NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 729/2014
ze dne 24. června 2014
o nominálních hodnotách a technických specifikacích euromincí určených pro peněžní oběh
(přepracované znění)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 128 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (ES) č. 975/98 ze dne 3. května 1998 o nominálních hodnotách a technických specifikacích euromincí určených pro peněžní oběh (1) bylo několikrát podstatně změněno (2). Vzhledem k novým změnám by uvedené nařízení mělo být z důvodu srozumitelnosti přepracováno.
(2)
Podle čl. 128 odst. 2 Smlouvy mohou členské státy vydávat euromince za podmínky, že Evropská centrální banka (ECB) schválí objem emise. Rada přijme na návrh Komise a po konzultaci s Evropským parlamentem a ECB opatření k harmonizaci nominálních hodnot a technických specifikací všech mincí určených pro peněžní oběh v míře nezbytné k zajištění jejich plynulého oběhu v Unii.
(3)
Eurobankovky se vydávají v rozmezí od pěti eur do pěti set eur. Je třeba, aby nominální hodnoty bankovek a mincí umožňovaly snadné provádění hotovostních plateb částek vyjádřených v eurech a centech.
(4)
Jednotná soustava mincí Unie by měla vzbuzovat důvěru veřejnosti a zahrnovat technologické inovace, které zajistí, aby byla je bezpečná, spolehlivá a účinná.
(5)
Přijetí této soustavy veřejností je jedním z hlavních cílů mincovní soustavy Unie. Důvěra veřejnosti k soustavě závisí na fyzických vlastnostech euromincí, které by měly být pro uživatele co nejpříjemnější.
(6)
Byli konzultováni sdružení spotřebitelů, Evropská unie nevidomých a zástupci výrobců prodejních automatů, aby byly vzaty v úvahu zvláštní požadavky významných kategorií uživatelů mincí. Pro zajištění plynulého přechodu na euro a pro usnadnění přijetí mincovní soustavy uživateli bylo třeba zajistit snadné rozlišování mezi mincemi na základě viditelných a hmatatelných znaků.
(7)
Euromince jsou snáze rozlišitelné a je možné si na ně snáze zvyknout vzhledem k souvislosti mezi jejich průměrem a nominální hodnotou.
(8)
Jsou zapotřebí určité zvláštní ochranné prvky, aby se omezil prostor pro padělání, pokud jde o mince v nominální hodnotě 1 euro a 2 eura vzhledem k jejich vysoké hodnotě. Třívrstvé mince a kombinace dvou odlišných barev u jedné mince jsou považovány za nejúčinnější dostupné ochranné prvky proti padělání.
(9)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/27/ES (3) omezuje používání niklu v některých výrobcích s ohledem na to, že by nikl mohl za určitých podmínek vyvolávat alergie. Zmíněná směrnice se nevztahuje na mince. Zdá se však být žádoucí snížit ze zdravotních důvodů obsah niklu v mincích.
(10)
Skutečnost, že mince mají jednu společnou evropskou stranu a zvláštní národní stranu, je vhodným vyjádřením myšlenky evropské měnové unie mezi členskými státy. Společné evropské strany euromincí obsahují jak název jednotné měny, tak nominální hodnotu mince. Na národní straně by se již neměl opakovat ani název jednotné měny, ani nominální hodnota mince.
(11)
Na národní straně mince by měl být jasně vyznačen název vydávajícího členského státu, aby uživatelé mincí mohli v případě zájmu vydávající členský stát snadno rozpoznat.
(12)
Vlys hrany euromincí by měl být považován za součást národní strany, a nemělo by na něm proto být znovu uvedeno označení hodnoty s výjimkou dvoueurové mince za předpokladu, že je použita pouze číslice „2“ nebo údaj „euro“ uvedený v příslušné abecedě.
(13)
O vzorech na národních stranách mincí rozhodují jednotlivé členské státy, jejichž měnou je euro, a tyto vzory by měly zohledňovat skutečnost, že euromince obíhají v celé eurozóně, a nikoli pouze ve vydávajícím členském státě. Aby bylo zajištěno, že také národní strana je okamžitě rozpoznatelná jako euromince, měl by vzor být zcela lemován dvanácti hvězdami vlajky Unie.
(14)
Aby se usnadnilo rozpoznávání oběžných mincí a aby byla zajištěna řádná kontinuita ražby v mincovnách, mělo by být členským státům umožněno měnit vzory používané na národních stranách běžných oběžných mincí pouze jednou za patnáct let s výjimkou případů, kdy se změní hlava státu zobrazená na minci. Tím by však neměly být dotčeny změny nezbytné k tomu, aby se zabránilo padělání mincí. O změnách vzoru společných stran by měla rozhodovat Rada, přičemž by hlasovací práva měla být omezena na členské státy, jejichž měnou je euro.
(15)
Jednotlivým členským státům by však mělo být umožněno vydávat pamětní mince pro připomenutí významných příležitostí národního nebo evropského významu, přičemž pamětní mince vydané společně všemi členskými státy, jejichž měnou je euro, by měly být určeny pouze pro příležitosti nejvyššího evropského významu. K tomuto účelu jsou nejvhodnější dvoueurové mince, především pro svůj velký průměr a technické charakteristiky, které poskytují odpovídající ochranu proti padělání.
(16)
Vzhledem k tomu, že euromince obíhají v celé eurozóně, a s cílem zabránit používání nevhodných vzorů by měly vydávající členské státy informovat sebe navzájem a Komisi o návrzích vzorů národních stran euromincí s dostatečným předstihem před plánovaným datem jejich vydání. Komise by měla ověřit, zda jsou tyto návrhy vzorů v souladu s technickými požadavky podle tohoto nařízení. Návrhy vzorů by měly být Komisi předloženy s dostatečným předstihem před plánovaným datem vydání, aby měl vydávající členský stát dostatek času k provedení změny vzoru v případě, že se to ukáže jako nezbytné.
(17)
Dále je třeba stanovit jednotné podmínky pro schvalování vzorů národních stran euromincí s cílem zabránit tomu, aby byly vybírány vzory, které by mohly být v některých členských státech považovány za nevhodné. Vzhledem ke skutečnosti, že natolik citlivá otázka, jakou je vzor národní strany euromicí, spadá do pravomoci vydávajících členských států, by měly být prováděcí pravomoci svěřeny Radě. Prováděcí rozhodnutí přijímaná na tomto základě Radou úzce souvisejí s akty, které Rada přijímá na základě čl. 128 odst. 2 Smlouvy. Na přijímání těchto rozhodnutí Radou by se tudíž mělo vztahovat pozastavení hlasovacích práv členů Rady zastupujících členské státy, jejichž měnou není euro, jak je uvedeno v čl. 139 odst. 4 Smlouvy. Tento postup by měl vydávajícím členským státům umožnit, aby svůj vzor v případě nutnosti ve stanovené lhůtě změnily,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Série euromincí zahrnuje osm nominálních hodnot v rozmezí od jednoho centu do dvou eur, které splňují technické specifikace stanovené v příloze I.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„oběžnými mincemi“ euromince určené k peněžnímu oběhu, jejichž nominální hodnoty a technické specifikace jsou uvedeny v článku 1;
2)
„běžnými mincemi“ oběžné mince s výjimkou pamětních mincí;
3)
„pamětními mincemi“ oběžné mince, které mají připomínat zvláštní příležitost, jak je uvedeno v článku 9.
Článek 3
Oběžné mince mají společnou evropskou stranu a zvláštní národní stranu.
Článek 4
1. Na národní straně oběžných mincí se znovu neuvádí nominální hodnota mince ani jakákoli její část. Neopakuje se ani název jednotné měny nebo její podjednotky, pokud potřeba takového označení nevychází z používání rozdílné abecedy.
2. Odchylně od odstavce 1 může vlys hrany dvoueurové euromince obsahovat označení nominální hodnoty za předpokladu, že je použita pouze číslice „2“ nebo údaj „euro“ uvedený v příslušné abecedě nebo obé.
Článek 5
Národní strana všech nominálních hodnot oběžných mincí obsahuje označení vydávajícího členského státu ve formě názvu členského státu nebo jeho zkratky.
Článek 6
1. Národní strana oběžných mincí obsahuje kruh dvanácti hvězd, které zcela lemují národní vzor, a to včetně označení roku a názvu vydávajícího členského státu. Tato skutečnost nebrání tomu, aby některé prvky vzoru přesahovaly do kruhu hvězd, a to pod podmínkou, že jsou všechny hvězdy zřetelně a plně viditelné. Dvanáct hvězd je zobrazeno stejně jako na vlajce Unie.
2. Vzory národních stran oběžných mincí se vyberou s přihlédnutím k tomu, že euromince obíhají ve všech členských státech, jejichž měnou je euro.
Článek 7
1. Změny vzorů národních stran běžných mincí lze provádět pouze jednou za patnáct let, aniž jsou dotčeny změny nezbytné k tomu, aby se zabránilo padělání mincí.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, lze změny vzorů národních stran běžných mincí provádět v případě, že dojde ke změně hlavy státu zobrazené na minci. Dočasné uvolnění či provizorní obsazení funkce hlavy státu nedává žádné dodatečné právo k provedení této změny.
Článek 8
Vydávající členské státy aktualizují své národní strany oběžných mincí, aby byly plně v souladu s tímto nařízením do 20. června 2062.
Článek 9
1. Pamětní mince zobrazují jiný národní vzor než ten, který je použit na běžných mincích, a připomínají pouze významné příležitosti národního nebo evropského významu. Pamětní mince vydané společně všemi členskými státy, jejichž měnou je euro, připomínají pouze příležitosti nejvyššího evropského významu a jejich vzorem nesmějí být dotčeny případné ústavní požadavky těchto členských států.
2. Vlys hrany pamětních mincí je shodný s vlysem hrany běžných mincí.
3. Pamětní mince mohou být pouze v nominální hodnotě dvou eur.
Článek 10
1. Členské státy se vzájemně informují o návrzích vzorů nových národních stran oběžných mincí včetně vlysu hrany mince a v případě pamětních mincí o odhadovaném objemu emise, a to před formálním schválením těchto vzorů.
2. Pravomoc schvalovat vzory nových či pozměněných národních stran oběžných mincí se svěřuje Radě, která rozhoduje kvalifikovanou většinou v souladu s postupem stanoveným v odstavcích 3 až 7.
Při přijímání rozhodnutí podle tohoto článku se pozastavují hlasovací práva členských států, jejichž měnou není euro.
3. Pro účely odstavce 1 vydávající členský stát předloží návrhy vzorů oběžných mincí Radě, Komisi a ostatním členským státům, jejichž měnou je euro, zpravidla nejpozději tři měsíce před plánovaným datem vydání.
4. Do sedmi dní od předložení návrhů podle odstavce 3 může kterýkoli členský stát, jehož měnou je euro, vznést k návrhu vzoru předloženému vydávajícím členským státem námitku v odůvodněném stanovisku určeném Radě a Komisi, pokud je pravděpodobné, že daný návrh vzoru vyvolá mezi jeho občany nepříznivé reakce.
5. Pokud se Komise domnívá, že návrh vzoru nesplňuje technické požadavky stanovené tímto nařízením, musí do sedmi dní od předložení návrhu podle odstavce 3 předložit Radě negativní hodnocení.
6. Pokud není Radě ve lhůtě podle odstavců 4 a 5 předloženo odůvodněné stanovisko ani negativní hodnocení, považuje se rozhodnutí, kterým se návrh schvaluje, za přijaté Radou dnem následujícím po dni uplynutí lhůty podle odstavce 5.
7. Ve všech ostatních případech Rada neprodleně rozhodne o schválení návrhu vzoru, pokud do sedmi dní od předložení odůvodněného stanoviska nebo negativního hodnocení vydávající členský stát svůj předložený návrh nestáhne a Radu neinformuje o svém úmyslu předložit nový návrh vzoru.
8. Všechny příslušné informace týkající se nových vzorů národních stran oběžných mincí zveřejní Komise v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 11
Články 4, 5 a 6 a čl. 9 odst. 2:
a)
se nepoužijí na oběžné mince, které byly vydány nebo vyrobeny před 19. červnem 2012;
b)
se během přechodného období, které skončí dne 20. června 2062, nepoužijí na vzory, které se ke dni 19. června 2012 na oběžných mincích již legálně používaly.
Oběžné mince, které byly vydány nebo vyrobeny během přechodného období, mohou zůstat zákonným platidlem bez jakéhokoliv časového omezení.
Článek 12
Nařízení (ES) č. 975/98 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze III.
Článek 13
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve členských státech v souladu se Smlouvami.
V Lucemburku dne 24. června 2014.
RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 729/2014
av den 24 juni 2014
om valörer och tekniska specifikationer för mynt i euro som ska sättas i omlopp
(omarbetning)
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 128.2,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
med beaktande av Europaparlamentets yttrande,
med beaktande av Europeiska centralbankens yttrande, och
av följande skäl:
(1)
Rådets förordning (EG) nr 975/98 av den 3 maj 1998 om valörer och tekniska specifikationer för mynt i euro som ska sättas i omlopp (1) har ändrats väsentligt flera gånger (2). Med anledning av nya ändringar bör den förordningen av tydlighetsskäl omarbetas.
(2)
Enligt artikel 128.2 i fördraget får medlemsstaterna ge ut euromynt i den omfattning som godkänns av Europeiska centralbanken (ECB). Rådet får, på förslag av kommissionen och efter att ha hört Europaparlamentet och ECB, vidta åtgärder för att harmonisera valörerna och de tekniska specifikationerna för alla mynt som ska sättas i omlopp, i den utsträckning som detta är nödvändigt för att säkerställa myntets smidiga omlopp inom unionen.
(3)
Eurosedlarna finns i valörer från 5 euro till 500 euro. Sedel- och myntvalörerna måste göra det möjligt att underlätta att kontant betala belopp i euro och cent.
(4)
Unionens enhetliga myntsystem bör främja förtroende hos allmänheten och medföra tekniska innovationer som garanterar att det är ett säkert, tillförlitligt och effektivt system.
(5)
Ett av huvudmålen med unionens myntsystem är att det godtas av allmänheten. Allmänhetens förtroende för systemet är avhängigt av de fysiska särdragen hos euromynten, som bör vara så användarvänliga som möjligt.
(6)
Samråd hölls med konsumentorganisationer, den europeiska sammanslutningen för synskadade (European Blind Union) och företrädare för varuautomatindustrin så att specifika krav från viktiga myntanvändargrupper beaktades. I syfte att säkerställa ett smidigt införande av euron och för att underlätta att det nya myntsystemet godtogs av användarna måste det garanteras att mynten lätt kunde skiljas åt genom särdrag som är synliga eller förnimbara med känseln.
(7)
Det är lättare att känna igen och vänja sig vid euromynten eftersom det finns ett samband mellan diametern och myntens valör.
(8)
För mynten i valörerna 1 euro och 2 euro behövs på grund av deras höga värde vissa särskilda säkerhetsinslag för att minska risken för förfalskning. Mynten görs i tre lager och kombinationen av två olika färger i ett mynt anses utgöra den mest effektiva säkerhetsåtgärden.
(9)
Genom Europaparlamentets och rådets direktiv 94/27/EG (3) begränsas användningen av nickel i vissa produkter med hänsyn till att nickel under vissa omständigheter kan ge upphov till allergier. Mynt omfattas inte av det direktivet. Av folkhälsoskäl framstår det som önskvärt att minska myntens nickelinnehåll.
(10)
Att ha en gemensam europeisk och en särskiljande nationell sida på mynten är ett lämpligt sätt att uttrycka tanken bakom den europeiska monetära unionen mellan medlemsstaterna. På den gemensamma europeiska sidan av euromyntet anges både den gemensamma valutans namn och myntets valör. Varken valutans namn eller myntets valör bör upprepas på den nationella sidan.
(11)
Den utgivande medlemsstatens namn bör på ett tydligt sätt markeras på myntets nationella sida, så att intresserade användare av mynten lättare kan identifiera vilken den utgivande medlemsstaten är.
(12)
Randpräglingen på euromynten bör anses utgöra en del av den nationella sidan och bör därför inte innehålla någon upprepning av valören, förutom på 2-euromynten, under förutsättning att endast siffran ”2” eller termen ”euro” med användning av det relevanta alfabetet eller båda dessa används.
(13)
Utformningarna av de nationella sidorna av euromynten är föremål för beslut av varje medlemsstat som har euron som valuta och bör ta hänsyn till att euromynt inte enbart är i omlopp i den utgivande medlemsstaten utan i hela euroområdet. För att säkerställa att mynt omedelbart kan kännas igen som euromynt även från den nationella sidan bör motivet vara helt omgivet av unionsflaggans tolv stjärnor.
(14)
För att göra det lättare att känna igen mynt i omlopp och säkerställa kontinuitet i präglingen bör medlemsstaterna endast ha rätt att ändra utformningarna av de nationella sidorna av ordinarie mynt i omlopp en gång vart femtonde år, utom när den statschef som avbildas på ett mynt byts ut. Detta bör dock inte påverka nödvändiga ändringar för att förhindra förfalskning av valutan. Beslut om ändringar av utformningen av de gemensamma europeiska sidorna av mynt i omlopp bör fattas av rådet och rösträtt bör förbehållas medlemsstater som har euron som valuta.
(15)
Enskilda medlemsstater bör ha möjlighet att ge ut minnesmynt för att uppmärksamma ämnen av stor nationell eller europeisk betydelse, medan minnesmynt som ges ut gemensamt av samtliga medlemsstater som har euron som valuta bör reserveras för ämnen av allra största europeisk betydelse. Den mest lämpliga valören för detta ändamål är 2-euromyntet, särskilt på grund av myntets stora diameter och dess tekniska kännetecken som ger ett adekvat skydd mot förfalskning.
(16)
Med hänsyn till att euromynt är i omlopp i hela euroområdet och för att förhindra användning av olämpliga utformningar, bör utgivande medlemsstater informera varandra och kommissionen om utkast till utformningar av de nationella sidorna av euromynt före den planerade utgivningsdagen. Kommissionen bör kontrollera att utformningarna överensstämmer med de tekniska kraven i denna förordning. Inlämningen av förslagen till utformningar till kommissionen bör ske i så pass god tid före den planerade utgivningsdagen att den utgivande medlemsstaten vid behov kan ändra utformningen.
(17)
Vidare bör enhetliga villkor för godkännande av utformningar av de nationella sidorna av euromynt fastställas, så att val av utformningar som i vissa medlemsstater kan anses olämpliga undviks. Med tanke på att det är de utgivande medlemsstaterna som har behörighet i en så pass känslig fråga som utformningen av de nationella sidorna av euromynten, bör rådet ges genomförandebefogenheter. Genomförandebeslut som fattas av rådet på denna grundval är nära förbundna med de akter som antas av rådet på grundval av artikel 128.2 i fördraget. Därför bör de rådsmedlemmar som företräder medlemsstater som inte har euron som valuta inte ha rösträtt när rådet antar dessa beslut, i enlighet med vad som anges i artikel 139.4 i fördraget. Förfarandet bör innebära möjlighet för de utgivande medlemsstaterna att i god tid ändra utformningen om så krävs.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Serien mynt i euro ska omfatta åtta valörer från 1 cent till 2 euro med de tekniska specifikationer som anges i bilaga I.
Artikel 2
I denna förordning avses med:
1. mynt i omlopp : euromynt avsedda att sättas i omlopp, med de valörer och tekniska specifikationer som avses i artikel 1.
2. ordinarie mynt : mynt i omlopp med undantag för minnesmynt.
3. minnesmynt : mynt i omlopp avsedda att uppmärksamma ett specifikt ämne enligt vad som anges i artikel 9.
Artikel 3
Mynt i omlopp ska ha en gemensam europeisk sida och en särskiljande nationell sida.
Artikel 4
1. Inga uppgifter om myntets valör, eller delar därav, ska upprepas på den nationella sidan av mynt i omlopp. Inte heller namnet på den gemensamma valutan eller dess underenhet ska anges, såvida inte en sådan angivelse är motiverad därför att medlemsstaten i fråga använder ett avvikande alfabet.
2. Genom undantag från punkt 1 får valören anges på randpräglingen på 2-euromynten, under förutsättning att endast siffran ”2” eller termen ”euro” med användning av det relevanta alfabetet eller båda dessa används.
Artikel 5
På den nationella sidan på alla valörer av mynt i omlopp ska det genom namn eller en förkortning anges vilken den utgivande medlemsstaten är.
Artikel 6
1. På den nationella sidan av mynt i omlopp ska det nationella motivet helt och hållet vara omgivet av en cirkel bestående av tolv stjärnor, och även årtalet och den utgivande medlemsstatens namn ska återfinnas på den myntsidan. Detta ska inte utgöra något hinder för att delar av motivet sträcker sig in på cirkeln av stjärnor, förutsatt att alla stjärnorna är klart och fullt synliga. De tolv stjärnorna ska återges som på unionsflaggan.
2. Utformningar av den nationella sidan av mynt i omlopp ska väljas med beaktande av att euromynten cirkulerar i alla medlemsstater som har euron som valuta.
Artikel 7
1. Ändringar av de utformningar som används för de nationella sidorna av ordinarie mynt får göras endast en gång vart femtonde år, utan att det påverkar nödvändiga ändringar för att förhindra förfalskning av valutan.
2. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 1 får ändringar av de utformningar som används för de nationella sidorna av ordinarie mynt göras när den statschef som avbildas på ett mynt byts ut. Ett tillfälligt vakant statschefsämbete eller en provisoriskt tillsatt statschef ska dock inte ge någon ytterligare rätt till en sådan ändring.
Artikel 8
Utgivande medlemsstater ska senast den 20 juni 2062 uppdatera sina nationella sidor på ordinarie mynt i syfte att fullt ut efterleva denna förordning.
Artikel 9
1. Minnesmynt ska ha ett annorlunda motiv på den nationella sidan än det som finns på de ordinarie mynten och ska endast uppmärksamma ämnen av stor nationell eller europeisk betydelse. Minnesmynt som gemensamt ges ut av alla medlemsstater som har euron som valuta ska endast uppmärksamma ämnen av allra största europeiska betydelse och deras utformning får inte påverka tillämpningen av eventuella konstitutionella bestämmelser i dessa medlemsstater.
2. Randpräglingen på minnesmynt ska vara densamma som på ordinarie mynt.
3. Minnesmynt ska endast ha ett nominellt värde uppgående till 2 euro.
Artikel 10
1. Medlemsstaterna ska informera varandra om utkast till utformningar av nya nationella sidor av mynt i omlopp, inklusive randprägling, och, när det gäller minnesmynt, den beräknade utgivningsvolymen innan dessa utformningar formellt godkänns.
2. Rådet ska ges befogenhet att genom beslut med kvalificerad majoritet godkänna de nya eller ändrade utformningarna av de nationella sidorna av mynt i omlopp, i enlighet med det förfarande som anges i punkterna 3-7.
Vid fattande av de beslut som avses i denna artikel ska medlemsstater som inte har euron som valuta inte ha rösträtt.
3. För de syften som avses i punkt 1 ska den utgivande medlemsstaten till rådet, kommissionen och övriga medlemsstater som har euron som valuta inkomma med utkast till utformningar av mynt i omlopp i princip minst tre månader före den planerade utgivningsdagen.
4. Inom sju dagar från den inlämning som avses i punkt 3 har varje medlemsstat som har euron som valuta rätt att, genom ett motiverat yttrande riktat till rådet och kommissionen, motsätta sig det utkast till utformning som föreslagits av den utgivande medlemsstaten om det är troligt att den föreslagna utformningen skulle väcka negativa reaktioner bland dess medborgare.
5. Kommissionen ska, om den anser att utkastet till utformning inte respekterar de tekniska kraven i denna förordning, inom sju dagar efter den inlämning som avses i punkt 3, lämna in en negativ bedömning till rådet.
6. Om inte något motiverat yttrande eller någon negativ bedömning inkommit till rådet inom den tidsfrist som avses i punkterna 4 och 5, ska det anses som att beslutet om godkännande av utformningen antas av rådet dagen efter det att den tidsfrist som avses i punkt 5 löper ut.
7. I alla övriga fall ska rådet utan dröjsmål fatta beslut om godkännande av utkastet till utformning, såvida inte den utgivande medlemsstaten inom sju dagar efter inlämningen av ett motiverat yttrande eller en negativ bedömning drar tillbaka sitt utkast och meddelar rådet sin avsikt att lämna in ett nytt utkast till utformning.
8. Kommissionen ska offentliggöra alla relevanta uppgifter om nya utformningar av nationella mynt i omlopp i Europeiska unionens officiella tidning.
Artikel 11
Artiklarna 4, 5, 6 samt artikel 9.2
a)
ska inte gälla för mynt i omlopp som givits ut eller tillverkats före den 19 juni 2012,
b)
ska, under en övergångsperiod som löper ut den 20 juni 2062 inte gälla för utformningar som redan rättsligen användes på mynt i omlopp den 19 juni 2012.
Mynt i omlopp som har getts ut eller tillverkats under övergångsperioden får förbli lagliga betalningsmedel utan någon tidsbegränsning.
Artikel 12
Förordning (EG) nr 975/98 ska upphöra att gälla.
Hänvisningar till den upphävda förordningen ska anses som hänvisningar till denna förordning och ska läsas enligt jämförelsetabellen i bilaga III.
Artikel 13
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i medlemsstaterna i enlighet med fördragen.
Utfärdad i Luxemburg den 24 juni 2014.