordning (EU) nr 1158/2010 och artikel 2 i förordning (EU) nr 1169/2010.
Artikel 3
Tillsynsstrategi och plan/planer
1. Den nationella säkerhetsmyndigheten ska utveckla och införa en tillsynsstrategi och en eller flera planer som beskriver hur den inriktar sin verksamhet och fastställer sina prioriteringar för tillsynen, såsom anges i bilagan.
2. Den nationella säkerhetsmyndigheten ska samla in och analysera information från olika källor. Den ska använda den insamlade informationen och utfallen av tillsynen för de ändamål som anges i artikel 1.
3. Den nationella säkerhetsmyndigheten ska regelbundet se över strategin och planen eller planerna mot bakgrund av erhållna erfarenheter, med hjälp av information som samlats in och utfallen av tillsynen.
Artikel 4
Metoder för att utföra tillsyn
1. Den nationella säkerhetsmyndigheten ska anta metoder för tillsynsverksamheten. Dessa metoder omfattar vanligen intervjuer med personer på olika nivåer i en organisation, granskning av dokument och protokoll rörande säkerhetsstyrningssystemet samt undersökning av säkerhetsutfall från styrningssystemet som framkommit genom inspektioner eller liknande verksamheter.
2. Den nationella säkerhetsmyndigheten ska se till att tillsynsverksamheten innefattar kontroll av
a)
säkerhetsstyrningssystemets effektivitet,
b)
effektiviteten hos fristående eller integrerade delar av säkerhetsstyrningssystemet, inklusive verksamheter vid drift.
Artikel 5
Samband mellan bedömning och tillsyn
1. Den nationella säkerhetsmyndigheten ska använda information som samlats in under bedömningen av järnvägsföretagets eller infrastrukturförvaltarens säkerhetsstyrningssystem för sin tillsyn av den fortsatta tillämpningen av deras säkerhetsstyrningssystem efter utfärdandet av säkerhetsintyget eller säkerhetstillståndet.
2. Den nationella säkerhetsmyndigheten ska också använda information som samlats in under tillsynsverksamheten för att göra en förnyad bedömning av ett järnvägsföretags eller en infrastrukturförvaltares säkerhetsstyrningssystem innan säkerhetsintyget eller säkerhetstillståndet förnyas.
Artikel 6
Kompetens hos personer som deltar i tillsynsverksamhet
Den nationella säkerhetsmyndigheten ska ha infört ett system som säkerställer att tillsynsverksamhet utförs av personer med rätt kompetens.
Artikel 7
Kriterier för beslutsfattande
1. Den nationella säkerhetsmyndigheten ska fastställa och offentliggöra beslutskriterier om hur den övervakar, främjar och vid behov genomdriver överensstämmelse med säkerhetslagstiftningen. Dessa kriterier ska också omfatta frågor om avvikelser avseende ett järnvägsföretags eller en infrastrukturförvaltares fortsatta tillämpning av ett säkerhetsstyrningssystem och säkerhetslagstiftningen.
2. Den nationella säkerhetsmyndigheten ska anta och offentliggöra ett förfarande som möjliggör för järnvägsföretagen och infrastrukturförvaltarna att inkomma med klagomål på beslut som fattats under tillsynsverksamhet, utan att det påverkar kravet på en rättslig prövning av dessa beslut.
Artikel 8
Samordning och samarbete
1. Nationella säkerhetsmyndigheter som är delaktiga i tillsynen av ett järnvägsföretag som bedriver verksamhet i fler än en medlemsstat ska samordna sina angreppssätt avseende tillsyn i syfte att säkerställa att järnvägsföretagets säkerhetsstyrningssystem är effektivt och omfattar alla relevanta verksamheter. Samordningen ska omfatta överenskommelse om vilken information som ska utbytas mellan nationella säkerhetsmyndigheter för att säkerställa ett gemensamt angreppssätt för tillsyn av det berörda järnvägsföretaget. Den ska också omfatta utbyte av information om de berörda nationella säkerhetsmyndigheternas tillsynsstrategi och plan eller planer, inklusive alla relevanta utfall, för att möjliggöra ett gemensamt angreppssätt för hantering av avvikelser.
2. Nationella säkerhetsmyndigheter ska utveckla samarbete med nationella utredningsorgan, certifieringsorgan för enheter som ansvarar för underhåll, och andra behöriga myndigheter för att utbyta information och samordna deras reaktioner på eventuell underlåtenhet att följa säkerhetslagstiftningen.
Artikel 9
Ikraftträdande och tillämpning
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska tillämpas från och med den 7 juni 2013.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 16 november 2012.