PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1238/2013
ze dne 2. prosince 2013,
kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá uložené prozatímní clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (dále jen „základní nařízení“) (1), a zejména na čl. 9 odst. 4 a čl. 14 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Evropské komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Prozatímní opatření
(1)
Evropská komise (dále jen „Komise“) uložila prostřednictvím nařízení (EU) č. 513/2013 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“) prozatímní antidumpingové clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR“ nebo „dotčená země“).
(2)
Šetření bylo zahájeno na základě podnětu, který dne 25. července 2012 podala iniciativa EU ProSun (dále jen „žadatel“) jménem výrobců představujících více než 25 % celkové výroby krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů v Unii. Podnět obsahoval důkazy prima facie o dumpingu uvedeného výrobku a o podstatné újmě z něj vyplývající, což bylo považováno za dostačující pro zahájení šetření.
2. Celní evidence
(3)
Jak je uvedeno v 3. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, dne 1. března 2013 přijala Komise na základě podnětu žadatele podporovaného požadovanými důkazy nařízení (EU) č. 182/2013 (3), kterým se zavádí celní evidence dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky, a to počínaje dnem 6. března 2013. V souladu s čl. 14 odst. 5 základního nařízení ukončilo prozatímní nařízení celní evidenci dovozu pro účely antidumpingového šetření, jelikož prozatímní antidumpingové clo zajistilo ochranu před dumpingovým dovozem.
(4)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že rozhodnutí o celní evidenci dovozu bylo neodůvodněné, jelikož nebyly splněny podmínky stanovené v čl. 14 odst. 5 základního nařízení. Tato tvrzení však nebyla doložena ani se nezakládala na věcných důkazech. V době přijetí rozhodnutí o celní evidenci dovozu měla Komise dostatečné důkazyprima facie odůvodňující potřebu celní evidence dovozu, zejména prudký nárůst dovozu, a to jak v absolutních hodnotách, tak i co se týče podílu na trhu. Tvrzení v tomto ohledu bylo proto třeba zamítnout.
3. Přijetí závazku s ohledem na prozatímní clo
(5)
Rozhodnutím Komise 2013/423/EU (4) přijala Komise závazek, který nabídli čínští vyvážející výrobci společně s čínskou obchodní komorou pro dovoz a vývoz strojírenských a elektronických produktů (China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products, dále jen „CCCME“).
4. Následný postup
(6)
Po sdělení nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímních antidumpingových opatření (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), předložily čínská vláda a několik zúčastněných stran písemné připomínky k prozatímním zjištěním. Všechny strany, které o to požádaly, byly vyslechnuty. Aliance pro dostupnou solární energii (dále jen „AFASE“), zastupující dovozce, hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce a hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie, a jeden dovozce požádali o slyšení v přítomnosti úředníka pro slyšení z Generálního ředitelství pro obchod a této žádosti bylo vyhověno.
(7)
Komise nadále shromažďovala a ověřovala veškeré informace, jež považovala za nezbytné pro konečná zjištění. Byly zváženy ústní a písemné připomínky zúčastněných stran a na jejich základě byla prozatímní zjištění podle potřeby upravena.
(8)
Mimoto se uskutečnily inspekce na místě v prostorách těchto společností:
i)
hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce
-
Jayme de la Costa, Pedroso, Portugalsko
-
Sunedison Spain Construction, Madrid, Španělsko
ii)
nezávislá konzultační společnost
-
Europressedienst, Bonn, Německo
(9)
AFASE zpochybnila právní základ pro inspekci na místě, která se uskutečnila v prostorách společnosti Europressedienst, jelikož ta nebyla zúčastněnou stranou v tomto šetření, a nespadá proto do oblasti působnosti článku 16 základního nařízení. Jak je uvedeno v 99. a 120. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, společnost Europressedienst poskytla informace o makroekonomických ukazatelích. Objasňuje se, že Komise provedla inspekci na místě v prostorách společnosti Europressedienst v zájmu zásady řádné správy s cílem ověřit spolehlivost a přesnost údajů, na nichž Komise založila svá zjištění.
(10)
Čínská vláda zopakovala tvrzení, že bylo porušeno její právo na obhajobu, pokud jde o přístup ke spisům, které byly zúčastněným stranám k dispozici pro kontrolu, jelikož i) ve spisech, které neměly důvěrnou povahu, chyběly informace, aniž byl uveden „pádný důvod“ nebo poskytnuto dostatečně podrobné shrnutí či výjimečně důvody pro neposkytnutí shrnutí bez důvěrných údajů, ii) chyběla verze celé odpovědi na dotazník jednoho výrobce v Unii, která neobsahovala důvěrné údaje, a iii) verze odpovědí výrobců v Unii na dotazník, které neměly důvěrnou povahu, byly zúčastněným stranám poskytnuty s příliš velkou prodlevou.
(11)
i) Co se týká tvrzení, že ve veřejně dostupném spise chyběly informace, zúčastněná strana neupřesnila, kterých informací se to týká. ii) Její tvrzení, že nebyla zpřístupněna verze celé odpovědi na dotazník, která nemá důvěrnou povahu, není pravdivé. iii) Co se týká prodlev při zpřístupňování odpovědí výrobců v Unii zařazených do vzorku na dotazníky, které neobsahují důvěrné údaje, dotčené straně bylo vysvětleno, že dotazníky byly do spisu neobsahujícího důvěrné údaje zařazeny až poté, co byla ověřena jejich úplnost a přiměřenost shrnutí. Aby bylo zaručeno právo výrobců v Unii na anonymitu, bylo rovněž zajištěno, aby verze dotazníků bez důvěrných údajů neodhalily totožnost dotčeného výrobce v Unii. V některých případech proto musela strana, která odpovědi poskytla, verze neobsahující důvěrné údaje upravit, než mohly být zpřístupněny ostatním zúčastněným stranám.
(12)
Každopádně se mělo za to, že tímto nebylo nijak dotčeno právo zúčastněných stran na obhajobu. Komise všem zúčastněným stranám umožnila reagovat na informace obsažené ve spisu, který byl zpřístupněn pro kontrolu, takže jejich připomínky bylo možno vzít v úvahu, pokud byly doložené a opodstatněné, před vyvozením závěrů v rámci šetření. Zúčastněná strana měla možnost se vyjádřit k odpovědím výrobců v Unii zařazených do vzorku na dotazníky rovněž po poskytnutí prozatímních a konečných informací. Ačkoli se poskytnutí informací a přístup ke spisu, který je zúčastněným stranám k dispozici pro kontrolu, zakládá na rozdílných právních ustanoveních, je třeba uvést, že zúčastněné strany měly mnoho příležitostí vyjádřit se ke všem informacím, které poskytla jakákoli strana, jíž se řízení týká. Toto tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(13)
Všechny dotčené strany byly informovány o základních skutečnostech a úvahách, z nichž vycházel záměr doporučit uložení konečného antidumpingového cla na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky a konečný výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, během níž mohly předložit své připomínky ke konečným informacím.
(14)
Připomínky předložené zúčastněnými stranami byly zváženy a případně vzaty v úvahu.
5. Přijetí závazku s ohledem na konečné clo
(15)
Po poskytnutí konečných informací obdržela Komise od vyvážejících výrobců společně s CCCME pozměněnou nabídku závazku, který se vztahuje rovněž na souběžné antisubvenční řízení. Prováděcím rozhodnutím Komise 2013/707/EU (5) ze dne 4. prosince 2013, kterým se potvrzuje přijetí závazku nabídnutého v souvislosti s antidumpingovým a antisubvenčním řízením týkajícím se dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky po dobu uplatňování konečných opatření Komise potvrdila přijetí tohoto závazku.
6. Strany dotčené řízením
a) Výběr vzorku výrobců v Unii
(16)
Po uložení prozatímních opatření zopakovaly některé zúčastněné strany své tvrzení, že nadměrné uplatnění povinnosti týkající se zachování důvěrnosti údajů jim znemožnilo vyjádřit se k výběru vzorku výrobců v Unii, a tudíž řádně vykonat jejich právo na obhajobu. Komise se touto záležitostí zabývala již v 9. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Jelikož v tomto ohledu nebyly předloženy žádné nové informace, potvrzují se závěry uvedené v 9. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(17)
Čínská vláda zopakovala své tvrzení, že zachování důvěrnosti údajů o totožnosti žadatelů a výrobců v Unii zařazených do vzorku není odůvodněné. Jak je uvedeno již v 9. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, výrobci v Unii požádali, aby byly údaje o jejich totožnosti považovány za důvěrné, vzhledem k hrozícímu riziku odvety. Komise se domnívala, že tyto žádosti jsou dostatečně odůvodněné, aby jim bylo možno vyhovět. Informace, které byly Komisi poskytnuty k doložení hrozícího rizika odvety, nelze zpřístupnit třetím stranám, jelikož poskytnutí těchto informací by zmařilo účel žádosti o zachování důvěrnosti. Navíc v případě, kdy (jak uvedla čínská vláda) jeden výrobce v Unii přehodnotil svůj postoj a odhalil svou totožnost podáním žaloby na prozatímní nařízení u soudu, již neexistuje důvod pro poskytnutí informací, na jejichž základě byla zaručena anonymita, jelikož totožnost již byla odhalena.
(18)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana zopakovala, že informace, na nichž se zakládal výběr vzorku, nebyly spolehlivé, aniž by však v tomto ohledu předložila nové důkazy. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(19)
Po poskytnutí konečných informací zopakovala CCCME své argumenty týkající se použitého způsobu výběru prozatímního vzorku výrobců v Unii. CCCME zejména tvrdila, že orgány nevzaly v úvahu 120 výrobců. Komise se touto otázkou zabývala již v 9. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Orgány mimoto ověřily činnosti společností, které byly uvedeny na tomto seznamu. Ukázalo se, že seznam zahrnuje většinou montážní firmy, distributory, dovozce ve spojení a vyvážejícího výrobce v Číně, na Tchaj-wanu a v Indii. Tento seznam proto neprokazuje, že orgány přehlédly významný počet výrobců v Unii. CCCME mimoto nezpochybnila celkovou výrobu v Unii tím, že by poskytla jiné údaje, ani nepředložila důkazy, že reprezentativnost vzorku mohla být ovlivněna tím, že žádný z údajných dalších výrobců v Unii nebyl zařazen do vzorku, byli-li Komisi známi.
(20)
Po vyloučení destiček z definice dotčeného výrobku, a tudíž z tohoto šetření, jak je uvedeno níže v 32. bodě odůvodnění, sestával konečný vzorek z osmi výrobců v Unii. Jelikož s ohledem na výběr vzorku výrobců v Unii nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzují se zjištění uvedená v 7. až 10. bodě odůvodnění prozatímního nařízení s výše uvedenými změnami.
b) Výběr vzorku dovozců, kteří nejsou ve spojení
(21)
Po uložení prozatímních opatření kontaktovala Komise (jak je uvedeno ve 12. bodě odůvodnění prozatímního nařízení) další dovozce, kteří při šetření spolupracovali již v počáteční fázi a poskytli základní údaje o svých činnostech souvisejících s výrobkem, který je předmětem šetření, v období šetření v souladu s oznámením o zahájení řízení. Cílem bylo zjistit, zda by nebylo možné velikost vzorku dovozců, kteří nejsou ve spojení, zvětšit. Přihlásilo se a ochotu dále spolupracovat při šetření projevilo šest společností, jež se považovaly za dovozce, kteří nejsou ve spojení a kteří obchodují s dotčeným výrobkem (tj. pořizují jej a dále prodávají). Z těchto šesti společností odpovědělo ve stanovené lhůtě pět společností. Z těchto pěti obdržených odpovědí byly pouze tři dostatečně úplné a umožňovaly smysluplné posouzení. Na tomto základě se vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení, zvětšil a sestával ze čtyř dovozců modulů, kteří představovali přibližně 2 %-5 % celkového dovozu z dotčené země. Vzhledem ke struktuře dovozců, kteří nejsou ve spojení a kterými byly většinou malé a střední společnosti, nebylo možné mít vzorek zastupující větší podíl, a to s ohledem na omezené zdroje, které měly orgány k dispozici.
(22)
Jelikož s ohledem na výběr vzorku dovozců, kteří nejsou ve spojení, nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 11. a 12. bod odůvodnění prozatímního nařízení s výše uvedenou změnou.
c) Výběr vzorku vyvážejících výrobců
(23)
Po poskytnutí prozatímních informací podala připomínky řada společností nezařazených do vzorku, které uvedly, že se jejich situace liší od situace společností zařazených do vzorku. Tyto společnosti tvrdily, že by se na ně proto měla vztahovat individuální celní sazba podle čl. 17 odst. 3 základního nařízení. Kvůli vysokému počtu spolupracujících společností (často skupin společností) však nebylo možné prověřit jednotlivě všechny společnosti. V souladu s čl. 9 odst. 6 se proto na tyto společnosti vztahuje vážené průměrné clo pro společnosti zařazené do vzorku.
(24)
Jelikož s ohledem na výběr vzorku vyvážejících výrobců nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 13. a 14. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
7. Období šetření a posuzované období
(25)
Jak je uvedeno v 19. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření o dumpingu a újmě se týkalo období od 1. července 2011 do 30. června 2012 (dále jen „období šetření“). Zkoumání vývojových tendencí významných pro posouzení újmy se týkalo období od roku 2009 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Úvod
(26)
Jak je uvedeno ve 20. až 49. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, dotčeným výrobkem jsou podle prozatímní definice krystalické křemíkové fotovoltaické moduly nebo panely a články a destičky typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech pocházející nebo odesílané z Čínské lidové republiky. Tloušťka článků a destiček nepřesahuje 400 mikrometrů. Tento výrobek v současnosti spadá pod kódy KN ex 3818 00 10, ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 a ex 8541 40 90 (dále jen „dotčený výrobek“).
(27)
Z definice dotčeného výrobku jsou vyloučeny tyto typy výrobků:
-
přenosné solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků a napájející přístroje elektřinou nebo sloužící k nabití baterií,
-
produkty z tenkého fotovoltaického filmu,
-
krystalické křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů, jež mají jinou funkci než výrobu elektrické energie a které spotřebovávají elektřinu vyrobenou zabudovaným(i) krystalickým(i) křemíkovým(i) fotovoltaickým(i) článkem (články).
2. Tvrzení týkající se definice výrobku
2.1. Vyloučení destiček
(28)
Po poskytnutí prozatímních informací zúčastněné strany tvrdily, že by destičky měly být z definice výrobku vyňaty, jelikož nemají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti jako články a moduly. Kromě tvrzení předložených v prozatímní fázi byly po poskytnutí prozatímních informací v této souvislosti předloženy další dva argumenty.
(29)
Zúčastněné strany za prvé tvrdily, že destičky lze použít i k jiným účelům než k výrobě článků, především k výrobě integrovaných obvodů a jiných mikropřístrojů. V této souvislosti se podotýká, že v definici výrobku v rámci tohoto šetření nejsou zahrnuty všechny destičky, jelikož šetření je omezeno na „destičky typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech“ a destičky, jejichž„tloušťka nepřesahuje 400 mikrometrů“. Ačkoli destičky jistě existují i v jiných aplikacích, šetření se nikdy nevztahovalo na destičky, které se používají při výrobě jiných výrobků, jako jsou integrované obvody. Mimoto se nepřihlásili žádní výrobci, dovozci nebo uživatelé, kteří jsou účastníky trhu s těmito jinými typy destiček a kteří by tvrdili, že se na jejich destičky vztahuje celní evidence nebo prozatímní antidumpingové clo. Potvrzuje se proto, že tyto jiné typy destiček nejsou zahrnuty do definice výrobku v rámci tohoto šetření. Současně to prokazuje, že destičky nemají nutně stejné konečné použití jako články a moduly.
(30)
Zúčastněné strany za druhé uvedly, že nezpracované destičky nemají základní elektrické vlastnosti, které odlišují solární články a moduly od ostatních výrobků. Destičky nemají zejména schopnost vyrábět elektřinu ze slunečního světla, což je hlavní funkce krystalických fotovoltaických článků a modulů.
(31)
Toto tvrzení lze uznat. Po dalším ověření a v rozporu s tím, co bylo uvedeno v 36. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, a to že „moduly, články a destičky mají stejné konečné použití, přeměňovat sluneční světlo na elektřinu“, se skutečně ukázalo že teprve přeměnou destičky na článek vzniká její schopnost vyrábět elektřinu ze slunečního světla.
(32)
Vzhledem k rozdílným základním fyzikálním a technickým vlastnostem stanoveným během šetření, mimo jiné co se týká schopnosti vyrábět elektřinu ze slunečního světla, se vyvozuje závěr, že by destičky měly být z definice dotčeného výrobku vyloučeny, a šetření by se na ně tudíž nemělo vztahovat.
2.2. Samostatná šetření týkající se článků a modulů
(33)
Zúčastněné strany zopakovaly, že články a moduly nepředstavují jediný výrobek, a měly by být proto posouzeny samostatně, a zopakovaly především tvrzení, jimiž se již zabýval 27. až 39. bod odůvodnění prozatímního nařízení. Na rozdíl od destiček však mají články a moduly stejnou základní vlastnost, tj. schopnost vyrábět elektřinu ze slunečního světla. Tato tvrzení byla proto zamítnuta.
(34)
Po poskytnutí konečných informací jeden vývozce uvedl, že články samy o sobě nemohou vyrábět elektřinu. Musí být údajně integrovány do modulů, aby to bylo možné. Každý článek však má sám o sobě schopnost vyrábět elektřinu ze slunečního světla, obvykle okolo 4 W. Ačkoli tento výkon nemusí u většiny použití, která vyžadují sestavení více článků do modulů, postačovat, neznamená to, že článek není sám o sobě schopen vyrábět elektřinu.
(35)
Po poskytnutí konečných informací jeden vývozce uvedl, že nemožnost stanovit běžnou hodnotu pro moduly na základě běžné hodnoty pro články, jak je popsáno níže ve 100. bodě odůvodnění, prokazuje, že by se moduly a články neměly považovat za jediný výrobek.
(36)
V této souvislosti se uvádí, že ve většině antidumpingových řízení, včetně tohoto šetření, se srovnání mezi běžnými hodnotami a vývozními cenami provádí na základě jednotlivých typů výrobků. Důvodem je skutečnost, že často má velmi široká škála různých typů výrobků stejné základní fyzikální, technické a/nebo chemické vlastnosti, což často vede k situaci, kdy do definice „dotčeného výrobku“ spadají typy výrobků s podstatně rozdílnými náklady a cenami. Samotná skutečnost, že pro určitý typ výrobku nelze stanovit běžnou hodnotu na základě běžné hodnoty jiného typu výrobku, sama o sobě neznamená, že tyto typy výrobků nelze považovat za jediný výrobek. Jak je popsáno výše v 32. bodě odůvodnění, články i moduly mají stejné základní fyzikální a technické vlastnosti, mimo jiné schopnost vyrábět elektřinu ze slunečního světla.
(37)
Dále se uvádělo, že pokud by články a moduly tvořily jediný výrobek s menšími rozdíly, nebylo by obtížné upravit ceny článků s cílem zjistit cenu modulů. V této souvislosti se podotýká, že neexistuje požadavek, aby mezi jednotlivými typy dotčeného výrobku existovaly pouze menší rozdíly. Naopak postačuje, aby různé typy dotčeného výrobku měly stejné základní fyzikální, technické a/nebo chemické vlastnosti. V daném případě to pro moduly a články platí, jelikož mají mimo jiné schopnost vyrábět elektřinu ze slunečního světla.
(38)
Tatáž strana dále tvrdila, že články nepředstavují pouze jiný typ modulu, nýbrž zcela odlišný výrobek. Články představují ve skutečnosti hlavní část modulu. Jako hlavní část není článek zcela jistě „zcela odlišným výrobkem“, jelikož moduly a články mají stejnou základní vlastnost, kterou je výroba elektřiny ze slunečního světla, jak je uvedeno výše v 32. bodě odůvodnění.
(39)
Tatáž strana mimoto uvedla, že při výběru vzorků výrobců v Unii a čínských vývozců byl zohledněn rozdíl mezi články a moduly. Proto měly být pro moduly a články stanoveny rozdílné sazby cla. V tomto ohledu se potvrzuje, že při výběru vzorku výrobců v Unii a vzorku čínských vývozců se skutečně bral v úvahu rozdíl mezi moduly a články, jak je uvedeno v 10. a 14. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. To však mělo pouze zajistit, aby byl vzorek reprezentativní, a neznamená to, že by se články a moduly neměly považovat za jediný dotčený výrobek, nebo že by pro články a moduly měly být stanoveny zvláštní sazby cla. Aby bylo zajištěno, že vzorek je reprezentativní s ohledem na všechny typy výrobků, bylo důležité rozlišovat při výběru vzorku mezi články a moduly. Jelikož ohledně otázky, zda se články a moduly mají považovat za jeden výrobek, nebo za dva samostatné výrobky, panovala určitá nejistota, bylo nutné zajistit reprezentativnost pro oba možné výsledky.
(40)
Mimoto se uvádělo, že 100. bod odůvodnění níže, v němž se tvrdí, že náklady na zpracování modulů jsou značné, je v rozporu s 32. bodem odůvodnění prozatímního nařízení, který uvádí, že přidaná hodnota není soustředěna v jedné konkrétní fázi výrobního procesu. V tomto ohledu se připomíná, že ve 100. bodě odůvodnění je rovněž objasněno, že rozdíly v nákladech mezi články a moduly činí 34 %, což znamená, že 66 % hodnoty modulu vyplývá z článku. Vyvozuje se proto závěr, že přidaná hodnota není soustředěna v jedné konkrétní fázi výrobního procesu.
(41)
Vyvážející výrobci uvedli, že skutečnost, že závazek ukládá pro články a moduly rozdílné minimální dovozní ceny a objemy, údajně potvrzuje, že moduly a články představují rozdílné výrobky, které vyžadují dvě samostatná šetření. Rozdílné minimální dovozní ceny však pouze naznačují, že články a moduly představují různé skupiny typů výrobků, které jsou prodávány za různé ceny. Je proto třeba stanovit rozdílné ceny, aby byly minimální dovozní ceny smysluplné.
(42)
Skutečnost, že články a moduly představují rozdílné skupiny typů výrobků, nemá pro definici dotčeného výrobku až takový význam. Pro definici dotčeného výrobku postačuje, aby měly výrobky stejné základní vlastnosti a konečné použití, což v případě modulů a článků platí, jak je popsáno v 32. resp. 48. bodě odůvodnění.
(43)
Čínská vláda tvrdila, že se posuzování, zda články a moduly představují jediný dotčený výrobek, nezabývá řadou kritérií stanovených odvolacím orgánem ve věci ES - Azbest (6). Tato kritéria se však používají pro definici „obdobného výrobku“, a nikoli dotčeného výrobku. Jinými slovy, tato kritéria je nutno použít při definování obdobného výrobku, například obdobného výrobku vyráběného výrobním odvětvím Unie, jenž je poté porovnán s dotčeným výrobkem, který vyvážejí čínští vyvážející výrobci. Tato kritéria nejsou vhodná k definování dotčeného výrobku. Orgány každopádně podotýkají, že by uplatnění kritérií použitých ve věci ES - Azbest na definici dotčeného výrobku v daném případě nevedlo k jinému výsledku. První a druhé kritérium (vlastnosti, povaha a jakost respektive konečná použití) jsou totožná jako kritéria týkající se fyzikálních, chemických a technických vlastností a konečného použití, jež byla použita v předchozích bodech odůvodnění. Třetí kritérium (vkus a zvyky spotřebitele) není v daném případě použitelné, jelikož články jsou hlavní částí modulů; pokud jde o čtvrté kritérium, sazební zařazení, podotýká se, že články i moduly mohou být deklarovány pod podpoložkou 8541 40 90, zatímco položky v čísle 8501 jsou určeny pro elektrické generátory obecně, a nikoli pro solární produkty.
(44)
Jiné zúčastněné strany tvrdily, že objektivní použití kritérií, která vypracoval Soudní dvůr v předchozích věcech (7), údajně vede k závěru, že moduly a články jsou rozdílné výrobky. V této souvislosti se uvádí, že soud pouze uvedl řadu kritérií, která lze vzít v úvahu, neexistuje však povinnost použít ve všech případech všechna kritéria, jelikož ne všechna mohou být relevantní. Tato kritéria byla posouzena ve 27. až 39. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, v nichž se konstatovalo, že v daném případě není řada kritérií relevantních. V rozsudku ve věci Brosmann bylo posouzení, zda do „dotčeného výrobku“ patří různé typy obuvi, rovněž provedeno na základě pouze tří kritérií, která se pokládala za důležitá. Jelikož zúčastněné strany neuvedly žádný důvod, proč objektivní použití kritérií vede k závěru, že moduly a články představují rozdílné výrobky, nelze toto tvrzení uznat.
(45)
Mimoto se připomíná, že články a moduly mají stejné základní konečné použití, tj. jsou prodávány za účelem jejich integrace do fotovoltaických solárních systémů. Výkon modulů bezprostředně souvisí s výkonem článků, jak je uvedeno v 28. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(46)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že po vyloučení destiček z definice výrobku je vzhledem k významnému zpracování při výrobě modulů z článků vyvraceno rovněž tvrzení, že články a moduly mají stejné konečné použití. Tato strana taktéž tvrdila, že hodnocení, že moduly a články mají stejné konečné použití, je založeno na předpokladu, že destičky, moduly a články mají stejný výrobní proces.
(47)
Za prvé je mylný závěr, že hodnocení, že moduly a články mají stejné konečné použití, je založeno na výrobním procesu. Ačkoli jsou obě tvrzení uvedena v témže 36. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, neznamená to, že jeden závěr je založen na druhém předpokladu. Slovo „mimoto“ uvedené ve druhém tvrzení objasňuje, že toto druhé tvrzení není založeno na prvním tvrzení. Obě tvrzení se navíc zabývají rozdílnými záležitostmi v části týkající se „konečného použití a vzájemné zaměnitelnosti“. První tvrzení týkající se výrobního procesu se zabývá vzájemnou zaměnitelností, zatímco druhé konečným použitím. Základní předpoklad, že hodnocení, že moduly a články mají stejné konečné použití, je založeno na předpokladu, že destičky, moduly a články mají stejný výrobní proces, proto není správný.
(48)
Co se týká skutečného konečného použití článků a modulů, zúčastněné strany nezpochybnily, že moduly a články jsou prodávány za účelem jejich integrace do fotovoltaických solárních systémů. Potvrzuje se proto závěr, že moduly a články mají stejné konečné použití.
2.3. Monokrystalické a polykrystalické články
(49)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že se v Unii monokrystalické články nevyrábějí a že její vývoz monokrystalických článků nesoutěží s výrobním odvětvím Unie. Šetření však prokázalo, že v Unii se ve skutečnosti monokrystalické články vyrábějí. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto. Tribunál každopádně ve věci Brosmann rozhodl, že skutečnost, že se ve Společenství určitý typ výrobku nevyrábí, není určující.
2.4. Doložka „odesílaný z“
(50)
Zúčastněné strany tvrdily, že nebylo odůvodněno rozšíření šetření na výrobky „odesílané z“ ČLR, jelikož původně bylo šetření zahájeno pouze s ohledem na výrobky pocházející z ČLR.
(51)
Výrobky odesílané z ČLR však byly zahrnuty již v počáteční fázi. V bodě 5 oznámení o zahájení řízení (8) je uvedeno, že „se společnosti, které dovážejí výrobek, který je předmětem šetření, z Čínské lidové republiky, avšak domnívají se, že část tohoto dovozu nebo dokonce celý tento dovoz nemá pro celní účely původ v Čínské lidové republice, vyzývají, aby se v rámci šetření přihlásily a poskytly všechny podstatné informace“. Je proto zřejmé, že možnost spolupracovat při tomto šetření měly všechny společnosti odesílající výrobky z ČLR. Jelikož výrobek, který je předmětem šetření, často obsahuje komponenty a části z různých zemí, bylo v bodě 5 oznámení o zahájení řízení rovněž oznámeno, že „mohou být přijata zvláštní ustanovení“ zabývající se touto záležitostí.
(52)
Usuzuje se proto, že všechny dotčené hospodářské subjekty byly náležitě informovány o možnosti, že s ohledem na výrobky odesílané z Číny mohou být případně přijata zvláštní ustanovení, a byly vyzvány, aby při šetření spolupracovaly. Šetření proto nebylo rozšířeno na výrobky „odesílané z Číny“, jelikož tyto výrobky byly zahrnuty od samého počátku.
(53)
Po poskytnutí informací zúčastněné strany tvrdily, že bez ohledu na ustanovení v oznámení o zahájení řízení uvedená výše v 51. bodě odůvodnění bylo šetření omezeno na výrobky pocházející z ČLR a neposuzovalo dopad výrobků odesílaných z ČLR.
(54)
V této souvislosti se uvádí, že byly podniknuty níže uvedené kroky, aby bylo zajištěno, že při šetření jsou posouzeny všechny výrobky odesílané z ČLR, a nikoli pouze výrobky pocházející z ČLR:
-
Všechny společnosti, které dovážejí dotčený výrobek z ČLR, byly vyzvány, aby se v rámci šetření přihlásily bez ohledu na původ zboží.
-
V příloze A oznámení o zahájení řízení byli výrobci požádáni, aby uvedli informace pro všechny výrobky, které společnost vyrábí. Tyto informace nebyly omezeny na výrobky pocházející z ČLR.
-
Na základě těchto informací, které obsahovaly veškerý vývoz do EU bez ohledu na původ zboží, byl vybrán reprezentativní vzorek.
-
Výrobci zařazení do vzorku obdrželi dotazník pro „výrobce vyvážející do Evropské unie“ a ČLR byla uvedena jako „dotčená země“, nikoli jako země původu. Bylo proto zřejmé, že byly prověřeny všechny výrobky bez ohledu na jejich původ.
(55)
Na tomto základě byl vyvozen závěr, že se šetření vztahovalo na veškeré výrobky pocházející nebo odesílané z ČLR a že se zjištění v rámci šetření, včetně ohledně dumpingu a újmy, vztahují na veškeré výrobky pocházející nebo odesílané z ČLR.
(56)
Po poskytnutí konečných informací zúčastněné strany uvedly, že podnět obsahoval důkazy prima facie, které se týkaly pouze dovozu solárních panelů pocházejících z ČLR, a nikoli výrobků odesílaných z ČLR. V tomto ohledu je třeba objasnit, že se podnět skutečně vztahoval na výrobky „z ČLR“, což je patrné z úvodní stránky, kterou poskytl žadatel a která je opatřena razítkem. Před touto stránkou se ve spisu nachází jiná stránka, která skutečně používá znění „pocházející z Čínské lidové republiky“. Tato stránka však nebyla součástí dokumentu předloženého žadatelem, nýbrž byla přidána jako titulní stránka útvary Komise s uvedením názvu šetření místo zopakování názvu žadatele. Usuzuje se proto, že se podnět vztahoval na veškeré výrobky z ČLR, ať už pocházely z ČLR, či nikoli.
(57)
Čínští vyvážející výrobci dále tvrdili, že nelze přiměřeně očekávat, že vyvážejícím výrobcům ve třetích zemích je známo, že by se šetření mohlo zaměřovat rovněž na jejich výrobky. V této souvislosti se podotýká, že se opatření nevztahují na výrobky v tranzitu ve smyslu článku V dohody GATT. Na vyvážející výrobce, kteří nevykonávají činnost v ČLR, se proto opatření nevztahují. Žádní vyvážející výrobci ve třetích zemích se mimoto nepřihlásili a neuvedli, že výrobky, které vyvážejí, podléhají antidumpingovému clu.
(58)
Titíž vyvážející výrobci uvedli, že vyvážející výrobci ve třetích zemích nebyli požádáni, aby se přihlásili, a neměli ani možnost prokázat, že jejich výrobky nejsou dumpingové. Orgány se domnívají, že na vyvážející výrobce, kteří nevykonávají činnost v ČLR, se opatření nevztahují, jelikož se jejich výrobky v případě, že jsou odesílány z ČLR, považují za výrobky v tranzitu. Všichni ostatní vyvážející výrobci byli prostřednictvím oznámení o zahájení řízení informováni, že jejich činnosti jsou předmětem šetření.
(59)
Čínská vláda uvedla, že ačkoli čl. 1 odst. 3 základního nařízení umožňuje odchýlit se od zásady, že vyvážející země je zemí původu, nelze tento článek v daném případě použít. K doložení svého tvrzení čínská vláda uvedla, že nebyla provedena úplná analýza, zda vyvážející země nemůže být zemí jednající jako prostředník. Orgány s tímto výkladem čl. 1 odst. 3 základního nařízení nesouhlasí. Žádná strana nezpochybnila, že v ČLR existuje značná výroba. To, zda je ČLR zemí původu hotových výrobků, závisí na řadě faktorů. Analýza dumpingu, újmy, příčinných souvislostí a zájmu Unie, kterou orgány provedly, se vztahuje na tuto výrobu, bez ohledu na to, zda mají hotové vyvážené výrobky pro celní účely původ v ČLR. Jelikož existovaly jasné náznaky, že ne u všech výrobků, které byly alespoň částečně vyrobeny v ČLR, se bude mít za to, že mají pro celní účely původ v ČLR, orgány rozhodly, že je nezbytné zahrnout rovněž výrobky, u nichž je ČLR pouze zemi jednající jako prostředník.
(60)
Čínská vláda rovněž uvedla, že jelikož žádnému čínskému vývozci nebylo přiznáno zacházení jako v tržním hospodářství, neexistuje v ČLR srovnatelná cena pro solární panely, a proto nelze ČLR použít jako zemi jednající jako prostředník. V této souvislosti se však uvádí, že tři podmínky v čl. 1 odst. 3 základního nařízení jsou uvedeny pouze jako příklady, a ne všechny podmínky musí být relevantní ve všech případech. V daném případě bylo vzhledem k tomu, že žádnému čínskému vývozci nebylo přiznáno zacházení jako v tržním hospodářství, nutno srovnatelnou cenu zjistit ve srovnatelné zemi - a tato srovnatelná cena je stejná bez ohledu na to, zda se ČLR považuje za zemi původu nebo za zemi jednající jako prostředník. Otázka, zda „v této zemi“ existuje srovnatelná cena, proto není podstatná, jelikož v daném případě není srovnatelná cena stanovena „v této zemi“, nýbrž ve srovnatelné zemi.
2.5. Solární nabíječky
(61)
Po poskytnutí prozatímních informací zúčastněné strany tvrdily, že definice „solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků“ je příliš úzká a měla by se rozšířit na výrobky s podobnou funkcí, na něž se tato definice nevztahuje, jako jsou výrobky podobné velikosti, které využívají větší počet menších článků.
(62)
Zúčastněné strany dále uvedly, že definice „křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů“, je příliš úzká, jelikož vylučuje pouze kompletní elektrické spotřebiče, přičemž nejsou nutně vyloučeny solární komponenty určené k zabudování do elektrických spotřebičů.
(63)
Analýza výše uvedených tvrzení ukázala, že je vhodnější připojit k vyloučení těchto výrobků kritérium založené na technické normě. Bylo zjištěno, že definice v níže uvedené normě vhodněji vymezují výrobky, které by měly být vyloučeny z oblasti působnosti opatření: mezinárodní norma IEC 61730-1, Aplikační třídy, třída C: aplikace se sníženým napětím (s. 13) (9).
(64)
Po poskytnutí konečných informací byly obdrženy připomínky týkající se vyloučení na základě výše uvedené mezinárodní normy. Uvádělo se, že místo odkazu na tuto normu by bylo vhodnější stanovit vyloučení na základě výstupního napětí a výkonu jako „moduly nebo panely s výstupním stejnoměrným napětím nepřesahujícím 50 V a výkonem nepřesahujícím 50 W určené výhradně pro přímé použití k nabití baterií v systémech se stejnými charakteristikami, pokud jde o napětí a výkon“. Toto tvrzení bylo možno uznat a vyloučení je s konečnou platností stanoveno podle této definice.
2.6. Střešní solární moduly
(65)
Jiná zúčastněná strana uvedla, že by z definice výrobku v rámci tohoto šetření měly být vyloučeny střešní solární moduly, jelikož tyto moduly spojují funkci solárního modulu s funkcí střešní tašky nebo krytiny. Nejsou proto přímo zaměnitelné s běžným solárním modulem.
(66)
Šetřením však bylo prokázáno, že běžné moduly i střešní solární moduly musí splňovat stejné elektrické normy. Ačkoli střešní solární modul nemůže být jednoduše nahrazen běžným modulem, může být nahrazen běžným modulem a střešními taškami nebo krytinami. Tyto výrobky proto mají stejnou základní technickou vlastnost, kterou je výroba elektřiny ze slunečního záření. Přidaná funkce (kterou jinak plní střešní materiál) se nepovažuje za podstatnou a neodůvodňuje vyloučení střešních solárních modulů z definice výrobku.
(67)
Po poskytnutí konečných informací tatáž zúčastněná strana tvrdila, že neexistence vzájemné zaměnitelnosti mezi střešními solárními moduly a běžnými solárními moduly naznačuje, že by střešní solární moduly měly být z oblasti působnosti opatření vyloučeny, a to s odkazem na věc týkající se obuvi (10) obecně, a konkrétně sportovní obuvi vyráběné speciální technologií („STAF“). Důvodů pro vyloučení obuvi STAF však byla celá řada a neexistenci vzájemné zaměnitelnosti nepovažoval Tribunál v rozsudku ve věci Brosmann (11) samu o sobě za dostatečný důvod a potvrdil, že i velmi rozdílné výrobky, jako je městská obuv a procházková obuv, mohou být skutečně považovány za dotčený výrobek v jednom antidumpingovém šetření navzdory svým rozdílům.
(68)
Zúčastněná strana mimoto uvedla, že neexistence výroby v Unii a skutečnost, že zúčastněná strana je držitelem práv k duševnímu vlastnictví, údajně potvrzuje, že střešní solární moduly jsou inovativní výrobky, které se liší od ostatních výrobků. Co se týče věci obuv zmíněné zúčastněnou stranou, Tribunál ve věci Brosmann rozhodl, že „skutečnost, že se ve Společenství tento typ obuvi nevyrábí, a existence patentu nejsou určující“ (12). V uvedeném případě se proto obuv vyráběná patentovanou technologií považovala za dotčený výrobek.
(69)
Zúčastněná strana rovněž uvedla, že by střešní solární moduly měly být z definice dotčeného výrobku vyloučeny, jelikož jsou prodávány za podstatně vyšší ceny než běžné moduly. Ve výše zmíněné věci týkající se obuvi byla obuv STAF nad určitou cenu vyloučena z definice dotčeného výrobku. V tomto ohledu se uvádí, že střešní solární modul spojuje funkci solárního modulu s funkcí střešní tašky nebo krytiny, jak bylo uvedeno výše v 66. bodě odůvodnění. Přímé srovnání cen není proto smysluplné, jelikož přidaná funkce vede přirozeně k vyšším cenám.
(70)
V reakci na toto tvrzení zúčastněná strana uvedla, že na základě této argumentace by nebylo vůbec možné uplatnit cenové rozdíly jako dodatečný ukazatel, který odůvodňuje vyloučení z definice výrobku. Tento výklad je však příliš dalekosáhlý. V předchozím bodě odůvodnění se pouze uvádí, že v daném případě, kdy střešní moduly spojují funkci dotčeného výrobku a dalšího výrobku (v tomto případě střešní tašky nebo krytiny), není cena přirozeně smysluplným ukazatelem. To neznamená, že v jiných případech nemůže být cenový rozdíl užitečným ukazatelem při zjišťování, zda by měl být určitý výrobek vyloučen z definice dotčeného výrobku.
(71)
Zúčastněná strana rovněž uvedla, že by jejímu dodavateli střešních solárních modulů měl být umožněn přístup k závazku týkajícímu se minimální ceny. Zdá se však, že dotyčný čínský výrobce při šetření nespolupracoval a jako nespolupracující strana se nemůže závazku účastnit. Tato žádost nebyla proto přijata.
3. Závěr
(72)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je dotčený výrobek s konečnou platností definován jako krystalické křemíkové fotovoltaické moduly nebo panely a články typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech pocházející nebo odesílané z ČLR, ledaže by byly v tranzitu ve smyslu článku V GATT. Tloušťka článků nepřesahuje 400 mikrometrů. Tento výrobek v současnosti spadá pod kódy KN ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 a ex 8541 40 90.
(73)
Z definice dotčeného výrobku jsou vyloučeny tyto typy výrobků:
-
přenosné solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků a napájející přístroje elektřinou nebo sloužící k nabití baterií,
-
produkty z tenkého fotovoltaického filmu,
-
krystalické křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů, jež mají jinou funkci než výrobu elektrické energie a které spotřebovávají elektřinu vyrobenou zabudovaným(i) krystalickým(i) křemíkovým(i) fotovoltaickým(i) článkem (články),
-
moduly nebo panely s výstupním stejnoměrným napětím nepřesahujícím 50 V a výkonem nepřesahujícím 50 W určené výhradně pro přímé použití k nabití baterií v systémech se stejnými charakteristikami, pokud jde o napětí a výkon.
(74)
Po vyloučení destiček byla analýza revidována a byly vyloučeny údaje a analýza týkající se destiček, není-li uvedeno jinak. Jelikož destičky představovaly během období šetření jen malý procentní podíl dovozu dotčeného výrobku do Unie (přibližně 2 % hodnoty), má se za to, že vyloučení destiček má na zjištění jen zanedbatelný dopad, pokud vůbec nějaký. Všechny připomínky zúčastněných stran byly posouzeny a případné odkazy na destičky (pokud byly uvedeny) byly vyloučeny. V důsledku toho jsou všechny odkazy a související údaje týkající se destiček, které byly uvedeny v bodech odůvodnění prozatímního nařízení, nepoužitelné, a to i v případě, jsou-li příslušné body odůvodnění tímto nařízením potvrzeny.
(75)
Prozatímní závěry se změnami, jak je uvedeno výše ve 26. až 74. bodě odůvodnění, byly proto s konečnou platností potvrzeny. Pro účely tohoto řízení se proto v souladu s obvyklou praxí má za to, že by se všechny výše popsané typy dotčeného výrobku měly považovat za jediný výrobek.
C. DUMPING
1. ČLR
1.1. Zacházení jako v tržním hospodářství
(76)
Po poskytnutí prozatímních informací zúčastněné strany uvedly, že rozhodnutí o zacházení jako v tržním hospodářství bylo přijato pozdě, tj. po uplynutí tříměsíční lhůty stanovené v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení, a proto by šetření mělo být neprodleně ukončeno.
(77)
V této souvislosti strany tvrdily, že změna základního nařízení (13) údajně prodlužující lhůtu pro přijetí rozhodnutí o zacházení jako v tržním hospodářství na osm měsíců vstoupila v platnost až po uplynutí dříve použitelné tříměsíční lhůty. Změna se má vztahovat jen na budoucí šetření a na probíhající šetření, u nichž dosud neuplynula lhůta pro rozhodnutí o zacházení jako v tržním hospodářství.
(78)
V článku 2 nařízení, kterým se mění základní nařízení, se však jednoznačně uvádí, že „toto nařízení se použije na všechna nová a probíhající šetření ode dne 15. prosince 2012“. Tento článek (ani celé nařízení) neobsahuje žádný odkaz na omezení „pokud dosud neuplynula lhůta pro přijetí rozhodnutí o zacházení jako v tržním hospodářství“, jak tvrdily zúčastněné strany. Toto tvrzení nelze proto uznat.
(79)
Po poskytnutí konečných informací několik zúčastněných stran zopakovalo své tvrzení, že rozhodnutí o zacházení jako v tržním hospodářství bylo přijato pozdě, aniž by byla zpochybněna skutečnost, že se změna základního nařízení uvedená výše v 78. bodě odůvodnění vztahuje na „všechna probíhající šetření“, což zahrnuje rovněž toto šetření. Vyvozuje se proto s konečnou platností závěr, že rozhodnutí o zacházení jako v tržním hospodářství nebylo přijato pozdě.
(80)
Po poskytnutí konečných informací jeden vývozce uvedl, že přiznání zacházení jako v tržním hospodářství nemělo být zamítnuto z toho důvodu, že tři společnosti, které v roce 2011 ukončily činnost, nevedly jednoznačné a jasné účetnictví. Byl vznesen konkrétně dotaz, podle kterého účetního standardu by společnost, která ukončila činnost, měla přesto vést takovéto účetnictví.
(81)
V této souvislosti se podotýká, že účetní standardy neurčují, které společnosti musí vyhotovit finanční výkazy, nýbrž stanoví, jak mají být tyto výkazy sestaveny. V případě ČLR to je „Účetní standard pro obchodní podniky: základní standard“, který v článku 4 uvádí, že „podnik vyhotoví finanční zprávy“. Jedná se o závaznou povinnost, a pro společnosti, které ukončily činnost, neexistuje žádná výjimka.
(82)
Ačkoli tyto společnosti ukončily činnost, dosud vlastnily majetek (včetně pozemků, budov, strojů a zásob), měly závazky a existovaly jako právní subjekty přinejmenším do počátku roku 2013. Usuzovalo se proto, že tyto společnosti měly povinnost zveřejnit účetnictví za rok 2011, a neexistence účetnictví představuje porušení druhého kritéria.
(83)
Po poskytnutí konečných informací vývozci rovněž uvedli, že výhody režimu (režimů) preferenčního daňového zacházení a grantů nepředstavují významnou část jejich obratu, což údajně potvrzuje souběžné antisubvenční řízení.
(84)
V této souvislosti se připomíná, že se tímto tvrzením zabýval již 65. bod odůvodnění prozatímního nařízení. Bylo zdůrazněno, že vzhledem k povaze tohoto zvýhodnění je absolutní výše výhody získaná v období šetření pro posouzení, zda se jedná o „podstatné“ zkreslení, irelevantní. Toto tvrzení je proto zamítnuto.
(85)
Jelikož s ohledem na zacházení jako v tržním hospodářství nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzují se všechny skutečnosti uvedené v 50. až 69. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
1.2. Individuální zjišťování
(86)
Jak je uvedeno v 70. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, žádosti o individuální zjišťování podle čl. 17 odst. 3 základního nařízení předložilo osmnáct spolupracujících vyvážejících výrobců nebo skupin vyvážejících výrobců nezařazených do vzorku. V daném případě již vzorek sestával ze sedmi skupin společností, které jsou obvykle tvořeny řadou vyvážejících výrobců, obchodníků ve spojení a dovozců ve spojení v Unii a třetích zemích. Individuální zjišťování týkající se osmnácti dalších vyvážejících výrobců (jejich skupin) navíc k sedmi skupinám vyvážejících výrobců, které byly zařazeny do vzorku, by představovalo nadměrnou zátěž a bránilo by dokončení šetření v rozumné době.
(87)
Jelikož s ohledem na individuální zjišťování nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzují se všechny skutečnosti uvedené v 70. a 71. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
1.3. Srovnatelná země
(88)
Zúčastněné strany uvedly, že Indie není vhodnou srovnatelnou zemí vzhledem k požadavkům na místní obsah v případě projektů „národní solární mise Jawaharlal Nehru“ (Jawaharlal Nehru National Solar Mission, dále jen „JNNSM“). Jedna strana tvrdila, že existuje požadavek na 75 % místního obsahu, zatímco jiná strana uvedla, že indičtí výrobci mohou u 100 % modulů vyrobených v tuzemsku účtovat vyšší ceny. Tyto strany dále tvrdily, že tyto požadavky značně zvyšují ceny místních výrobků. K doložení tohoto tvrzení byl předložen článek zveřejněný v indickém tisku (14). Tento článek však byl zveřejněn téměř rok po skončení období šetření a nebyl poskytnut žádný důkaz o jeho dopadu během období šetření.
(89)
V témže tiskovém článku se však uvádělo, že indické odvětví solární energie čelí „silné konkurenci ze strany západních a čínských výrobců“. To dokládá trvalý růst dovozu do Indie, jak je uvedeno v 92. bodě odůvodnění. Ačkoli požadavky na místní obsah mohou mít skutečně určitý dopad na indický výrobní trh, lze nicméně vyvodit jednoznačný závěr, že indický trh je konkurenčním trhem, na němž soutěží řada indických a zahraničních společností.
(90)
Podle informací, které zveřejnilo Společné výzkumné středisko (15), bude většina projektů v rámci JNNSM uvedena do provozu od roku 2015. Cíl pro fotovoltaické systémy připojené do sítě v rámci JNNSM pro rok 2012 činil pouze 50 MW v porovnání s celkovou kapacitou připojenou do sítě v Indii, která již v červnu 2012 překračovala 1 GW. To prokazuje, že během období šetření byl význam JNNSM z hlediska celkových solárních zařízení v Indii nižší než 5 %, a proto dopad JNNSM a souvisejících požadavků na místní obsah (pokud by již v období šetření existoval, což je skutečnost, kterou zúčastněné strany neprokázaly) by byl nanejvýš velmi omezený. Většina zařízení se v období šetření nacházela ve státě Gudžarát (přibližně 65 %), a na to základě politiky v oblasti státních podpor.
(91)
Zúčastněné strany tvrdily, že indický trh byl v době šetření fakticky chráněn před dovozem z různých zdrojů, včetně ČLR, jelikož se od počátku roku 2012 rýsovalo zahájení antidumpingového šetření. Indie zahájila antidumpingové šetření týkající se dovozu solárních článků a modulů z ČLR, Malajsie, Tchaj-wanu a USA dne 23. listopadu 2012 (tj. téměř pět měsíců po skončení období šetření).
(92)
Toto tvrzení však nedokládá vývoj dovozu solárních článků a modulů podle indických obchodních statistik (16):
Hodnoty v milionech USD
Duben 2010- březen 2011
Duben 2011- březen 2012
Duben 2012- březen 2013
ČLR
77,33
577,24
371,72
Index
100
746
481
Celkem
252,63
1 348,48
827,07
Index
100
534
327
(93)
Z výše uvedené tabulky vyplývá, že dovoz solárních článků a modulů v případě ČLR výrazně vzrostl o více než 600 % a mezi roky 2010/2011 a 2011/2012 celkově o více než 400 %. Poté se hodnota dovozu poněkud snížila, stejně tak však klesly i ceny solárních článků a modulů. Pokles hodnoty dovozu mezi roky 2011/2012 a 2012/2013 je v souladu s poklesem ceny, kterou v témže období udávaly specializované poradenské společnosti jako pvXchange, což vede k závěru, že objem dovozu byl mezi roky 2011/2012 a 2012/2013 poměrně stálý. Vyvozuje se proto závěr, že indický trh nebyl v období šetření fakticky chráněn před dovozem z různých zdrojů, včetně ČLR.
(94)
Po poskytnutí konečných informací čínská vláda uvedla, že USA dne 6. února 2013 požádaly na základě postupů řešení sporů v rámci WTO o konzultace s Indií ohledně požadavků na místní obsah v případě JNNSM. Účinek těchto pravidel týkajících se místního obsahu ve spojení s antidumpingovým šetřením uvedeným výše v 91. bodě odůvodnění údajně vedl v období od dubna 2012 do března 2013 k snížení hodnoty v porovnání s předchozím rokem o 38 % na rozdíl od růstu v předchozích letech.
(95)
V tomto ohledu se uvádí, že snížení hodnoty je zapříčiněno spíše poklesem cen než snížením objemů dovozu. Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana předložila informace o vývoji objemu dovozu solárních článků a modulů na indický trh v období od roku 2010 do března 2013. Tyto údaje prokazují trvalý růst objemu dovozu solárních modulů a článků na indický trh. Vyvozuje se proto závěr, že indický trh nebyl fakticky chráněn kvůli rýsujícímu se antidumpingovému šetření a údajný (nikoli však prokázaný), každopádně však nanejvýš malý dopad požadavků na místní obsah v rámci JNNSM (jak bylo uvedeno výše v 90. bodě odůvodnění) nebránil trvalému růstu objemu dovozu.
(96)
Mimoto se uvádí, že období od dubna 2012 do března 2013 prokazující údajné účinky JNNSM na dovoz do Indie spadá z převážné části do doby po skončení období šetření. Případný dopad údajného poklesu v období šetření může být proto pouze nevýznamný.
(97)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že společnost Tata Power Solar (dále jen „Tata“) vstoupila na trh teprve nedávno, a není proto vhodným výrobcem ve srovnatelné zemi. V této souvislosti se podotýká, že společnost (dříve „Tata BP Solar“) vyrábí solární moduly od roku 1989, a nelze proto mít za to, že vstoupila na trh teprve nedávno. Podle informací, které poskytla jiná zúčastněná strana, vstoupila společnost Tata na trh podstatně dříve než pět největších čínských vývozců zařazených do vzorku.
(98)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že by Tchaj-wan byl vhodnější srovnatelnou zemí než Indie, jelikož velikost tchajwanských společností je srovnatelnější s velikostí čínských vývozců, a tchajwanští výrobci rovněž spolupracují. Také jiné zúčastněné strany zpochybnily to, zda je Indie vhodnou srovnatelnou zemí vzhledem k relativně malé velikosti společnosti Tata, aniž by však navrhly vhodnější alternativu.
(99)
Tchajwanské společnosti skutečně spolupracovaly. Jedna společnost spolupracovala plně, zatímco jiná spolupracovala pouze částečně. Plně spolupracující tchajwanská společnost je však menší než společnost Tata, zejména pokud jde o prodej a výrobu modulů, na něž připadá přibližně 90 % prodeje dotčeného výrobku, přičemž společnost Tata prodává podstatně více než tchajwanská společnost, která má v tomto ohledu pouze nevýznamný prodej, jak je uvedeno v 76. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Po poskytnutí konečných informací se jeden vývozce dotázal, zda byla částečně spolupracující tchajwanská společnost kontaktována, aby poskytla chybějící informace. V tomto ohledu se odkazuje na 76. bod odůvodnění prozatímního nařízení, který objasňuje, že Tchaj-wan nebylo možno použít jako srovnatelnou zemi, jelikož spolupracující tchajwanské společnosti vyráběly téměř výlučně články, zatímco čínský vývoz se uskutečňuje převážně ve formě modulů. To platí rovněž pro částečně spolupracujícího tchajwanského výrobce. Jelikož se zmíněný výrobce považoval z tohoto důvodu za nevhodného, nepokládalo se za nutné vyžádat si od této společnosti další informace.
(100)
Tatáž zúčastněná strana uvedla, že takřka žádný prodej modulů sám o sobě nevylučuje Tchaj-wan jako srovnatelnou zemi, jelikož náklady na zpracování článků na moduly lze snadno zjistit. To však nedokládají skutečnosti, jež byly zjištěny během šetření. Výroba modulu z článků vyžaduje několik fází výroby, během nichž je vytvořena podstatná část přidané hodnoty modulu. Jak je uvedeno ve 137. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, v období šetření činil rozdíl mezi průměrnou cenou článků a modulů 555,92 EUR, tj. 54 %, zatímco rozdíl v průměrných nákladech činil 377,99 EUR, tj. 34 %. To by znamenalo, že by se významná část případné tchajwanské běžné hodnoty pro moduly musela zakládat na úpravách nákladů na zpracování, což nelze pokládat za přiměřenější než zemi, pro niž může být u většiny dotčeného výrobku běžná hodnota založena na prodejních cenách na domácím trhu. Má se tudíž za to, že s přihlédnutím k dostupným spolehlivým informacím byla Indie přiměřeně zvolena jako srovnatelná země.
(101)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že nebyly uvedeny žádné důvody pro to, proč se za vhodnou srovnatelnou zemi nepovažují USA. V tomto ohledu se odkazuje na 74. bod odůvodnění prozatímního nařízení, v němž je jednoznačně uvedeno že „USA nejsou vhodnou srovnatelnou zemí, zejména vzhledem k tomu, že trh USA je po část období šetření před čínským dovozem chráněn antidumpingovými a antisubvenčními opatřeními“. Jelikož nebyly obdrženy žádné připomínky týkající se ochrany trhu USA, stanovisko v tomto ohledu se nemění.
(102)
Zúčastněné strany uvedly, že výsledek výpočtu dumpingu je zkreslen kvůli rozdílům v úsporách z rozsahu mezi čínskými výrobci a indickým výrobcem. Bylo proto ověřeno, zda skutečně existuje souvislost mezi objemem výroby společnosti a jejím dumpingovým rozpětím.
(103)
Ze sedmi skupin společností zařazených do vzorku jsou dvě skupiny společností středně velké (Jinzhou Yangguang a Delsolar) a pět jich je velkých (JingAo, LDK, Suntech, Trina a Yingli). Ze středně velkých společností má Jinzhou Yangguang nejnižší rozpětí, zatímco Delsolar má nejvyšší rozpětí. Pět větších společností se nachází mezi těmito dvěma hodnotami. To jednoznačně prokazuje neexistenci jakékoli souvislosti mezi úsporami z rozsahu a dumpingovým rozpětím. Usuzuje se proto, že výpočet dumpingu nebyl zkreslen kvůli rozdílům v úsporách z rozsahu mezi čínskými výrobci a indickým výrobcem.
(104)
Po poskytnutí konečných informací zúčastněné strany uvedly, že neexistence souvislosti mezi úsporami z rozsahu a dumpingovým rozpětím neprokazuje, že úspory z rozsahu a srovnatelnost cen nemají žádný dopad. V situaci, kdy dumpingové rozpětí vychází z totožné běžné hodnoty pro všechny vývozce jako v daném případě, je dumpingové rozpětí ovlivněno především vývozními cenami. Neexistence souvislosti mezi úsporami z rozsahu a dumpingovým rozpětím proto prokazuje rovněž neexistenci souvislosti mezi úsporami z rozsahu a prodejními cenami. Vyvozuje se proto závěr, že v daném případě neovlivňují rozdíly v úsporách z rozsahu srovnatelnost cen.
(105)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že výrobce ve srovnatelné zemi má mimořádně vysoké prodejní ceny na domácím trhu, které jsou údajně podstatně vyšší než prodejní ceny výrobního odvětví Unie, jelikož dumpingové rozpětí značně převyšuje rozpětí cenového podbízení. Toto tvrzení bylo předloženo po porovnání indických běžných hodnot s prodejními cenami výrobního odvětví Unie. Toto srovnání je však chybné, jelikož indická běžná hodnota je založena pouze na ziskovém prodeji. Zejména v situaci, kdy je výrobní odvětví Unie ztrátové, nepřekvapuje, že ziskové ceny v Indii jsou vyšší než průměrná cena výrobního odvětví Unie. Skutečnost, že indická běžná hodnota převyšuje průměrné ceny výrobního odvětví Unie, neprokazuje, že volba Indie jako srovnatelné země není přiměřená.
(106)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že ceny společnosti Tata jsou zkreslené, jelikož je ve spojení se společností Tata Power, podnikem veřejných služeb. To údajně společnosti Tata umožňuje účtovat v oblastech, v nichž poskytuje služby společnost Tata Power, vyšší ceny. Nebyly však předloženy žádné podpůrné důkazy, ani nebylo poskytnuto vyčíslení tohoto údajného účinku. Toto tvrzení nebylo proto možno přijmout.
(107)
Po poskytnutí konečných informací jeden vývozce uvedl, že Tata je nekonkurenceschopná společnost s vysokými výrobními náklady a prodejními cenami, což byl údajně jeden z důvodů, proč společnost BP Solar v prosinci 2011 odstoupila od společného podniku. Na podporu tohoto tvrzení byl citován tiskový článek, v němž se uvádělo, že „odchod společnosti BP z odvětví solární energie po přibližně čtyřech desetiletích ukazuje, jak konkurenční a přeplněný trh se solární energií je“. Tento článek však nespecifikuje společnost Tata jako nekonkurenceschopnou společnost, nýbrž se zabývá situací na trhu se solárními panely obecně, a hovoří o „ostré konkurenci, kterou se odvětví vyznačuje“, a o tom, že „mnoho společností po celém světě zavřelo své výrobní závody, propustilo stovky pracovníků a vyhlásilo úpadek“. Tento tiskový článek proto neprokazuje, že Tata je nekonkurenceschopná společnost s vysokými výrobními náklady a prodejními cenami.
(108)
Po poskytnutí informací jeden vývozce uvedl, že v probíhajícím indickém antidumpingovém šetření, které bylo zmíněno výše v 91. bodě odůvodnění, nebyla společnost Tata do indického výrobního odvětví zahrnuta, a to kvůli významnému dovozu článků. Ačkoli se potvrzuje, že v probíhajícím indickém antidumpingovém šetření není společnost Tata skutečně zahrnuta do indického výrobního odvětví, neznamená to automaticky, že společnost Tata není vhodným výrobcem ve srovnatelné zemi. Běžná hodnota byla založena výhradně na článcích a modulech, které společnost Tata vyrábí v Indii, a nikoli na dovážených výrobcích. Skutečnost, že se při výrobě některých výrobků používají dovážené části, neznamená, že výsledná běžná hodnota není pro Indii reprezentativní, a to zejména kvůli tomu, že je založena především na prodejních cenách, a nikoli na nákladech.
(109)
Čínská vláda uvedla, že prodej modulů uskutečněný společností Tata představuje pouze 0,3 % čínského vývozu do EU a nelze ho považovat za reprezentativní, přičemž poukázala na rozsudek Soudu ve věci Detlef Nölle (17). V tomto případě se Soud domníval, že pokud celková výroba v určité zemi představuje pouze 1,25 % objemu vývozu do EU, naznačuje to, že zvažovaný trh není velmi reprezentativní. V daném případě nesrovnala čínská vláda celkovou výrobu v Indii s celkovým čínským vývozem, nýbrž pouze výrobu jedné indické společnosti s celkovým vývozem všech čínských vývozců. Toto srovnání je však chybné, jelikož na konkurenčním trhu s mnoha účastníky nenaznačuje množství související pouze s jedním výrobcem reprezentativnost celého trhu. Nejedná se ani o srovnání, které bylo provedeno ve věci Detlef Nölle, kde byla celková výroba v dotyčné zemi porovnána s celkovým vývozem. Podle informací, které poskytla CCCME, měla výroba v Indii podle odhadů do konce roku 2012, tj. krátce po skončení období šetření, překročit 2 GW. Tato výroba by odpovídala 14 % čínského vývozu do EU, což značně převyšuje 5 % orientační prahovou hodnotu, která byla uvedena v rozsudku ve věci Detlef Nölle.
(110)
Po poskytnutí informací poukázala jedna zúčastněná strana na skutečnost, že společnosti Tata chybí integrace na počátku výrobního řetězce a že musí pořizovat destičky od třetích stran. Neexistující vertikální integrace na počátku výrobního řetězce údajně vede k vyšším nákladům v porovnání s vertikálně integrovanými čínskými výrobci. Toto tvrzení však nebylo doloženo. Celkové náklady společnosti Tata by byly vyšší pouze v případě, pokud by pořizovací cena destiček překročila náklady na výrobu destičky, což není jisté, jelikož mnoho společností v odvětví solární energie bylo v období šetření ztrátových. I velcí vertikálně integrovaní čínští výrobci často pořizovali významné množství destiček od nezávislých dodavatelů, což podporuje závěr, že neexistující vertikální integrace s ohledem na destičky neznamená nutně vyšší náklady na moduly a články.
(111)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že srovnatelná země není konkurenceschopná. Toto tvrzení bylo doloženo skutečností, že výroba solárních článků v Indii byla v roce 2013 na pětiletém minimu. Zpráva, kterou tato zúčastněná strana citovala, však prokazovala, že během období šetření byla výroba článků v Indii dosud na vysoké úrovni blížící se udávané nejvyšší hodnotě. K významnému poklesu výroby došlo po období šetření, ten proto neměl na výsledky šetření žádný dopad.
(112)
Jiný argument, který byl předložen na podporu tvrzení, že srovnatelná země není konkurenceschopná, se týkal antidumpingového šetření, které bylo zmíněno výše v 91. bodě odůvodnění. Orgány podotýkají, že toto šetření dosud probíhá, a proto z něj nelze vyvodit žádné závěry. Antidumpingová šetření nejsou obecně signálem nedostatečné konkurenceschopnosti, nýbrž známkou toho, že se domácí výrobní odvětví domnívá, že je dotčeno nekalými obchodními praktikami konkurentů ze třetích zemí.
(113)
Komise se proto domnívá, že volba Indie jako srovnatelné země není nepřiměřená.
(114)
Jelikož s ohledem na srovnatelnou zemi nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzují se všechny skutečnosti uvedené v 72. až 77. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
1.4. Běžná hodnota
(115)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana uvedla, že indické společnosti prodávají především moduly, které nejsou určeny pro připojení do sítě a které mají vyšší ceny a náklady než moduly připojené do sítě, jež prodávají čínští vývozci. Dále bylo uvedeno, že moduly, které nejsou určeny pro připojení do sítě, mají obvykle nižší výkon než moduly připojené do sítě.
(116)
V této souvislosti se podotýká, že pro moduly „standardní velikosti“ s více než 36 články, které jsou obvykle připojeny do sítě, a menší moduly s méně než 36 články, které se obvykle používají mimo síť, byly stanoveny různé běžné hodnoty. Usuzuje se proto, že pro všechny typy výrobků, včetně modulů neurčených pro připojení do sítě a modulů připojených do sítě, byla stanovena náležitá běžná hodnota.
(117)
Jiná zúčastněná strana uvedla, že společnost Tata působí rovněž jako společnost připravující projekty, a prodej této společnosti není proto srovnatelný s prodejem modulů uskutečňovaným čínskými vyvážejícími výrobci. V tomto ohledu se uvádí, že srovnání mezi cenami na indickém domácím trhu a čínskými vývozními cenami bylo provedeno výhradně pro prodej modulů a prodej kompletních projektů nebo integrovaných řešení nebyl ke stanovení běžné hodnoty použit, jelikož se mělo za to, že tyto prodeje nejsou srovnatelné.
(118)
Jelikož s ohledem na běžnou hodnotu nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzují se všechny skutečnosti uvedené v 78. až 86. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
1.5. Vývozní cena
(119)
Po poskytnutí prozatímních informací někteří vývozci zařazení do vzorku podali připomínky k méně podstatným záležitostem týkajícím se vývozní ceny použité ke stanovení dumpingového rozpětí. V odůvodněných případech byly tyto připomínky vzaty v úvahu a vedly k mírné revizi dumpingového rozpětí u dotčených společností.
(120)
Jelikož s ohledem na vývozní cenu nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzují se všechny skutečnosti uvedené v 87. až 89. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
1.6. Srovnání
(121)
Po poskytnutí prozatímních informací se někteří vývozci zařazení do vzorku vyjádřili k některým méně podstatným záležitostem týkajícím se úprav, které byly použity za účelem srovnání vývozních cen. V odůvodněných případech byly tyto připomínky vzaty v úvahu a vedly k mírné revizi dumpingového rozpětí u dotčených společností.
(122)
Po poskytnutí prozatímních informací byla zjištěna administrativní chyba, která měla za následek nesprávnou úpravu běžné hodnoty o domácí přepravu. Tato chyba byla napravena a vedla k mírnému snížení dumpingových rozpětí.
(123)
Po poskytnutí informací jedna zúčastněná strana uvedla, že může být opodstatněná úprava o rozdíly v obchodních úrovních, jelikož strana neprodává přímo montážním firmám, nýbrž dalším prodejcům a distributorům. Strana požádala o podrobné informace o prodejních kanálech výrobce ve srovnatelné zemi, jež nebylo možno poskytnout z důvodu ochrany důvěrných údajů. Alternativně byla zákaznická základna výrobce ve srovnatelné zemi rozdělena do různých kategorií podle objemu prodeje, což prokázalo, že úprava o rozdíly v obchodních úrovních není opodstatněná.
(124)
V reakci na tuto analýzu zúčastněná strana připustila, že rozdíl v objemu prodeje by vedl k cenovým rozdílům, trvala však na svém tvrzení, že montážním firmám údajně účtuje vyšší ceny než distributorům/dalším prodejcům, a to i v případě, že montážní firma pořizuje podobné množství jako distributor/další prodejce. Toto tvrzení však nebylo doloženo, a nemohlo být proto zohledněno.
(125)
Jelikož s ohledem na vývozní cenu nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzují se všechny skutečnosti uvedené v 90. až 92. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
1.7. Dumpingová rozpětí
(126)
Jeden vyvážející výrobce zařazený do vzorku požádal o úplné zpřístupnění výpočtu dumpingu v jeho případě a uvedl, že se v opačném případě nemůže vyjádřit k jeho správnosti. Jelikož této společnosti nebylo přiznáno zacházení jako v tržním hospodářství, byla její běžná hodnota založena na údajích z Indie jako srovnatelné země. Jelikož při šetření plně spolupracoval pouze jeden výrobce ve srovnatelné zemi, nelze informace ze srovnatelné země zveřejnit na úrovni jednotlivých typů výrobků z důvodu ochrany důvěrných údajů. Tato žádost musí být proto zamítnuta.
(127)
U společností zařazených do vzorku byla vážená průměrná běžná hodnota každého typu obdobného výrobku stanovená pro srovnatelnou zemi srovnána s váženou průměrnou vývozní cenou odpovídajícího typu dotčeného výrobku, jak je stanoveno v čl. 2 odst. 11 a 12 základního nařízení.
(128)
Vážené průměrné dumpingové rozpětí spolupracujících vyvážejících výrobců, kteří nebyli zařazeni do vzorku, bylo vypočítáno podle ustanovení čl. 9 odst. 6 základního nařízení. Toto rozpětí bylo proto stanoveno na základě rozpětí stanovených pro vyvážející výrobce zařazené do vzorku.
(129)
Na tomto základě bylo konečné dumpingové rozpětí pro spolupracující společnosti, které nebyly zařazeny do vzorku, stanoveno na 88,1 %.
(130)
Pokud jde o všechny ostatní vyvážející výrobce v ČLR, dumpingová rozpětí byla stanovena na základě dostupných údajů v souladu s článkem 18 základního nařízení. Za tímto účelem byla nejprve stanovena úroveň spolupráce srovnáním objemu vývozu spolupracujících vyvážejících výrobců do Unie s celkovým objemem čínského vývozu, jak je uvedeno ve 167. bodě odůvodnění.
(131)
Vzhledem k tomu, že se spolupráce prokázala u více než 80 % celkového čínského vývozu do Unie, lze její míru považovat za vysokou. Jelikož nebyl žádný důvod se domnívat, že by se některý vyvážející výrobce spolupráce neúčastnil, bylo zbývající dumpingové rozpětí stanoveno na úrovni společnosti zařazené do vzorku s nejvyšším dumpingovým rozpětím. Vzhledem k tomu, že nebyly k dispozici žádné indicie, které by nasvědčovaly, že se dumping společností, které nespolupracovaly, pohybuje na nižší úrovni, a rovněž tak v zájmu zajištění účinnosti jakýchkoli opatření, bylo takové stanovení rozpětí považováno za odpovídající.
(132)
Na tomto základě konečná dumpingová rozpětí vyjádřená jako procentní podíl z ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením činí:
Společnost
Dumpingové rozpětí
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd
Changzhou Youze Technology Co. Ltd
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
90,3 %
Delsolar (Wujiang) Ltd
111,5 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd
91,9 %
JingAo Solar Co. Ltd
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd
97,5 %
Jinzhou Yangguang Energy Co. Ltd
Jinzhou Huachang Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Jinmao Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Rixin Silicon Materials Co. Ltd
Jinzhou Youhua Silicon Materials Co. Ltd
53,8 %
Wuxi Suntech Power Co. Ltd
Suntech Power Co. Ltd
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd
Luoyang Suntech Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd
Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd
73,2 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
93,3 %
Jiné spolupracující společnosti (příloha I, příloha II)
88,1 %
Všechny ostatní společnosti
111,5 %
D. ÚJMA
1. Definice výrobního odvětví Unie a výroby v Unii
(133)
Obdobný výrobek vyrábělo přibližně 215 výrobců v Unii. Orgány ověřily tvrzení zúčastněných stran, že existuje vyšší počet; toto ověření odhalilo, že údajnými dalšími výrobci byli ve skutečnosti většinou vyvážející výrobci, dovozci, kteří jsou s nimi ve spojení, distributoři a montážní firmy.
(134)
Po poskytnutí prozatímních informací napadla řada stran skutečnost, že údaje, které poskytla společnost Europressedienst, nezávislá konzultační společnost (dále jen „konzultant“), byly použity mimo jiné ke stanovení výroby v Unii, výrobní kapacity v Unii a jiných makroekonomických ukazatelů újmy týkajících se výrobního odvětví Unie a údajů o dovozu. Tyto strany zpochybnily nezávislost konzultanta a tvrdily, že je ve spojení se žadatelem. Požádaly rovněž o objasnění toho, na jakém základě Komise konzultanta vybrala, a zpochybnily jeho odborné znalosti při sběru ekonomických údajů týkajících se odvětví fotovoltaiky. V tomto ohledu se uvádělo, že by Komise měla ve svých zjištěních vycházet pouze z údajů z jiných dostupných zdrojů, zejména známých výzkumných institutů. AFASE odkázala rovněž na Osvědčené postupy pro předkládání hospodářských důkazů a shromažďování údajů ve věcech týkajících se uplatňování článků 101 a 102 Smlouvy o fungování Evropské unie a spojování podniků, aby zpochybnila spolehlivost údajů, které poskytl konzultant.
(135)
Co se týká údajných vazeb mezi konzultantem a žadatelem, příslušné zúčastněné strany nepředložily žádné důkazy prokazující existenci těchto vazeb. Stejně tak nebyly při šetření zjištěny žádné důkazy o vztahu, který by neměl čistě obchodní charakter. Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana uvedla, že existují náznaky, že důkazy prima facie, které poskytlo žádající výrobní odvětví Unie v podnětu, vycházely z údajů, které poskytl stejný konzultant. Ačkoli se uznává, že zjištění byla u některých ukazatelů skutečně podobná důkazům, které byly uvedeny v podnětu, neznamená to nutně, že byly zjištěny pouze na základě jednoho zdroje. V tomto ohledu uvádí podnět různé použité zdroje.
(136)
Jak je objasněno v 99. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, Komise považovala za vhodné využít při tomto šetření poradenství kvůli nedostupnosti jiných veřejných zdrojů potřebných makroekonomických údajů týkajících se celého trhu Unie a rovněž údajů o dovozu. Před výběrem společnosti Europressedienst posoudila Komise metodiku, kterou konzultant používá při sběru příslušných údajů, a rovněž jeho schopnost poskytnout potřebné údaje zvlášť pro všechny typy výrobků a za celé posuzované období.
(137)
Během šetření byly mimoto údaje poskytnuté konzultantem pokud možno porovnány s jinými dostupnými zdroji a byly potvrzeny. V tomto ohledu se podotýká, že na trhu existuje řada výzkumných společností, které se specializují na sběr statistických údajů o fotovoltaice, a nahlášené údaje nejsou téměř nikdy totožné. Důvodem je skutečnost, že pro jakýkoli výzkumný institut je obtížné odvodit přesné údaje, a proto jsou nahlášené ukazatele pro fotovoltaický trh téměř vždy založeny na odhadech bez ohledu na poskytovatele těchto údajů. V této souvislosti spočívala křížová kontrola, kterou Komise provedla, v porovnání tendencí v údajích, které byly získány od konzultanta, s tendencemi u týchž údajů, které ke stejnému tématu zveřejnily jiné výzkumné společnosti, Společné výzkumné středisko Komise a Evropská asociace fotovoltaického průmyslu (dále jen „EPIA“), pokud byly k dispozici. Po provedení křížové kontroly nebyly zaznamenány významné rozdíly, jelikož tendence u ukazatelů, pro něž byla provedena křížová kontrola, byly podobné. Prozatímní zjištění proto nebyla založena výhradně na údajích, které poskytl konzultant, nýbrž rovněž na vlastní analýze Komise a posouzení těchto údajů. Jak bylo uvedeno výše v 9. bodě odůvodnění, po uložení prozatímních opatření se v prostorách konzultanta uskutečnila inspekce na místě. Komise provedla inspekci na místě v prostorách konzultanta s cílem ověřit spolehlivost metodiky a poskytnutých údajů. Inspekce na místě byla provedena v návaznosti na křížovou kontrolu údajů ze strany Komise a za účelem získání další jistoty, pokud jde o spolehlivost a kvalitu údajů a související metodiky.
Inspekce na místě se považovala za vhodnou s ohledem na uplatnění zásady řádné správy, ačkoli údaje neposkytla zúčastněná strana, nýbrž konzultant. Komise se proto ujistila o spolehlivosti údajů, které konzultant poskytl.
(138)
Jedna strana tvrdila, že metodika porovnání, kterou Komise použila, nebyla vysvětlena dostatečně podrobně, a požádala, aby byly zveřejněny jiné zdroje použité při porovnání. Tato strana rovněž tvrdila, že použitá metodika byla každopádně neplatná, jelikož byly porovnány pouze tendence u různých zdrojů, a nikoli absolutní hodnoty.
(139)
Co se týká jiných zdrojů, které byly použity k porovnání údajů poskytnutých konzultantem, těmito zdroji byly zprávy zveřejněné Společným výzkumným střediskem a EPIA, které se týkaly stejného tématu. Pokud jde o srovnání údajů s jinými zdroji, podotýká se, že byly prokázány nejen podobné tendence, nýbrž rovněž podobný rozsah. Vyvozuje se proto závěr, že použitá metodika je vhodná, a tvrzení v tomto ohledu byla zamítnuta.
(140)
Co se týká odborných znalostí konzultanta, podotýká se, že jeho hlavní činností je sběr údajů týkajících se odvětví fotovoltaiky a vývoj aktuální databáze společností, které působí na fotovoltaickém trhu. Tyto údaje jsou zveřejňovány ve specializovaných fotovoltaických časopisech a rovněž používány jednotlivými společnostmi, pro které konzultant provádí zvláštní výzkum. Databáze vyvinutá společností Europressedienst je pravidelně aktualizována a znovu zveřejňována. Konzultant má několikaleté zkušenosti s tímto odvětvím. Metodikou konzultanta je konkrétně sběr, křížová kontrola a agregace informací s využitím různých zdrojů, které jsou dostupné na trhu. Za tímto účelem shromažďuje konzultant údaje prostřednictvím standardních dotazníků, které jsou zasílány společnostem uvedeným v databázi, nebo telefonicky, především v případě výrobců v Unii, či během specializovaných veletrhů, zejména pokud jde o výrobce ve třetích zemích. Pokud nelze informace získat prostřednictvím zmíněných kanálů, ověřuje společnost Europressedienst finanční zprávy společností v odvětví fotovoltaiky nebo volně spolupracuje s jinými výzkumnými instituty za účelem získání údajů nebo křížové kontroly údajů. Bylo ověřeno a potvrzeno, že konzultant používá tyto zdroje při své každodenní činnosti. Na základě výše uvedených skutečností se považovalo za vhodné využít služeb společnosti Europressedienst v tomto šetření, a tvrzení stran v tomto ohledu byla proto zamítnuta.
(141)
Co se týká osvědčených postupů pro předkládání hospodářských důkazů, které vydal příslušný útvar Komise (dále jen „osvědčené postupy“), je třeba uvést následující poznámky. Především se jedná o dokument, který nemůže Komisi zavazovat, jelikož nebyl přijat kolegiem, nýbrž zveřejněn příslušným útvarem za účelem vydání doporučení stranám, pokud jde o předkládání hospodářských důkazů. Za druhé, osvědčené postupy se týkají předkládání ekonomické analýzy a údajů, které se používají v některých šetřeních v oblasti hospodářské soutěže podle článků 101 a 102 Smlouvy a ve věcech spojování podniků. Použitelná pravidla, důkazní požadavky a vyšetřovací pravomoci Komise v těchto případech v oblasti hospodářské soutěže nelze porovnat s šetřením týkajícím se ochrany obchodu, pro něž platí zcela jiný soubor pravidel.
(142)
Po poskytnutí prozatímních informací zpochybnila řada stran metodiku, kterou konzultant použil, a tyto strany tvrdily, že neodpovídá uznávaným vědeckým normám. Jak však bylo uvedeno ve 137. bodě odůvodnění, metodika byla posouzena a výsledné údaje byly porovnány a ověřeny a na základě toho se usuzovalo, že jsou v souladu s jinými zveřejněnými údaji, a jsou tudíž přiměřeně spolehlivé. Konkrétní záležitosti, které uvedly zúčastněné strany, především AFASE, byly objasněny a zpřístupněny ve spise, do něhož mohly zúčastněné strany nahlédnout.
(143)
CCCME tvrdila, že nebyla objasněna metodika agregace údajů. Toto tvrzení bylo zamítnuto, jelikož příslušné informace byly všem zúčastněným stranám zpřístupněny ve spise, do něhož mohly zúčastněné strany nahlédnout.
(144)
Po poskytnutí konečných informací několik stran zopakovalo své obavy ohledně volby konzultanta ze strany Komise a ohledně kvality poskytnutých údajů. V této souvislosti se uvádělo, že údaje konzultanta lze objednat a pořídit ad hoc s cílem vyhovět konkrétně stanoveným požadavkům potenciálních klientů, a nemusí být proto objektivní. CCCME mimoto zpochybnila skutečnost, že údaje shromážděné konzultantem lze považovat za skutečné důkazy ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení, jelikož se tyto údaje do značné míry zakládaly na předpokladech a odhadech. Uvádělo se rovněž, že poskytnuté údaje nejsou ve spise dostatečně doloženy důkazy a že nejsou přesvědčivé, objektivní a ověřitelné.
(145)
S ohledem na tato tvrzení se odkazuje na 136. a 137. bod odůvodnění výše, v nichž byly poskytnuty doplňkové informace ohledně výběru konzultanta. Mimoto se podotýká, že Komise najala konzultanta na základě nejlepších dostupných informací v té době a zcela v souladu s finančním nařízením Komise, které se vztahuje na řízení. Připomíná se rovněž, že velký význam měla schopnost konzultanta poskytnout včas veškeré potřebné údaje, jelikož Komise je vázána zákonnými lhůtami pro zveřejnění prozatímních zjištění v rámci probíhajícího šetření.
(146)
Co se týká kvality poskytnutých údajů a toho, zda je lze považovat za skutečné důkazy v souladu s čl. 3 odst. 2 základního nařízení, jak bylo uvedeno výše ve 137. bodě odůvodnění, metodika konzultanta týkající se sběru údajů byla ověřena a usuzovalo se, že je uspokojivé kvality. Jak bylo uvedeno v témže bodě odůvodnění, údaje poskytnuté konzultantem byly pokud možno porovnány s jinými zdroji a bylo zjištěno, že jsou přiměřeně přesné. Taktéž se podotýká, že konzultant má databázi, která je pravidelně aktualizována, a to nezávisle na potřebách a požadavcích klientů. Stejná databáze se používá k agregaci a poskytování statistických údajů o odvětví fotovoltaiky různým klientům, a proto tvrzení, že údaje nejsou objektivní, bylo nutno zamítnout.
(147)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že Komise nezveřejnila zdroje, použitou metodiku a společnosti, s nimiž konzultant spolupracoval při sestavování poskytnutých makroekonomických údajů. Jiná zúčastněná strana zopakovala, že metodika, kterou konzultant použil, naznačuje nepřesné výsledky. Řada zúčastněných stran požádala o další informace týkající se metodiky, kterou konzultant použil, jako jsou průměrné míry odpovědí v rámci dotazníků/pohovorů, procentní podíl údajů získaných prostřednictvím jednotlivých kanálů, to, jak byly tyto údaje ověřeny, odhady/předpoklady použité k vytvoření údajů, počet společností, pro něž byly provedeny odhady, a alespoň rozmezí počtu zaměstnanců konzultanta.
(148)
S ohledem na tato tvrzení se uvádí, že po uložení prozatímních opatření poskytla Komise zúčastněným stranám metodiku a zdroje, které konzultant použil při agregaci údajů, a po poskytnutí prozatímních informací se zabývala konkrétními dotazy zúčastněných stran v tomto ohledu. Má se za to, že další žádosti o informace podané dotčenými zúčastněnými stranami po poskytnutí konečných informací pokrývají informace, které byly zpřístupněny po uložení prozatímního cla, nakolik to umožňovala omezení související s ochranou důvěrných údajů. Mimoto se zdůrazňuje, že Komise ověřila na místě způsob, jakým konzultant údaje shromáždil a agregoval, a příslušné předpoklady, na nichž byla agregace údajů založena. Výsledky ověření byly uspokojivé a Komise se ujistila o přiměřenosti základních předpokladů a kvalitě údajů, které konzultant poskytl. Strany navíc údaje jako takové nezpochybnily.
(149)
Po poskytnutí konečných informací požádala jiná strana o vysvětlení ohledně počtu výrobců v Unii, které vzal konzultant v úvahu při sběru údajů, a případném překrývání mezi nimi a přibližně 215 výrobci v Unii, kteří byli Komisi známi. V tomto ohledu se objasňuje, že výrobci v Unii, které konzultant vzal v úvahu, jsou do značné míry stejní jako výrobci, o nichž bylo známo, že v tomto šetření představují výrobní odvětví Unie, jak bylo uvedeno výše ve 133. bodě odůvodnění.
(150)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana uvedla, že Komise provedla analýzu újmy nekonzistentně, jelikož byla provedena zvlášť pro moduly a články, zatímco výpočty újmy a dumpingu byly stanoveny jako vážený průměr pro moduly a články společně. V této souvislosti se uvádí, že ačkoli byly ukazatele uvedeny zvlášť pro každý typ výrobku, závěry vyvozené ohledně každého ukazatele se vztahují na celý výrobek, který je předmětem šetření. Připomíná se rovněž, že moduly a články představují jediný výrobek, a proto byla dumpingová rozpětí a úroveň pro odstranění újmy stanovena na tomto základě. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
(151)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že výpočet hodnot makroekonomických ukazatelů v období šetření byl založen nesprávně na prostém průměru za roky 2011 a 2012, jelikož tato metodika není objektivní a nevede k výsledkům, které odrážejí skutečnost během období šetření. Objasňuje se, že prostý průměr údajů se použil pouze v případě, jestliže v dotčených obdobích existovaly podobné tendence. Pokud se tendence lišily, byla metodika odpovídajícím způsobem upravena, aby se zohlednila tržní realita. Dotčená strana blíže neuvedla, nakolik výsledky použité metodiky neodrážejí tržní realitu. Tato tvrzení byla proto zamítnuta.
(152)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k tomu, že v této souvislosti nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, se potvrzují zjištění uvedená v 98. až 101. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Určení příslušného trhu Unie
(153)
Řada stran uvedla, že újmu je nutno posoudit zvlášť pro výrobu určenou k využití pro vlastní spotřebu a pro volný trh. Jedna strana tvrdila, že by údaje týkající se článků určených k využití pro vlastní spotřebu měly být vyloučeny z posouzení újmy z toho důvodu, že nejsou dumpingovým dovozem ovlivněny.
(154)
Jak je uvedeno ve 105. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, spotřeba, objem prodeje, výroba, výrobní kapacita, využití kapacity, růst, investice, zásoby, zaměstnanost, produktivita, peněžní tok, návratnost investic, schopnost získat kapitál a rozsah dumpingových rozpětí by měly být zkoumány s ohledem na veškerou činnost výrobního odvětví Unie, tj. včetně využití pro vlastní spotřebu, jelikož výroba určená k využití pro vlastní spotřebu je ve stejné míře ovlivněna konkurenčním dovozem z dotčené země.
(155)
Šetřením bylo tudíž prokázáno, že vertikálně integrovaní výrobci v Unii byli nuceni dovážet dumpingové výrobky (články) a ukončit výrobu těchto výrobků s náklady vyššími než dovozní cena v důsledku cenového tlaku vyvíjeného dumpingovým dovozem. Šetření rovněž odhalilo, že výroba určená pro volný trh a k využití pro vlastní spotřebu vykazuje podobné tendence, pokud jde o ceny, což taktéž prokázalo, že je ve stejné míře ovlivněna dotčeným dovozem.
(156)
Po poskytnutí konečných informací řada stran zopakovala, že Komise neposkytla přiměřenou a odůvodněnou analýzu závislého trhu, nebo se dotázala, proč nebyla provedena zvláštní analýza. Jedna strana tvrdila, že nebyly poskytnuty žádné informace o významu výroby v Unii určené k využití pro vlastní spotřebu. Mimoto se uvádělo, že 106. bod odůvodnění prozatímního nařízení, v němž je vyvozen závěr, že ceny na závislém trhu ne vždy odrážejí tržní ceny, je v rozporu se závěry uvedenými výše ve 155. bodě odůvodnění, a to že volný trh a závislý trh vykazují podobné cenové trendy.
(157)
Za prvé se podotýká, že 105. bod odůvodnění prozatímního nařízení objasňuje důvody, proč se považovalo za vhodné přezkoumat ukazatele újmy (s výjimkou ziskovosti) s odkazem na veškerou činnost výrobního odvětví Unie včetně využití pro vlastní spotřebu. V tomto ohledu se připomíná, že (jak je uvedeno v témže bodě odůvodnění) šetření ukázalo, že výroba určená k využití pro vlastní spotřebu je ve stejné míře ovlivněna konkurenčním dovozem z ČLR, což dotčené zúčastněné strany nezpochybnily. Tvrzení, že nebylo vysvětleno, proč nebyla provedena zvláštní analýza, je proto třeba zamítnout. Z tohoto závěru obdobně vyplývá, že bylo třeba zamítnout taktéž provedení takovéto zvláštní analýzy pro závislý trh.
(158)
Za druhé, ačkoli se na základě výše uvedených skutečností význam výroby v Unii určené k využití pro vlastní potřebu nepovažoval za důležitý prvek, podotýká se, že výroba článků v Unii, která je určena k využití pro vlastní spotřebu, představovala v období šetření přibližně polovinu celkové výroby. Objasňuje se, že skutečnost, že ceny na závislém trhu neodrážejí ceny na volném trhu, není nutně v rozporu s tím, že obě ceny sledovaly stejné tendence, jelikož mohou být na různých úrovních nebo může dojít ve větší či menší míře k cenovým pohybům, a tudíž poskytují jiný obraz. Na základě výše uvedených skutečností byla tvrzení týkající se závislého trhu zamítnuta.
(159)
Dotčené strany neposkytly žádné informace, které by mohly zjištění týkající se určení příslušného trhu Unie zpochybnit. Z těchto důvodů byla tvrzení v tomto ohledu zamítnuta a potvrzují se zjištění uvedená ve 102. až 106. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Spotřeba v Unii
(160)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že údaje týkající se spotřeby výrobku, který je předmětem šetření, v Unii se značně liší v závislosti na použitém zdroji. Tato strana tvrdila, že spolehlivé údaje lze zjistit pouze na základě informací získaných od specializovaných institucí nebo výzkumných středisek. Vzhledem k vysvětlením a závěrům v 134. až 152. bodě odůvodnění ohledně spolehlivosti údajů, které poskytl konzultant a které byly použity při šetření, bylo toto tvrzení zamítnuto.
(161)
Tatáž strana tvrdila, že by spotřeba v Unii neměla být zjištěna pouhým sečtením dostupných kapacit pro výrobu modulů v Unii a že by od této hodnoty měla být odečtena spotřeba modulů pro vlastní projekty výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení bylo zamítnuto, jelikož spotřeba modulů byla zjištěna na základě nově vybudovaných kapacit v Unii. To představuje běžnou praxi při zjišťování spotřeby modulů. V případě článků byla spotřeba zjištěna na základě výroby modulů v Unii.
(162)
Jiná strana tvrdila, že metodika, kterou popsal konzultant, připouští potíže při zjišťování spolehlivých údajů o spotřebě. Uvádělo se rovněž, že údaje výrobního odvětví Unie týkající se dovozu a vývozu byly založeny na neověřitelných odhadech nebo neúplných údajích, a že porovnání, které provedla Komise, nepostačovalo k tomu, aby bylo možno vyvodit závěr, že tyto údaje jsou skutečně spolehlivé a přesné.
(163)
Jak bylo již zmíněno výše ve 136. a 137. bodě odůvodnění, Komise ověřila kvalitu údajů a metodiky použité k jejich sběru během inspekce na místě, na jejímž základě se usuzovalo, že použité metodiky jsou vhodné a výsledky přesné a přiměřené spolehlivé. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(164)
Na tomto základě a vzhledem ke skutečnosti, že ohledně spotřeby v Unii nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, se potvrzuje 107. až 109. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Dovoz z dotčené země
4.1. Objem dovozu z dotčené země a jeho podíl na trhu
(165)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že údaje o objemu dovozu výrobku, který je předmětem šetření, se značně liší v závislosti na použitém zdroji. Tato strana tvrdila, že spolehlivé údaje lze zjistit pouze na základě informací získaných od specializovaných institucí nebo výzkumných středisek. Vzhledem k vysvětlením a závěrům ve 134. až 152. bodě odůvodnění ohledně spolehlivosti údajů, které poskytl konzultant a které byly použity při šetření, bylo toto tvrzení zamítnuto.
(166)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zpochybnila metodiku pro stanovení celkové hodnoty dovozu z ČLR a tvrdila, že byla založena na transakcích, které se uskutečnily na úrovni ceny CIF před proclením, a je proto sporné, zda byly tyto transakce určeny pro spotřebu v Unii. S ohledem na toto tvrzení se objasňuje, že celková hodnota dovozu z ČLR, jak ji uvedl konzultant, nebyla použita v prozatímních a konečných zjištěních, a že objemy dovozu a jeho ceny byly stanoveny během šetření, jak je uvedeno ve 110. až 113. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Jelikož dotyčná zúčastněná strana metodiku použitou ke stanovení dovozních cen jako takovou nezpochybnila, odkazuje se na příslušná zjištění ve 113. až 117. bodě odůvodnění prozatímního nařízení a níže ve 168. až 176. bodě odůvodnění. Výše uvedené tvrzení bylo proto zamítnuto.
(167)
Na tomto základě a vzhledem ke skutečnosti, že ohledně dovozu dotčeného výrobku z ČLR nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, se potvrzuje 110. až 112. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4.2. Ceny dovozu a cenové podbízení
(168)
Jeden spolupracující dovozce, který není ve spojení, uvedl, že dovozní ceny měly být zjištěny na základě jeho dovozu dotčeného výrobku do Unie. Údaje, které tento dovozce poskytl během šetření, však představovaly pouze zlomek celkového dovozu do Unie a nebylo možno vyvodit žádné smysluplné závěry, co se týká průměrné ceny veškerého dovozu z ČLR za celé posuzované období, které zahrnovalo několik let. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(169)
Jiná strana tvrdila, že nebyla vysvětlena metodika použitá ke stanovení cen, zejména to, jak byly spojeny a srovnány údaje z různých zdrojů. Mimoto bylo uvedeno, že by náklady na dovoz měly vycházet z ověřených informací získaných během šetření, a nikoli z odhadů.
(170)
Usuzuje se, že metodika, která byla zúčastněným stranám zpřístupněna, je dostatečně úplná, aby mohly pochopit, jak byly údaje zjištěny. Co se týká nákladů na „dovoz“, objasňuje se, že byla provedena úprava o spotové ceny s cílem dospět k cenám CIF. Provedený odhad byl potvrzen údaji shromážděnými během šetření.
(171)
Po poskytnutí prozatímních informací požádalo několik zúčastněných stran o více údajů o výpočtech cenového podbízení, než bylo uvedeno ve 116. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Pokud to umožňovala citlivá povaha těchto údajů a skutečnost, že výrobcům v Unii byla zaručena anonymita, byly doplňkové informace poskytnuty na dvoustranném základě.
(172)
V souladu s rozhodnutím o vyloučení destiček z definice výrobku (viz výše 28. až 32. bod odůvodnění) byly tyto výrobky vyloučeny rovněž z výpočtu cenového podbízení. Byly provedeny taktéž určité opravy cen CIF, které poskytly zúčastněné strany. Jelikož byl vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení, z důvodů objasněných ve 21. bodě odůvodnění revidován, byly použity průměrné náklady po dovozu u nového vzorku dovozců, pokud byly údaje dostupné a úplné.
(173)
Revidované srovnání cen bylo provedeno podle druhu u transakcí na stejné úrovni obchodní činnosti, v případě potřeby s náležitou úpravou a po odečtení rabatů a slev z cen. Výsledek srovnání vyjádřený jako procentní podíl obratu výrobců v Unii zařazených do vzorku v období šetření poukázal na vážené průměrné rozpětí cenového podbízení v rozmezí 19,8 %-32,1 % u modulů, 4 %-28,5 % u článků a 8 %-29 % u dotčeného výrobku celkově.
(174)
Je třeba podotknout, že u jednoho vyvážejícího výrobce zařazeného do vzorku bylo v případě článků zjištěno negativní cenové podbízení. Vyvážené množství však nebylo významné, a nemohlo být tudíž považováno za reprezentativní.
(175)
Jeden vyvážející výrobce zařazený do vzorku zpochybnil zdroj pro úpravu v případě přeměny monokrystalických článků na polykrystalické články, aniž by však toto tvrzení odůvodnil. Nebyly poskytnuty žádné nové informace nebo důkazy, a toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(176)
Jelikož s ohledem na ceny dovozu z ČLR a výpočty cenového podbízení nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 113. až 117. bod odůvodnění prozatímního nařízení s výše uvedenými změnami.
5. Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
5.1. Obecně
(177)
Některé strany zpochybnily celkovou spolehlivost makroekonomických ukazatelů újmy, které Komise použila pro účely tohoto šetření. Tyto strany tvrdily, že se tendence zjištěné u řady těchto ukazatelů liší od tendencí u týchž ukazatelů, které byly zjištěny u výrobců v Unii zařazených do vzorku. Poukazovalo se zejména na výrobu v Unii, produktivitu, prodej, průměrné náklady práce a zaměstnanost.
(178)
Jak je uvedeno ve 121. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, makroekonomické ukazatele byly zjištěny ve vztahu ke všem výrobcům v Unii. Pokud jsou stejné údaje sestaveny pro jednotlivé výrobce v Unii nebo pro skupinu výrobců v Unii (tj. výrobce v Unii zařazené do vzorku), nejsou tendence nutně totožné, jelikož se při tomto srovnání nebere v úvahu například váha každé posuzované společnosti. Výsledky srovnání makroekonomických ukazatelů pro všechny výrobce v Unii a pro výrobce v Unii zařazené do vzorku nejsou proto nutně smysluplné a neumožňují vyvodit závěr, že jeden či druhý soubor údajů není spolehlivý. Při porovnání tendencí u makroekonomických ukazatelů výrobního odvětví Unie s týmiž konsolidovanými ukazateli pro výrobce v Unii zařazené do vzorku lze u řady ukazatelů, jako je výroba, výrobní kapacita, objemy prodeje, zaměstnanost a produktivita výrobního odvětví Unie mezi rokem 2011 a obdobím šetření, zaznamenat rozdíly v tendencích. U všech těchto ukazatelů vykazovali výrobci v Unii zařazení do vzorku lepší výsledky než celé výrobní odvětví Unie. Důvodem je skutečnost, že v období šetření mnoho výrobců v Unii, kteří nebyli zařazeni do vzorku, výrobu ukončilo nebo se dostalo do platební neschopnosti, což mělo tudíž negativní dopad na makroekonomický ukazatel vypočítaný na úrovni Unie. Tato tvrzení byla proto zamítnuta.
(179)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že závěr ve 153. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, a to že analýza situace ve výrobním odvětví Unie ukázala jednoznačně klesající vývoj všech hlavních ukazatelů újmy, se zakládal na údajích, které poskytl konzultant. V této souvislosti se objasňuje, že na straně jedné makroekonomické ukazatele uvedené v tabulkách 4-a až 6-c prozatímního nařízení vycházely z údajů získaných od konzultanta, které byly pokud možno porovnány s jinými dostupnými zdroji. Na straně druhé mikroekonomické ukazatele uvedené v tabulkách 7-a až 11-c prozatímního nařízení vycházely z údajů získaných od výrobců v Unii zařazených do vzorku, které Komise ověřila na místě. Je třeba rovněž uvést, že rozhodující faktory pro stanovení újmy, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, jako je úroveň ziskovosti výrobního odvětví Unie, průměrná prodejní cena v Unii a rovněž výpočty cenového podbízení, se zakládaly na údajích získaných od výrobců v Unii zařazených do vzorku a vyvážejících výrobců, které byly ověřeny na místě. Výše uvedené tvrzení bylo proto zamítnuto.
(180)
Jelikož s ohledem na obecnou metodiku posuzování hospodářské situace výrobního odvětví Unie nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 118. až 123. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.2. Makroekonomické ukazatele
5.2.1. Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
(181)
AFASE uvedla, že stanovený objem výroby modulů, který byl uveden ve 124. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, a výrobní kapacita výrobního odvětví Unie zjištěná pro moduly a články v témže bodě odůvodnění, jsou nadhodnocené, a poskytla údaje z jiných zdrojů (tj. EPIA, IMS a BNEF), které udávaly nižší objemy.
(182)
Objem výroby uvedený ve 124. bodě odůvodnění prozatímního nařízení vycházel z informací týkajících se kotovaných i nekotovaných společností. Vývoj výroby v Unii uvedený ve 124. bodě odůvodnění prozatímního nařízení je v souladu s vývojem spotřeby v Unii uvedeným ve 108. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Naopak údaje, které ohledně objemů výroby poskytla AFASE, vykazovaly rozdílné tendence oproti spotřebě v Unii uvedené ve 108. bodě odůvodnění prozatímního nařízení a statistickým údajům o spotřebě v Unii, které zveřejnila EPIA.
(183)
Co se týká výrobní kapacity, při šetření bylo odhaleno, že zjištění uvedená ve 124. bodě odůvodnění prozatímního nařízení zahrnovala výrobní kapacity společností, které v období šetření podaly návrh na zahájení insolvenčního řízení nebo ukončily výrobu, přičemž své výrobní závody a stroje neprodaly, a mohly tudíž výrobu velmi rychle obnovit. Jak je uvedeno ve 182. bodě odůvodnění, číselné údaje ve 124. bodě odůvodnění prozatímního nařízení zahrnovaly rovněž údaje od nekotovaných společností.
(184)
Jak je zmíněno výše ve 137. bodě odůvodnění, údaje, které poskytl nezávislý konzultant, byly ověřeny a bylo shledáno, že jsou přiměřeně přesné. Na základě výše uvedených skutečností se neusuzovalo, že údaje poskytnuté AFASE, které vycházely z jiných dostupných zdrojů, jsou nutně v rozporu s prozatímními zjištěními.
(185)
Přijetí údajů, které poskytla AFASE, by každopádně nemělo dopad na celkové zjištění, že výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma, jelikož negativní trend těchto ukazatelů, tj. výroba v Unii a výrobní kapacita v Unii, by byl ještě výraznější.
(186)
Jeden spolupracující dovozce, který není ve spojení, uvedl, že objem výroby, výrobní kapacita a využití kapacity měly být zjištěny pouze na základě údajů výrobců v Unii, kteří byli zařazeni do vzorku. Jelikož se však jedná o makroekonomické ukazatele, musí být stanoveny na úrovni všech výrobců v Unii, aby poskytovaly smysluplnou a úplnou představu o situaci výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(187)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana požádala, aby Komise objasnila, jak konzultant vypočítal roční výrobu v Unii. Jiná strana Komisi požádala, aby blíže vysvětlila srovnání různých dostupných údajů týkajících se celkové výrobní kapacity v Unii. Jiná strana navrhla, aby byly údaje o celkové výrobě v Unii a výrobní kapacitě získány od výrobců v Unii zařazených do vzorku, jelikož to by poskytlo spolehlivější výsledek. V této souvislosti bylo uvedeno, že veřejně dostupné údaje nejsou přesné kvůli důvěrné povaze těchto údajů a že kterékoli výzkumné středisko nebo konzultant musí svou analýzu založit na řadě odhadů a předpokladů.
(188)
Objasňuje se, že roční výroba v Unii byla vypočítána na základě údajů, které konzultantovi nahlásili výrobci v Unii. Pokud nebylo možné získat pro konkrétní rok údaje o roční výrobě určitého výrobce v Unii, byla tato odhadnuta použitím míry využití kapacity v předchozím roce na novou výrobní kapacitu v daném roce. Orgány rovněž porovnaly údaje, které získal konzultant, s údaji uvedenými v odpovědích výrobního odvětví Unie na dotazníky ke stanovení reprezentativnosti před zahájením řízení. Oboje údaje byly podobné.
(189)
Co se týká žádosti o bližší vysvětlení srovnání různých dostupných údajů o výrobní kapacitě v Unii, podotýká se, že tyto informace již byly poskytnuty ve spise, který byl zúčastněným stranám k dispozici pro kontrolu. Tato žádost byla proto zamítnuta.
(190)
Výroba v Unii a výrobní kapacita představují makroekonomické ukazatele, a musí být proto stanoveny na úrovni celého výrobního odvětví Unie, nikoli na úrovni výrobců v Unii, kteří byli zařazeni do vzorku.
(191)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že metodika použitá ke sběru údajů o výrobě (především pohovory a návštěvy výrobních závodů) neumožňuje dospět ke spolehlivým výsledkům, jelikož kvůli důvěrné povaze těchto údajů se je společnosti zdráhají zveřejnit. Tuto metodiku nelze proto považovat za přiměřenou. To údajně potvrzuje skutečnost, že ačkoli konzultant využil mnohem vyšší počet výrobců v Unii, než je počet, který Komise vzala v úvahu při zkoumání reprezentativnosti v počáteční fázi, celkový objem výroby zjištěný konzultantem je nižší než celkový objem výroby stanovený Komisí pro účely přezkumu reprezentativnosti. Tato strana dále tvrdila, že informace týkající se tohoto ukazatele újmy nelze proto považovat za skutečné důkazy ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení.
(192)
Za prvé se objasňuje, že počet výrobců, které vzal v úvahu na straně jedné konzultant a na straně druhé Komise, byl velkou měrou stejný, a tvrzení, že výsledky nejsou konzistentní, bylo proto třeba zamítnout. Dále se připomíná, že údaje shromážděné konzultantem byly pokud možno porovnány s jinými zdroji a bylo zjištěno, že odhady jsou dostatečně spolehlivé. Potvrzuje se proto, že údaje o výrobě, které poskytl konzultant, se považovaly za skutečné důkazy ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení.
(193)
Jelikož s ohledem na výrobu, výrobní kapacitu a využití kapacity nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 124. až 128. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.2.2. Objem prodeje a podíl na trhu
(194)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že podíl výrobního odvětví Unie na trhu s moduly činil v roce 2009 pouze 19 % a že pokles o 6 procentních bodů v posuzovaném období nelze považovat za újmu.
(195)
Snížení podílu na trhu o 6 procentních bodů v posuzovaném období je třeba posoudit na základě nárůstu spotřeby modulů v Unii o více než 200 % v témže období. Výrobní odvětví Unie nemohlo těžit z vyšší spotřeby; naopak, ani v situaci rostoucí spotřeby se mu nepodařilo zvýšit odpovídajícím způsobem objem prodeje a zaznamenalo úbytek podílu na trhu. Toto tvrzení je proto třeba zamítnout.
(196)
Jedna strana tvrdila, že metodika použitá ke sběru údajů o prodeji (především pohovory a návštěvy výrobních závodů) neumožnila vyvodit spolehlivé výsledky, jelikož kvůli důvěrné povaze těchto údajů se je společnosti zdráhají zveřejnit. Tuto metodiku proto nelze považovat za přiměřenou. Obdobně nelze tyto údaje považovat za skutečné důkazy ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Jak bylo uvedeno výše ve 137. bodě odůvodnění, údaje, které shromáždil konzultant, byly pokud možno porovnány s jinými zdroji a bylo zjištěno, že odhady jsou dostatečně spolehlivé. Potvrzuje se proto, že údaje o prodeji, které poskytl konzultant, se považovaly za skutečný důkaz ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení.
(197)
Jelikož s ohledem na objem prodeje výrobního odvětví Unie a jeho podíl na trhu nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 129. až 131. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.2.3. Zaměstnanost a produktivita
(198)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana uvedla, že metodika použitá ke zjištění celkové zaměstnanosti v Unii v posuzovaném období nebyla správná. Tato strana tvrdila, že pokud nebyly pro určitého výrobce v Unii k dispozici údaje o míře zaměstnanosti, byla místo toho vzata v úvahu průměrná zaměstnanost u těch výrobců v Unii, pro něž byly tyto údaje dostupné. To bylo třeba zamítnout, jelikož metodika použitá ke stanovení celkové zaměstnanosti byla jiná, tj. v případě, že pro určitého výrobce v Unii nebyly k dispozici údaje o zaměstnanosti, byl tento údaj odhadnut na základě údajů téže společnosti z předchozího roku nebo předchozích let. Jak je uvedeno výše ve 137. bodě odůvodnění, tato metodika byla ověřena a shledána jako přiměřená. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
(199)
Jelikož s ohledem na zaměstnanost ve výrobním odvětví Unie a jeho produktivitu nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 132. až 134. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.2.4. Velikost dumpingového rozpětí a překonání účinků dřívějšího dumpingu
(200)
Jelikož v této souvislosti nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 135. a 136. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.3. Mikroekonomické ukazatele
5.3.1. Ceny a faktory ovlivňující ceny
(201)
Jedna zúčastněná strana zpochybnila zjištění, že pokles průměrných prodejních cen měl zničující účinek na ziskovost výrobního odvětví Unie. Tato strana uvedla, že se ve stejné míře snižovaly i průměrné náklady výrobního odvětví Unie, a proto je pokles ceny přirozený. Jak je však popsáno ve 138. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, při šetření bylo zjištěno, že se prodejní cena výrobního odvětví Unie snížila více než průměrné výrobní náklady, a tento pokles nákladů se proto nepromítl do ziskovosti výrobního odvětví Unie. Potvrzuje se proto, že snížení prodejní ceny výrobního odvětví Unie mělo zničující účinek na ziskovost výrobního odvětví Unie, a tvrzení v tomto ohledu byla zamítnuta.
(202)
Jiná strana zpochybnila závěr uvedený ve 138. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že ceny byly v období šetření na neudržitelné úrovni, a tvrdila, že o tom musí rozhodnout tržní síly. Stejná strana vznesla námitky rovněž proti závěru uvedenému v témže bodě odůvodnění, a to že výrobní odvětví Unie nemohlo mít prospěch z poklesu nákladů kvůli tlaku dumpingového dovozu na ceny. V této souvislosti orgány podotýkají toto: „neudržitelná úroveň“ poukazuje na skutečnost, že výrobní odvětví Unie prodávalo se ztrátou, a nemohlo proto z dlouhodobého hlediska přežít. Otázka, zda je úroveň cen udržitelná, je proto pouze otázkou vztahu mezi výrobními náklady a cenami. Tvrzení „nemohlo mít prospěch z poklesu nákladů“ odkazuje na skutečnost, že náklady klesaly pomaleji než ceny. Obě tato tvrzení jsou ve 138. bodě odůvodnění prozatímního nařízení doložena důkazy. Toto tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(203)
Jelikož s ohledem na průměrné prodejní ceny výrobního odvětví Unie nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 137. a 138. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.3.2. Náklady práce
(204)
Tatáž zúčastněná strana uvedla, že v rozporu s tím, co bylo uvedeno ve 140. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, neexistovala v posuzovaném období žádná inflace, a celkové zvýšení nákladů práce proto nemohlo být způsobeno tímto činitelem.
(205)
V rozporu s tím, co tvrdila dotčená strana, šetření odhalilo, že v posuzovaném období došlo k inflaci a že růst nákladů práce omezený na moduly lze vysvětlit inflací a zvýšením produktivity.
(206)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že újma byla výrobnímu odvětví Unie způsobena růstem nákladů práce a současným snižováním produktivity. Za prvé je však třeba uvést, že náklady práce byly v případě článků stálé, zatímco produktivita vzrostla u článků i modulů. Zvýšení nákladů u modulů lze proto vysvětlit vyšší produktivitou. Šetření mimoto ukázalo, že náklady práce nepředstavují významnou část výrobních nákladů, jak již bylo uvedeno ve 203. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tento argument proto bylo nutno zamítnout.
(207)
Na tomto základě se potvrzují zjištění uvedená ve 139. a 140. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
5.3.3. Zásoby
(208)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že zvýšení stavu zásob v posuzovaném období jako procentního podílu celkové výroby není významné, a nelze ho proto pokládat za důkaz újmy. Tato strana dále tvrdila, že uvedení hodnot týkajících se stavu zásob ve 141. bodě odůvodnění prozatímního nařízení je zavádějící, jelikož zásoby jsou na rozdíl od objemu výroby výrobního odvětví Unie vyjádřeny v kW místo v MW.
(209)
V tomto ohledu se připomíná, že se 143. bod odůvodnění prozatímního nařízení změní a měl by znít „… Růst zásob obdobného výrobku v průběhu posuzovaného období není významným faktorem pro stanovení, zda byla výrobnímu odvětví Unie způsobena podstatná újma“. Výskyt administrativní chyby je zřejmý z předchozí věty, v níž se vyvozuje závěr, že výrobci v Unii měli tendenci udržovat pouze omezené zásoby obdobného výrobku a vyrábět na základě objednávek.
(210)
Skutečnost, zda jsou zásoby vyjádřeny v kW nebo v MW, se při zjišťování, zda byla výrobnímu odvětví Unie způsobena podstatná újma, nepovažovala za důležitou.
(211)
Po poskytnutí konečných informací několik stran uvedlo, že by zásoby měly být stanoveny pro celé výrobní odvětví Unie a že údaje pouze deseti výrobců v Unii nejsou reprezentativní. Objasňuje se, že se zásoby považují za mikroekonomický ukazatel, a měly by být proto stanoveny na základě informací získaných pro jednotlivé společnosti, v tomto případě od vzorku výrobců v Unii, který se považoval za reprezentativní pro celé výrobní odvětví Unie. Výše uvedené tvrzení bylo proto zamítnuto.
(212)
Jelikož s ohledem na zásoby nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 141. až 143. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.3.4. Ziskovost, peněžní tok, investice a návratnost investic a schopnost získat kapitál
(213)
Na základě připomínky jedné zúčastněné strany se objasňuje, že tvrzení, že vývoj peněžního toku sledoval mezi rokem 2009 a obdobím šetření „narůstající negativní trend“, které je uvedeno ve 148. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, nebylo správné, jelikož peněžní tok u modulů se sice mezi rokem 2009 a 2010 snížil, v roce 2011 však rostl a poté se v období šetření opět snížil.
(214)
Tatáž strana tvrdila, že údaje o investicích uvedené ve 149. bodě odůvodnění prozatímního nařízení jsou příliš nízké v porovnání s výrobní kapacitou výrobního odvětví Unie, která byla uvedena ve 124. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. K doložení tohoto tvrzení tato strana uvedla, že ví o investicích, které uskutečnil jeden výrobce v Unii s cílem zvýšit kapacitu a jejichž náklady byly mnohem vyšší. Dotčená strana vyvodila závěr, že zjištěná výrobní kapacita výrobního odvětví Unie musí být proto nadhodnocena. Podotýká se, že toto tvrzení nebylo doloženo žádnými důkazy, zejména co se týká investic, které uskutečnil dotyčný výrobce v Unii. Údaje o investicích uvedené v prozatímním nařízení naopak vycházely ze skutečných a ověřených informací od výrobců v Unii zařazených do vzorku. Je třeba uvést, že toto tvrzení bylo založeno rovněž na srovnání celkových investic výrobců v Unii zařazených do vzorku s celkovou výrobní kapacitou celého výrobního odvětví Unie, což nelze považovat za vhodný základ pro srovnání, jelikož nebyly vzaty v úvahu veškeré investice celého výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení proto bylo třeba zamítnout.
(215)
Jelikož s ohledem na ziskovost, peněžní tok, investice a návratnost investic a schopnost získat kapitál nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 144. až 152. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.4. Závěry
(216)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti se potvrzují závěry ve 153. až 158. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tj. že výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma ve smyslu č. 3 odst. 5 základního nařízení.
E. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
1. Úvod
(217)
Po poskytnutí prozatímních informací řada zúčastněných stran uvedla, že v rámci provedené analýzy příčinných souvislostí nebyly škodlivé účinky dumpingového dovozu vyčísleny, odděleny a rozlišeny od účinků jiných známých činitelů, které současně působily újmu výrobnímu odvětví Unie. Mimoto bylo uvedeno, že Komise neprovedla společnou analýzu všech těchto jiných známých činitelů.
(218)
V reakci na toto tvrzení je třeba uvést, že Komise v souladu s ustálenou praxí nejprve ověřila, zda existuje příčinná souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie, a za druhé zkoumala, zda jiné známé činitele narušily zjištěnou příčinnou souvislost mezi podstatnou újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, a dumpingovým dovozem. V rámci této analýzy byly účinky jiných známých činitelů na situaci výrobního odvětví Unie posouzeny, rozlišeny a odděleny od škodlivých účinků dumpingového dovozu, aby bylo zajištěno, že jakákoliv újma způsobená těmito jinými činiteli není přičítána dumpingovému dovozu. Bylo zjištěno, že žádný z těchto činitelů neměl na situaci výrobního odvětví významný dopad (pokud vůbec nějaký), který by mohl změnit skutečnost, že posuzovanou podstatnou újmu je nutno přičíst dumpingovému dovozu. Z těchto důvodů bylo tvrzení zamítnuto.
(219)
Po poskytnutí konečných informací řada zúčastněných stran výše uvedená tvrzení zopakovala. V tomto ohledu se uvádělo, že Komise měla prostřednictvím odůvodněného a přiměřeného vysvětlení jednoznačně uvést, že újma způsobená jinými činiteli než dumpingovým dovozem není přičítána tomuto dovozu.
(220)
V tomto šetření byl po přezkoumání všech skutečností vyvozen závěr, že podstatnou újmu výrobnímu odvětví Unie způsobil samotný dumpingový dovoz. V tomto ohledu se uvádí, že vyčíslení účinků jiných známých činitelů nebylo možné, a proto bylo provedeno kvalitativní hodnocení, jak je uvedeno ve 164. až 222. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Závěrem bylo potvrzeno, že podstatnou újmu výrobnímu odvětví Unie způsobil dumpingový dovoz. Usuzovalo se, že účinky jiných činitelů na negativní vývoj výrobního odvětví Unie byly omezené. Je třeba uvést, že podle čl. 3 odst. 6 a 7 základního nařízení není uložena žádná povinnost, pokud jde o formu analýzy přičtení a nepřičtení újmy, kterou je nutno provést. Podle čl. 3 odst. 6 a 7 základního nařízení je naopak nutno tuto analýzu provést tak, aby bylo možno oddělit a rozlišit škodlivé účinky dumpingového dovozu od škodlivých účinků způsobených jinými činiteli. Při šetření nebyly nalezeny žádné důkazy, že všechny jiné známé činitele, které mohly přispět ke způsobené újmě, a to společně nebo samostatně, narušily příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a podstatnou újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie. Vzhledem k výše uvedené analýze bylo potvrzeno, že jiné známé činitele nebyly takové, aby mohly změnit zjištění, že podstatnou újmu, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, je nutno přičíst dumpingovému dovozu. Z těchto důvodů byla výše uvedená tvrzení zamítnuta.
(221)
Po poskytnutí prozatímních informací vznesly některé zúčastněné strany námitky proti zjištění uvedenému ve 160. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tyto strany zopakovaly, že podmínky na trhu výrobku, který je předmětem šetření, jsou v jednotlivých členských státech různé, a že by proto analýza příčinných souvislostí měla být provedena na úrovni každého členského státu odděleně. Tyto strany mimoto uvedly, že mezi členskými státy existují rozdíly, pokud jde o vnitrostátní režimy podpory, míru slunečního záření a cenu elektrické energie (včetně regulačních poplatků), a že na každém trhu existují různé tržní segmenty (zařízení pro obytné budovy s výkonem nižším než 40 kW, komerční a průmyslová zařízení s výkonem mezi 40 kW a 1 MW a zařízení pro veřejné služby s výkonem mezi 1 MW a 10 MW). Tato strana tvrdila, že vzhledem k těmto skutečnostem by měla být analýza příčinných souvislostí provedena odděleně pro každý členský stát na straně jedné a pro segment velkých zařízení a pro segment zařízení pro obytné budovy na straně druhé.
(222)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany zopakovaly své tvrzení, že analýza příčinných souvislostí měla být provedena na úrovni jednotlivých členských států, aniž by však v této souvislosti předložily další tvrzení nebo nové důkazy.
(223)
Šetření prokázalo, že prodejní a dovozní ceny jsou v celé Unii podobné. Lze proto usuzovat, že pro výrobek, který je předmětem šetření, skutečně existuje jeden trh. Šetření rovněž neodhalilo, že by výrobci v jednotlivých členských státech nebo regionech soustředili své činnosti na tento zvláštní trh nebo že by se dumpingový dovoz soustředil v jednom členském státě nebo regionu. Žádná ze zúčastněných stran mimoto neuvedla, že dumping a újmu je třeba analyzovat na úrovni jednotlivých členských států, což by však bylo předpokladem pro provedení analýzy příčinných souvislostí pro každý stát zvlášť. Při šetření nebyly nalezeny žádné důkazy, že by toto představovalo vhodný přístup, zejména vzhledem ke skutečnosti, že v celé Unii existují podobné ceny posuzovaného výrobku na úrovni Unie. Mimoto se podotýká, že se míra slunečního záření může lišit i v jednotlivých regionech v témže členském státě, jižní Francie má například větší míru slunečního záření než severní Francie, nebo jednotlivé regiony jednoho členského státu mohou mít rozdílné režimy podpory (např. Belgie), a že se tudíž dopad těchto činitelů na poptávku může lišit mezi jednotlivými regiony téhož členského státu. Rozdíly v právních rámcích jednotlivých členských států a/nebo regionů a rozdíly v podmínkách, jako je míra slunečního záření, však nemohou odůvodnit samostatnou analýzu příčinných souvislostí, a tudíž samostatnou analýzu újmy a dumpingu. Tato tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(224)
Jiná zúčastněná strana uvedla, že ačkoli jsou jiné činitele důležité, při stanovení poptávky jsou hlavním faktorem vnitrostátní režimy podpory. Tatáž strana zpochybnila rovněž to, že v některých oblastech již bylo dosaženo cenové parity, a tvrdila, že ceny modulů od období šetření vzrostly, zatímco ceny elektřiny klesly. Tato strana dále uvedla, že přinejmenším v určitých členských státech neumožňují regulační, hospodářské a technické podmínky zapojení do elektrické sítě, a že v případě těchto členských států není proto podstatné, zda bylo dosaženo cenové parity. Tato strana však k doložení výše uvedených tvrzení neposkytla žádné důkazy. Výše uvedená tvrzení každopádně potvrzují, že se situace s ohledem na vnitrostátní režimy podpory i cenovou paritu může mezi jednotlivými členskými státy do jisté míry lišit. Žádné z poskytnutých informací však nebyly takové, aby prokazovaly, že je odůvodněná analýza, která je provedena odděleně pro každý členský stát.
(225)
Po poskytnutí konečných informací tatáž zúčastněná strana tvrzení zopakovala a poskytla určité informace, které údajně prokazují rozdílné podmínky na trhu v jednotlivých členských státech a segmentech. Poskytnuté informace však nebylo možno pokládat za přesvědčivé, jelikož sestávaly z powerpointové prezentace bez jakýchkoli podpůrných důkazů, a tudíž neprokazovaly, že je odůvodněná analýza zvlášť pro každý členský stát. Tvrzení této strany bylo proto zamítnuto.
(226)
Na tomto základě byl vyvozen závěr, že by analýza příčinných souvislostí provedená odděleně pro jednotlivé členské státy a/nebo regiony a segmenty neodpovídala tržní realitě. Jelikož v tomto ohledu nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzují se zjištění uvedená ve 159. a 160. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(227)
Čínská vláda tvrdila, že Komise provedla analýzu příčinných souvislostí nekonzistentně, jelikož analýza újmy byla provedena zvlášť pro moduly a články, zatímco analýza příčinných souvislostí mezi typy výrobků nerozlišovala. V této souvislosti se podotýká, že ačkoli byly ukazatele újmy uvedeny zvlášť pro každý typ výrobku, závěry, k nimž se dospělo u každého ukazatele, se týkají celého výrobku, který je předmětem šetření. Připomíná se rovněž, že moduly a články jsou jediným výrobkem, a proto byla analýza příčinných souvislostí provedena na tomto základě. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
2. Účinek dumpingového dovozu
(228)
Jedna zúčastněná strana pochybovala, zda existuje dostatečná souvislost mezi dumpingovým dovozem dotčeného výrobku z ČLR a podstatnou újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie. Uvádělo se, že to dokládá na straně jedné skutečnost, že mezi roky 2009 a 2010 významně vzrostlo ziskové rozpětí výrobního odvětví Unie u článků (ze ztráty na zisk ve výši 12 %), zatímco v témže období byla cena čínského dovozu o 36 % nižší než ceny výrobního odvětví Unie a podíl tohoto dovozu na trhu se zdvojnásobil. Na straně druhé se podíl čínského dovozu na trhu mezi roky 2010 a 2011 zvýšil pouze o 6 procentních bodů, ačkoli spotřeba v témže období vzrostla mnohem více, přičemž výrobní odvětví Unie přesto zaznamenalo úbytek ve výši 36 %. Tato strana rovněž tvrdila, že v období šetření se dovoz článků z jiné třetí země uskutečnil na stejné cenové úrovni jako v případě čínského dovozu, získal však větší podíl na trhu, který odpovídá úbytku podílu výrobního odvětví Unie na trhu.
(229)
Šetření ukázalo, že podíl čínského dovozu na trhu u všech typů výrobků během posuzovaného období neustále rostl (17 procentních bodů u modulů, 17 procentních bodů u článků). Dumpingový dovoz z ČLR vzrostl o více než 300 % u modulů a o 482 % u článků. Současně docházelo ke značnému a neustálému snižování čínských dovozních cen (v posuzovaném období 64 % u modulů a 42 % u článků) a v období šetření byly tyto ceny podstatně nižší než ceny výrobního odvětví Unie. Výrobní odvětví Unie současně přišlo v posuzovaném období o podíl na trhu a (jak je popsáno ve 153. a 154. bodě odůvodnění prozatímního nařízení) všechny hlavní ukazatele újmy vykazovaly klesající vývoj. Potvrzuje se proto, že existuje jednoznačná časová souvislost mezi nárůstem dumpingového dovozu a ztrátou podílu výrobního odvětví Unie na trhu.
(230)
Jak je uvedeno ve 161. a 162. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tato časová souvislost byla zjištěna u všech typů výrobků zvlášť. Analýza dopadu dovozu na ziskové rozpětí výrobního odvětví Unie provedená odděleně pro každý rok posuzovaného období nevede k smysluplným výsledkům, jelikož existenci dumpingu a podstatné újmy, jakož i příčinnou souvislost mezi nimi není třeba zjistit pro každý rok zvlášť. Souvislost mezi dumpingovým dovozem a podstatnou újmou je dostatečně prokázána analýzou vývoje v celém posuzovaném období.
(231)
Uvádí se rovněž, že ziskovost výrobního odvětví Unie je jedním z faktorů zmíněných v čl. 3 odst. 5 základního nařízení, který by měl být ověřen při zkoumání dopadu dumpingového dovozu na situaci výrobního odvětví Unie. Skutečnost, že výrobní odvětví Unie bylo v určitém roce ziskové, nutně neznamená, že mu nebyla způsobena podstatná újma. Ztráta podílu výrobního odvětví Unie na trhu nemusí mimoto přesně odpovídat nárůstu podílu dumpingového dovozu na trhu, aby byla zjištěna příčinná souvislost mezi újmou a dumpingovým dovozem. Jiné činitele (např. dovoz z jiných třetích zemí nebo vývoj spotřeby), které mohly mít dopad na újmu způsobenou výrobnímu odvětví Unie, byly přezkoumány a posouzeny zvlášť ve 164. až 224. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(232)
Časová shoda mezi rostoucím dumpingovým dovozem ve značném množství, jehož ceny byly nižší než ceny výrobního odvětví Unie, a stále nejistější situací výrobního odvětví Unie je v daném případě jasným ukazatelem příčinné souvislosti, jak je uvedeno ve 161. až 163. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tvrzení týkající se nedostatečné souvislosti mezi dumpingovým dovozem a podstatnou újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, byla proto zamítnuta.
(233)
Po poskytnutí konečných informací stejná zúčastněná strana i nadále zpochybňovala analýzu příčinných souvislostí, jelikož ziskovost výrobního odvětví Unie nebyla analyzována konkrétně pro určité roky (zejména rok 2010), nýbrž za celé posuzované období.
(234)
V této souvislosti je třeba uvést, že ohledně příčinné souvislosti nelze vyvodit platné závěry vyčleněním jednoho konkrétního roku z posuzovaného období a přitom současně nebrat v potaz vývoj výrobního odvětví Unie během celého posuzovaného období a jeho souvislost s vývojem dumpingového dovozu. Tato analýza může vést pouze k částečné představě a nelze z ní vyvodit spolehlivé závěry. Míra ziskovosti, která ovlivnila rovněž jiné finanční ukazatele, jichž výrobní odvětví Unie dosáhlo v roce 2010, byla vysoká kvůli obzvláště velkému skoku ve spotřebě v Unii, který byl způsoben velmi štědrými režimy podpory, což výrobnímu odvětví Unie umožnilo dosáhnout v témže roce největšího zlepšení prodeje, jež však bylo pouze dočasné a každopádně nebylo u tohoto typu výrobního odvětví udržitelné. Toto tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(235)
Jelikož s ohledem na účinek dumpingového dovozu nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzují se zjištění uvedená ve 159. až 163. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Účinek jiných činitelů
3.1. Dovoz z jiných třetích zemí
(236)
Řada zúčastněných stran podala po poskytnutí prozatímních informací připomínky k zjištěním, která se týkala dovozu z jiných třetích zemí, a zopakovala je i po poskytnutí konečných informací. Tyto strany však nepředložily žádné nové informace a podpůrné důkazy, které by mohly změnit příslušná prozatímní zjištění.
(237)
Tyto strany vyzdvihovaly zejména objem dovozu článků z Tchaj-wanu. Absolutní objem dovozu dotčeného výrobku z Tchaj-wanu (1 132 MW) však představuje pouze velmi malý podíl (méně než 5 %) v porovnání s celkovou spotřebou v Unii (21 559 MW) a dovozem z ČLR (15 005 MW). Dovoz z Tchaj-wanu proto přispěl pouze okrajově (pokud vůbec) k újmě, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, a nenarušuje příčinnou souvislost.
(238)
Jelikož s ohledem na dovoz z jiných třetích zemí nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzují se zjištění uvedená ve 164. až 167. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.2. Vývoj spotřeby v Unii
(239)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že Komise neanalyzovala dopad vývoje spotřeby. V této souvislosti se uvádělo, že dovoz z ČLR nepokrývá celý nárůst spotřeby, a že ačkoli v případě modulů přišlo výrobní odvětví Unie mezi rokem 2009 a 2010 o podíl na trhu, v témže období se jeho ziskovost zvýšila. Uvádělo se rovněž, že v roce 2009, kdy měl dovoz článků z ČLR podíl na trhu ve výši pouze 8 %, zaznamenalo výrobní odvětví Unie 8 % ztrátu.
(240)
Jak je uvedeno ve 168. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, i přes pokles spotřeby v Unii v období šetření si dumpingový dovoz z ČLR během posuzovaného období svůj podíl na trhu udržel (moduly), nebo ho zvýšil (články) na úkor výrobního odvětví Unie. Nelze proto učinit závěr, že pokles spotřeby byl takový, aby narušil příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. Šetření mimoto ukázalo, že kapacita výrobního odvětví Unie byla každopádně mnohem nižší než úroveň spotřeby, klesající spotřeba v období šetření proto nemohla mít dopad na újmu, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(241)
Jiná zúčastněná strana pochybovala, zda v případě neexistence vnitrostátních režimů podpory bude v Unii i nadále existovat poptávka. Tato strana tvrdila, že mezi poptávkou a režimy podpory existuje souvislost a že bez těchto režimů nebudou projekty v odvětví fotovoltaiky ziskové, a proto zanikne rovněž poptávka po solárních panelech.
(242)
Jak je uvedeno ve 169. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, během šetření byly získány určité údaje, že i v případě neexistence režimů podpory v Unii existovala poptávka a že bude existovat i nadále. Tato strana neposkytla žádné důkazy, které by mohly tato zjištění zpochybnit. Jelikož v tomto ohledu nebyly poskytnuty žádné nové informace, potvrzují se zjištění uvedená ve 169. bodě odůvodnění prozatímního nařízení a tvrzení v tomto ohledu bylo zamítnuto.
(243)
Po poskytnutí konečných informací čínská vláda uvedla, že skutečnost, že kapacita výrobního odvětví Unie každopádně neuspokojovala poptávku v Unii, není důležitá, jelikož se objem prodeje modulů uskutečněný výrobním odvětví Unie snižoval v souladu se spotřebou, a zopakovala, že újmu výrobnímu odvětví Unie způsobil pokles spotřeby mezi rokem 2011 a obdobím šetření. Ačkoli se mezi rokem 2011 a obdobím šetření spotřeba v Unii skutečně snížila a objem prodeje modulů vykazoval podobnou klesající tendenci, je třeba toto posoudit ve vztahu k vývoji čínských dumpingových cen, které byly podstatně nižší než ceny výrobního odvětví Unie, a nutily tudíž výrobní odvětví Unie prodávat se ztrátou. V této souvislosti se připomíná, že (jak je uvedeno ve 111. bodě odůvodnění prozatímního nařízení) si dumpingový dovoz z ČLR svůj podíl na trhu udržel (moduly), nebo ho zvýšil (články) v době, kdy spotřeba klesala. Současně se významně snížily ceny čínského dovozu a byly podstatně nižší než prodejní ceny výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(244)
Jelikož ohledně vývoje spotřeby v Unii nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzují se zjištění uvedená ve 168. a 169. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.3. Zaručené výkupní ceny jako hlavní příklad režimů podpory
(245)
Po poskytnutí prozatímních informací několik stran zopakovalo, že příčina újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie souvisí s vývojem zaručených výkupních cen. Tyto strany tvrdily, že vývoj zaručených výkupních cen vyvíjel silný tlak na snižování cen, a tudíž na ziskovost výrobního odvětví Unie. Jedna zúčastněná strana uvedla, že byl posouzen pouze dopad vývoje zaručených výkupních cen na poptávku, zatímco měl být analyzován rovněž dopad na ceny. V téže souvislosti několik zúčastněných stran uvedlo, že většina členských států významně snížila ceny již v roce 2010, což vyvíjelo tlak na snižování cen modulů.
(246)
S ohledem na toto tvrzení je třeba uvést, že členské státy snižovaly zaručené výkupní ceny v různé době a různou rychlostí a že vyvození obecné představy pro celou Unii je poměrně obtížné. Bez ohledu na okamžik, kdy výše zaručených výkupních cen dosáhly velmi nízkých úrovní, nelze významný pokles cen a ziskovosti výrobního odvětví Unie v posuzovaném období vysvětlit výhradně nebo převážně snižováním zaručených výkupních cen. Za prvé, podle informací získaných pro Německo a Itálii, které v roce 2011 společně představovaly přibližně 75 % trhu Unie, byl pokles průměrných prodejních cen výraznější než snížení zaručených výkupních cen v období šetření. Za druhé, shromážděné důkazy prokazují, že u některých zemí, jako je Itálie, i v situaci velmi štědrých zaručených výkupních cen muselo výrobní odvětví Unie významně snížit své ceny. Během období šetření museli výrobci v Unii prodávat za ceny nižší, než byly jejich výrobní náklady, přičemž hlavní příčinou byla skutečnost, že čínští vyvážející výrobci měli na trhu Unie 80 % podíl, a mohli tudíž ovlivňovat mechanismus stanovování cen.
(247)
Při šetření bylo rovněž zjištěno, že až do roku 2011 vedly vyšší zaručené výkupní ceny společně s klesajícími cenami modulů v Unii k tomu, že investice do solární energie byly pro investory mimořádně přitažlivé a zajišťovaly velmi vysokou návratnost. To mělo za následek vysoký počet investic, a tudíž i vysokou poptávku po solárních panelech. V důsledku rostoucí poptávky významně vzrostla celková výše vyplacených zaručených výkupních cen a většina členských států revidovala stávající režimy zaručených výkupních cen a ceny snížila s cílem zamezit mimo jiné růstu nákladů na elektřinu. To ukazuje, že snižování zaručených výkupních cen mohlo být rovněž výsledkem klesajících cen, a nikoli naopak.
(248)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana uvedla, že mezi výše uvedeným 246. bodem odůvodnění, že posouzení poptávky pro celou Unii je obtížné, a 223. bodem odůvodnění, v němž se uvádí, že by analýza příčinných souvislostí pro každý členský stát zvlášť nevedla k smysluplným výsledkům, existuje rozpor. V této souvislosti se objasňuje, že v hodnocení ve výše uvedeném 246. bodě odůvodnění se odkazuje na potíže při získání celkové představy o vývoji zaručených výkupních cen pro celou Unii, a nikoli o poptávce v Unii, jak tvrdila zúčastněná strana. Z toho tudíž vyplývá, že mezi oběma body odůvodnění neexistuje rozpor, a tvrzení bylo proto zamítnuto.
(249)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že i v situaci vysokých zaručených výkupních cen se mohla cena modulů významně snížit kvůli technologickému vývoji, úsporám z rozsahu, nižším nákladům a rostoucí celosvětové výrobní kapacitě. S ohledem na toto tvrzení se podotýká, že získané důkazy prokazují, že italští výrobci museli své ceny snížit pod výrobní náklady i v situaci vysokých zaručených výkupních cen. Ačkoli výše uvedené faktory mohou mít skutečně dopad na průměrné náklady, nemohou vysvětlit skutečnost, proč museli výrobci v Unii své ceny snížit pod úroveň výrobních nákladů. Vyvozuje se proto závěr, že ceny do neudržitelné úrovně tlačil především dumpingový dovoz z ČLR, a toto tvrzení bylo zamítnuto.
(250)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana uvedla, že závěr uvedený výše ve 247. bodě odůvodnění, a to že snižování zaručených výkupních cen mohlo být rovněž výsledkem klesajících cen, a nikoli naopak, není doložen žádnými důkazy.
(251)
Podotýká se, že závěry vyvozené ve 247. bodě odůvodnění vycházely z informací, které byly k dispozici během šetření, a popsaný scénář se skutečně považoval za přiměřený vzhledem okolnostem na tomto zvláštním trhu. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
(252)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana zopakovala, že nesouhlasí se závěrem, že tlak na snižování cen výrobců v Unii vyvíjel především dumpingový dovoz, a tvrdila, že výrobce v Unii naopak nutil snižovat ceny pokles zaručených výkupních cen. Tato strana zopakovala, že po snížení zaručených výkupních cen se ceny fotovoltaických systémů snižovaly v souladu s poklesem zaručených výkupních cen, aby náklady pro společnosti připravující projekty nevzrostly, což nakonec vyvíjelo cenový tlak na výrobce v Unii.
(253)
Jelikož k doložení těchto tvrzení nebyly předloženy žádné přesvědčivé důkazy, zachovala Komise svou analýzu a závěry uvedené ve 246. a 247. bodě odůvodnění.
(254)
Tatáž strana tvrdila, že trhy jsou ovlivněny vývojem zaručených výkupních cen, a poskytla informace prokazující počet fotovoltaických zařízení v letech 2012 a 2013 ve Spojeném království. Informacemi, které tato strana poskytla, byla publikace vlády Spojeného království, která byla založena na týdenních registracích v centrálním registru zaručených výkupních cen ve Spojeném království (Central FIT Register). Podotýká se, že se tyto informace týkaly většinou doby mimo období šetření a vztahovaly se pouze na jeden členský stát, zatímco se toto šetření zaměřovalo na situaci na celém trhu v Unii. Každopádně se nezpochybňuje, že výše zaručených výkupních cen ovlivňuje poptávku, jelikož ziskovost investic v místech s menší mírou slunečního záření závisí na výši zaručených výkupních cen. Aby se však prokázalo, že výše zaručených výkupních cen, která byla stanovena v období šetření, způsobila újmu, musely by zúčastněné strany prokázat, že by zvýšení cen výrobců v Unii na úroveň, která nezpůsobuje újmu, znamenalo, že výrobci v Unii nejsou schopni prodávat dotčený výrobek, jelikož investice do fotovoltaických systémů by při této výši cen nebyly životaschopné. Žádné takovéto důkazy nebyly předloženy. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(255)
Tvrzení, že snižování zaručených výkupních cen narušilo příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a podstatnou újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, bylo proto zamítnuto.
(256)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna strana zopakovala, že vývoj zaručených výkupních cen způsobil, že investiční příležitosti v oblasti solární energie přestaly být pro investory přitažlivé, a snížil tak i poptávku po dotčeném výrobku. Jiná strana tvrdila, že zjištění uvedené ve 173. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tj. že i po nedávném pozastavení režimu zaručených výkupních cen se ve Španělsku nadále uskutečňují investice, nebylo správné.
(257)
Dopadem zaručených výkupních cen na poptávku se zabýval 173. bod odůvodnění prozatímního nařízení. Jelikož v tomto ohledu nebyly předloženy žádné nové argumenty, bylo výše uvedené tvrzení, že se poptávka snížila kvůli vývoji zaručených výkupních cen, zamítnuto. Co se týká investic ve Španělsku, objasňuje se, že zjištění ve 177. bodě odůvodnění prozatímního nařízení vycházela z informací, které byly získány během šetření a ověřeny při inspekci na místě. Jelikož dotčená strana neposkytla v tomto ohledu žádné nové informace nebo důkazy, bylo nutno toto tvrzení zamítnout.
(258)
Po poskytnutí prozatímních informací několik stran uvedlo, že v situaci nízkých zaručených výkupních cen byly investice do fotovoltaických projektů ekonomicky životaschopné pouze tehdy, pokud pro ně byly zajištěny levnější solární panely dovážené z ČLR. Uvádělo se proto, že podstatnou újmu výrobnímu odvětví Unie způsobilo snižování zaručených výkupních cen. Jiná strana uvedla, že výše zaručených výkupních cen ovlivňuje mechanismus stanovování cen modulů.
(259)
Je třeba zmínit, že se náklady na modul, při nichž je projekt ještě ekonomicky životaschopný, mezi jednotlivými členskými státy nebo regiony liší v závislosti na řadě faktorů, jako jsou zaručené výkupní ceny, jiné regulační pobídky, míra slunečního záření, ceny elektřiny vyráběné z konvenčních zdrojů atd.
(260)
Šetření mimoto ukázalo, že současná zařízení jsou na zaručených výkupních cenách stále méně závislá, jelikož v řadě regionů v Evropě, jako je velká část Itálie, Španělsko, Portugalsko, jižní Francie a Řecko, bylo u některých typů zařízení pravděpodobně dosaženo cenové parity.
(261)
Z výše uvedených důvodů byla tvrzení v tomto ohledu zamítnuta.
(262)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že Komise neověřila, zda nemělo výrobní odvětví Unie předjímat, že režimy státní podpory budou náhle ukončeny nebo omezeny. K doložení tohoto tvrzení nebyly předloženy žádné informace. Je však třeba uvést, že na základě získaných údajů nic nenasvědčuje tomu, že výrobní odvětví Unie nereagovalo přiměřeně na tržní signály (tj. vývoj spotřeby) a jiné dostupné informace (tj. omezení režimů podpory). Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(263)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že snižování zaručených výkupních cen způsobilo pokles prodeje výrobního odvětví Unie, jelikož investice byly životaschopné pouze v případě nízkých čínských cen. Shromážděné důkazy ve skutečnosti prokazují pouze mírný pokles prodeje výrobního odvětví Unie v období šetření v rozporu s tím, co by se očekávalo v případě, že by fotovoltaické projekty byly životaschopné pouze s čínskými moduly. Naopak, prodej modulů výrobního odvětví Unie v roce 2011 vzrostl, načež se v období šetření mírně snížil a sledoval stejnou tendenci jako spotřeba. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(264)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že zjištění uvedená ve 174. a 175. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tj. že změny zaručených výkupních cen nenarušují příčinnou souvislost, nemá skutkový ani právní základ a není v souladu s čl. 3 odst. 7 základního nařízení, jelikož Komise neposoudila úroveň újmy, která byla způsobena snižováním zaručených výkupních cen, a jelikož se domnívala, že významný pokles ceny výrobního odvětví Unie byl důsledkem pouze dumpingového čínského dovozu. Tatáž strana tvrdila, že pokles ceny modulů, článků a destiček představoval celosvětový jev, a nebyl způsoben tlakem čínského dovozu.
(265)
Pokud jde o tvrzení, že Komise neposoudila úroveň újmy, která byla způsobena snižováním zaručených výkupních cen, odkazuje se na 174., 175. a 182. bod odůvodnění prozatímního nařízení a na výše uvedený 245. až 263. bod odůvodnění, v nichž Komise vyvodila závěr, že pokles poptávky ani dopad zaručených výkupních cen na ceny Unie nebyl takový, aby narušil příčinnou souvislost mezi újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a dumpingovým dovozem, a to bez ohledu na to, zda a v jaké míře mohly být způsobeny snižováním zaručených výkupních cen. Tvrzení, že zjištění Komise nemají skutkový základ, bylo proto zamítnuto. Co se týká tvrzení, že pokles ceny modulů a článků byl celosvětovým jevem, odkazuje se na 164. až 167. bod odůvodnění prozatímního nařízení, v nichž byly posouzeny objemy a ceny dovozu do Unie z jiných zemí než ČLR. Ačkoli ceny modulů a článků skutečně vykazují celosvětově klesající tendenci, ceny dumpingového dovozu z ČLR tuto klesající tendenci ještě zhoršily a způsobily ztráty. Na základě výše uvedených skutečností bylo toto tvrzení zamítnuto.
3.4. Jiná finanční podpora poskytovaná výrobnímu odvětví Unie
(266)
Jelikož s ohledem na jiné režimy finanční podpory poskytované výrobnímu odvětví Unie nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzují se zjištění uvedená ve 184. a 185. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.5. Nadbytečná kapacita
(267)
Jedna zúčastněná strana zopakovala své tvrzení, že příčinou podstatné újmy byla spíše nadbytečná kapacita na trhu Unie a světovém trhu celkově než dovoz z ČLR. V této souvislosti se uvádělo, že výrobní odvětví Unie příliš zvýšilo svou výrobní kapacitu, jak dokládá nízká míra využití kapacity, a proto si případnou újmu způsobilo samo. Údajným dopadem nadbytečné kapacity v Unii a na celém světě se již zabýval 185. až 190. bod odůvodnění prozatímního nařízení, a jelikož nebyly předloženy žádné nové informace, toto tvrzení bylo nutno zamítnout.
(268)
Jiná zúčastněná strana uvedla, že nadbytečná kapacita vedla k racionalizaci cen. V tomto ohledu je třeba na straně jedné uvést, že nadbytečná kapacita vedla ve skutečnosti k snížení cen výrobního odvětví Unie na minimum a jejich stlačování, které bylo v průměru vyšší než pokles výrobních nákladů. Jak je uvedeno ve 186. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, zvyšování kapacity ze strany výrobního odvětví Unie na druhou stranu sledovalo vývoj trhu a považovalo se za přiměřené. Zvýšení kapacity pro výrobu článků bylo nižší než u modulů. Dotčená strana nepředložila v této souvislosti žádné nové informace nebo důkazy, a tvrzení v tomto ohledu bylo proto nutno zamítnout.
(269)
Jiná zúčastněná strana uvedla, že příčinou újmy, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, je zaměření se výrobního odvětví Unie pouze na speciální investice a neuskutečnění potřebných investic za účelem navýšení kapacity a snížení nákladů. Toto tvrzení nebylo obdobně možné potvrdit zjištěními v rámci šetření, která prokazovala, že výrobní odvětví Unie zvýšilo v posuzovaném období svou výrobní kapacitu a efektivnost (124. a 187. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(270)
Jedna zúčastněná strana mimoto tvrdila, že výrobní odvětví Unie zvyšovalo svou výrobní kapacitu i přes nízkou míru využití kapacity, čímž si samo způsobilo újmu. Toto tvrzení bylo založeno na porovnání tendence v oblasti investic výrobců v Unii, kteří byli zařazeni do vzorku, a tendence v oblasti využití kapacity v celém výrobním odvětví Unie, což nepředstavuje vhodný základ pro srovnání. Šetření mimoto ukázalo, že výrobní odvětví Unie nerozšiřovalo své výrobní kapacity v míře, která by přesahovala vývoj spotřeby v Unii, toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(271)
Ze získaných důkazů mimoto vyplývá, že prostřednictvím investic do nových strojů se výrobnímu odvětví Unie podařilo snížit výrobní náklady a stát se nákladově konkurenceschopnějším. Toto tvrzení proto muselo být zamítnuto.
(272)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že závěry uvedené ve 189. bodě odůvodnění prozatímního nařízení jsou v rozporu se zjištěními ve 124. a 186. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, aniž by poskytla bližší vysvětlení upřesňující povahu nebo rozsah údajných rozporů. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(273)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany pochybovaly, zda bylo zvyšování kapacity výrobního odvětví Unie přiměřené a sledovalo vývoj na trhu, zejména vývoj spotřeby v Unii. Co se však týká modulů, výrobní kapacita vzrostla o 106 %, zatímco spotřeba v Unii se v posuzovaném období zvýšila o 221 %, tj. více než dvojnásobně. Stejně tak v případě článků vzrostla výrobní kapacita o 39 %, zatímco spotřeba v Unii se v posuzovaném období zvýšila o 87 %. To prokazuje, že růst kapacity byl podstatně nižší než růst spotřeby, a nelze jej tudíž považovat za nepřiměřený, jelikož v Unii nikdy neexistovala nadbytečná kapacita. Analýza, zda bylo zvyšování kapacity přiměřené, by mimoto neměla být založena na meziroční analýze, nýbrž brát v úvahu tendenci během celého posuzovaného období. Zvýšení kapacity se obvykle projeví plně až po určité době od uskutečnění investic a analýza provedená pro jeden rok může vést ke zkreslené představě. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(274)
Jelikož ohledně nadbytečné kapacity výrobního odvětví Unie nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzují se zjištění uvedená ve 185. až 190. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.6. Dopad cen surovin
(275)
Některé zúčastněné strany zopakovaly, že výrobní odvětví Unie (nebo přinejmenším jeho část) nemohlo využít pokles cen polykrystalického křemíku v období šetření kvůli dlouhodobým smlouvám týkajícím se surovin. S odkazem na zjištění ve 193. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, v němž se uvádí, že výrobní odvětví Unie bylo schopno znovu sjednat dlouhodobé smlouvy se svými dodavateli (včetně výrobců destiček), a mohlo proto těžit z nižších cen, tyto strany tvrdily, že sjednání nových smluv nebo ukončení dlouhodobých smluv týkajících se polykrystalického křemíku a/nebo destiček mělo za následek penále. Na podporu tohoto tvrzení předložily dotyčné strany tiskové články, v nichž se uvádělo, že někteří výrobci v Unii čelí soudním sporům nebo že ukončili své smlouvy. Určité strany poskytly informace, které údajně potvrzovaly, že dlouhodobé smlouvy nebylo možno sjednat znovu.
(276)
Polykrystalický silikon představuje hlavní surovinu pro výrobce destiček. Šetření ukázalo, že ceny polykrystalického křemíku vzrostly v roce 2008, kdy dosáhly svého vrcholu ve výši přibližně 500 USD/kg, v roce 2009 se však opět snížily na přibližně 50-55 USD/kg na konci roku 2009 a v roce 2010 a počátkem roku 2011 zaznamenaly pouze mírně stoupající tendenci. V období šetření se ceny významně snížily na 30 USD/kg (zprávy Společného výzkumného střediska o vědě a politice, zpráva o stavu odvětví fotovoltaiky pro rok 2012). Je nutno podotknout, že dopad cen polykrystalického křemíku na výrobní odvětví Unie mohl být pouze okrajový, jelikož případný účinek na náklady na výrobu článků a modulů byl v hodnotovém řetězci zmírněn. Výše zmíněné tiskové články se mimoto týkaly vývoje po období šetření, který neměl vliv na situaci dotčených výrobců v Unii během období šetření, a nelze jej proto vzít v úvahu. Tato záležitost byla po uložení prozatímních opatření blíže prověřena, a lze proto potvrdit, že se výrobnímu odvětví Unie skutečně podařilo znovu sjednat nejen ceny stanovené v dlouhodobých smlouvách, nýbrž rovněž případné smluvní penále související s těmito dlouhodobými smlouvami.
(277)
Jedna z výše uvedených zúčastněných stran rovněž tvrdila, že postačuje, že se dlouhodobé smlouvy týkaly pouze některých výrobců v Unii, a že situace celého výrobního odvětví Unie není podstatná. Tato strana uvedla, že vyšší náklady nemají nutně na všechny hospodářské subjekty stejný dopad. Toto tvrzení nebere v potaz zjištění, že pro výrobní odvětví Unie jako celek bylo zjištěno, že průměrné ceny polykrystalického křemíku nebyly v mnoha případech vyšší než tržní ceny nebo než ceny na okamžitém trhu, a proto se otázka, zda vyšší náklady ovlivňují všechny hospodářské subjekty, či jen některé z nich, nepovažovala za relevantní. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(278)
Jiná zúčastněná strana požadovala, aby Komise oddělila, rozlišila a vyčíslila účinky každého činitele, který má dopad na situaci výrobního odvětví Unie; posoudit zvlášť je třeba zejména účinek významného poklesu cen polykrystalického křemíku. V této souvislosti se uvádělo, že pokles prodejních cen způsobilo spíše snížení cen polykrystalického křemíku než cenový tlak ze strany čínského dovozu. Co se týká výrobního odvětví Unie, je třeba uvést, že se průměrné prodejní ceny snížily mnohem více než průměrné výrobní náklady, na něž mohl mít pokles cen surovin dopad. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(279)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany zopakovaly, že dopad nižších cen polykrystalického křemíku na náklady výrobního odvětví Unie nebyl v hodnotovém řetězci omezen nebo zmírněn, jak se usuzovalo při šetření. Jak již bylo uvedeno výše ve 276. bodě odůvodnění, polykrystalických křemík je hlavní surovinou pro výrobce destiček, proto se usuzovalo, že případný dopad na náklady na výrobu článků nebo modulů bude v hodnotovém řetězci zmírněn. Zúčastněné strany neposkytly žádné důkazy, které by mohly toto zjištění zpochybnit. Šetření mimoto prokázalo, že se snížení cen polykrystalického křemíku v posuzovaném období odrazilo v průměrných nákladech na výrobu článků a modulů výrobců v Unii zařazených do vzorku, které se snížily v podobné míře jako ceny polykrystalického křemíku. Jedna zúčastněná strana se dotázala na dopad údajného penále, které muselo výrobní odvětví Unie zaplatit kvůli novému sjednání smluv s dodavateli. V tomto ohledu nelze vyloučit, že určitý omezený počet výrobců musel v posuzovaném období případně uhradit penále za zrušení smluv týkajících se dodávek destiček.
Komise však nenašla žádné důkazy, že by toto penále mohlo mít vliv na situaci celého výrobního odvětví Unie nebo bylo reprezentativní. Takovéto důkazy neposkytla ani dotyčná zúčastněná strana. Ačkoli nelze zcela vyloučit, že penále mohlo mít určitý negativní dopad na omezený počet výrobců v Unii, celkový dopad na výrobní odvětví Unie je proto nanejvýš okrajový, a nemůže tudíž narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou celému výrobnímu odvětví Unie. Tato tvrzení bylo proto třeba zamítnout.
(280)
Jiná zúčastněná strana uvedla, že pokles prodejních cen výrobku, který je předmětem šetření, v Unii je částečně zapříčiněn snížením ceny polykrystalického křemíku. V tomto ohledu je však třeba uvést, že šetření prokázalo, že dovoz z ČLR byl dumpingový a jeho cena byla podstatně nižší než ceny výrobního odvětví Unie. Pokles cen proto překračoval snížení výrobních nákladů, které lze vysvětlit nižšími cenami surovin. Pokud by byl pokles cen pouze účinkem nižších cen surovin, nebylo by výrobní odvětví Unie nuceno snížit své prodejní ceny pod úroveň výrobních nákladů. Toto tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(281)
Jiná strana zopakovala, že soudní spor jednoho výrobce v Unii po skončení období šetření mohl ovlivnit situaci přinejmenším tohoto výrobce v Unii již v období šetření. Tato strana nevysvětlila, jak a nakolik tato událost, k níž došlo po období šetření, mohla mít dopad na situaci tohoto výrobce v období šetření. Stejně tak nebyly při šetření nalezeny žádné důkazy prokazující takovéto účinky. Toto tvrzení bylo proto třeba zamítnout.
(282)
Tatáž zúčastněná strana mimoto zpochybnila výše uvedená zjištění, jelikož údajně nebyly předloženy žádné důkazy. Zjištění v rámci šetření však vycházela z faktů a skutečných důkazů, jejichž verze bez důvěrných údajů byly poskytnuty všem zúčastněným stranám.
(283)
Jelikož s ohledem na dopad cen surovin nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzují se zjištění uvedená ve 191. až 194. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.7. Újma, kterou si výrobní odvětví Unie způsobilo samo: dopad automatizace, velikost, úspory z rozsahu, konsolidace, inovace, nákladová efektivnost, dovoz výrobního odvětví Unie
(284)
Po poskytnutí prozatímních informací určité zúčastněné strany zopakovaly, že příčinou újmy, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byly nedostatečné úspory z rozsahu. Bylo zopakováno, že menší výrobci jsou oproti větším, vertikálně integrovaným výrobcům v nevýhodě, a jakoukoli újmu, kterou tito výrobci utrpěli, proto nelze přičítat dumpingovému dovozu. Jiná zúčastněná strana tvrdila, že automatizace výrobního procesu je nákladná, a že proto jsou při snižování výrobních nákladů důležitější úspory z rozsahu.
(285)
Šetření ukázalo, že ani větší a vertikálně integrované výrobní odvětví Unie nemohlo kvůli dumpingovému dovozu plně těžit z vysoké míry využití kapacity, aby dosáhlo úspor z rozsahu. Šetření každopádně neodhalilo souvislost mezi velikostí, vertikální integrací a vyšší ziskovostí, jelikož vysoký cenový tlak ze strany dumpingového dovozu tento vztah změnil. Šetření rovněž ukázalo, že na trhu, na němž byla míra využití kapacit nízká, již výhoda v podobě úspor z rozsahu neexistovala, což platí rovněž pro čínské výrobce. Tato tvrzení byla proto zamítnuta.
(286)
Jedna zúčastněná strana mimoto uvedla, že investoři a banky projekty nefinancují, je-li výrobce modulů příliš malý, jelikož větší výrobci poskytují lepší záruky a jsou „financovatelnější“. Jinými slovy, investoři a banky se zdráhají financovat fotovoltaické projekty, které využívají moduly vyráběné v Unii. Při šetření však bylo zjištěno, že případné preference investorů a bank týkající se financování čínských výrobců, kteří mají větší výrobní kapacity, jsou výsledkem narušení, které bylo na trhu Unie způsobeno dumpingovým dovozem. Jak bylo uvedeno ve 285. bodě odůvodnění, velikost výrobních linek nehraje roli, pokud je míra využití kapacity nízká. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(287)
Jedna zúčastněná strana zopakovala, že výrobní odvětví Unie má nepříznivou nákladovou strukturu v porovnání s čínskými konkurenty, jelikož ti mají nižší náklady práce, náklady na elektřinu a náklady na odpisy, a mimoto mají nejnovější vybavení. Dotyčná strana však nebyla s to poskytnout nové informace nebo podpůrné důkazy, které by mohly změnit příslušná zjištění v rámci tohoto šetření. Tvrzením, že čínští výrobci používají nejnovější vybavení, se zabýval 203. bod odůvodnění prozatímního nařízení, v němž bylo uvedeno, že vyvážející výrobci v ČLR nemají žádné komparativní výhody, jelikož se stroje a vybavení dovážejí z Evropské unie. Výše uvedená tvrzení byla proto zamítnuta.
(288)
Jiná strana uvedla, že čínští výrobci mají komparativní výhodu, pokud jde o ceny polykrystalického křemíku a úspory z rozsahu, což má za následek nižší náklady na stroje. Tato strana neposkytla v tomto ohledu žádné nové informace nebo podpůrné důkazy, které by mohly změnit zjištění uvedená ve 195. a 196. a rovněž ve 203. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tvrzení této strany bylo proto nutno zamítnout.
(289)
Připomíná se, že (jak je uvedeno ve 203. bodě odůvodnění prozatímního nařízení a zmíněno rovněž výše ve 287. bodě odůvodnění) vyvážející výrobci v ČLR nemají žádné komparativní výhody, pokud jde o používané suroviny a stroje, jelikož obojí se většinou dováží z Unie. Jedna zúčastněná strana výše uvedené skutečnosti zpochybnila, aniž by však poskytla jakékoli důkazy. Co se týká nákladů práce a režijních nákladů, včetně nákladů na odpisy, ty představovaly v období šetření v průměru méně než 10 % celkových nákladů modulu a nemělo se za to, že hrají významnou úlohu. Pokud jde o náklady na elektřinu, ty představovaly v období šetření v průměru méně než 1 % celkových nákladů modulu, a nemělo se za to, že hrají významnou úlohu. Tvrzení, že čínští výrobci používají nejnovější vybavení, nebylo mimoto doloženo.
(290)
Jedna zúčastněná strana zopakovala, že někteří výrobci v Unii pořizují články a/nebo moduly v dotčené zemi a přeprodávají tyto výrobky na trhu Unie jako své vlastní. Tato strana požadovala, aby újma vyplývající z těchto transakcí nebyla přičítána dumpingovému dovozu. Šetření však odhalilo, že dovoz dotčeného výrobku uskutečňovaný výrobním odvětvím Unie byl svou povahou doplňkový a z hlediska objemu omezený ve srovnání s výrobou v Unii, a jeho dopad je proto pouze okrajový (pokud vůbec nějaký) a nelze mít za to, že by narušil příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(291)
Jeden dovozce, který není ve spojení, tvrdil, že se prozatímní nařízení nezabývalo dostatečně skutečností, že počet zaměstnanců v posuzovaném období vzrostl. S ohledem na toto tvrzení se uvádí, že zaměstnanost vzrostla mezi rokem 2009 a 2011 u modulů a poté se v období šetření snížila. V případě článků se zaměstnanost zvyšovala až do roku 2010, načež v roce 2011 klesla a v období šetření se dále snížila. Podotýká se, že v případě modulů sledovala zaměstnanost tendenci výroby v Unii. Pokud jde o články, jelikož čínský dovoz zvyšoval během celého období svůj podíl na trhu, nemohlo mít výrobní odvětví Unie prospěch z rostoucí spotřeby, jak se předpokládalo. Pokles zaměstnanosti v roce 2011 a v období šetření proto odpovídá společnostem, které se buď dostaly do platební neschopnosti, nebo ukončily výrobu článků.
(292)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala, že újma, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, souvisela s malou velikostí a neexistencí úspor z rozsahu. Jak již bylo vysvětleno výše ve 285. bodě odůvodnění a ve 195. a 196. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, ani na světovém trhu nemůže mít velikost, a tudíž výhoda v podobě úspor z rozsahu, význam, pokud je míra využití obecně nízká a pokud na celosvětové úrovni existuje ohromná nadbytečná kapacita. Toto tvrzení bylo proto třeba zamítnout.
(293)
Tatáž strana mimoto zopakovala, že újma způsobená výrobnímu odvětví Unie souvisela s neschopností výrobního odvětví Unie dosáhnout nákladové výhody. Tato strana tvrdila, že to je zapříčiněno především skutečností, že většina výrobců v Unii je vertikálně integrovaná. Tato strana však neposkytla žádné další informace, nakolik mohla mít skutečnost, že výrobci jsou vertikálně integrovaní, negativní dopad na jejich nákladovou strukturu. Toto tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(294)
Jelikož v této souvislosti nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 195. až 206. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.8. Konkurence produktů z tenkého fotovoltaického filmu a jiných fotovoltaických technologií
(295)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana zopakovala tvrzení, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie je konkurence produktů z tenkého fotovoltaického filmu a jiných fotovoltaických technologií, neboť tyto technologie soutěží s výrobkem, který je předmětem šetření, zejména v případě zařízení montovaných na zemi a komerčních/průmyslových střešních systémů, které představují značnou část celkového fotovoltaického trhu Unie.
(296)
Šetření prokázalo, že ačkoli produkty z tenkého fotovoltaického filmu jsou levnější než výrobek, jenž je předmětem šetření, z hlediska celkového trhu se solární energií v Unii zaujímají pouze omezený podíl, jelikož mají mnohem nižší účinnost přeměny a nižší výkon ve wattech než krystalické křemíkové moduly. Podle dostupných informací nebyl vobdobí šetření podíl produktů z tenkého fotovoltaického filmu na trhu v porovnání s celkovým trhem se solární energií v Unii významný. Potvrzují se proto zjištění ve 208. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že ačkoliv mezi produkty z tenkého filmu a dotčeným výrobkem může existovat určitá konkurence, je tato konkurence považována za okrajovou. Z těchto důvodů bylo nutno tvrzení, která byla v tomto ohledu předložena, zamítnout.
(297)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala, že újmu výrobnímu odvětví Unie pravděpodobně způsobila konkurence produktů z tenkého fotovoltaického filmu. V této souvislosti strana uvedla, že v Německu byl podíl produktů z tenkého fotovoltaického filmu na celkovém trhu se solární energií po většinu období šetření značný a snížil se teprve počátkem roku 2012.
(298)
Šetření ukázalo, že průměrné ceny produktů z tenkého filmu byly skutečně nižší než průměrné ceny výrobku, který je předmětem šetření.
(299)
Jak je však uvedeno výše ve 296. bodě odůvodnění, produkty z tenkého fotovoltaického filmu mají mnohem nižší účinnost přeměny a nižší výkon ve wattech než krystalické křemíkové moduly, a proto konkurence těchto produktů (pokud vůbec existuje) nemohla přispět k újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie, jelikož krystalické křemíkové moduly představují na trhu se solární energií v Unii převládající technologii. Zpráva Společného výzkumného střediska o stavu odvětví fotovoltaiky pro rok 2012 uvádí, že v důsledku poklesu cen polykrystalického křemíku přišel tenký film v posledních letech o podíl na trhu ve prospěch krystalických křemíkových modulů.
(300)
Jelikož v této souvislosti nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzují se zjištění uvedená ve 207. až 210. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.9. Finanční krize a její vliv na přístup k financím
(301)
Po poskytnutí prozatímních informací bylo uvedeno, že je třeba oddělit a rozlišit škodlivé účinky finanční krize a její vliv na přístup k financím a nepřičítat je dumpingovému dovozu.
(302)
V tomto ohledu se odkazuje na 212. bod odůvodnění prozatímního nařízení, který se zabývá dopady finanční krize a hospodářské recese na situaci výrobního odvětví Unie. Tento bod odůvodnění podrobně objasňuje důvody, na nichž je založeno tvrzení, že ačkoliv finanční krize měla určitý dopad na situaci výrobního odvětví Unie, nemohla narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie. Toto konkrétní odůvodnění zúčastněné strany nezpochybnily ani neposkytly nové informace nebo důkazy, které by mohly změnit zjištění uvedená v tomto bodě odůvodnění. Tvrzení v tomto ohledu byla proto zamítnuta.
(303)
Uvádělo se rovněž, že příčinou újmy, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, bylo to, že se výrobní odvětví Unie nesnažilo najít vhodné financování, a že by Komise měla ověřit, zda výrobní odvětví Unie žádalo o financování v době, kdy bylo ziskové. Šetření ve skutečnosti prokázalo, že v roce 2010, kdy bylo výrobní odvětví Unie dosud ziskové, se úroveň investic v porovnání s rokem 2009 zvýšila u modulů o 315 % a u článků o 10 %. Jelikož odvětví fotovoltaiky je kapitálově náročné, očekává se, že výrobní odvětví Unie neustále hledá vhodné financování, aby zvýšilo svou nákladovou efektivnost a soutěžilo s nekalým dumpingovým dovozem. Vyvozuje se proto závěr, že nedostatečný přístup k financím byl výsledkem narušené situace, která byla způsobena dumpingovým dovozem, a nikoli její příčinou. Výše uvedené tvrzení bylo proto zamítnuto.
(304)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala, že je třeba oddělit a rozlišit škodlivé účinky finanční krize a nepřičítat je dumpingovému dovozu. Tato strana odkázala na veřejně dostupné informace, které uváděly, že nejméně jeden výrobce v Unii považoval krizi za hlavní příčinu újmy. Toto šetření vycházelo ve svých zjištěních z údajů konkrétních společností, které značně přesahují veřejně dostupná prohlášení jednotlivých společností. Veřejně dostupné prohlášení, na něž se odkazuje, nemůže proto zpochybnit zjištění uvedená ve 212. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, v němž byl vyvozen závěr, že ačkoliv finanční krize měla určitý dopad na situaci výrobního odvětví Unie, nemohla narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(305)
Jiná zúčastněná strana uvedla, že je nutno vzít v úvahu rozdílný přístup výrobního odvětví Unie k financování v porovnání s čínskými vyvážejícími výrobci. Tato strana tvrdila, že to bylo jedním z hlavních faktorů, které výrobnímu odvětví Unie způsobily podstatnou újmu, a nikoli dumpingový dovoz. Bylo však zjištěno, že přednostní přístup řady čínských vyvážejících výrobců k financování narušuje trh a může být jedním z hlavních důvodů, které čínským vyvážejícím výrobcům umožňují vyvážet dotčený výrobek za dumpingové ceny. Tento faktor proto nenarušuje příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(306)
Jelikož s ohledem na důsledky finanční krize nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 211. a 212. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.10. Vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie
(307)
Jelikož nebyly podány žádné připomínky za účelem přehodnocení zjištění uvedených ve 213. a 215. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tato zjištění se potvrzují.
3.11. Objev ložisek plynu z plynonosných břidlic v Evropské unii
(308)
Jelikož nebyly podány žádné připomínky za účelem přehodnocení zjištění uvedených ve 215. až 217. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tato zjištění se potvrzují.
3.12. Systém Evropské unie pro obchodování s emisemi (ETS)
(309)
Jelikož nebyly podány žádné připomínky za účelem přehodnocení zjištění uvedených ve 218. a 219. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tato zjištění se potvrzují.
3.13. Rozhodnutí v oblasti řízení
(310)
Některé zúčastněné strany zopakovaly tvrzení uvedené ve 220. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že příčinou způsobené podstatné újmy byla nejméně u jednoho z výrobců v Unii nesprávná rozhodnutí v oblasti řízení. Tyto strany poskytly další informace v podobě tiskového článku. Poskytnuté informace však nebylo možno ověřit a nemohly změnit zjištění v rámci tohoto šetření, že rozhodnutí v oblastí řízení dotčené společnosti byla obvyklá a opatrná a neměla žádný dopad na celé výrobní odvětví Unie. Výše uvedená tvrzení byla proto zamítnuta.
(311)
Jelikož v této souvislosti nebyly předloženy žádné jiné argumenty, potvrzují se zjištění uvedená ve 220. a 221. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.14. Jiné vládní politiky
(312)
Jelikož nebyly podány žádné připomínky za účelem přehodnocení zjištění uvedených ve 222. odůvodnění prozatímního nařízení, tato zjištění se potvrzují.
3.15. Jiná tvrzení
(313)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že příčinou újmy, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, byla nevýhoda předvoje a nedostatečná politická podpora ze strany Evropské komise v předchozích letech. Tato strana rovněž tvrdila, že kromě vnitrostátních režimů podpory jsou na každém trhu důležitými faktory také obyvatelstvo, HDP, spotřeba elektřiny, možnosti financování a připojitelnost do sítě. Výše uvedená strana však nebyla schopna svá tvrzení doložit, a tato byla proto zamítnuta.
(314)
Po poskytnutí konečných informací tatáž zúčastněná strana zopakovala, že příčinou újmy, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, byla nevýhoda předvoje. Toto tvrzení však nebylo analyzováno ani doloženo; bylo proto třeba je zamítnout.
4. Souhrnné posouzení jiných činitelů, u nichž bylo zjištěno, že přispěly k újmě
(315)
Šetření prokázalo, že k újmě mohly přispět tyto jiné činitele: dovoz dotčeného výrobku z Tchaj-wanu; snižování zaručených výkupních cen; dlouhodobé smlouvy omezeného počtu výrobců v Unii týkající se polykrystalického křemíku; finanční a hospodářská krize.
(316)
Jak bylo uvedeno výše v oddíle 3.1 resp. 3.6, možné přispění dovozu z Tchaj-wanu a dlouhodobých smluv omezeného počtu výrobců v Unii týkajících se polykrystalického křemíku je nanejvýš pouze okrajové, jelikož případný dopad byl v hodnotovém řetězci dále zmírněn.
(317)
Co se týká hospodářské a finanční krize, šetření ukázalo, že hlavní příčinou potíží výrobního odvětví Unie při přístupu ke kapitálu potřebnému pro investice byl dumpingový dovoz, který výrobnímu odvětví Unie zabránil v prodeji výrobků za ziskové ceny v době, kdy trh v Unii vykazoval vysoká tempa růstu (2009-2011).
(318)
Co se týká zaručených výkupních cen, třetí strany nebyly schopny prokázat, že výše zaručených výkupních cen během období šetření byly tak nízké, že výrobcům v Unii znemožnily prodávat dotčený výrobek za ceny, které nezpůsobují újmu. Orgány zastávají názor, že snižování zaručených výkupních cen může vysvětlit nižší poptávku, jelikož investice v určitých místech již nebyly životaschopné. Nemůže však narušit příčinnou souvislost, a to ani ve spojení s ostatními činiteli, u nichž bylo zjištěno, že přispěly k újmě, jelikož zaručené výkupní ceny byly dosud na úrovni, při níž by v případě, že by neexistoval dumpingový dovoz, mohli výrobci v Unii prodávat své výrobky za ceny, které nezpůsobují újmu.
(319)
Ani po posouzení kumulativního účinku čtyř jiných činitelů, které mohly přispět k újmě, není proto narušena příčinná souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou.
5. Závěr ohledně příčinné souvislosti
(320)
Veškeré účinky jiných činitelů újmy než dumpingový dovoz byly analyzovány jednotlivě i společně. Vyvozuje se proto závěr, že souhrnné posouzení všech činitelů, které mohly mít společně dopad na újmu způsobenou výrobnímu odvětví Unie (tj. dovoz ze třetích zemí, zaručené výkupní ceny, dopad cen surovin, finanční krize), nevysvětluje újmu, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, zejména pokud jde o nízké ceny a finanční ztráty způsobené pronikáním levného dovozu dotčeného výrobku z ČLR ve značném množství. Na základě výše uvedených skutečností se potvrzují prozatímní zjištění uvedená ve 223. a 224. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že dumpingový dovoz z ČLR způsobil výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu ve smyslu čl. 3 odst. 6 základního nařízení.
F. ZÁJEM UNIE
1. Úvodní poznámky
(321)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana uvedla, že posouzení zájmu Unie nebylo založeno na reprezentativním počtu hospodářských subjektů.
(322)
Komise kontaktovala jednotlivé hospodářské subjekty následujícím způsobem.
(323)
Dovozci, kteří nejsou ve spojení: jak je uvedeno ve 12. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, Komise kontaktovala všech 250 dovozců, kteří nejsou ve spojení, uvedených žadatelem a v souladu s článkem 17 základního nařízení vybrala prozatímní vzorek tak, aby pokrýval co největší reprezentativní objem dovozu, který by mohl být v době, která je k dispozici, přiměřeně přezkoumán. Jak je však uvedeno ve 12. a 232. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, pouze u jedné společnosti, která byla prozatímně vybrána, se po ověření skutečně potvrdilo, že je dovozcem, který není ve spojení. Po vyhlášení prozatímního nařízení bylo k další spolupráci v rámci šetření vyzváno dalších patnáct dovozců, kteří nejsou ve spojení a kteří v počáteční fázi předložili formulář pro výběr vzorku, nebyli však do vzorku zařazeni. Šest z nich souhlasilo a obdrželo dotazník a pět jich poskytlo odpověď, přičemž tři odpovědi se považovaly za dostatečně úplné. Konečný vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení, proto zahrnuje čtyři dovozce, kteří nejsou ve spojení a na něž připadá 2 % až 5 % dovozu dotčeného výrobku. Pokud jde o tento nízký procentní podíl, je třeba mít na paměti, že se většina dovozu dotčeného výrobku do Unie neuskutečňuje prostřednictvím dovozců, kteří nejsou ve spojení, jak bylo objasněno ve 12. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(324)
Jiné hospodářské subjekty než dovozci, kteří nejsou ve spojení (hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce a hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie): jak je uvedeno ve 226. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, Komise rozeslala rovněž zvláštní dotazníky přibližně 150 hospodářským subjektům (včetně dovozců, kteří nejsou ve spojení), kteří se přihlásili po zahájení šetření, mohli tudíž Komisi poskytnout příslušné údaje. Při šetření byly vzaty v úvahu nejen odpovědi na dotazníky, nýbrž rovněž ověřitelné a náležitě doložené připomínky a podání zúčastněných stran předložená ve stanovených lhůtách, a to bez ohledu na to, zda tyto strany odpověděly na dotazník, či nikoli. AFASE předala Komisi připomínky jménem svých členů - hospodářských subjektů působících v oblasti fotovoltaiky, jež byly rovněž analyzovány.
(325)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem byly shromážděny dostatečné údaje, které umožnily smysluplné posouzení zájmu Unie. Z těchto důvodů bylo dotyčné tvrzení zamítnuto.
(326)
Jedna zúčastněná strana Komisi požádala, aby objasnila, jak Komise zacházela s předloženými dotazníky dovozců, které byly určeny hospodářským subjektům navazujícím na výrobní odvětví Unie.
(327)
V odpovědi na tuto žádost se uvádí, že se 36 odpovědí uvedených ve 241. bodě odůvodnění prozatímního nařízení týkalo odpovědí na přílohu B oznámení o zahájení řízení, jejímž účelem bylo případně vybrat vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení.
(328)
Co se týká odpovědí na dotazník, které poskytly dva hospodářské subjekty uvedené ve 12. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, jedna byla vzata v úvahu v příslušné analýze hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie. Druhý hospodářský subjekt poskytl doplňkové informace, které prokázaly, že v rozporu s tím, co bylo uvedeno ve 12. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, je skutečně dovozcem modulů, nikoli však dovozcem článků. Informace uvedené v jeho odpovědi na dotazník však nepostačovaly k tomu, aby byl zařazen do analýzy týkající se dovozců, kteří nejsou ve spojení, a to kvůli skutečnosti, že poskytnuté odpovědi nebyly úplné.
(329)
Po uložení prozatímních opatření se uskutečnily další inspekce na místě v prostorách dvou společností připravujících projekty (viz výše 8. bod odůvodnění). Pro účely tohoto šetření bylo mimoto analyzováno a vzato v úvahu (viz níže 369. až 371. bod odůvodnění) šest odpovědi na zvláštní dotazníky (viz 324. bod odůvodnění), které předložili poskytovatelé služeb působící rovněž v odvětví fotovoltaiky (logistika, přeprava, styk s veřejností atd.) a které se původně nepovažovaly za dostatečně úplné (viz 241. bod odůvodnění prozatímního nařízení).
(330)
Při analýze zájmu Unie se vycházelo z těchto informací:
-
odpovědi na dotazník obdržené od osmi výrobců v Unii zařazených do vzorku a čtyř dovozců, kteří nejsou ve spojení a kteří byli zařazeni do vzorku, a rovněž odpovědi na zvláštní dotazník obdržené od osmi hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce a třinácti hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie (sedm společností připravujících projekty/montážních firem; šesti poskytovatelů služeb, kteří působí rovněž v odvětví fotovoltaiky) z celkem 150 hospodářských subjektů, které se přihlásily po zahájení řízení a obdržely zvláštní dotazníky,
-
údaje ověřené během inspekcí na místě v prostorách osmi výrobců v Unii, jednoho dovozce, který není ve spojení, dvou hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce, čtyř hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie (společnosti připravující projekty/montážní firmy) a jednoho sdružení (viz 17. bod odůvodnění prozatímního nařízení a 8. bod odůvodnění výše),
-
údaje o zájmu Unie, které poskytly jiné zúčastněné strany, včetně sdružení, a rovněž veřejně dostupné údaje o vývoji fotovoltaického trhu v Evropě, zejména dokument EPIA „Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017“.
2. Zájem výrobního odvětví Unie
(331)
Některé zúčastněné strany pochybovaly, že by výrobní odvětví Unie mohlo mít z opatření prospěch, a tvrdily, že i) opatření sníží poptávku po fotovoltaických výrobcích v Unii, a výrobní odvětví Unie nebude proto moci zvýšit svůj prodej, ii) výrobní odvětví Unie má malé výrobní závody, a není proto schopno uspokojit poptávku po určitých typech zařízení, jako jsou komerční střešní systémy a velká zařízení montovaná na zemi, iii) výrobci v Unii nejsou „financovatelní“, iv) uložení cel na články fakticky zvýší výrobní náklady výrobců modulů v Unii a učiní je méně přitažlivými pro spotřebitele, v) v případě významného poklesu čínského dovozu využijí menší dovoz z ČLR s největší pravděpodobností výrobci z jiných třetích zemí.
(332)
Co se týká tvrzení, že opatření sníží poptávku po fotovoltaických výrobcích v Unii, a výrobní odvětví Unie proto nebude moci zvýšit svůj prodej, podotýká se, že strany nemohly předložit žádné ověřitelné důkazy o existenci přímé souvislosti mezi uložením opatření a poklesem poptávky po fotovoltaických výrobcích, která byla (jak bylo prokázáno) v posledních letech ovlivněna řadou faktorů.
(333)
V odpovědi na tvrzení, že výrobní odvětví Unie má malé výrobní závody, a není proto schopno uspokojit poptávku po některých typech zařízení, jako jsou komerční střešní systémy a velká zařízení montovaná na zemi, je třeba uvést, že šetření prokázalo, že výrobní odvětví Unie je schopno dodávat jak komerční a průmyslová zařízení (mezi 40 kW a 1 MW), tak i zařízení pro tržní segment veřejných služeb (1 MW až 10 MW). Při šetření nebylo navíc zjištěno, že v rámci jednoho projektu nelze použít výrobky dodávané různými výrobci. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(334)
Tvrzení, že výrobní odvětví Unie nebude mít z opatření prospěch, jelikož výrobci v Unii nejsou „financovatelní“, a že investiční fondy nebudou souhlasit s financováním projektů, které používají moduly vyráběné v EU, nebylo doloženo. Každopádně se předpokládá, že uložení opatření obnoví spravedlivé podmínky na trhu, což by mělo investory, včetně z bankovního sektoru, ujistit o schopnosti výrobců v Unii připravit životaschopné projekty. Z těchto důvodů bylo dotyčné tvrzení zamítnuto.
(335)
Co se týká tvrzení, že uložení cel na články fakticky zvýší výrobní náklady výrobců modulů v Unii a učiní je méně přitažlivými pro spotřebitele, uvádí se, že ačkoli není vyloučeno, že by po uložení cel mohlo dojít k určitému růstu cen, je třeba vzít v úvahu rovněž skutečnost, že veřejně dostupné zdroje naznačují trend klesajících cen modulů a článků. Proto i v případě, že by se náklady na články mohly v důsledku opatření zvýšit, celkový trend klesajících cen by měl vést k snížení nákladů na moduly. Dotyční výrobci se mohou rovněž rozhodnout, že budou články pořizovat v Unii, a nikoli z ČLR. Rovněž se očekává, že uložení opatření zvýší využití kapacity výrobců článků v Unii, což zvýší jejich úspory z rozsahu, a tudíž sníží náklady. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(336)
Tvrzení, že v případě významného poklesu čínského dovozu po uložení opatření z toho budou mít s největší pravděpodobností prospěch spíše jiné třetí země než výrobní odvětví Unie, šetření nepotvrdilo. Šetření neodhalilo žádné jednoznačné signály, že jiné třetí země přesměrují masivně svůj vývoz na trh Unie, zejména vzhledem k pravděpodobnému rozšiřování trhů v jiných třetích zemích, především v Asii, jak odhadují veřejně dostupné zdroje. Mimoto nejsou k dispozici žádné údaje, že i kdyby se v důsledku poklesu čínského dovozu dovoz z jiných třetích zemí zvýšil, nebude výrobní odvětví Unie schopno soutěžit s dovozem z těchto zemí.
(337)
V reakci na poskytnutí konečných informací některé strany tvrdily, že je nereálné očekávat vznik udržitelného výrobního odvětví Unie vyrábějícího moduly a články, jelikož neexistuje racionálně uvažující investor, který by investoval do výrobců v Unii, kteří údajně mají nepříznivou nákladovou strukturu, a nemohou proto vyrábět za konkurenceschopné ceny. Šetření nepotvrdilo, že výrobní odvětví Unie má nepříznivou nákladovou strukturu, jak je objasněno ve 202. a 203. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Neexistence dumpingového dovozu a větší využití výrobních kapacit by proto měly zajistit úspory z rozsahu a umožnit vznik udržitelného výrobního odvětví Unie. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem bylo tvrzení zamítnuto.
(338)
Jedna strana uvedla, že poptávka v Unii je ovlivněna vývojem zaručených výkupních cen a že s tímto vývojem je spojena návratnost investic, kterou investoři očekávají. Konkrétně se uvádělo, že pokud v Unii dojde v důsledku cel k růstu cen a vývoj zaručených výkupních cen nebude sledovat tento růst, poptávka se sníží a výrobní odvětví Unie nebude mít z uložených cel prospěch.
(339)
V reakci na výše uvedené tvrzení se podotýká, že navzdory souvislosti mezi výší zaručených výkupních cen a poptávkou po fotovoltaických zařízeních z důkazů shromážděných během šetření vyplývá, že budoucí poptávka bude na zaručených výkupních cenách a jiných režimech podpory závislá stále méně, jelikož u některých typů zařízení na řadě míst v Unii bude pravděpodobně dosaženo cenové parity (viz 260. bod odůvodnění výše). Očekávaná návratnost investic by měla být mimoto založena na spravedlivých tržních cenách. Jak je uvedeno ve 335. bodě odůvodnění výše, ačkoli není vyloučeno, že po uložení opatření může dojít k určitému růstu cen, je třeba uvést, že podle veřejně dostupných zdrojů vykazují ceny celkově klesající tendenci. Tvrzení je proto zamítnuto.
(340)
Zúčastněné strany uvedly, že jelikož je poptávka po solárních panelech ovlivněna režimy podpory, zejména zaručenými výkupními cenami, a výší cen elektřiny pro konečné spotřebitele (které určují cenovou paritu), může být cenová pružnost poptávky velmi vysoká. Ačkoli je pravda, že významné zvýšení cen může vést k významnému poklesu poptávky kvůli zvláštní povaze trhu, jak poukázaly tyto zúčastněné strany, je toto tvrzení nutno zamítnout, jelikož je velmi nepravděpodobné, že růst cen způsobený opatřeními bude významný, a to z následujících důvodů. Za prvé, veškeré dostupné zdroje potvrzují, že významné snižování cen dotčeného výrobku zaznamenané v celém období šetření a od období šetření do současnosti bude pokračovat.
Za druhé, hospodářským dopadem závazku, který Komise přijala, je to, že čínští vyvážející výrobci budou dodávat dotčený výrobek za minimální dovozní cenu nižší než 60 c/W, což je mnohem méně než cena, která byla zaznamenána v období šetření, a to při objemu, který odpovídá přibližně současnému podílu na trhu. Na této cenové úrovni není velmi pravděpodobné, že by se poptávka významně snížila, jelikož tato cenová úroveň zajišťuje dostatečnou poptávku jak pod stávající výší podpory poskytované režimy podpory, tak pod stávající úrovní cenové parity. Cena elektřiny pro konečné spotřebitele má podle očekávání růst, zatímco cena dotčeného výrobku se má snižovat. Prostřednictvím vzorce pro indexaci závazek zajišťuje, aby minimální dovozní cena zohledňovala další pokles cen dotčeného výrobku. Tato tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(341)
Několik zúčastněných stran zopakovalo tvrzení, že zájem výrobního odvětví Unie není podstatný, jelikož přidaná hodnota, kterou v hodnotovém řetězci v oblasti fotovoltaiky vytvoří předcházející a navazující výrobní odvětví, je mnohem významnější než přidaná hodnota vytvořená výrobním odvětvím Unie. Tvrzení, že různé segmenty v odvětví fotovoltaiky mají rozdílnou přidanou hodnotu, není zpochybněno. Jak je uvedeno ve 228. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření prokázalo, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu způsobenou nekalými obchodními praktikami. Někteří výrobci v Unii již byli nuceni své výrobní závody uzavřít, a pokud by nebyla opatření uložena, jeví se jako jisté další zhoršení situace. Jelikož všechny segmenty odvětví fotovoltaiky jsou vzájemně úzce propojené, poškodil by zánik výroby v Unii celé odvětví fotovoltaiky, poněvadž to by bylo zcela závislé na dodávkách pořizovaných externě. Proto i z důvodu zabezpečení dodávek bylo toto tvrzení zamítnuto.
(342)
V reakci na poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala tvrzení, že pro to, zda by mělo být uloženo antidumpingové clo, je důležitá vyšší přidaná hodnota dotčeného výrobku vytvořená předcházejícím a navazujícím odvětvím v porovnání s výrobním odvětvím Unie. V této souvislosti se potvrzuje, že při posuzování zájmu Unie uvážily orgány pozitivní a negativní důsledky, které může mít clo na jednotlivé hospodářské subjekty. Zatímco dopad na předcházející a navazující odvětví je omezený, opatření umožní výrobnímu odvětví Unie překonat účinky dřívějšího dumpingu.
(343)
Jedna strana zpochybnila počet pracovních míst, který uložení opatření zajistí. Tato strana uvedla, že výrobní odvětví Unie zaměstnává přibližně 6 000 osob, a nikoli 25 000 osob, jak je uvedeno ve 229. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(344)
Na podporu výše uvedeného tvrzení však nebyly předloženy žádné důkazy, a tvrzení bylo proto zamítnuto. Objasňuje se, že vzhledem k vyloučení destiček z definice výrobku činila zaměstnanost ve výrobním odvětví Unie v období šetření přibližně 21 000 osob. Zúčastněné strany nepředložily žádný důkaz, že se počet zaměstnanců ve výrobním odvětví Unie po období šetření významně změnil.
(345)
Šetření prokázalo, že výrobnímu odvětví Unie byla dumpingovým dovozem z ČLR způsobena podstatná újma, takže nebylo schopno amortizovat investice prostřednictvím ziskového prodeje. Očekává se, že uložení opatření obnoví spravedlivé obchodní podmínky na trhu Unie a umožní výrobnímu odvětví Unie soutěžit za stejných podmínek. Pravděpodobné snížení dovozu z ČLR by mělo výrobnímu odvětví Unie v krátkodobém horizontu umožnit, aby zvýšilo svůj prodej v Unii, a tudíž lépe využívalo dostupné výrobní kapacity. To může zajistit úspory z rozsahu. Ačkoli je možné, že v krátkodobém horizontu ceny obdobného výrobku v důsledku opatření porostou, celkový trend klesajících cen bude pravděpodobně zachován, a to na straně jedné kvůli dalšímu snižování nákladů na výrobu výrobku, který je předmětem šetření, a na straně druhé kvůli konkurenčnímu tlaku ze strany výrobců ve třetích zemích, kteří budou na trhu Unie rovněž soutěžit.
(346)
Jelikož nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 227. a 231. bod odůvodnění prozatímního nařízení s výjimkou údaje o zaměstnanosti, jak bylo uvedeno výše ve 344. bodě odůvodnění.
3. Zájem dovozců, kteří nejsou ve spojení
(347)
Po poskytnutí prozatímních informací dovozce, který není ve spojení, který před uložením prozatímních opatření poskytl odpověď na dotazník a který se považoval za prozatímní vzorek, uvedl, že závěry ohledně dopadu opatření na dovozce, kteří nejsou ve spojení, byly založeny pouze na jeho vlastní odpovědi na dotazník, nelze je proto pokládat za reprezentativní.
(348)
V prozatímním nařízení byla zjištění týkající se dovozců, kteří nejsou ve spojení, založena na jediné společnosti, jelikož (jak je objasněno ve 232. bodě odůvodnění prozatímního nařízení) pouze u jednoho ze tří dovozců prozatímně zařazených do vzorku spočívala hlavní činnost v obchodování s dotčeným výrobkem. Jak je uvedeno výše ve 21. bodě odůvodnění, po uložení prozatímních opatření se vzorek zvětšil, bylo kontaktováno více dovozců, kteří nejsou ve spojení, a z pěti dalších obdržených odpovědí na dotazník byly pouze tři dostatečně úplné a umožňovaly smysluplné posouzení. V konečné fázi byl proto vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení, rozšířen a zahrnoval čtyři dovozce. Během období šetření kolísal podíl činnosti čtyř spolupracujících dovozců, kteří nejsou ve spojení a kteří byli zařazeni do vzorku, související s dotčeným výrobkem mezi 60 % a 100 % jejich celkové podnikatelské činnosti. Čtyři spolupracující dovozci, kteří nejsou ve spojení, mimoto pořizovali v ČLR od 16 % do 100 % celkového dovozu modulů, přičemž pouze jeden z nich pořizoval výrobek pouze z dotčené země. Ziskovost čtyř spolupracujících dovozců, kteří nejsou ve spojení a kteří byli zařazeni do vzorku, související s dotčeným výrobkem činila v období šetření v průměru 2,3 %.
(349)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že dopad cel na dovozce, kteří nejsou ve spojení, byl podhodnocen, jelikož neexistují bezprostřední alternativní zdroje dodávek, které by mohly nahradit čínský dovoz dotčeného výrobku, pokud budou uložena cla, a že změna zdroje dodávek je obtížná vzhledem ke skutečnosti, že se velká část výroby nachází v ČLR a že by to znamenalo značné dodatečné náklady.
(350)
V této souvislosti se připomíná, že by uložení opatření nemělo vést k vymizení dovozu dotčeného výrobku z ČLR. Ze šetření vyplynulo, že možný pokles dovozu z ČLR bude mít dopad zejména na ty dovozce, kteří pořizují dotčený výrobek výhradně z ČLR, což platí pouze v případě jednoho ze čtyř spolupracujících dovozců, kteří nejsou ve spojení. Co se týká dopadu opatření na finanční situaci dovozců, kteří nejsou ve spojení, nebylo vyloučeno, že může být negativní, byl však vyvozen závěr, že to bude do značné míry záviset na jejich schopnosti změnit zdroje dodávek nebo přenést alespoň částečně možnou vyšší cenu na odběratele. V případě hospodářských subjektů, které dovážejí výrobek rovněž z jiných zdrojů než z ČLR nebo kteří dovážejí rovněž jiné produkty než dotčený výrobek, bude negativní dopad dále omezen. Komise se proto domnívá, že ačkoli je pravděpodobný negativní dopad na dovozce dotčeného výrobku, tento dopad bude v průměru omezený.
(351)
Jeden dovozce, který není ve spojení, uvedl, že před přijetím výrobků od nového dodavatele musí vynaložit značný čas a finanční investice. V této souvislosti bylo v reakci na poskytnutí konečných informací uvedeno, že inspekčnímu týmu byly v době inspekce na místě předloženy příslušné důkazy o nutnosti dlouhého testování, které musí dovozce provést, než se rozhodne pro dodávky od určitého vývozce.
(352)
Uznává se, že navázání nového vztahu mezi dovozcem a dodavatelem může vyžadovat dodatečné náklady a čas (např. na testování výrobku). Současně se zdá, že změna dodavatelů představuje běžné riziko, které je započítáno v činnosti dovozců a které souvisí se skutečností, že se fotovoltaický trh vyvíjí, a tudíž prochází neustálými změnami (např. úpadky, spojení), což vyžaduje přechod na nové dodavatele. Mimoto lze předpokládat, že testování vyžadují rovněž nové typy modulů, které se neustále dostávají na trh (např. s novými vlastnostmi z hlediska účinnosti). V této souvislosti se zdá, že testování nového výrobku (i od téhož dodavatele) je spíše normou než neobvyklou činností. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
(353)
V reakci na poskytnutí konečných informací dvě strany zopakovaly tvrzení, že nebyl náležitě zohledněn zájem dovozců, kteří nejsou ve spojení. Jedna strana tvrdila, že neposkytnutí verzí odpovědí dalších spolupracujících dovozců na dotazníky bez důvěrných údajů neumožnilo stranám provést náležité posouzení. Strana zpochybnila hodnocení Komise, pokud jde o možnost vyššího dovozu z jiných třetích zemí do Unie, což dovozcům umožní změnit dodávky, a to na základě tvrzení, že jiné třetí trhy rychle rostou. Za tímto účelem strana tvrdila, že tento předpoklad je v rozporu se závěry ve 336. bodě odůvodnění, v němž se tvrdí, že dovoz z jiných třetích zemí nebude masivní. Jiná strana pochybovala, zda Komise dodržela zásadu zákazu diskriminace, jelikož při posuzování Komisí byla výrobcům v Unii přisuzována větší důležitost než ostatním hospodářským subjektům.
(354)
Za prvé se potvrzuje, že verze odpovědí dalších spolupracujících dovozců na dotazníky bez důvěrných údajů, které byly obdrženy po vyhlášení prozatímního nařízení, byly zařazeny do spisu, do něhož mohly zúčastněné strany nahlédnout. Za druhé, mezi předpokladem, že v reakci na nižší dovoz z ČLR může vzrůst dovoz z jiných třetích zemí a že by toto zvýšení nemělo být masivní vzhledem k rostoucí poptávce po fotovoltaických zařízeních ve světě, neexistuje rozpor. Jelikož se očekává, že výrobní odvětví Unie získá zpět určitou část podílu na trhu, který předtím držely výrobky z ČLR, nelze vyloučit určitou ztrátu činnosti u dovozců, kteří nejsou ve spojení. Podotýká se však, že se celková velikost fotovoltaického trhu má podle očekávání v dlouhodobém horizontu zvětšovat, jelikož na stále více místech bude dosaženo cenové parity. Rovněž je objasněno, že stejně jako ve všech šetřeních týkajících se ochrany obchodu byla situace výrobního odvětví Unie posouzena s cílem zjistit, zda mu byla dumpingovým dovozem způsobena podstatná újma, v rámci analýzy zájmu Unie však byl zájem výrobního odvětví Unie posouzen na stejném základě jako u ostatních hospodářských subjektů, včetně dovozců, kteří nejsou ve spojení. Rovněž se objasňuje, že se šetření týkající se toho, zda byla výrobnímu odvětví Unie způsobena podstatná újma, řídí zejména ustanoveními čl. 3 odst. 5 základního nařízení, jež stanoví minimální normy pro toto šetření. Zájem Unie je analyzován pouze v případě zjištění dumpingu působícího újmu v souladu s normami stanovenými v článku 21 základního nařízení. Usuzovalo se proto, že pravděpodobný negativní dopad opatření na některé dovozce, zejména ty, kteří pořizují výrobek výhradně z ČLR, nepřevažuje nad přínosy opatření pro výrobní odvětví Unie a střednědobými a dlouhodobými přínosy pro fotovoltaický trh v Unii, které vyplývají ze spravedlivé hospodářské soutěže.
(355)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se na základě informací vztahujících se na čtyři dovozce zařazené do vzorku 233. a 234. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Zájem hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce
(356)
Po poskytnutí prozatímních informací několik stran zopakovalo tvrzení, že většina vstupů v hodnotovém řetězci v oblasti fotovoltaiky pochází z Unie a že by tato výhodná situace mohla skončit, pokud budou uložena cla, jelikož se výroba dotčeného výrobku v ČLR v důsledku cla sníží. V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana uvedla, že opatření mohou v tomto případě vést k jiným opatřením, která ČLR případně uloží na výrobky z Unie.
(357)
Jak je uvedeno ve 239. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, očekává se, že čínský dovoz bude trh Unie zásobovat i po zavedení cel. Různé veřejně dostupné zdroje v odvětví fotovoltaiky, například dokument EPIA „Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017“, mimoto odhadují, že k případnému snížení poptávky v Unii by mělo dojít pouze krátkodobě (v roce 2013 a 2014), jelikož v dalších letech spotřeba v Unii poroste. Jak je vyvozeno ve 239. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, odstranění nekalých obchodních praktik ve střednědobém a dlouhodobém horizontu pravděpodobně umožní udržitelný růst na fotovoltaickém trhu v Unii, z něhož by měly mít prospěch všechny hospodářské subjekty v Unii. Co se týká tvrzení ohledně možných odvetných opatření ze strany ČLR v reakci na opatření v daném případě, připomíná se, že ČLR může stejně jako jakýkoli jiný člen WTO využít šetření týkající se ochrany obchodu pouze v odůvodněných případech a toto šetření musí dodržovat přísná pravidla WTO. Komise tato šetření sleduje s cílem zajistit dodržování pravidel WTO. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
(358)
Některé strany zpochybnily závěr uvedený ve 239. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že nižší vývoz hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce z Unie do ČLR může být nahrazen vývozem na jiné trhy, a uvedly, že cla sníží celosvětovou poptávku po výrobku.
(359)
V tomto ohledu se za prvé podotýká, že se nepředpokládá, že v důsledku cel bude čínský dovoz zcela ukončen. Informace získané v průběhu šetření mimoto neprokazují přímou souvislost mezi vývojem dovozu z ČLR na trh Unie a vývozem z ČLR na ostatní trhy. Veřejně dostupné zdroje, například dokument EPIA „Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017“, mimoto odhadují, že světový fotovoltaický trh v příštích letech poroste. Co se týká čínského trhu, existují signály, že se domácí spotřeba v ČLR značně zvýší (jak uvedla například EPIA). Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se nepředpokládá, že vývoz hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce z Unie do ČLR v důsledku uložení cel pravděpodobně významně klesne.
(360)
Je třeba rovněž uvést, že pokles poptávky v Unii v letech 2013 a 2014 zmíněný ve 357. bodě odůvodnění může mít negativní dopad na hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce. To však nelze spojovat (přinejmenším nikoli z velké části) se cly, jelikož se předpokládal dlouho před uložením prozatímních opatření. Pokud jde o výrobce strojů pro odvětví fotovoltaiky z Unie (jak je rovněž uvedeno ve 239. bodě odůvodnění prozatímního nařízení), kvůli existující značné rezervní kapacitě v ČLR není pravděpodobné, že by jejich vývoz do ČLR mohl významně vzrůst, a to ani v případě, že čínští vyvážející výrobci zvýší objem výroby. Z informací získaných během šetření rovněž vyplývá, že na výrobce strojů může mít dopad i čínský 12. pětiletý plán pro solární fotovoltaické odvětví, který předpokládá, že by do roku 2015 mělo 80 % zařízení pro výrobu článků pocházet z ČLR. Pokud je této změny dosaženo v souladu s pravidly WTO, může to dále omezit možnost výrobců v Unii soutěžit na čínském trhu. Výše uvedené tvrzení bylo proto zamítnuto.
(361)
V reakci na poskytnutí konečných informací čínská vláda tvrdila, že 12. pětiletý plán pro solární fotovoltaické odvětví obsahuje pouze některé obecné hlavní zásady, které nejsou závazné, jelikož se nepředpokládají žádné donucovací pravomoci, proto by se neměl považovat za známku toho, že možnost výrobců strojů v Unii soutěžit na čínském trhu bude omezená. V tomto ohledu se podotýká, že čínská vláda zařadila ve 12. pětiletém plánu odvětví fotovoltaiky mezi nejstrategičtější odvětví a rovněž vydala zvláštní plán pro solární fotovoltaické odvětví. V tomto plánu vyslovila čínská vláda podporu „špičkovým podnikům“ a „klíčovým podnikům“ a zavázala se „prosazovat provádění různých politik na podporu fotovoltaiky“ a „zajistit celkovou přípravu podpůrných politik v oblasti výrobního odvětví, financí, zdanění …“. Jelikož plán obsahuje základní směrodatné cíle, jichž má čínské výrobní odvětví dosáhnout v pětiletém období, má hluboký dopad na podnikatelské prostředí, a to jak v ČLR, tak v zemích, které s ČLR obchodují. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem existují jednoznačné náznaky, že plán omezuje svobodnou volbu čínských výrobců článků a konkurenční tlak ze strany výrobců v Unii, kteří vyrábějí zařízení vyvážené na čínský trh. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(362)
Jeden spolupracující výrobce surovin zpochybnil možnost, že by jiné trhy kompenzovaly nižší výrobu na čínském trhu, vzhledem k značné vytvořené výrobní kapacitě v ČLR, kterou by nebylo možné snadno vybudovat jinde.
(363)
Vzhledem k závěrům uvedeným výše ve 359. bodě odůvodnění je toto tvrzení zamítnuto, jelikož neexistují žádné údaje o údajně nižší výrobě na čínském trhu.
(364)
Jedna zúčastněná strana zpochybnila počet zaměstnanců v odvětví na počátku výrobního řetězce, který byl uveden ve 236. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(365)
Objasňuje se, že se počet 4 200 zaměstnanců uvedený v prozatímním nařízení týkal pouze spolupracujících hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce, jako jsou výrobci vybavení a dodavatel polykrystalického křemíku, a to na základě jejich odpovědí na dotazník, a nikoli celého odvětví.
(366)
Po vyloučení destiček z definice výrobku by měli mít výrobci tohoto výrobku v Unii z uložení cel nicméně prospěch, jelikož se očekává, že výrobní odvětví Unie zvýší svou výrobu článků a modulů.
(367)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 235. a 240. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5. Zájem hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie
(368)
Jak je uvedeno výše ve 329. bodě odůvodnění, po uložení prozatímních opatření se uskutečnily další inspekce na místě u dvou společností připravujících projekty.
(369)
Kromě sedmi odpovědí na dotazníky poskytnutých hospodářskými subjekty navazujících na výrobní odvětví Unie, jejichž činnost přímo souvisí s obdobným výrobkem (a to společností připravujících projekty a montážních firem), jejichž analýza představovala základ pro posouzení hospodářských subjektů navazujících na hospodářské odvětví Unie v prozatímním nařízení, bylo blíže analyzováno šest dalších odpovědí na dotazníky, které byly poskytnuty v prozatímní fázi a které se nepovažovaly za dostatečně úplné (viz 241. bod odůvodnění prozatímního nařízení), jelikož obsahovaly údaje o relativním významu jejich činnosti související s fotovoltaikou v porovnání s celkovou činností.
(370)
Těmito šesti dalšími dotčenými hospodářskými subjekty byli poskytovatelé služeb v odvětví fotovoltaiky (logistika, přeprava, styk s veřejností atd.), tudíž hospodářské subjekty, jejichž činnost přímo nesouvisí s výrobkem, který je předmětem šetření. I přes určité nedostatky v odpovědích údaje uvedené v dotaznících prokazovaly, že činnost těchto hospodářských subjektů související s fotovoltaikou je v porovnání s jejich celkovou činností pouze okrajová. V období šetření představovala činnost související s fotovoltaikou přibližně pouze 5 % jejich celkového obratu a 8 % jejich celkové zaměstnanosti. Ziskovost činila v průměru přibližně 7 %. Podotýká se však, že údaje týkající se ziskovosti nebyly úplné, jelikož ne všechny hospodářské subjekty poskytly příslušné údaje.
(371)
Na základě další analýzy byl vyvozen závěr, že vzhledem k poskytnutým údajům nebude případný dopad opatření na hospodářskou situaci poskytovatelů služeb v odvětví fotovoltaiky pravděpodobně významný.
(372)
Po poskytnutí prozatímních a konečných informací zpochybnila řada stran reprezentativnost údajů hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie, které se týkaly obratu, ziskovosti a zaměstnanosti a které Komise odvodila z odpovědí na dotazníky poskytnutých sedmi hospodářskými subjekty navazujícími na výrobní odvětví Unie. AFASE předložila „průzkum“, který provedla u svých členů (montážních firem) s cílem doložit, že u většiny montážních firem představuje podnikání v oblasti fotovoltaiky hlavní zdroj příjmů. AFASE rovněž tvrdila, že hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie, zejména montážní firmy, dosáhnou pouze jednociferného ziskového rozpětí (na rozdíl od zjištění uvedených ve 242. bodě odůvodnění prozatímního nařízení), což jim neumožní absorbovat případná cla.
(373)
Pokud jde o reprezentativnost údajů použitých v prozatímním nařízení, Komise použila všechny údaje, jež poskytly hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie, které odpověděly na zvláštní dotazník, a rovněž podání AFASE, jak je objasněno výše ve 330. bodě odůvodnění.
(374)
Co se týká tvrzení, že podnikání v oblasti fotovoltaiky představuje pro montážní firmy hlavní zdroj příjmů, další analýza odpovědí na dotazník, které poskytlo sedm hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie (montážní firmy a společnosti připravující projekty), potvrdila, že činnost přímo související s výrobkem, který je předmětem šetření, představuje v průměru přibližně 42 % celkové činnosti těchto hospodářských subjektů a ziskovost činí v průměru 11 %. Pokud se však vezmou v úvahu rovněž jejich ostatní činnosti (nesouvisející přímo s výrobkem, který je předmětem šetření), celkový význam významně vzroste u tří z celkem sedmi hospodářských subjektů. Příslušný poměr byl proto v období šetření v rozmezí od přibližně 45 % do 100 %. U sedmi hospodářských subjektů (montážních firem a společností připravujících projekty) by ziskovost činnosti v oblasti fotovoltaiky včetně činností, které přímo nesouvisejí s výrobkem, který je předmětem šetření, činila v průměru 9 %. Pokud jde o zaměstnanost, činnost v oblasti fotovoltaiky, včetně činností, které nesouvisejí přímo s výrobkem, který je předmětem šetření, by v období šetření u těchto sedmi hospodářských subjektů představovala přibližně 660 pracovních míst na plný úvazek. Kromě fotovoltaických projektů a zařízení působily tyto hospodářské subjekty rovněž v oblasti zařízení pro větrnou energii a výroby elektrických zařízení.
(375)
Usuzovalo se, že případný dopad opatření na hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie je třeba posoudit především na základě jejich činnosti přímo spojené s výrobkem, který je předmětem šetření, jež v období šetření dosáhla ziskovosti v průměrné výši 11 %. I v případě posouzení na základě celkové činnosti v oblasti fotovoltaiky nesouvisející přímo s výrobkem, který je předmětem šetření, by však byly závěry podobné závěrům vyvozeným v prozatímní fázi, jelikož celkově se jednotlivé zohledněné faktory, a to ziskovost a možnost absorbovat část cla, významně nezmění (ziskovost se sníží z průměrných 11 % na průměrných 9 %). V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana, v jejichž prostorách Komise provedla inspekci na místě, zpochybnila reprezentativnost závěru ohledně ziskovosti montážních firem a společností připravujících projekty, která byla podle ní údajně založena pouze na jedné transakci. Toto tvrzení se zamítá, jelikož Komise vypočítala ziskovost hospodářského subjektu navazujícího na výrobní odvětví Unie na základě veškerých údajů, které hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie poskytly ve svých odpovědích na dotazník.
(376)
S ohledem na průzkum, který AFASE provedla u svých členů, se za prvé podotýká, že všechny hospodářské subjekty měly možnost přihlásit se po zahájení šetření a odpovědět na zvláštní dotazník určený pro hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie, v němž byly požadovány informace potřebné pro posouzení dopadu cel na tyto hospodářské subjekty. Za druhé, v průzkumu nebyla uvedena totožnost montážních firem, což neumožňovalo ověřit například relevantnost a spolehlivost poskytnutých údajů. Za třetí, ačkoli se řada otázek položených v tomto průzkumu týkala schopnosti montážních firem absorbovat možná cla, v průzkumu nebyl uveden žádný odkaz na zisk, kterého tyto montážní firmy dosáhly v období šetření, chyběly tudíž důležité údaje pro vyhodnocení dopadu opatření. Z poskytnutého průzkumu nebylo proto možno odvodit smysluplné závěry.
(377)
Řada stran zpochybnila závěry uvedené ve 247. a 250. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že pracovní místa v segmentu navazujícím na výrobní odvětví Unie budou negativně ovlivněna z krátkodobého hlediska a že celkový dopad bude negativní, avšak jen v omezeném rozsahu, jelikož fotovoltaický trh v Unii má podle odhadů ve střednědobém a dlouhodobém horizontu růst. Některé strany rovněž tvrdily, že pokles poptávky postihne zejména montážní firmy, které jsou závislé na fotovoltaických zařízeních.
(378)
Možný úbytek pracovních míst v důsledku uložení cel byl blíže analyzován. Informace získané během šetření obecně potvrdily, že v odvětví navazujícím na výrobní odvětví Unie dojde mezi rokem 2011 a 2012 k úbytku pracovních míst v důsledku snížení poptávky po fotovoltaických zařízeních v Unii přibližně o 5 GW, jak bylo uvedeno již ve 246. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tento úbytek pracovních míst nelze spojovat s opatřeními, jelikož je odrazem vývoje na trhu. V roce 2013 a 2014 se předpokládá další snížení poptávky, což s největší pravděpodobností povede k dalšímu úbytku pracovních míst v odvětví fotovoltaiky. Takovýto vývoj poptávky předpovídala významná výzkumná střediska, jako je EPIA, již před zahájením šetření, a úbytek pracovních míst proto nelze přičíst uložení opatření.
(379)
Výrobní odvětví Unie předložilo studii poradenské společnosti PriceWaterHouseCoopers (dále jen „PWC“) týkající se možného dopadu opatření na pracovní místa související s fotovoltaikou. Studie společnosti PWC odkazuje na dřívější studii jiné poradenské společnosti Prognos, která předpokládala vysoké úbytky pracovních míst na fotovoltaickém trhu v důsledku uložení opatření, na něž upozornila AFASE před uložením prozatímních cel a jimiž se zabýval 243. až 246. bod odůvodnění prozatímního nařízení. Studie společnosti PWC kritizovala studii vyhotovenou společností Prognos a poukazovala na skutečnost, že celkový počet zaniklých pracovních míst podle odhadů společnosti Prognos překročil ve skutečnosti celkový počet stávajících pracovních míst v odvětví fotovoltaiky v Unii. Pokud jde o dopad cel na trhu Unie, společnost PWC dospěla k opačným závěrům než společnost Prognos a předpokládala čistý kladný dopad na pracovní místa v Unii a to, že přínosy převáží nad možnými negativními účinky cel (např. na poptávku). Jelikož nebyla předložena žádná nová doložená tvrzení týkající se dopadu opatření na zaměstnanost v odvětví navazujícím na výrobní odvětví Unie, potvrzují se závěry uvedené ve 247. až 250. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(380)
AFASE tvrdila, že Komise nezveřejnila zdroj 20 % statistické odchylky vykazované u počtu přímých pracovních míst v oblasti fotovoltaiky vypočítaného pro rok 2011, jak bylo uvedeno ve 245. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(381)
Tato 20 % statistická odchylka, která může platit směrem nahoru i dolů, vyšla najevo během inspekce na místě u EPIA. To ukazuje potíže při stanovení přesných údajů o zaměstnanosti v odvětví navazujícím na výrobní odvětví Unie, jelikož je k dispozici jen málo zdrojů sběru údajů, které si navíc často protiřečí.
(382)
V reakci na poskytnutí konečných informací některé strany tvrdily, že se analýza Komise nezabývala skutečností, že cla jen přispějí k úbytku pracovních míst v důsledku nižšího počtu fotovoltaických zařízení po roce 2011. Uvádělo se, že tato ztráta pracovních míst, zejména v navazujícím odvětví, úzce souvisí se skutečností, že montážní firmy jsou závislé na solárních zařízeních. AFASE mimoto kritizovala Komisi kvůli tomu, že nevzala náležitě v úvahu průzkum, který provedla u svých členů, a podobný průzkum, který provedla Solar Trade Association ve Spojeném království, jež tuto závislost údajně dokládají.
(383)
Co se týká toho, že se Komise údajně nezabývala dopadem cla na pracovní místa, odkazuje se na výše uvedený 377. a 379. bod odůvodnění, které se zabývají tvrzeními ohledně dopadů opatření na pracovní místa v odvětví fotovoltaiky a v nichž se uznává, že z krátkodobého hlediska mohou být kvůli opatřením skutečně negativně dotčena pracovní místa v navazujícím odvětví.
(384)
Co se týká průzkumu AFASE a Solar Trade Association ze Spojeného království, v reakci na poskytnutí konečných informací byla zveřejněna rovněž totožnost společností, které odpověděly na dotazník. Průzkumy však vykazovaly nedostatky, jelikož některé odpovědi nebyly například úplné. Analýza průzkumů ukázala následující. Pokud jde o průzkum AFASE, za prvé se podotýká, že většina z 50 montážních firem, které odpověděly na dotazník, prohlásila, že působí výhradně na fotovoltaickém trhu. Patnáct z celkem 50 montážních firem prohlásilo, že do jisté míry působí rovněž v jiných oblastech nesouvisejících s fotovoltaikou, jako je montáž v oblasti topení, elektřiny a zařízení pro větrnou energii. V případě průzkumu ve Spojeném království vykonávalo 21 z celkem 31 společností ve Spojeném království, které odpověděly na dotazník, rovněž jiné činnosti než činnosti v oblasti fotovoltaiky. Tento výsledek ukazuje, že s ohledem na téměř polovinu společností připravujících projekty a montážních firem platí zjištění uvedená ve 247. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, která se týkají možnosti vykonávat jiné činnosti, jako je montáž v oblasti topení nebo elektřiny, instalatérství a jiná zařízení pro energii z obnovitelných zdrojů. Uznává se však, že tato možnost může existovat v menším rozsahu, než se předpokládalo v prozatímním nařízení. Zmírňující dopad na úbytek pracovních míst může být proto méně významný, než se předpokládalo původně. Za druhé, některé hospodářské subjekty, u nichž AFASE a Solar Trade Association ve Spojeném království provedly průzkum, používají výrobky vyráběné v Unii a některé po uložení opatření plánují nákup jiných než čínských výrobků, aby zamezily růstu cen. Jejich závislost na čínském dovozu a dopad opatření budou tudíž podle očekávání omezené, jelikož tyto hospodářské subjekty mají přístup k výrobkům vyráběným v Unii.
Za třetí, odhad dopadu opatření na podnikání všech hospodářských subjektů, které se zúčastnily průzkumu, neumožňuje vyvodit spolehlivé závěry, jelikož jejich hodnocení se velmi lišilo. Některé společnosti nebyly dokonce schopny tento dopad posoudit. Za čtvrté, rovněž odpovědi na otázku ohledně počtu fotovoltaických projektů, u nichž v případě cel hrozí zrušení, byl v průzkumu ve Spojeném království v rozmezí od „ne mnoho“ po „všechny projekty“. Některé hospodářské subjekty nebyly schopny odhad provést. V obou průzkumech mimoto chyběla otázka týkající se ziskovosti hospodářských subjektů, které odpověděly na dotazník, což je důležité pro posouzení možné absorpce růstu cen (pokud k němu dojde) v důsledku cla.
(385)
Jiné strany uvedly, že montážní firmy nemohou snadno změnit své činnosti nebo přejít na jiná zařízení související s obnovitelnými zdroji energie kvůli velmi rozdílným technologiím a know-how. Pokud by byla cla uložena, podnikání by ukončily. Po poskytnutí konečných informací toto tvrzení zopakovala jedna zúčastněná strana, která uvedla, že montážní firmy investovaly značné zdroje do specializace na odvětví fotovoltaiky, jako je zvláštní odborná příprava, což prokazuje, že se zaměřují především na odvětví fotovoltaiky a že nebudou schopny přejít snadno na jiné činnosti.
(386)
Toto tvrzení nebylo dostatečně doloženo, jelikož nebylo prokázáno, jaké znalosti musí montážní firmy získat a jak obtížné a nákladné je získání těchto znalostí. Bez ohledu na to orgány potvrzují, že montážní firmy vyvinuly know-how, které je specifické pro instalaci fotovoltaických modulů. Vývoj tohoto know-how je však poměrně nový a rozšiřuje základní odborné znalosti montážních firem týkající se montáže v oblasti elektřiny a topení, instalatérství atd. Know-how se vyvíjelo rovněž v reakci na nekalé praktiky, konkrétně masivní příliv dumpingového dovozu z ČLR. Bez ohledu na specializované dovednosti zaměstnanců montážních firem je toto tvrzení nutno posoudit souběžně s analýzou uvedenou výše ve 378. a 382. bodě odůvodnění, jež se týkala situace v oblasti zaměstnanosti v odvětví navazujícím na výrobní odvětví Unie, která může být z krátkodobého hlediska negativně ovlivněna, avšak v důsledku udržitelného obchodu povede ve střednědobém až dlouhodobém horizontu k zvýšení zaměstnanosti v montážních firmách. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
(387)
Několik stran zpochybnilo tvrzení týkající se schopnosti hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie absorbovat částečně možný růst cen, jak bylo uvedeno ve 247. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Rovněž tento argument nebyl dostatečně doložen, takže nebylo možné posoudit, nakolik je toto tvrzení pravdivé. Jak je uvedeno výše ve 374. bodě odůvodnění, ziskovost spolupracujících hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie přímo související s dotčeným výrobkem byla odhadnuta v průměru přibližně na 11 %, což dotyčným hospodářským subjektům umožňuje absorbovat alespoň částečně určitý růst cen, pokud k němu dojde. V této souvislosti se připomíná (jak bylo uvedeno výše ve 335. bodě odůvodnění), že ceny vykazují celkově klesající tendenci. Argument byl proto zamítnut.
(388)
V reakci na poskytnutí konečných informací některé strany zopakovaly tvrzení ohledně vážného rizika poklesu poptávky po solárních produktech v Unii v důsledku opatření, což podle těchto stran hovoří proti uložení opatření. Jedna strana tvrdila, že solární energie v současnosti vykazuje vysokou cenovou pružnost poptávky a i omezený růst ceny solárních produktů povede k významnému snížení poptávky. Tato strana odhadla, že antidumpingové clo ve výši 30 % může poptávku dále snížit o 8 GW, zatímco clo ve výši 50 % by poptávku snížilo o 10 GW. Ve stejném duchu odkázala AFASE na studii, kterou provedl analytik trhu a která v roce 2013 rovněž předpokládá snížení poptávky až o 2 GW v důsledku 50 % cla, což je pokles v mnohem menším rozsahu.
(389)
Ačkoli během šetření předložily strany kromě výše uvedených scénářů různé další scénáře týkající se snížení poptávky, tyto neobsahovaly srovnatelné výsledky. I když nelze vyloučit, že clo může vést k snížení poptávky po fotovoltaických zařízeních, vyčíslení tohoto dopadu je obtížné vzhledem k různým prvkům, které ovlivňují přitažlivost fotovoltaických zařízení v Unii (viz např. 258. bod odůvodnění prozatímního nařízení). I kdyby v krátkodobém horizontu došlo k takovémuto poklesu poptávky, očekává se, že střednědobé a dlouhodobé přínosy vyplývající ze spravedlivého obchodu převáží nad krátkodobým negativním dopadem. Sama AFASE připustila, že posouzení přímé souvislosti mezi poptávkou a clem bude možné až po uložení cla. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(390)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 243. a 250. bod odůvodnění prozatímního nařízení. Zjištění týkající se šesti poskytovatelů služeb, u nichž činnost související s fotovoltaikou představuje pouze malý zlomek jejich celkové činnosti (viz 370. bod odůvodnění), nemění závěr uvedený ve 250. bodě odůvodnění prozatímního nařízení stejně jako jej nemění odlišení činnosti, která přímo nesouvisí s dotčeným výrobkem, u sedmi společností připravujících projekty/montážních firem, jak je uvedeno v 374. bodě odůvodnění.
6. Zájem konečných uživatelů/spotřebitelů
(391)
Po poskytnutí prozatímních informací některé strany zopakovaly tvrzení, že cla zvýší cenu dotčeného výrobku. Dojde proto k poklesu poptávky po fotovoltaických zařízeních, jelikož ta budou pro spotřebitele příliš drahá a nebudou dostatečně přitažlivá pro ostatní investory.
(392)
Jak již bylo uvedeno výše ve 335. bodě odůvodnění, ačkoli v důsledku uložení opatření může dojít k dočasnému růstu cen, celkově ceny vykazují klesající tendenci, jak potvrdila řada veřejných zdrojů. Ačkoli je obtížné vyčíslit přesně případný růst cen v důsledku opatření a následný možný pokles poptávky, připomíná se řada skutečností. Za prvé, výrobek, který je předmětem šetření, představuje 50 % celkových nákladů na fotovoltaická zařízení, a clo může být proto přinejmenším částečně absorbováno. Za druhé, soutěžení výrobního odvětví Unie s výrobci ze třetích zemí, kteří již jsou přítomni na trhu Unie, pravděpodobně udrží ceny na nízké úrovni. Výrobní odvětví Unie by současně mělo být schopno dosáhnout lepších finančních výsledků kvůli úsporám z rozsahu vyplývajícím z lepšího využití výrobních závodů a nižších výrobních nákladů. Za třetí, poptávka po fotovoltaických zařízeních souvisí nejen s výší ceny výrobku, který je předmětem šetření, nýbrž rovněž s výší zaručených výkupních cen. Předpokládá se, že při současné nízké úrovni poptávky v porovnání s rokem 2011 a obdobím šetření by se zaručené výkupní ceny neměly snižovat stejně rychle jako v posuzovaném období, což umožní pokračující investice do fotovoltaických projektů. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
(393)
V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana výše uvedené odůvodnění zpochybnila. Tato strana tvrdila, že trend klesajících cen nelze po uložení opatření udržet. Tato strana připomenula, že opatření představují velmi významné zvýšení nákladů, které nemůže být v plné výši vyrovnáno snížením nákladů nebo dovozem z jiných třetích zemí. Mimoto zopakovala, že výrobní odvětví Unie nebude moci uskutečnit nové investice do výrobních závodů a strojů a hospodářské subjekty navazující na hospodářské odvětví Unie mohou absorbovat jen malou část, dosahuje-li jejich zisk 11 %. Mimoto neexistují žádné důkazy, které by naznačovaly, že růst cen mohou vyrovnat zaručené výkupní ceny.
(394)
Připomíná se, že se v rozporu s tímto tvrzením neočekává, že růst cen vyplývající z opatření může být plně vyrovnán, nýbrž to, že je možné dočasné zvýšení cen po uložení opatření (viz 247. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Tento růst cen může vyplývat z rozdílu mezi čínskými dumpingovými cenami a cenami jiných než čínských výrobků. Informace získané během šetření však umožňují tvrdit, že případný růst cen může být částečně absorbován řadou faktorů, a to vzhledem k ziskům v odvětví navazujícím na výrobní odvětví Unie ve výši 11 %. Co se týká tvrzení, že neexistují žádné důkazy, které naznačují, že by zaručené výkupní ceny mohly vyrovnat růst cen, lze přiměřeně předpokládat, že zaručené výkupní ceny budou postupem času upraveny v souladu s vývojem cen u projektů.
(395)
Jedna strana uvedla, že od března 2013 vzrostly ceny modulů v Evropě o 20 % a že od roku 2013 existuje značný nedostatek zásob. Toto tvrzení nebylo doloženo, přičemž naopak veřejné zdroje informací ve skutečnosti potvrzují poměrně stálé ceny ve druhém čtvrtletí roku 2013. I kdyby byly tyto informace pravdivé, odrážely by pouze skutečnost, že po zavedení celní evidence dovozu bylo zohledněno riziko možného antidumpingového cla. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
(396)
Jiná strana tvrdila, že fotovoltaické projekty nezajistí pro investora návratnost, pokud nebude snižování zaručených výkupních cen odpovídat klesajícím nákladům na projekt, včetně ceny modulů, jelikož ty představují významnou část nákladů daného projektu. Za tímto účelem bylo uvedeno, že cla zpochybní životaschopnost mnoha fotovoltaických projektů, jelikož zvýší cenu.
(397)
Jak bylo uvedeno ve 335. bodě odůvodnění výše, ceny článků a modulů vykazují celkově klesající tendenci. Význam zaručených výkupních cen na trhu se snižuje, jelikož v řadě regionů bude pravděpodobně dosaženo cenové parity. Z těchto důvodů bylo tvrzení, že by cena fotovoltaických modulů mohla mít negativní dopad na fotovoltaické projekty, včetně otázky jejich životaschopnosti, zamítnuto.
(398)
Jedna zúčastněná strana poskytla interní model s cílem prokázat, že by v případě uložení cel byla životaschopnost mnoha fotovoltaických projektů ohrožena.
(399)
Tento model neumožňoval náležité vyčíslení, nakolik by se v případě vyšších cen článků a modulů mohla snížit přitažlivost investic do fotovoltaických zařízení (např. návratnost investic). Předpoklad, že by případné clo bylo zcela přeneseno na konečné uživatele nebo spotřebitele, který byl použit v uvedeném modelu, však vzhledem ke stávajícím ziskovým rozpětím hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie není pravděpodobný. Investiční rozhodnutí není mimoto založeno vždy pouze na ceně modulů, nýbrž závisí rovněž na mnoha jiných faktorech, včetně mimo jiné existence celkově příznivého rámce pro fotovoltaická zařízení v dané zemi, úrovně podpory resp. ceny elektřiny (v případě cenové parity). Tyto dodatečné faktory nejsou jako takové závislé na clu. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(400)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 252. a 254. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
7. Jiné argumenty
(401)
Po poskytnutí prozatímních informací bylo zopakováno tvrzení, že výrobní odvětví Unie není schopné zásobovat trh Unie a že trh Unie může zásobovat pouze ČLR.
(402)
Tímto tvrzením se zabýval 256. bod odůvodnění prozatímního nařízení. I v případě přijetí konzervativnějšího předpokladu ohledně výrobní kapacity Unie (viz 183. bod odůvodnění výše) by společná rezervní kapacita Unie a třetích zemí postačovala k doplnění možného poklesu čínského dovozu v krátkodobém horizontu. Ve střednědobém horizontu lze přiměřeně očekávat, že výrobní odvětví Unie rozšíří svou výrobní kapacitu, aby mohlo uspokojit poptávku, což mu umožní dosáhnout úspor z rozsahu, a to zase povede k dalšímu snižování cen. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
(403)
Některé strany zopakovaly tvrzení týkající se problémů dosáhnout cílů Komise v oblasti energie z obnovitelných zdrojů, které jsou stanoveny pro rok 2020, pokud budou uložena cla. Tímto tvrzením se zabývalo již prozatímní nařízení (257. až 259. bod odůvodnění), proto vzhledem k neexistenci dalších informací se potvrzuje 257. a 259. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
8. Závěr ohledně zájmu Unie
(404)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se potvrzuje hodnocení uvedené ve 260. a 261. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(405)
Neexistují proto přesvědčivé důvody proti uložení konečných opatření na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z ČLR.
G. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
(406)
Vzhledem k dosaženým závěrům ohledně dumpingu, újmy, příčinných souvislostí a zájmu Unie by měla být uložena konečná antidumpingová opatření, aby se předešlo vzniku další újmy, kterou výrobnímu odvětví Unie způsobuje dumpingový dovoz.
1. Úroveň pro odstranění újmy
(407)
Za účelem stanovení výše těchto opatření byla vzata v úvahu zjištěná dumpingová rozpětí a výše cla nezbytná pro odstranění újmy, která je působena výrobcům v Unii, aniž by přitom byla překročena zjištěná dumpingová rozpětí.
(408)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana zpochybnila 10 % ziskové rozpětí použité k výpočtu úrovně pro odstranění újmy a tvrdila, že je pro toto výrobní odvětví za současné situace na trhu příliš vysoké a že bylo použito pro moduly i pro články. Podotýká se, že právním kritériem pro stanovení zisku před zdaněním za účelem výpočtu úrovně pro odstranění újmy je to, zda by tohoto zisku mohlo dané výrobní odvětví přiměřeně dosáhnout za běžných podmínek hospodářské soutěže, tj. bez dumpingu. V souladu s judikaturou Tribunálu je takovýmto ziskem zisk, jehož bylo dosaženo na počátku posuzovaného období, tj. před nárůstem dumpingového dovozu. Cílový zisk byl proto upraven na 8 %, a to na základě váženého průměru zisku, jehož výrobní odvětví Unie dosáhlo u modulů a článků v roce 2009 a 2010, kdy bylo ziskové.
(409)
Po poskytnutí konečných informací výrobní odvětví Unie uvedlo, že by se jako úroveň ziskovosti, kterou mohlo výrobní odvětví Unie přiměřeně dosáhnout bez dumpingu, měla použít ziskovost v roce 2010, a nikoli průměrné ziskové rozpětí za roky 2009 a 2010. V této souvislosti se tvrdilo, že ziskovost v roce 2009 byla nedostatečná a situace v těchto dvou letech se jednoznačně lišila, zejména vzhledem k vývoji spotřeby v roce 2010, která v uvedeném roce účinky dumpingu zmírnila. V tomto ohledu je třeba uvést, že při stanovování úrovně pro odstranění újmy není důležité, zda bylo průměrné ziskové rozpětí dosažené výrobním odvětvím Unie „dostatečné“. Jak je uvedeno ve 264. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, úroveň pro odstranění újmy by měla být založena na zisku, jehož lze přiměřeně dosáhnout bez dumpingového dovozu. V souladu s běžnou praxí orgány při šetření usuzují, že této úrovně bylo dosaženo na počátku posuzovaného období. Jelikož v tomto případě zaznamenalo výrobní odvětví Unie u prodeje článků ztráty již na počátku posuzovaného období v roce 2009, nebyla tato metodika vhodná a považovalo se za spolehlivější vycházet při stanovení úrovně pro odstranění újmy z průměrného ziskového rozpětí v prvním a druhém roce posuzovaného období. V této souvislosti se rovněž usuzovalo, že není podstatné, že se situace v těchto dvou letech lišila.
(410)
Jiná zúčastněná strana zopakovala, že by pro moduly a články měl být stanoven rozdílný cílový zisk, jelikož ziskovost u těchto typů výrobků vykazovala v posuzovaném období rozdílnou tendenci. Ačkoli ukazatele byly pro každý typ výrobku uvedeny zvlášť, závěry vyvozené pro každý ukazatel se vztahují na celý výrobek, který je předmětem šetření. Připomíná se rovněž, že moduly a články představují jediný výrobek, a proto dumpingová rozpětí a úroveň pro odstranění újmy byly stanoveny na tomto základě.
(411)
Na vypočítaná rozpětí újmy měly mimoto dopad náklady po dovozu u revidovaného vzorku dovozců, kteří nejsou ve spojení (jenž byl pozměněn z důvodů objasněných ve 21. bodě odůvodnění). Všechna rozpětí cenového podbízení byla ovlivněna opravou cen CIF, vyloučením destiček a novým cílovým ziskem.
(412)
Jedna strana tvrdila, že se prodej výrobců v Unii zařazených do vzorku zaměřoval na dražší segment trhu, jako je segment zařízení pro obytné budovy/malých komerčních zařízení, který přitahoval vyšší zaručené výkupní ceny, a navrhla, aby byly prodejní ceny výrobního odvětví Unie odpovídajícím způsobem upraveny. Je třeba podotknout, že by toto tvrzení nemělo být pro výpočet rozpětí újmy rozhodující, jelikož šetření prokázalo, že výrobci v Unii nebyli ziskoví.
(413)
Jelikož s ohledem na úroveň pro odstranění újmy nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se metodika popsaná ve 263. až 266. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Konečná opatření
(414)
Vzhledem k dosaženým závěrům ohledně dumpingu, újmy, příčinných souvislostí a zájmu Unie se v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení usuzuje, že by na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů nebo panelů a článků typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech pocházejících nebo odesílaných z ČLR měla být uložena konečná antidumpingová opatření, a to na úrovni nižší z hodnot odpovídajících dumpingovému rozpětí a rozpětí újmy podle pravidla nižšího cla. V daném případě by v souladu s tímto pravidlem měla být celní sazba stanovena na úrovni zjištěných rozpětí újmy.
(415)
Podotýká se, že souběžně s antidumpingovým řízením probíhalo antisubvenční řízení. Vzhledem k použití pravidla nižšího cla a skutečnosti, že konečná subvenční rozpětí jsou nižší než úroveň pro odstranění újmy, se považuje za vhodné uložit konečné vyrovnávací clo na úrovni stanovených konečných subvenčních rozpětí a poté uložit konečné antidumpingové clo do příslušné úrovně pro odstranění újmy. Na základě výše uvedených skutečností je celní sazba, která budou uložena, stanovena takto:
Společnost
Subvenční rozpětí
Dumpingo-vé rozpětí
Úroveň pro odstranění újmy
Vyrovná-vací clo
Anti-dumpingové clo
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd;
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
90,3 %
48,2 %
3,5 %
44,7 %
Delsolar (Wujiang) Ltd
de minimis
111,5 %
64,9 %
0,0 %
64,9 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd
11,5 %
91,9 %
58,2 %
11,5 %
46,7 %
JingAo Solar Co. Ltd
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd
5,0 %
97,5 %
56,5 %
5,0 %
51,5 %
Jinko Solar Co. Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
6,5 %
88,1 %
47,7 %
6,5 %
41,2 %
Jinzhou Yangguang Energy Co. Ltd
Jinzhou Huachang Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Jinmao Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Rixin Silicon Materials Co. Ltd
Jinzhou Youhua Silicon Materials Co. Ltd
6,4 %
53,8 %
33,7 %
6,4 %
27,3 %
RENESOLA ZHEJIANG LTD
RENESOLA JIANGSU LTD
4,6 %
88,1 %
47,7 %
4,6 %
43,1 %
Wuxi Suntech Power Co. Ltd
Suntech Power Co. Ltd
Wuxi SunShine Power Co. Ltd
Luoyang Suntech Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd
Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd
4,9 %
73,2 %
46,3 %
4,9 %
41,4 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
93,3 %
41,8 %
6,3 %
35,5 %
Další společnosti spolupracující v rámci antidumpingového šetření (s výjimkou společností, na něž se vztahuje zbytkové clo v souběžném antisubvenčním prováděcím nařízení (EU) č. 1239/2013 (18)) (příloha I)
6,4 %
88,1 %
47,7 %
6,4 %
41,3 %
Další společnosti spolupracující v rámci antidumpingového šetření, na něž se vztahuje zbytkové clo v souběžném antisubvenčním prováděcím nařízení (EU) č. 1239/2013 (příloha II)
11,5 %
88,1 %
47,7 %
11,5 %
36,2 %
Všechny ostatní společnosti
11,5 %
111,5 %
64,9 %
11,5 %
53,4 %
(416)
Individuální sazby antidumpingového cla pro společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění současného šetření. Odrážejí tedy stav zjištěný během šetření, pokud jde o tyto společnosti. Tyto celní sazby (oproti celostátnímu clu použitelnému na „všechny ostatní společnosti“) jsou proto výlučně použitelné na dovoz výrobků pocházejících z ČLR a vyrobených těmito společnostmi, tedy konkrétními uvedenými právnickými osobami. Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v normativní části tohoto nařízení spolu se svým názvem, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě použitelné pro „všechny ostatní společnosti“.
(417)
Po poskytnutí informací čínská vláda tvrdila, že vážené průměrné clo pro společnosti uvedené v příloze I a příloze II je v rozporu s antidumpingovou dohodou WTO, jelikož je údajně založeno na váženém průměru cel vypočítaných zvlášť pro vyvážející výrobce článků a modulů zařazené do vzorku. Toto hodnocení však není správné. Pro vyvážející výrobce zařazené do vzorku byla vypočítána jednotná celní sazba pro jejich veškerý vývoz dotčeného výrobku - a většina vyvážejících výrobců vyvážela články i moduly. Hodnocení, že cla byla vypočítána zvlášť pro vyvážející výrobce článků a modulů, proto není správné, a toto tvrzení nelze uznat.
(418)
Pokud by se po uložení dotčených opatření podstatně zvýšil objem vývozu některé ze společností využívajících nižší individuální celní sazby, lze takovéto zvýšení objemu považovat samo o sobě za změnu obchodních toků v důsledku uložených opatření ve smyslu čl. 13 odst. 1 základního nařízení. Za takových okolností a za předpokladu, že jsou splněny příslušné podmínky, lze zahájit šetření zaměřené proti obcházení předpisů. V rámci takového šetření lze mimo jiné prošetřit potřebu zrušit individuální celní sazby a následně uložit celostátní clo.
(419)
Každou žádost o použití těchto individuálních sazeb antidumpingového cla pro jednotlivé společnosti (například po změně názvu subjektu nebo po vytvoření nových výrobních nebo obchodních subjektů) je třeba předložit Komisi spolu se všemi příslušnými informacemi, zejména pokud jde o jakékoli změny v činnostech příslušné společnosti v souvislosti s výrobou, domácím prodejem a prodejem na vývoz, například spojených s takovou změnou názvu nebo změnou týkající se výrobních a obchodních subjektů. Bude-li to vhodné, bude nařízení odpovídajícím způsobem změněno formou aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
(420)
Aby bylo zajištěno rovné zacházení pro nové vývozce a spolupracující společnosti nezařazené do vzorku a uvedené v příloze I a příloze II tohoto nařízení, mělo by se vážené průměrné clo uložené posledně jmenovaným společnostem vztahovat i na všechny nové vývozce, kteří by jinak měli nárok na přezkum podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení.
(421)
Opatření se ukládají proto, aby bylo výrobcům v Unii umožněno překonat účinky dumpingu působícího újmu. Pokud by nastala počáteční nerovnováha mezi možným prospěchem pro výrobce v Unii a náklady pro ostatní hospodářské subjekty v Unii, mohla by být vyrovnána tím, že se zvýší a/nebo znovu zahájí výroba v Unii.
(422)
Předpokládaný scénář týkající se vyšší výroby v Unii však nemusí být v souladu s vývojem na tomto nestabilním trhu. Jak je uvedeno ve 108. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, spotřeba modulů v Unii mezi rokem 2009 a 2011 vzrostla o 264 % a během šestiměsíčního období mezi rokem 2011 a obdobím šetření se snížila o 43 procentních bodů. Tato nestabilita je ještě patrnější při srovnání období od roku 2006 do roku 2011, kdy spotřeba modulů v Unii vzrostla z méně než 1 GW na téměř 20 GW, což představuje nárůst okolo 2 000 %, a to za pouhých pět let. Předpokládá se, že tato nestabilita bude pokračovat, a odhady zveřejněné obchodními sdruženími ukazují rozdíly mezi různými scénáři ve výši 100 % a více i ve střednědobém horizontu, tj. pro roky 2014-2015.
(423)
Za těchto výjimečných podmínek se tedy považuje za vhodné omezit dobu trvání opatření pouze na dva roky.
(424)
Tato doba by měla být pro výrobce v Unii dostatečná na to, aby zvýšili a/nebo znovu zahájili výrobu, aniž by současně vážně ohrozila situaci ostatních hospodářských subjektů v Unii. Má se za to, že dvouleté období bude nejvhodnější pro analýzu toho, zda v důsledku uložení opatření skutečně došlo k zvýšení výroby v Evropě, a tím byly vyváženy negativní dopady na ostatní hospodářské subjekty v Unii.
(425)
Po poskytnutí konečných informací jeden výrobce v Unii uvedl, že doba trvání omezená na dva roky je příliš krátká na to, aby bylo možno překonat způsobenou újmu. Mimoto se uvádělo, že dvouletá doba trvání výrobcům v Unii neumožní předložit obchodní plány pro tento a příští hospodářský rok. V této souvislosti se uvádí, že opatření potrvají do prosince 2015, což by mělo postačovat, aby výrobci v Unii předložili obchodní plány do roku 2015.
(426)
Výrobce v Unii mimoto nezpochybnil důvody pro omezení doby trvání na dva roky, zejména nestabilitu trhu. Výrobce dokonce výslovně ocenil přezkum v případě, že opatření bude nutné změnit kvůli změněné situaci na trhu. Jelikož pravděpodobnost změny tržních podmínek během dvou let je na tomto nestabilním trhu vysoká, považovalo se za vhodné omezit opatření zpočátku na dva roky.
(427)
Po poskytnutí konečných informací žadatel uvedl, že dvouleté období nepostačuje pro investice do výroby, a odkázal na 424. bod odůvodnění. Kvůli značné rezervní kapacitě výrobního odvětví Unie lze zvýšení výroby dosáhnout lepším využitím stávajících výrobních kapacit, což by mělo být možné bez významných dodatečných investic.
(428)
Žadatel rovněž uvedl, že uložení konečného antidumpingového cla na dobu dvou let nepostačuje k tomu, aby mohlo výrobní odvětví Unie překonat účinky předchozího dumpingu. Uložení antidumpingového cla však nemůže pohlížet pouze na zájmy samotného výrobního odvětví Unie, nýbrž musí možný přínos pro výrobce v Unii porovnat s náklady pro ostatní hospodářské subjekty v Unii. Na tomto základě je rozhodnutí omezit opatření na dva roky zachováno.
(429)
Všem stranám byly sděleny základní skutečnosti a úvahy, na nichž byl založen záměr doporučit uložení konečného antidumpingového cla na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů nebo panelů a článků typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech pocházejících nebo odesílaných z ČLR a konečný výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla (poskytnutí konečných informací). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, během níž mohly k poskytnutí konečných informací předložit připomínky.
(430)
Ústní a písemné připomínky předložené zúčastněnými stranami byly zváženy a ve vhodných případech zohledněny.
3. Zpětná působnost
(431)
Pokud jde o možné uplatňování antidumpingových opatření se zpětnou působností, je třeba posoudit kritéria stanovená v čl. 10 odst. 4 základního nařízení. Podle čl. 10 odst. 4 písm. b) je jedním z hlavních kritérií, které musí být splněno, „podstatné zvýšení vývozu“, a to „vedle výše vývozu, která způsobila újmu během šetřeného období“.
(432)
Srovnání průměrného měsíčního dovozu (19) modulů a článků s průměrným měsíčním dovozem za období celní evidence (březen 2013-červen 2013) ukazuje prudký pokles objemu dovozu po období šetření. Jak je uvedeno ve 110. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, průměrné měsíční dovážené množství čínských modulů a článků činilo v období šetření 1 250 MW (20). Pro srovnání, během období celní evidence byl průměrný měsíční objem dovozu čínských modulů a článků přibližně pouze poloviční.
(433)
Vzhledem k nestabilní povaze trhu by podstatné zvýšení vývozu mohlo být alternativně posouzeno v relativním vyjádření namísto absolutního vyjádření. Za účelem posouzení, zda došlo k podstatnému zvýšení dovozu v relativním vyjádření, je třeba srovnat objemy dovozu se spotřebou na trhu Unie, tj. spotřeba by se musela snižovat podstatně rychlejším tempem než čínský dovoz. Jelikož objem dovozu čínských modulů a článků v období celní evidence byl v porovnání s objemem během období šetření pouze poloviční, musel by být pokles spotřeby podstatně vyšší než 50 %. Ačkoli přesné údaje o spotřebě v období celní evidence nejsou k dispozici, neexistují žádné signály, že by se spotřeba snížila o více než 50 %.
(434)
Z výše uvedených důvodů není kritérium týkající se podstatného zvýšení dovozu splněno. Vyvozuje se proto závěr, že konečné antidumpingové clo nebude uloženo se zpětnou platností přede dnem použitelnosti prozatímních opatření.
H. PODOBA OPATŘENÍ
(435)
Po přijetí prozatímních antidumpingových opatření nabídla skupina spolupracujících vyvážejících výrobců, včetně společností ve spojení v ČLR a v Evropské unii, spolu s CCCME společný cenový závazek podle čl. 8 odst. 1 základního nařízení. Nabídku závazku podpořily rovněž čínské orgány.
(436)
Komise nabídku přezkoumala a rozhodnutím 2013/423/EU nabídku závazku přijala. Jak bylo uvedeno ve 3., 4. a 7. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, s cílem posoudit, zda cenový závazek odstraňuje škodlivé účinky dumpingu, analyzovala Komise změněné podmínky na trhu, které jsou trvalé povahy a které se týkaly mimo jiné stávajících vývozních cen a úrovně pro odstranění újmy, s ohledem na niž bylo zjištěno, že je nižší než úroveň dumpingu.
(437)
Po přijetí rozhodnutí 2013/423/EU vyvážející výrobci společně s CCCME předložili oznámení týkající se změny původní nabídky závazku. Požádali o revizi závazku tak, aby se zohlednilo vyloučení destiček z definice výrobku, jak bylo popsáno v 31. a 72. bodě odůvodnění. Ve lhůtě stanovené v čl. 8 odst. 2 základního nařízení mimoto požádala řada dalších vývozců o zařazení do závazku.
(438)
Prováděcím rozhodnutím 2013/707/EU potvrdila Komise s ohledem na konečná cla přijetí závazku, který nabídli vývozci uvedení v příloze zmíněného rozhodnutí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů nebo panelů a článků typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech (tloušťka článků nepřesahuje 400 mikrometrů), v současnosti kódů KN ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 a ex 8541 40 90 (kódy TARIC 8501310081, 8501310089, 8501320041, 8501320049, 8501330061, 8501330069, 8501340041, 8501340049, 8501612041, 8501612049, 8501618041, 8501618049, 8501620061, 8501620069, 8501630041, 8501630049, 8501640041, 8501640049, 8541409021, 8541409029, 8541409031 a 8541409039) a pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky, ledaže jsou v tranzitu ve smyslu článku V GATT.
Z definice dotčeného výrobku jsou vyloučeny tyto typy výrobků:
-
přenosné solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků a napájející přístroje elektřinou nebo sloužící k nabití baterií,
-
produkty z tenkého fotovoltaického filmu,
-
krystalické křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů, jež mají jinou funkci než výrobu elektrické energie a které spotřebovávají elektřinu vyrobenou zabudovaným(i) krystalickým(i) křemíkovým(i) fotovoltaickým(i) článkem (články),
-
moduly nebo panely s výstupním stejnosměrným napětím nepřesahujícím 50 V a výkonem nepřesahujícím 50 W určené výhradně pro přímé použití k nabití baterií v systémech se stejnými charakteristikami, pokud jde o napětí a výkon.
2. Sazba konečného antidumpingového cla, která se použije na čistou cenu s dodáním na hranice Unie, před proclením, je pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený níže uvedenými společnostmi stanovena takto:
Společnost
Celní sazba
Doplňkový kód TARIC
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
44,7 %
B791
Delsolar (Wujiang) Ltd
64,9 %
B792
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd
46,7 %
B793
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
46,7 %
B927
JingAo Solar Co. Ltd
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd
51,5 %
B794
Jinko Solar Co.Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
41,2 %
B845
Jinzhou Yangguang Energy Co. Ltd
Jinzhou Huachang Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Jinmao Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Rixin Silicon Materials Co. Ltd
Jinzhou Youhua Silicon Materials Co. Ltd
27,3 %
B795
RENESOLA ZHEJIANG LTD
RENESOLA JIANGSU LTD
43,1 %
B921
Wuxi Suntech Power Co. Ltd
Suntech Power Co. Ltd
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd
Luoyang Suntech Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd
Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd
41,4 %
B796
Yingli Energy (China) Co. Ltd
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
35,5 %
B797
Další společnosti spolupracující v rámci antidumpingového šetření (s výjimkou společností, na něž se vztahuje zbytkové clo v souběžném antisubvenčním prováděcím nařízení (EU) č. 1239/2013) (příloha I)
41,3 %
Další společnosti spolupracující v rámci antidumpingového šetření, na něž se vztahuje zbytkové clo v souběžném antisubvenčním prováděcím nařízení (EU) č. 1239/2013 (příloha II)
36,2 %
Všechny ostatní společnosti
53,4 %
B999
3. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
4. Pokud jakýkoli nový vyvážející výrobce z Čínské lidové republiky poskytne Komisi dostatečné důkazy o tom, že:
-
v období od 1. července 2011 do 30. června 2012 (období šetření) nevyvážel zboží popsané v odstavci 1 do Unie,
-
není ve spojení s žádným vývozcem ani výrobcem v Čínské lidové republice, na něž se vztahují antidumpingová opatření uložená tímto nařízením,
-
po skončení období šetření, na němž jsou založena tato opatření, buď vyvezl dotčený výrobek do Unie, nebo uzavřel neodvolatelný smluvní závazek vyvézt značné množství dotčeného výrobku do Unie,
může být odstavec 2 změněn zařazením nového vyvážejícího výrobce mezi spolupracující společnosti nezařazené do vzorku, na nějž se tudíž vztahuje vážená průměrná celní sazba ve výši 41,3 %.
Článek 2
1. Částky zajištěné v podobě prozatímního antidumpingového cla podle nařízení (EU) č. 513/2013 na dovoz destiček (tloušťka destiček nepřesahuje 400 mikrometrů) a modulů nebo panelů s výstupním stejnoměrným napětím nepřesahujícím 50 V a výkonem nepřesahujícím 50 W určených výhradně pro přímé použití k nabití baterií v systémech se stejnými charakteristikami, pokud jde o napětí a výkon, pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky se uvolňují.
2. Částky zajištěné v podobě prozatímního antidumpingového cla podle nařízení (EU) č. 513/2013 na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů nebo panelů a článků typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech (tloušťka článků nepřesahuje 400 mikrometrů), v současnosti kódů KN ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 a ex 8541 40 90 (kódy TARIC 8501231200281, 8501310089, 8501320041, 8501320049, 8501330061, 8501330069, 8501340041, 8501340049, 8501612041, 8501612049, 8501618041, 8501618049, 8501620061, 8501620069, 8501630041, 8501630049, 8501640041, 8501640049, 8541409021, 8541409029, 8541409031 a 8541409039) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky, ledaže jsou v tranzitu ve smyslu článku V GATT, se vybírají s konečnou platností. Zajištěné částky, které převyšují konečnou sazbu antidumpingových cel, se uvolňují.
Článek 3
1. Dovoz, pro nějž bylo předloženo prohlášení k propuštění do volného oběhu v případě výrobků v současnosti kódu KN ex 8541 40 90 (kódy TARIC 8541409021, 8541409029, 8541409031 a 8541409039) a na nějž jsou vystaveny faktury společnostmi, od kterých Komise přijala závazky a jejichž názvy jsou uvedeny v příloze prováděcího rozhodnutí 2013/707/EU, je osvobozen od antidumpingového cla uloženého podle článku 1, pokud:
a)
společnost uvedená v příloze prováděcího rozhodnutí 2013/707/EU vyrobila, dodala a fakturovala výše uvedené výrobky přímo nebo prostřednictvím své společnosti ve spojení, která je rovněž uvedena v příloze prováděcího rozhodnutí 2013/707/EU, buď svým společnostem ve spojení v Unii, které působí jako dovozci a propouštějí zboží do volného oběhu v Unii, nebo prvnímu nezávislému odběrateli, který působí jako dovozce a propouští zboží do volného oběhu v Unii, a
b)
k tomuto dovozu je přiložena závazková faktura, což je obchodní faktura obsahující alespoň údaje a prohlášení uvedené v příloze III tohoto nařízení a
c)
k tomuto dovozu je přiloženo osvědčení o vývozním závazku podle přílohy IV tohoto nařízení a
d)
zboží deklarované a předložené celním orgánům přesně odpovídá popisu uvedenému v závazkové faktuře.
2. Přijetím prohlášení o propuštění do volného oběhu vzniká celní dluh:
a)
pokud je u dovozu popsaného v odstavci 1 zjištěno, že není splněna jedna nebo více podmínek stanovených v uvedeném odstavci; nebo
b)
pokud Komise zruší přijetí závazku podle čl. 8 odst. 9 nařízení (ES) č. 1225/2009 prostřednictvím nařízení nebo rozhodnutí, které odkazuje na konkrétní transakce, a prohlásí příslušné závazkové faktury za neplatné.
Článek 4
Společnosti, od kterých Komise přijala závazky a jejichž názvy jsou uvedeny v příloze prováděcího rozhodnutí 2013/707/EU, a s výhradou určitých podmínek v ní uvedených, vystaví faktury rovněž u transakcí, které nejsou osvobozeny od antidumpingového cla. Tato faktura je obchodní faktura obsahující alespoň údaje uvedené v příloze V tohoto nařízení.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se do 7. prosince 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. prosince 2013.
RÅDETS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 1238/2013
av den 2 december 2013
om införande av en slutgiltig antidumpningstull och om slutgiltigt uttag av den preliminära tull som införts på import av solcellsmoduler av kristallint kisel och väsentliga komponenter (dvs. celler) med ursprung i eller avsända från Folkrepubliken Kina
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1225/2009 av den 30 november 2009 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (1) (nedan kallad grundförordningen), särskilt artikel 9.4 och 14.1,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter samråd med rådgivande kommittén, och
av följande skäl:
A. FÖRFARANDE
1. Provisoriska åtgärder
(1)
Genom förordning (EU) nr 513/2013 (2) (nedan kallad förordningen om preliminär tull) införde Europeiska kommissionen (nedan kallad komissionen) en preliminär antidumpningstull på import av solcellsmoduler av kristallint kisel och väsentliga komponenter (dvs. celler och plattor) med ursprung i eller avsända från Folkrepubliken Kina (nedan kallat Kina eller det berörda landet).
(2)
Undersökningen inleddes efter ett klagomål som lämnades in den 25 juli 2012 av EU ProSun (nedan kallad klaganden) såsom företrädare för tillverkare som står för mer än 25 % av unionens totala tillverkning av solcellsmoduler av kristallint kisel och väsentliga komponenter. Klagomålet innehöll prima facie-bevisning om dumpning av den nämnda produkten och om den väsentliga skada detta resulterat i, vilket ansågs tillräckligt för att motivera inledandet av en undersökning.
2. Registrering
(3)
Såsom nämns i skäl 3 i förordningen om preliminär tull antog kommissionen efter en begäran från klaganden, med de styrkande handlingar som krävs, den 1 mars 2013 förordning (EU) nr 182/2013 (3) om registrering från och med den 6 mars 2013 av import av solcellsmoduler av kristallint kisel och väsentliga komponenter (dvs. celler och plattor) med ursprung i eller avsända från Folkrepubliken Kina. Förordningen om preliminär tull har upphört med registreringens av import för antidumpningsundersökningen i enlighet med artikel 14.5 i grundförordningen, eftersom en preliminär antidumpningstull erbjöd skydd mot den dumpade importen.
(4)
Några berörda parter hävdade att beslutet om registrering av importen var ogrundat, eftersom villkoren inte var uppfyllda i enlighet med artikel 14.5 i grundförordningen. Inga konkreta belägg lades emellertid fram till stöd för detta påstående. Vid den tidpunkt då beslutet fattades att registrera importen hade kommissionen tillräcklig prima facie-bevisning för att motivera behovet av att registrera importen, särskilt en kraftig ökning av importen, både i absoluta tal och uttryckt som marknadsandel. Följaktligen avvisades dessa påståenden.
3. Godtagande av ett åtagande när det gäller preliminära tullar
(5)
Genom kommissionens beslut 2013/423/EU (4) godtog kommissionen erbjudandet om åtagande från en grupp exporterande tillverkare i samverkan med den kinesiska handelskammaren för import och export av maskiner och elektroniska produkter (China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products, nedan kallad den kinesiska handelskammaren).
4. Efterföljande förfarande
(6)
Efter det att de viktigaste omständigheterna och övervägandena som låg till grund för beslutet att införa preliminära antidumpningsåtgärder hade meddelats (nedan kallat det preliminära meddelandet av uppgifter), lämnade myndigheterna i Kina och flera berörda parter skriftliga synpunkter på de preliminära undersökningsresultaten. De parter som begärde att bli hörda gavs tillfälle till det. The Association for Affordable Solar Energy (nedan kallad Afase), som företräder importörer, aktörer i tidigare och senare led i tillverkningskedjan samt en importör begärde och beviljades att bli hörda i närvaro av förhörsombudet från generaldirektoratet för handel.
(7)
Kommissionen fortsatte att inhämta och kontrollera alla uppgifter som bedömdes vara nödvändiga för de slutgiltiga undersökningsresultaten. De berörda parternas muntliga och skriftliga synpunkter beaktades, och de preliminära undersökningsresultaten ändrades vid behov i enlighet med dessa.
(8)
Dessutom genomfördes kontrollbesök på plats hos följande företag:
i)
Aktörer i senare led i tillverkningskedjan
-
Jayme de la Costa, Pedroso, Portugal
-
Sunedison Spanien konstruktion, Madrid, Spanien
ii)
Oberoende konsult
-
Europressedienst, Bonn, Tyskland
(9)
Afase ifrågasatte den rättsliga grunden för det besök som genomfördes på plats hos Europressedienst, eftersom företaget inte är en berörd part i undersökningen och därför inte omfattas av artikel 16 i grundförordningen. Europressedienst har såsom nämns i skälen 99 och 120 i förordningen om preliminär tull lämnat uppgifter om makroekonomiska indikatorer. Det ska klargöras att kommissionen gjorde en kontroll på plats hos Europressedienst i enlighet med principen om god förvaltning för att verifiera tillförlitligheten och korrektheten av de uppgifter på vilka kommissionen grundade sina undersökningsresultat.
(10)
De kinesiska myndigheterna upprepade att dess rätt till försvar i samband med tillgången till de akter som var tillgängliga för berörda parter för konsultation hade kränkts på följande sätt: i) Uppgifter saknades i de icke-konfidentiella handlingarna utan ”goda skäl” eller saknades det tillräckligt detaljerade sammanfattningar, eller, i undantagsfall, saknades orsaker till att man inte hade tillhandahållit den icke-konfidentiella sammanfattningen. ii) Den icke-konfidentiella versionen av ett helt svar på frågeformuläret för en unionstillverkare saknades. iii) Förseningarna när det gällde att göra de icke-konfidentiella versionerna av unionstillverkarnas svar på frågeformuläret tillgängliga för berörda parter var orimligt stora.
(11)
i) När det gäller påståendet att uppgifter saknades i den öppna akten, kunde den berörda parten emellertid inte ange vilka uppgifter det gällde. ii) Påståendet att den icke-konfidentiella versionen av ett helt svar på frågeformuläret inte har gjorts tillgänglig var felaktigt. iii) När det gäller förseningarna i tillhandahållandet av de icke-konfidentiella svaren på frågeformuläret från de unionstillverkare som ingick i urvalet, hade det förklarats för den berörda parten att frågeformulären endast lades till den icke-konfidentiella akten efter att ha kontrollerats med avseende på sammanfattningarnas fullständighet och rimlighet. För att säkerställa unionstillverkarnas rätt till anonymitet säkerställdes det också att de icke-konfidentiella versionerna av frågeformulären inte avslöjade den berörda unionstillverkarens identitet. I vissa fall blev det därför nödvändigt att låta korrigera de icke-konfidentiella versionerna av den part som lämnat dem innan de kunde göras tillgängliga för andra berörda parter.
(12)
Hur som helst anser kommissionen att detta inte på något sätt har hindrat de berörda parternas rätt till försvar. Kommissionen har gett alla berörda parter möjlighet att kommentera uppgifterna i den akt som var tillgänglig för konsultation i tid så att deras synpunkter kunde beaktas, i de fall de var underbyggda och berättigade, innan några slutsatser drogs i undersökningen. Den berörda parten hade alla möjligheter att lämna synpunkter på frågeformulären från de utvalda unionstillverkarna, även efter det preliminära och slutliga meddelandet av uppgifter. Även om meddelandet av uppgifter och tillgången till akterna i ärendet för berörda parter grundar sig på olika rättsliga bestämmelser, bör det noteras att det fanns rika möjligheter för berörda parter att lämna synpunkter på alla uppgifter som görs tillgängliga av någon part i undersökningen. Detta påstående måste därför avvisas.
(13)
Alla parter underrättades om de viktigaste omständigheter och överväganden som låg till grund för kommissionens avsikt att rekommendera införandet av en slutgiltig antidumpningstull på import av solcellsmoduler av kristallint kisel och väsentliga komponenter (dvs. celler) med ursprung i eller avsända från Folkrepubliken Kina, och slutgiltigt uttag av de belopp för vilka säkerhet ställts i form av den preliminära tullen (nedan kallat det slutliga meddelandet av uppgifter). Alla parter beviljades en tidsfrist inom vilken de kunde lämna synpunkter på det slutliga meddelandet av uppgifter.
(14)
Synpunkterna från de berörda parterna övervägdes och togs i beaktande där så var lämpligt.
5. Godtagande av ett åtagande med hänsyn till slutgiltiga tullar
(15)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter tog kommissionen emot ett ändrat åtagande från exporterande tillverkare tillsammans med den kinesiska handelskammaren vilket också omfattar den parallella antisubventionsundersökningen. Genom kommissionens genomförandebeslut 2013/707/EU (5) av den 4 december 2013 som bekräftar godtagande av ett åtagande som erbjudits i samband med antidumpnings- och antisubventionsförfarandena avseende import av solcellsmoduler av kristallint kisel och väsentliga komponenter (dvs. celler) med ursprung i eller avsända från Folkrepubliken Kina under giltighetsperioden för slutgiltiga åtgärder, har kommissionen bekräftat godtagandet av det åtagandet.
6. Parter som berörs av förfarandet
a) Stickprovsförfarande avseende unionstillverkare
(16)
Efter införandet av de preliminära åtgärderna upprepade några av de berörda parterna argumentet att överdriven användning av sekretess hindrade dem från att lämna synpunkter på urvalet av unionstillverkare och därmed från ett korrekt utövande av parternas rätt till försvar. Kommissionen har redan tagit upp denna fråga i skäl 9 i förordningen om preliminär tull. Eftersom inga nya uppgifter har lämnats i detta hänseende, bekräftas slutsatserna i skäl 9 i förordningen om preliminär tull.
(17)
De kinesiska myndigheterna upprepade sitt påstående att det inte är berättigat att använda konfidentiell behandling av namnen på klagandena och de utvalda unionstillverkarna. Såsom redan nämns i skäl 9 i förordningen om preliminär tull, begärde unionstillverkarna att deras namn inte skulle lämnas ut på grund av rädsla för repressalier. Kommissionen ansåg att dessa krav var tillräckligt väl underbyggda för att tillgodoses. Den information som har lämnats till kommissionen för att styrka risken för repressalier kan inte lämnas ut till tredje part, eftersom detta skulle motverka syftet med begäran om konfidentiell behandling. Vidare ska det noteras att i ett fall där en unionstillverkare, enligt uppgifter från de kinesiska myndigheterna, omprövade sin ståndpunkt och avslöjade sin identitet genom att lämna in en ansökan om ett domstolsförfarande mot förordningen om preliminär tull, finns det inte längre någon orsak att lämna ut de uppgifter som låg till grund för att anonymitet beviljades, eftersom identiteten nu har avslöjats.
(18)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter upprepade en berörd part att de uppgifter som urvalet baserades på inte var tillförlitliga, dock utan att tillhandahålla någon ny bevisning i denna fråga. Detta påstående avvisas därför.
(19)
Efter det att de slutliga undersökningsresultaten hade meddelats, upprepade den kinesiska handelskammaren sina argument rörande den metod som använts för det preliminära urvalet av unionstillverkare. Den kinesiska handelskammaren hävdade särskilt att institutionerna inte har tagit hänsyn till 120 tillverkare. Kommissionen har redan tagit upp denna fråga i skäl 9 i förordningen om preliminär tull. Dessutom har institutionerna kontrollerat den verksamhet som bedrivs av företagen i denna förteckning. Det visade sig att i den förteckningen ingår installatörer, återförsäljare, närstående importörer och exporterande tillverkare i Kina, Taiwan och Indien. Det gick därför inte att bevisa att institutionerna hade missat ett stort antal unionstillverkare. Dessutom har den kinesiska handelskammaren inte bestridit den totala unionstillverkningen genom att erbjuda alternativa siffror och har inte heller lagt fram några bevis för att representativiteten för stickprovet kunde ha påverkats, eftersom ingen av de påstådda ytterligare unionstillverkarna skulle ha valts ut för stickprovet, om kommissionen hade känt till detta.
(20)
Efter det att plattor undantagits från definitionen av den berörda produkten, och därmed från produktomfattningen (se skäl 32 nedan), bestod det slutliga urvalet av åtta unionstillverkare. Eftersom det inte har inkommit några andra synpunkter på stickprovet avseende unionstillverkare, bekräftas slutsatserna i skälen 7-10 i förordningen om preliminär tull.
b) Stickprovsförfarande avseende icke-närstående importörer
(21)
Efter införandet av provisoriska åtgärder, såsom nämns i skäl 12 i förordningen om preliminär tull, kontaktade kommissionen fler importörer som redan hade samarbetat i undersökningen i inledningsskedet genom att erbjuda grundläggande uppgifter om sin verksamhet beträffande den berörda produkten under undersökningsperioden, i enlighet med tillkännagivandet om inledande. Syftet var att fastställa huruvida storleken på antalet icke-närstående importörer i urvalet kunde ökas. Sex företag som uppfyller villkoren för att betecknas som icke-närstående importörer som bedriver handel med den berörda produkten (dvs. köper och säljer den vidare) gav sig till känna och var villiga att samarbeta ytterligare i undersökningen. Av dessa sex, besvarade fem frågeformuläret inom tidsfristen. Av de fem svaren som kom in var endast tre tillräckligt fullständiga för att möjliggöra en meningsfull bedömning. Urvalet av icke-närstående importörer utvidgades därför och kom att bestå av fyra importörer av moduler, vilka stod för ca 2-5 % av den totala importen från det berörda landet. Med tanke på strukturen hos de icke-närstående importörerna, som i de flesta fall var små och medelstora företag, var det inte möjligt att göra ett urval som motsvarade en större andel, med tanke på de begränsade resurser som står till institutionernas förfogande.
(22)
Eftersom det inte har inkommit några andra synpunkter på stickprovet avseende icke-närstående importörer, bekräftas de ändrade skälen 11-12 i förordningen om preliminär tull.
c) Stickprovsförfarande avseende exporterande tillverkare
(23)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter, lämnade ett antal företag som inte ingick i urvalet in kommentarer där de hävdade att deras situation skiljer sig från situationen för de företag som ingick i urvalet. De hävdade att de, till följd av detta, bör omfattas av en individuell tullsats enligt artikel 17.3 i grundförordningen. På grund av det stora antalet samarbetsvilliga företag (ofta företagsgrupper), var det emellertid inte möjligt att undersöka alla företag individuellt. I enlighet med artikel 9.6 kommer därför dessa företag att omfattas av den vägda genomsnittliga tullsatsen för företagen i urvalet.
(24)
Eftersom det inte har inkommit några ytterligare synpunkter på stickprovet avseende exporterande tillverkare, bekräftas skälen 13-14 i förordningen om preliminär tull.
7. Undersökningsperiod och skadeundersökningsperiod
(25)
Såsom anges i skäl 19 i förordningen om preliminär tull omfattade undersökningen av dumpning och skada perioden från och med den 1 juli 2011 till och med den 30 juni 2012 (nedan kallad undersökningsperioden eller i tabeller UP). Undersökningen av de tendenser som är relevanta för bedömningen av skada omfattade perioden från 2009 till slutet av undersökningsperioden (nedan kallad skadeundersökningsperioden).
B. BERÖRD PRODUKT OCH LIKADAN PRODUKT
1. Inledning
(26)
Såsom anges i skälen 20-49 i förordningen om preliminär tull är den berörda produkten, såsom den preliminärt definierats, solcellsmoduler eller solcellspaneler av kristallint kisel samt celler och plattor av den typ som används i solcellsmoduler eller solcellspaneler av kristallint kisel med ursprung i eller avsända från Folkrepubliken Kina. Cellerna och plattorna har en tjocklek på högst 400 mikrometer. Denna produkt klassificeras för närvarande enligt KN-numren ex 3818 00 10, ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 och ex 8541 40 90 (nedan kallad den berörda produkten).
(27)
Följande produkttyper är uteslutna från definitionen av den berörda produkten:
-
Bärbara solladdare som består av mindre än sex celler och som laddar batterier eller tillhandahåller elektricitet till apparater.
-
Solcellstunnfilmsprodukter.
-
Solcellsprodukter av kristallint kisel som permanent har integrerats i elektriska produkter som inte används för energiproduktion men som använder den elektricitet som produceras av de integrerade solcellerna av kristallint kisel.
2. Invändningar gällande produktdefinitionen
2.1. Uteslutning av plattor
(28)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter, hävdade berörda parter att plattor bör tas bort från produktdefinitionen, eftersom plattor inte har samma grundläggande fysiska och tekniska egenskaper som celler och moduler. Utöver de argument som framfördes i det preliminära skedet, framfördes ytterligare två argument till stöd för detta påstående efter det preliminära meddelandet av uppgifter.
(29)
För det första hävdade berörda parter att plattor kan användas för andra ändamål än för framställning av celler, framför allt produktion av integrerade kretsar och annan mikroutrustning. I detta hänseende ska det noteras att inte alla plattor ingår i produktdefinitionen i den här undersökningen, som är begränsad till ”plattor av den typ som används i solcellsmoduler eller solcellspaneler av kristallint kisel”, och plattor med ”en tjocklek på högst 400 mikrometer”. Medan plattor förvisso finns i andra tillämpningar, har undersökningen aldrig omfattat plattor som används i tillverkningen av andra produkter, som t.ex. integrerade kretsar. Dessutom har inte några tillverkare, importörer eller användare som är aktiva på marknaden för dessa andra typer av plattor gett sig till känna och gjort gällande att deras plattor skulle omfattas av registrering eller preliminära antidumpningstullar. Det bekräftas därför att dessa andra typer av plattor inte omfattas av produktdefinitionen i denna undersökning. Samtidigt visar detta att plattor inte nödvändigtvis har samma slutanvändning som celler och moduler.
(30)
För det andra hävdade berörda parter att obearbetade plattor inte har någon av de väsentliga elektriska egenskaper som skiljer solceller och solcellsmoduler från andra produkter. Särskilt saknar plattor förmågan att generera elektricitet från solljus, vilket är huvudfunktionen för kristallina solceller och solcellsmoduler.
(31)
Detta påstående kan godtas. Efter ytterligare kontroll och i motsats till vad som anges i skäl 36 i förordningen om preliminär tull att ”moduler, celler och plattor har samma slutanvändning och omvandlar solljus till elektricitet”, är det endast efter det att plattan har omvandlats till en cell, som den får funktionen att den kan generera elektricitet.
(32)
På grund av de olika grundläggande fysiska och tekniska egenskaper som definierats under undersökningen, bland annat funktionen att generera elektricitet från solljus, är slutsatsen sammantaget att plattor bör uteslutas från definitionen av den berörda produkten och således också från denna undersökning.
2.2. Separata undersökningar för celler och moduler
(33)
Berörda parter upprepade att celler och moduler inte kan betraktas som en enda produkt, och därför bör bedömas separat. De upprepade därvidlag i huvudsak argument som redan tagits upp i skälen 27-39 i förordningen om preliminär tull. Till skillnad från plattor, har emellertid celler och moduler samma grundläggande egenskap, dvs. förmågan att generera elektricitet från solljus. Dessa argument avvisades därför.
(34)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter hävdade en exportör att celler i sig själva inte kan producera elektricitet. Enligt detta påstående måste de integreras i moduler för att detta ska kunna ske. Varje cell i sig har emellertid en kapacitet för att generera elektricitet från solljus, för det mesta på ungefär 4 W. Denna effekt är visserligen otillräcklig för de flesta tillämpningar som kräver att flera celler sätts samman i moduler, men detta innebär inte att en cell i sig inte redan har kapacitet att generera elektricitet.
(35)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter hävdade en exportör att det omöjliga i att fastställa ett normalvärde för moduler på grundval av normalvärdet för celler (se beskrivningen i skäl 100 nedan) visar att moduler och celler inte bör betraktas som en enda produkt.
(36)
I detta avseende ska det noteras att i de flesta antidumpningsundersökningar, inklusive den aktuella undersökningen, görs en jämförelse mellan normalvärdena och exportpriserna på grundval av produkttyperna. Detta görs eftersom det ofta finns ett mycket brett spektrum av produkttyper som har samma grundläggande fysiska, tekniska och kemiska egenskaper, vilket ofta leder till en situation där produkttyper med avsevärt annorlunda kostnader och priser omfattas av definitionen av den berörda produkten. Enbart den omständigheten att det inte är möjligt att fastställa ett normalvärde för en viss produkttyp på grundval av normalvärdet för en annan produkttyp innebär inte i sig att dessa produkttyper inte kan betraktas som en och samma produkt. Såsom beskrivs i skäl 32 ovan, har celler och moduler samma grundläggande fysiska och tekniska egenskaper, bland annat den funktionen att de kan generera elektricitet från solljus.
(37)
Det hävdas vidare att om celler och moduler skulle vara en enda produkt med smärre skillnader, bör det inte vara svårt att anpassa priserna på celler för att fastställa ett pris på moduler. I detta avseende ska det noteras att det inte finns något krav på att det endast ska finns smärre skillnader mellan de olika typerna av den berörda produkten. Tvärtom är det tillräckligt att de olika typerna av den berörda produkten har samma grundläggande fysiska, tekniska eller kemiska egenskaper. I detta fall har moduler och celler samma egenskaper, bland annat funktionen att kunna generera elektricitet från solljus.
(38)
Samma part hävdade vidare att cellerna inte bara är en annan typ av modul, utan en helt annan produkt. I själva verket är en cell den viktigaste komponenten i en modul. Såsom den viktigaste komponenten, är en cell uppenbarligen inte ”en helt annan produkt”, eftersom moduler och celler har samma grundläggande egenskaper, nämligen att generera elektricitet från solljus (se skäl 32 ovan).
(39)
Samma part hävdade dessutom att när urvalet av unionstillverkare och kinesiska exportörer gjordes, beaktade man skillnaden mellan celler och moduler. Därför borde olika tullsatser för moduler och celler ha fastställts. I detta avseende bekräftas det att skillnaden mellan moduler och celler beaktades vid urvalet av unionstillverkare och kinesiska exportörer, såsom anges i skälen 10 och 14 i förordningen om preliminär tull. Detta gjordes dock endast för att säkerställa att urvalet var representativt och det innebär inte i sig att celler och moduler inte bör betraktas som en enda berörd produkt, eller att olika tullsatser bör fastställas för celler och moduler. För att säkerställa att urvalet var representativt för alla produkttyper var det förvisso viktigt att skilja mellan celler och moduler vid urvalet. Eftersom det fanns en viss grad av osäkerhet när det gäller frågan om huruvida celler och moduler skulle betraktas som en enda produkt eller som två skilda produkter, var det dessutom nödvändigt att säkerställa representativiteten i båda de tänkbara fallen.
(40)
Dessutom hävdas det att skäl 100 nedan, där det anges att bearbetningskostnaderna för moduler är betydande, strider mot skäl 32 i förordningen om preliminär tull, där det anges att förädlingsvärdet inte är koncentrerat till ett särskilt skede av produktionsprocessen. I detta avseende bör det erinras om att det i skäl 100 klargörs att skillnaden i kostnad mellan celler och moduler är 34 %, vilket betyder att 66 % av värdet av en modul härrör från cellen. Man måste därför dra slutsatsen att förädlingsvärdet inte är koncentrerat till ett särskilt skede av produktionsprocessen.
(41)
Exporterande tillverkare hävdade att det faktum att åtagandet ställer krav på olika minimiimportpriser och volymer för celler respektive moduler bekräftar att moduler och celler är separata produkter som kräver två separata undersökningar. De olika minimiimportpriserna är dock bara ett tecken på att celler och moduler är olika grupper av produkttyper vilka säljs till olika priser. Det är därför nödvändigt att definiera olika priser för att minimiimportpriserna ska bli meningsfulla.
(42)
Vidare är det faktum att celler och moduler är olika grupper av produkttyper inte i sig relevant för definitionen av den berörda produkten. För definitionen av den berörda produkten är det tillräckligt att produkterna har samma grundläggande egenskaper och slutanvändningar, vilket är fallet för moduler och celler såsom beskrivs i skälen 32 och 48.
(43)
De kinesiska myndigheterna hävdade att i bedömningen av om celler och moduler är en enda berörd produkt tas inte hänsyn till ett antal kriterier som definieras av överprövningsorganet i EC - Asbestos (6). Dessa kriterier ska emellertid användas vid definitionen av den likadana produkten och inte den berörda produkten. Med andra ord måste dessa kriterier användas för att definiera den likadana produkten, t.ex. den likadana produkt som tillverkades av unionsindustrin, som sedan jämförs med den berörda produkt som exporteras av de kinesiska exporterande tillverkarna. Dessa kriterier är inte relevanta vid definitionen av den berörda produkten. Under alla omständigheter konstaterar institutionerna att tillämpningen av de kriterier som används i EC - Asbestos för definitionen av den berörda produkten inte skulle leda till en annan utgång i detta ärende. Det första och andra kriteriet (egenskaper, beskaffenhet, kvalitet och slutanvändningar) är identiska med de kriterier rörande fysiska, kemiska och tekniska egenskaper samt slutanvändningar som används i de föregående skälen. Det tredje kriteriet (konsumenternas smak och vanor) är inte direkt användbart i detta ärende, eftersom cellerna är den viktigaste komponenten i modulerna. När det gäller det fjärde kriteriet, tullklassificering, ska det noteras att både celler och moduler kan deklareras enligt tulltaxenummer 8541 40 90, medan tullpositionerna enligt nr 8501 är för elektriska generatorer i allmänhet och inte särskilt för solenergiprodukter.
(44)
Andra berörda parter hävdade att en objektiv tillämpning av de kriterier som utvecklats av domstolen i tidigare mål (7) leder till slutsatsen att moduler och celler är olika produkter. I detta hänseende ska det noteras att domstolen bara angav ett antal kriterier som kan beaktas - det föreligger inte någon skyldighet att använda samtliga kriterier i samtliga fall, eftersom alla kanske inte är relevanta. Dessa kriterier har bedömts i skälen 27-39 i förordningen om preliminär tull, där det konstaterades att ett antal kriterier inte är relevanta i det här fallet. I Brosmann-målet gjordes bedömningen av huruvida olika typer av skor utgör den berörda produkten också på grundval av bara tre kriterier som befanns vara relevanta. Eftersom de berörda parterna inte uppgav någon orsak till varför en objektiv tillämpning av kriterierna skulle leda still slutsatsen att moduler och celler är separata produkter, kan argumentet inte godtas.
(45)
Det erinras dessutom om att celler och moduler har samma grundläggande slutanvändningar, dvs. de säljs för att byggas in i solcellssystem. Modulernas prestanda är direkt kopplad till cellernas prestanda, såsom anges i skäl 28 i förordningen om preliminär tull.
(46)
En berörd part hävdade att eftersom plattor undantagits från produktdefinitionen och på grund av den betydande bearbetning som krävs för att framställa moduler av celler, kan man inte heller godta argumentet att celler och moduler har samma slutanvändningar. Det hävdas också att bedömningen att moduler och celler har samma slutanvändningar bygger på antagandet att produktionsprocessen är densamma för plattor, moduler och celler.
(47)
För det första är det fel att påstå att bedömningen att moduler och celler har samma slutanvändningar skulle bygga på att produktionsprocessen är densamma. Även om dessa yttranden figurerar i samma skäl 36 i förordningen om preliminär tull, innebär inte detta att en slutsats grundar sig på det andra antagandet. Av ordet ”Vidare” som skiljer de två yttrandena åt framgår det klart att det andra yttrandet inte bygger på det första. Dessutom har de två yttrandena gjorts för att behandla olika frågor under rubriken ”Slutanvändning och utbytbarhet”. Det första yttrandet om produktionsprocessen rör utbytbarhet, medan det andra yttrandet rör slutanvändning. Det är därför felaktigt att påstå att antagandet att bedömningen att moduler och celler har samma slutanvändningar skulle bygga på antagandet att produktionsprocessen är densamma för plattor, moduler och celler.
(48)
När det gäller den faktiska slutanvändningen av celler och moduler, bestrider de berörda parterna inte att moduler och celler säljs för integrering i solcellssystem. Slutsatsen att moduler och celler har samma slutanvändning bekräftas därför.
2.3. Monokristallina och multikristallina celler
(49)
En berörd part hävdade att det inte finns någon tillverkning av monokristallina celler i unionen, och att deras export av monokristallina celler därför inte konkurrerar med unionsindustrin. Undersökningen visade dock att det finns tillverkning av monokristallina celler i unionen. Påståendet avvisades därför. Under alla omständigheter konstaterade tribunalen i Brosmann-målet att ”avsaknaden av tillverkning i gemenskapen av en viss produkttyp inte är avgörande”.
2.4. Uttrycket ”avsända från”
(50)
Berörda parter hävdade att det var oberättigat att utvidga tillämpningsområdet för undersökningen till produkter som ”avsänts från” Kina, eftersom undersökningen hade inletts endast mot produkter med ursprung i Kina.
(51)
Varor som avsänts från Kina omfattades emellertid redan i inledningsskedet. I punkt 5 i tillkännagivandet om inledande (8) anges det att ”företag som skeppar den berörda produkten från Kina men som anser att all eller en del av denna export i tullhänseende inte har sitt ursprung i Kina, uppmanas att ge sig till känna och lämna alla uppgifter som är av betydelse för undersökningen”. Det står därför klart att alla företag som avsänder varor från Kina hade möjlighet att samarbeta i undersökningen. Eftersom den undersökta produkten ofta omfattar komponenter och delar från olika länder, meddelades det också i punkt 5 i tillkännagivandet om inledande att ”särskilda bestämmelser får antas” när det gäller denna fråga.
(52)
Det anses därför att alla ekonomiska aktörer som påverkades vederbörligen hade informerats om möjligheten att särskilda bestämmelser för varor som avsänts från Kina vid behov kan komma att antas och att de därför uppmanades att samarbeta i undersökningen. Således utvidgades inte undersökningen till att omfatta produkter ”som avsänts från Kina”, eftersom dessa omfattades redan från början.
(53)
Efter meddelandet av uppgifter, hävdade berörda parter att oavsett bestämmelserna i tillkännagivandet om inledande (se skäl 51 ovan) begränsades undersökningen till varor med ursprung i Kina och inverkan av de varor som avsänts från Kina bedömdes inte.
(54)
I detta avseende ska det noteras att följande åtgärder har vidtagits för att se till att alla varor som avsänts från Kina bedömdes under undersökningen, och inte bara varor med ursprung i Kina:
-
Alla företag som avsänder den berörda produkten från Kina uppmanades att ge sig till känna i undersökningen, oavsett varornas ursprung.
-
I bilaga A i tillkännagivandet om inledande, ombads exportörerna att lämna uppgifter om alla produkter som tillverkats av företaget i fråga. Dessa uppgifter begränsades inte till varor med ursprung i Kina.
-
På grundval av dessa uppgifter, som innehöll uppgifter om all export till EU oavsett varornas ursprung, gjordes ett representativt urval.
-
De tillverkare som ingick i urvalet fick ett frågeformulär för ”tillverkare som exporterar till Europeiska unionen”, och i det kallades Kina ”det berörda landet”, och inte ursprungslandet. Det står därför klart att alla varor undersöktes, oavsett varornas ursprung.
(55)
Mot denna bakgrund dras slutsatsen att undersökningen omfattade alla varor med ursprung i Kina eller som avsänts från Kina, och att slutsatserna av undersökningen, inklusive dumpning och skada, omfattar alla varor som har sitt ursprung i eller har avsänts från Kina.
(56)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter, hävdade berörda parter att klagomålet endast innehöll prima facie-bevisning beträffande import av solpaneler med ursprung i Kina, och inte varor som avsänts från Kina. I detta avseende bör det klargöras att klagomålet verkligen omfattade varor ”från Kina”, vilket framgår av det stämplade omslag som sökanden lämnat. Före denna sida finns det en till sida om den akt där det faktiskt står orden ”med ursprung i Kina”. Ärendet ingick dock inte i det dokument som lämnades in av klaganden, utan lades till som försättsblad av kommissionens avdelningar med användning av namnet på undersökningen snarare än en upprepning av rubriken på klagomålet. Det anses därför att klagomålet avsåg alla varor från Kina, oavsett om de hade sitt ursprung i Kina eller inte.
(57)
De kinesiska exporterande tillverkarna hävdade vidare att de exporterande tillverkarna i tredjeländer inte rimligen kan förväntas ha känt till att deras produkter också skulle kunna utgöra målgrupp för undersökningen. I detta avseende ska det noteras att åtgärderna inte gäller varor som transiteras i enlighet med artikel V i GATT-avtalet. Exporterande tillverkare som inte har någon verksamhet i Kina berörs därför inte av åtgärderna. Dessutom var det ingen exporterande tillverkare i tredjeländer som gav sig till känna och tog upp frågan att de produkter de exporterar skulle omfattas av antidumpningstullen.
(58)
Samma exporterande tillverkare hävdade att de exporterande tillverkarna i tredjeländer inte hade ombetts att ge sig till känna och inte hade fått chansen att visa att deras produkter inte dumpas. Institutionerna anser att de exporterande tillverkare som inte har någon verksamhet i Kina inte berörs av åtgärderna, eftersom deras produkter, om de skulle ha avsänts från Kina, skulle ha varit i transit. Övriga exporterande tillverkare underrättades i tillkännagivandet om inledande om att deras verksamhet omfattas av undersökningen.
(59)
De kinesiska myndigheterna hävdade att artikel 1.3 i grundförordningen visserligen tillåter att man avviker från principen att exportlandet är ursprungsland, men denna artikel kan inte användas i detta fall. Till stöd för detta påstående hävdar de att det inte har gjorts någon fullständig analys av huruvida exportlandet kanske är ett mellanliggande land. Institutionerna håller inte med om denna tolkning av artikel 1.3 i grundförordningen. Ingen av parterna bestrider att det finns en betydande tillverkning i Kina. Huruvida Kina är ursprungslandet för de färdiga varorna beror på flera faktorer. Analysen av dumpning, skada, orsakssamband och unionens intresse, som genomförs av institutionerna, avser den tillverkningen, oavsett om de färdiga exporterade varorna i tullhänseende har sitt ursprung i Kina eller inte. Eftersom det fanns tydliga indikationer på att inte alla produkter som åtminstone delvis tillverkats i Kina skulle anses ha sitt ursprung i Kina i tullhänseende, beslöt institutionerna att det är nödvändigt att även täcka in produkter för vilka Kina bara är ett mellanliggande land.
(60)
De kinesiska myndigheterna hävdade vidare att eftersom ingen kinesisk exportör har beviljats marknadsekonomisk status, finns det inte något jämförbart pris för solpaneler i Kina, och följaktligen kan inte Kina användas som ett mellanliggande land. I detta avseende ska det noteras att de tre villkoren i artikel 1.3 i grundförordningen endast ges som exempel och att samtliga villkor kanske inte är relevanta i samtliga fall. Eftersom ingen kinesisk exportör har beviljats marknadsekonomisk status, fick man i detta ärende fastställa det jämförbara priset i det jämförbara landet - och detta jämförbara pris är detsamma oberoende av om Kina anses som ursprungsland eller mellanliggande land. Frågan om huruvida det finns något jämförbart pris ”i det landet” är därför irrelevant, eftersom det jämförbara priset i detta fall inte har fastställts ”i det landet”, utan i det jämförbara landet.
2.5. Solladdare
(61)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter hävdade berörda parter att definitionen av ”solladdare som består av mindre än sex celler” är alltför snäv, och att den bör utvidgas till att omfatta produkter med liknande funktion som inte omfattas av denna definition, t.ex. produkter med liknande storlek som innehåller ett större antal mindre celler.
(62)
Berörda parter hävdade dessutom att definitionen av ”solcellsprodukter av kristallint kisel som permanent har integrerats i elektriska produkter” är alltför snäv, eftersom det bara är den färdiga elektriska produkten som är utesluten, medan solenergikomponenter för integrering i elektriska produkter inte nödvändigtvis är uteslutna.
(63)
En analys av ovanstående argument visade i själva verket att det är lämpligare att till uteslutandet av sådana produkter lägga till ett kriterium på grundval av en teknisk standard. Det fastställdes särskilt att definitionerna av följande standard bättre definierar de produkter som ska undantas från tillämpningsområdet för åtgärderna: Internationell standard IEC 61730-1, tillämpningsklasser, klass C: Begränsad spänning, begränsade energitillämpningar (s. 13) (9).
(64)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter, inkom det synpunkter på uteslutandet från tillämpningsområdet baserad på den internationella standard som nämns ovan. Det hävdades att i stället för en hänvisning till standarden, skulle det vara lämpligare att definiera uteslutandet utifrån utgående spänning och uteffekt såsom ”moduler eller paneler med en utgående spänning som inte överstiger 50 V likspänning och en uteffekt på högst 50 W som endast är avsedda att användas direkt som batteriladdare i system med samma spänning och effekt”. Detta påstående kunde godtas och uteslutandet från tillämpningsområdet fastställs slutligen enligt denna definition.
2.6. Takintegrerade solcellsmoduler
(65)
En berörd part hävdade att takintegrerade solcellsmoduler borde uteslutas från produktdefinitionen i denna undersökning, eftersom de inte enbart fungerar som solcellsmoduler utan även har samma funktion som taktegel eller skifferplattor. I det avseendet är de inte direkt utbytbara med en standardmodul.
(66)
Undersökningen har emellertid visat att både standardmoduler och takintegrerade moduler måste uppfylla samma elektriska standarder. Takintegrerade solcellsmoduler kan dessutom inte ersättas med enbart standardmoduler, men däremot kan de ersättas av en standardmodul och taktegel eller skifferplattor. Dessa produkters grundläggande tekniska egenskap är därmed densamma, nämligen att producera elektricitet från solljus. Den tilläggsfunktion de har (dvs. att fungera som takmaterial) anses inte vara väsentlig och är inte ett skäl till att utesluta takintegrerade solcellsmoduler från produktdefinitionen.
(67)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter gjorde samma berörda part gällande att det faktum att takintegrerade solcellsmoduler och standardmoduler inte är sinsemellan utbytbara är ett tecken på att takintegrerade solcellsmoduler inte borde omfattas av åtgärderna. Parten hänvisade till målet som gällde skodon (10), och nämner särskilt avancerade sportskor. Det fanns dock många orsaker till att avancerade sportskor uteslöts från produktdefinitionen, och det att två produkter inte är sinsemellan utbytbara ansågs i sig inte utgöra en tillräcklig grund i Brosmann-målet (11), i vilket tribunalen slog fast att så olika produkter som skor för stadsbruk och vandringsskor kan anses vara en berörd produkt i samma antidumpningsundersökning trots sina olikheter.
(68)
Samma berörda part menade dessutom att det faktum att takintegrerade solcellsmoduler inte tillverkas i EU och att den berörda parten innehar immateriella rättigheter skulle utgöra en bekräftelse på att sådana solcellsmoduler är innovativa och skiljer sig från andra produkter. I skodonsmålet som den berörda parten hänvisade till konstaterade dock tribunalen att det ”att denna typ av skor inte tillverkas i gemenskapen och att det inte finns något patent för dem, är inte avgörande.” (12) I det målet ansågs alltså skor med patenterad teknologi ingå i den berörda produkten.
(69)
Den berörda parten hävdade vidare att takintegrerade solcellsmoduler bör uteslutas från definitionen av den berörda produkten eftersom de är betydligt dyrare än standardmoduler. Också i skodonsmålet uteslöts avancerade sportskor över ett visst pris från definitionen av den berörda produkten. Här konstateras att en takintegrerad solcellsmodul inte enbart fungerar som solcellsmoduler utan även har samma funktion som taktegel eller skifferplattor (se skäl 66). En direkt jämförelse av priserna är därför inte meningsfull, eftersom den extra funktionen naturligt leder till att priset blir högre.
(70)
Den berörda parten bemötte detta argument med att ett sådant resonemang skulle göra det omöjligt att någonsin hänvisa till prisskillnader som ytterligare en indikator som motiverar uteslutning från produktdefinitionen. Men en sådan tolkning är alltför långtgående. I föregående skäl sägs endast att priset i just det här fallet, där takintegrerade moduler har samma funktion som både den berörda produkten och en annan produkt (i detta fall taktegel eller skifferplattor), naturligtvis inte är av betydelse. Detta betyder självklart inte att man i något annat fall inte skulle kunna använda prisskillnader som indikator för att fastställa om en produkt bör uteslutas från definitionen av den berörda produkten.
(71)
Slutligen hävdade den berörda parten att dess leverantör av takintegrerade solcellsmoduler bör ges tillgång till åtagandet om minimipriser. Det har dock visat sig att den kinesiska exportören inte samarbetat i undersökningen, och som icke-samarbetsvillig part är exportören inte berättigad att delta i åtagandet. Denna begäran kan därför inte godtas.
3. Slutsats
(72)
Sammanfattningsvis omfattar den slutgiltiga produktdefinitionen alltså solcellsmoduler eller solcellspaneler av kristallint kisel samt celler av den typ som används i solcellsmoduler eller solcellspaneler av kristallint kisel, med ursprung i eller avsända från Folkrepubliken Kina, om de inte transiteras i den mening som avses i artikel V i Gatt. Cellernas tjocklek är högst 400 mikrometer. Produkten klassificeras för närvarande enligt KN-numren 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 och ex 8541 40 90.
(73)
Följande produkttyper är uteslutna från definitionen av den berörda produkten:
-
Bärbara solladdare som består av mindre än sex celler och som laddar batterier eller tillhandahåller elektricitet till apparater.
-
Solcellstunnfilmsprodukter.
-
Solcellsprodukter av kristallint kisel som permanent har integrerats i elektriska produkter som inte används för energiproduktion men som använder den elektricitet som produceras av de integrerade solcellerna av kristallint kisel.
-
Moduler eller paneler med en utgående spänning som inte överstiger 50 V likspänning och en uteffekt på högst 50 W som endast är avsedda att användas direkt som batteriladdare i system med samma spänning och effekt.
(74)
Efter uteslutandet av plattor, har analysen reviderats genom att man uteslutit uppgifterna och analysen rörande plattorna, om inte annat anges. Eftersom plattorna endast utgjorde en liten del av importen av den berörda produkten till unionen (omkring 2 % räknat i värde) under undersökningsperioden, kan uteslutandet av plattorna anses ha en försumbar eller obefintlig inverkan på undersökningsresultaten. Alla synpunkter från de berörda parterna har beaktats, men alla eventuella hänvisningar till plattor har uteslutits. Till följd av detta är alla referenser och tillhörande uppgifter om plattor som anges i skälen i förordningen om preliminär tull inte längre tillämpliga, även när de relevanta skälen bekräftas genom den här förordningen.
(75)
De preliminära slutsatserna, som ändrats såsom anges i skälen 26-74 ovan, bekräftas därför slutgiltigt. För detta förfarande och i enlighet med gällande praxis görs därför bedömningen att alla typer av den berörda produkten bör betraktas som en och samma produkt.
C. DUMPNING
1. Kina
1.1. Marknadsekonomisk status
(76)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter hävdade berörda parter att bedömningen av marknadsekonomisk status gjordes för sent, dvs. efter den tremånadersperiod som fastställs i artikel 2.7 c i grundförordningen, och att undersökningen därför borde avslutas utan dröjsmål.
(77)
I detta hänseende ansåg dessa parter att den ändring av grundförordningen (13) som uppges förlänga tidsfristen för fastställande av marknadsekonomisk status till åtta månader trädde i kraft först efter utgången av den tidigare gällande tidsfristen på tre månader. Ändringen skulle bara tillämpas på framtida undersökningar och pågående undersökningar där tidsfristen för fastställandet av marknadsekonomisk status ännu inte hade löpt ut vid denna tidpunkt.
(78)
Det anges tydligt i artikel 2 i den ändrade grundförordningen att ”den här förordningen ska tillämpas på alla nya och pågående undersökningar från och med den 15 december 2012”. Det finns inte någon hänvisning i den här artikeln, eller inte ens i förordningen som helhet, till den begränsning, ”i de fall som tidsfristen för fastställande av marknadsekonomisk status ännu inte hade löpt ut”, såsom de berörda parterna hävdar. Detta argument kan därför inte godtas.
(79)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter upprepade flera berörda parter sina invändningar om att fastställandet av marknadsekonomisk status inte gjordes i tid, men utan att ifrågasätta det faktum att den ändring av grundförordningen som avses i skäl 78 ovan gäller ”alla pågående undersökningar”, vilket innefattar den aktuella undersökningen. Den slutgiltiga slutsatsen dras därför att fastställandet av marknadsekonomisk status inte gjordes för sent.
(80)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter hävdade en exportör att marknadsekonomisk status inte borde ha avslagits på grund av att tre företag som hade upphört med verksamheten under 2011 inte hade en enda tydlig uppsättning räkenskaper. Exportören undrade särskilt enligt vilken redovisningsstandard som ett företag som lagt ned sin verksamhet ändå bör utarbeta sådana räkenskaper.
(81)
I detta avseende ska det noteras att redovisningsstandarderna inte anger vilka företag som ska utarbeta finansiella rapporter, utan standarderna fastställer hur rapporterna måste utarbetas. När det gäller Kina är det redovisningsstandard för affärsföretag: I artikel 4 i den grundläggande standarden anges det att ”ett företag ska utarbeta finansiella rapporter”. Detta är en tvingande skyldighet, och det finns inget undantag för företag som har upphört med sin verksamhet.
(82)
Även om dessa företag hade upphört med sin verksamhet, hade de fortfarande tillgångar (däribland mark, byggnader, maskiner och lager) och skulder och existerade faktiskt som rättssubjekt åtminstone fram till i början av 2013. Kommissionen anser därför att dessa företag var skyldiga att offentliggöra sina räkenskaper för 2011, och att avsaknaden av dessa räkenskaper utgör en överträdelse av det andra kriteriet.
(83)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter, hävdade vissa exportörer också att de förmåner som erhålls från systemet med förmånsbehandling i skattehänseende och bidrag inte utgör en betydande andel av deras omsättning, vilket påstods ha bekräftats i den parallella antisubventionsundersökningen.
(84)
Det erinras härvidlag om att denna invändning redan behandlats i skäl 65 i förordningen om preliminär tull. Det betonades att särskilt på grund av denna förmåns karaktär, är den absoluta förmån som erhölls under undersökningsperioden irrelevant för bedömningen av om snedvridningen är ”betydande”. Denna invändning avvisas därför.
(85)
Eftersom det inte har inkommit några andra synpunkter rörande marknadsekonomisk status, bekräftas slutsatserna i skälen 50-69 i förordningen om preliminär tull.
1.2. Individuell undersökning
(86)
Såsom anges i skäl 70 i förordningen om preliminär tull ansökte 18 samarbetsvilliga exporterande tillverkare eller grupper av exporterande tillverkare som inte ingick i urvalet om individuell undersökning enligt artikel 17.3 i grundförordningen. I det aktuella fallet bestod urvalet redan av sju företagsgrupper, som vanligtvis består av ett antal exporterande tillverkare, närstående handlare och närstående importörer i unionen och i tredjeländer. En individuell undersökning av ytterligare 18 (grupper av) exporterande tillverkare, utöver de sju grupper av exporterande tillverkare som ingick i urvalet, skulle bli orimligt betungande och förhindra att undersökningen kan avslutas i god tid.
(87)
Eftersom det inte har inkommit några andra synpunkter rörande individuell undersökning, bekräftas alla slutsatser i skälen 70-71 i förordningen om preliminär tull.
1.3. Jämförbart land
(88)
Berörda parter anmärkte att Indien inte är ett lämpligt jämförbart land beroende på bestämmelserna om lokalt innehåll för projekten i ”Jawaharlal Nehru National Solar Mission” (nedan kallade JNNSM). En part gjorde gällande att det krävs ett lokalt innehåll på 75 %, medan en annan part gjorde gällande att indiska tillverkare kan ta ut högre priser för moduler som till 100 % är inhemskt tillverkade. De hävdade dessutom att sådana krav leder till betydande prisökningar på lokala produkter. Till stöd för detta påstående överlämnades en indisk pressartikel (14). Denna artikel publicerades nästan ett år efter utgången av undersökningsperioden, och några bevis för dess inverkan under undersökningsperioden har inte lämnats.
(89)
Samma pressartikel rapporterade emellertid att den indiska solenergiindustrin står inför ”hård konkurrens från västerländska och kinesiska tillverkare”. Detta stöds av den stadiga ökningen av importen till Indien, såsom anges i skäl 92 nedan. Krav på lokalt innehåll kan visserligen ha en viss inverkan på den indiska hemmamarknaden, men den tydliga slutsatsen kan ändå dras att den indiska marknaden är en konkurrensutsatt marknad, där ett stort antal indiska och utländska företag konkurrerar med varandra.
(90)
Enligt uppgifter som offentliggjorts av Gemensamma forskningscentret (nedan kallat GFC) (15), kommer de flesta JNNSM-projekt att offentliggöras på Internet från och med 2015. Målet för de solcellssystem som är avsedda för nätanslutning inom ramen för 2012 års JNNSM-projekt var förvisso endast 50 MW jämfört med den totala kapaciteten för nätanslutning i Indien vilken var mer än 1 GW redan i juni 2012. Detta visar att under undersökningsperioden stod JNNSM-projekten för mindre än 5 % av det totala antalet solenergianläggningar i Indien. Inverkan av JNNSM-projekten och dess krav på lokalt innehåll, i den mån de redan fanns under undersökningsperioden, vilket de berörda parterna inte kunnat visa, var i bästa fall mycket begränsad. Merparten av anläggningarna under undersökningsperioden låg i delstaten Gujarat (cirka 65 %) och understöddes av statlig stödpolitik.
(91)
Berörda parter hävdade att det stämmer att den indiska marknaden under undersökningsperioden skyddades från import från olika källor, inbegripet från Kina, eftersom inledandet av en antidumpningsundersökning hade funnits med i bilden sedan i början av 2012. Indien inledde förvisso en antidumpningsundersökning beträffande import av solceller och solcellsmoduler från Kina, Malaysia, Taiwan och Förenta staterna den 23 november 2012, dvs. bara fem månader efter utgången av undersökningsperioden.
(92)
Påståendet stöds emellertid inte av utvecklingen av importen av solceller och solcellsmoduler såsom den rapporteras i den indiska handelsstatistiken (16):
Värden i miljoner US-dollar
April 2010 - Mars 2011
April 2011 - Mars 2012
April 2012 - Mars 2013
Kina
77,33
577,24
371,72
Index
100
746
481
Total
252,63
1 348,48
827,07
Index
100
534
327
(93)
Tabellen ovan visar att importen av solceller och solcellsmoduler ökade drastiskt, med mer än 600 % för Kina och med mer än 400 % överlag mellan 2010-2011 och 2011-2012. Därefter minskade importvärdena något, men det gjorde även priserna på solceller och solcellsmoduler. Minskningen av importvärdena mellan 2011-2012 respektive 2012-2013 ligger i linje med den prissänkning som rapporterades av specialiserade konsulter såsom pvXchange för samma period, vilket ledde till slutsatsen att importvolymerna låg kvar på en relativt stabil nivå mellan 2011-2012 och 2012-2013. Därför dras slutsatsen att den indiska marknaden i själva verket inte var skyddad under undersökningsperioden från import från ett antal olika källor, inbegripet Kina.
(94)
Efter det slutliga meddelande av uppgifter hävdade de kinesiska myndigheterna att Förenta staterna den 6 februari 2013 begärde samråd med Indien enligt WTO-överenskommelsen om regler och förfaranden för tvistelösning rörande kraven på lokalt innehåll i JNNSM. Effekten av dessa regler om lokalt innehåll, i kombination med den antidumpningsundersökningen som nämns i skäl 91 ovan, påstods ha lett till en minskning på 38 %, räknat i värde mellan april 2012 och mars 2013 jämfört med föregående år, i motsats till ökningen under tidigare år.
(95)
I detta avseende ska det noteras att det minskade värdet beror på de lägre priserna snarare än på importvolymerna. Efter det slutliga meddelandet av uppgifter lämnade en berörd part uppgifter om utvecklingen av importen av solceller och solcellsmoduler på den indiska marknaden när det gäller volym mellan 2010 och mars 2013. Dessa uppgifter visar en stadig ökning av importen av solcellsmoduler och celler till den indiska marknaden i termer av volym. Det dras därför slutsatsen att den indiska marknaden inte var skyddad på grund av en kommande antidumpningsundersökning, och den påstådda, men inte bevisade, och i vart fall mycket blygsamma effekten av kraven på lokalt innehåll inom ramen för JNNSM (se skäl 90), hindrade inte en stadig ökning av importen räknad i volym.
(96)
Dessutom påpekas det att perioden april 2012 - mars 2013 som visar de påstådda effekterna av JNNSM på importen till Indien är främst efter undersökningsperioden. De eventuella verkningarna av denna påstådda minskning under undersökningsperioden kan därför bara vara obetydliga.
(97)
En berörd part hävdade att Tata Power Solar (nedan kallad Tata) endast nyligen kommit in på marknaden och därför inte är någon lämplig tillverkare i det jämförbara landet. I detta hänseende bör det noteras att företaget, som tidigare hette Tata BP Solar, tillverkar solcellsmoduler sedan 1989 och kan därför inte anses ha kommit in på marknaden nyligen. Enligt uppgifter som lämnats av en annan berörd part, kom Tata in på marknaden betydligt tidigare än de fem största kinesiska exportörerna som ingick i urvalet.
(98)
En berörd part gjorde gällande att Taiwan skulle vara lämpligare som jämförbart land än Indien, eftersom storleken på de taiwanesiska företagen är mer jämförbar med storleken på de kinesiska exportörerna, och det finns också samarbete med tillverkare i Taiwan. Andra berörda parter ifrågasatte också om Indien var ett rimligt jämförbart land, på grund av den jämförelsevis ringa storleken på Tata, men de föreslog inte något lämpligare alternativ.
(99)
Det fanns förvisso samarbetsvilliga taiwanesiska företag. Ett företag samarbetade till fullo, medan ett annat företag bara samarbetade till en del. Det enda helt samarbetsvilliga taiwanesiska företaget är emellertid mindre än Tata, särskilt när det gäller försäljning och tillverkning av moduler som utgör cirka 90 % av försäljningen av den berörda produkten. När det gäller moduler säljer Tata betydligt mer än det taiwanesiska företaget som bara har en obetydlig sådan försäljning (se skäl 76 i förordningen om preliminär tull). Efter det slutliga meddelandet av uppgifter frågade en exportör huruvida det taiwanesiska företaget som till en del samarbetade hade ombetts att tillhandahålla de saknade uppgifterna. I detta sammanhang hänvisas det till skäl 76 i förordningen om preliminär tull, där det förtydligas att Taiwan inte kunde användas som jämförbart land eftersom de samarbetsvilliga taiwanesiska företagen i stort sett enbart tillverkade celler, medan den kinesiska exporten huvudsakligen består av moduler. Detta gäller även för den delvis samarbetsvilliga taiwanesiska tillverkaren. Eftersom denna tillverkare redan betraktades som olämplig av denna orsak, ansågs det inte lämpligt att begära ytterligare information från detta företag.
(100)
Samma berörda part hävdade att även om det nästan inte fanns någon försäljning alls av moduler diskvalificerade detta inte Taiwan som jämförbart land, eftersom bearbetningskostnaderna för att omvandla celler till moduler kan fastställas utan större svårigheter. Detta påstående stöds emellertid inte av fakta i undersökningen. Att tillverka en modul av celler kräver flera produktionsled, under vilka en betydande del av modulens mervärde skapas. Såsom anges i skäl 137 i förordningen om preliminär tull, var under undersökningsperioden den genomsnittliga prisskillnaden mellan solceller och solcellsmoduler 555,92 EUR eller 54 %, medan den genomsnittliga skillnaden när det gäller kostnader uppgick till 377,99 EUR eller 34 %. Detta skulle innebära att större delen av ett möjligt taiwanesiskt normalvärde för moduler skulle behöva grundas på justeringar för bearbetningskostnader, vilket inte kan anses rimligare än ett land där normalvärdet kan grundas på de inhemska försäljningspriserna för större delen av den berörda produkten. Det anses därför att Indien har valts ut som jämförbart land på ett rimligt sätt, med hänsyn till tillgängliga och tillförlitliga uppgifter.
(101)
En annan berörd part hävdade att ingen motivering gavs till varför inte Förenta staterna ansågs som ett lämpligt jämförbart land. I detta avseende hänvisas det till skäl 74 i förordningen om provisorisk tull där det tydligt står ”att Förenta staterna inte skulle vara ett lämpligt jämförbart land, främst på grund av att den amerikanska marknaden skyddades från kinesisk import under delar av undersökningsperioden genom antidumpnings- och antisubventionsåtgärder.” Eftersom inga synpunkter hade kommit in när det gäller skyddet av den amerikanska marknaden som sådant, förblir slutsatsen i detta hänseende oförändrad.
(102)
Berörda parter hävdade att resultatet av beräkningen av dumpning är snedvridet beroende på skillnader i stordriftsfördelar mellan de kinesiska tillverkarna och den indiska tillverkaren. Det kontrollerades därför huruvida en korrelation mellan ett företags produktionsvolym och dess dumpningsmarginal faktiskt föreligger.
(103)
Av de sju företagsgrupper som ingick i urvalet, fanns det två medelstora koncerner (Jinzhou Yangguang och Delsolar) och fem stora koncerner (JingAo, LDK, Suntech, Trina och Yingli). Av de medelstora företagen, har Jinzhou Yangguang den lägsta marginalen, medan Delsolar har den högsta. De fem större företagen återfinns mittemellan. Detta visar tydligt att det inte finns något samband mellan stordriftsfördelar och dumpningsmarginaler. Det kan därför inte anses att beräkningen av dumpningen är snedvriden beroende på skillnader i stordriftsfördelar mellan de kinesiska tillverkarna och den indiska tillverkaren.
(104)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter, hävdade berörda parter att avsaknaden av samband mellan stordriftsfördelar och dumpningsmarginaler inte visar att det inte finns någon inverkan av stordriftsfördelar och jämförbarheten mellan priser. I en situation där dumpningsmarginalen grundas på ett identiskt normalvärde för alla exportörer som i det aktuella fallet, drivs dumpningsmarginalen främst av exportpriserna. Avsaknad av samband mellan stordriftsfördelar och dumpningsmarginalen tyder därför också på frånvaro av samband mellan stordriftsfördelar och försäljningspriser. Slutsatsen kan därför dras att skillnader i stordriftsfördelar inte påverkar jämförbarheten mellan priser i det aktuella fallet.
(105)
En berörd part hävdade att tillverkaren i det jämförbara landet hade extremt höga inhemska försäljningspriser som påstods vara väsentligt högre än unionsindustrins försäljningspriser, eftersom dumpningsmarginalen betydligt överstiger prisunderskridandemarginalen. Detta påstående grundades på en jämförelse mellan indiska normalvärden och unionsindustrins försäljningspriser. Jämförelsen är emellertid bristfällig, eftersom det indiska normalvärdet bara baserades på den lönsamma försäljningen. Särskilt i en situation där unionsindustrin går med förlust är det inte förvånande att lönsamma priser i Indien överskrider det genomsnittliga unionspriset. Det faktum att det indiska normalvärdet överskrider unionsindustrins genomsnittliga priser visar inte att valet av Indien som jämförbart land är orimligt.
(106)
En berörd part hävdade att Tatas priser är snedvridna, eftersom företaget är närstående Tata Power som är ett kraftbolag. Detta påstås göra det möjligt för Tata att ta ut högre priser i de områden som betjänas av Tata Power. Det lämnades dock ingen stödjande bevisning, och någon kvantifiering av denna påstådda verkan tillhandahölls inte heller. Denna invändning kunde därför inte godtas.
(107)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter invände en exportör att Tata är ett icke-konkurrenskraftigt företag med höga produktionskostnader och försäljningspriser, vilket påstods vara anledningen till att BP Solar drog sig ur det gemensamma företaget i december 2011. Till stöd för detta citerades en pressartikel, där det står att ”BP:s utträde ur solenergiindustrin efter fyra decennier visar hur konkurrensutsatt och överbefolkad solenergimarknaden har blivit.” Artikeln pekade emellertid inte ut Tata som icke-konkurrenskraftigt företag, utan den tar upp situationen på marknaden för solpaneler i allmänhet och skriver att ”knivskarp konkurrens präglar denna industri”, och att ”många företag världen över har lagt ner sina fabriker, friställt hundratals arbetare och ansökt om konkurs”. Denna pressartikel kan därför inte påvisa att Tata är ett icke-konkurrenskraftigt företag med höga produktionskostnader och försäljningspriser.
(108)
Efter meddelandet av uppgifter hävdade en exportör att Tata inte inbegreps i den indiska inhemska industrin i den pågående indiska antidumpningsundersökning (se skäl 91 ovan) på grund av sin omfattande import av celler. Det bekräftas visserligen att Tata inte är en del av den indiska inhemska industrin i den pågående indiska antidumpningsundersökningen, men det betyder inte automatiskt att Tata inte är en lämplig tillverkare i det jämförbara landet. Normalvärdet grundades enbart på celler och moduler som tillverkades av Tata i Indien, och inte på importerade varor. Det faktum att importerade komponenter användes i tillverkningen av vissa produkter innebär inte att det resulterande normalvärdet inte är representativt för Indien, i synnerhet som det främst grundas på försäljningspriser och inte på kostnader.
(109)
De kinesiska myndigheterna hävdade att Tatas försäljning av moduler enligt uppgift bara utgör 0,3 % av den kinesiska exporten till EU och kan därför inte anses vara representativ, och man hänvisade till domstolens Detlef Nölle (17)-dom. I det målet ansåg domstolen att när den totala tillverkningen i ett land endast är 1,25 % av exportvolymen till EU är detta ett tecken på att marknaden i fråga inte är särskilt representativ. I det aktuella fallet jämförde inte de kinesiska myndigheterna den totala tillverkningen i Indien med den totala kinesiska exporten, utan endast tillverkningen hos ett indiskt företag med den totala exporten från alla kinesiska exportörer. Denna jämförelse är emellertid bristfällig, eftersom man på en konkurrensutsatt marknad med många aktörer inte kan förlita sig på bara kvantiteterna för en tillverkare för att få en uppfattning om representativiteten för marknaden som helhet. Det är för övrigt inte heller den jämförelse som gjordes Detlef Nölle-målet, där landets totala tillverkning jämfördes med den totala exporten. Enligt uppgifter från den kinesiska handelskammaren förväntades tillverkningen i Indien överstiga 2 GW före utgången av 2012, dvs. strax efter undersökningsperiodens slut. En sådan tillverkning skulle motsvara 14 % av den kinesiska exporten till EU, dvs. klart över det indikativa tröskelvärdet på 5 % som nämns i Detlef Nölle-domen.
(110)
Efter meddelandet av uppgifter hänvisade en berörd part till det faktum att Tata saknar integration i tidigare led och måste förvärva plattor från tredje parter. Denna brist på vertikal integration i tidigare led leder till kostnadsökningar jämfört med vertikalt integrerade kinesiska tillverkare. Detta påstående kunde emellertid inte styrkas. Framför allt skulle Tatas totala kostnad endast vara högre om deras inköpspris på plattor skulle överstiga tillverkningskostnaden för en platta, vilket är osäkert eftersom många företag inom solenergiverksamhet har gått med förlust under undersökningsperioden. Även stora vertikalt integrerade kinesiska tillverkare köpte ofta betydande mängder plattor från oberoende leverantörer, vilket stöder slutsatsen att bristen på vertikal integration i plattor inte nödvändigtvis leder till högre kostnader för moduler och celler.
(111)
En berörd part hävdade att det jämförbara landet inte är konkurrenskraftigt. Detta påstående stöds av det faktum att tillverkningen av solceller i Indien 2013 är den minsta på fem år. Den rapport som den berörda parten citerade visade emellertid att den indiska celltillverkningen under undersökningsperioden fortfarande låg på en hög nivå nära den absoluta toppen. Den stora minskningen av tillverkningen ägde rum efter undersökningsperioden, och fick därigenom ingen effekt på resultaten av undersökningen.
(112)
Ett annat argument som lagts fram till stöd för påståendet att det jämförbara landet är inte är konkurrenskraftigt är den antidumpningsundersökning som nämns i skäl 91 ovan. Institutionerna konstaterar att nämnda undersökning fortfarande pågår, och att det därför inte går att dra några slutsatser av den. Antidumpningsundersökningar är i allmänhet inte ett tecken på bristande konkurrenskraft, utan ett tecken på att den inhemska industrin anser sig utsatt för illojala handelsmetoder från konkurrenter i tredjeländer.
(113)
På det hela taget anser kommissionen att valet av Indien som jämförbart land inte är oskäligt.
(114)
Eftersom det inte har inkommit några andra synpunkter rörande jämförbart land, bekräftas alla slutsatser i skälen 72-77 i förordningen om preliminär tull.
1.4. Normalvärde
(115)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter framförde en berörd part att de indiska företagen främst sålde moduler som inte är avsedda för nätanslutning, som har högre priser och kostnader än de moduler för nätanslutning som såldes av de kinesiska tillverkarna. Det hävdades vidare att moduler som inte är avsedda för nätanslutning vanligtvis har en lägre energieffekt än moduler för nätanslutning.
(116)
I detta hänseende ska det noteras att olika normalvärden fastställdes för ”normalstora” moduler med fler än 36 celler som vanligtvis är avsedda för nätanslutning och mindre moduler med högst 36 celler som vanligtvis inte är avsedda för nätanslutning. Det anses därför att ett lämpligt normalvärde ska fastställas för alla produkttyper, inklusive moduler som inte avsedda för nätanslutning och moduler som är avsedda för nätanslutning.
(117)
En annan berörd part uppgav att Tata också är aktiv som projektansvarig, och detta företags försäljning är därför inte jämförbar med försäljning av moduler som bara kommer från kinesiska exporterande tillverkare. I detta hänseende ska det noteras att jämförelsen mellan priserna på de indiska inhemska priserna och de kinesiska exportpriserna uteslutande gällde försäljning av moduler. Försäljningen av färdiga projekt eller integrerade lösningar användes däremot inte för att fastställa normalvärdet, eftersom de inte ansågs jämförbara.
(118)
Eftersom det inte har inkommit några andra synpunkter rörande normalvärdet, bekräftas alla slutsatser i skälen 78-86 i förordningen om preliminär tull.
1.5. Exportpris
(119)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter lämnade några av de exportörer som ingick i stickprovet synpunkter på vissa smärre problem beträffande det exportpris som användes för att fastställa dumpningsmarginalen. Där så var berättigat beaktades synpunkterna, vilket ledde till en mindre ändring av dumpningsmarginalen för de berörda företagen.
(120)
Eftersom det inte har inkommit några andra synpunkter rörande exportpriset, bekräftas alla slutsatser i skälen 87-89 i förordningen om preliminär tull.
1.6. Jämförelse
(121)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter lämnade några av de exportörer som ingick i urvalet synpunkter på vissa smärre problem beträffande de parametrar som användes för att jämföra exportpriserna. Där så var berättigat beaktades synpunkterna, vilket ledde till en mindre ändring av dumpningsmarginalen för de berörda företagen.
(122)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter upptäcktes ett skrivfel som ledde till en felaktig justering av normalvärdet för inrikes frakt. Detta fel har korrigerats och det ledde till en smärre minskning av dumpningsmarginalerna.
(123)
Efter meddelandet av uppgifter hävdade en berörd part att en justering för handelsled kan vara motiverad, eftersom parten inte säljer direkt till installatörer, utan till återförsäljare och distributörer. Parten begärde detaljerade uppgifter om försäljningskanalerna hos tillverkaren i det jämförbara landet, men dessa konfidentiella uppgifter kunde inte lämnas ut. Som ett alternativ, var kundbasen hos tillverkaren i det jämförbara landet indelad i olika kategorier enligt försäljningsvolym, vilket visade att en justering för olikheter i handelsled inte var befogad.
(124)
Som svar på denna analys, tillstod den berörda parten att en skillnad i försäljningskvantiteter skulle leda till skillnader i pris, men vidhöll sitt argument om att företaget tar ut högre priser av installatörer än av distributörer/detaljhandlare även om installatören skulle köpa en liknande kvantitet som distributören/återförsäljaren. Detta påstående var dock inte underbyggt och kunde därför inte beaktas.
(125)
Eftersom det inte har inkommit några andra synpunkter rörande exportpriset, bekräftas alla slutsatser i skälen 90-92 i förordningen om preliminär tull.
1.7. Dumpningsmarginaler
(126)
En exporterande tillverkare som ingick i urvalet begärde full öppenhet i beräkningarna av dumpningen och hävdade att det annars inte skulle gå att yttra sig om riktigheten i det beslutet. Eftersom detta företag inte beviljades marknadsekonomisk status, fastställdes normalvärdet på grundval av uppgifter från Indien som jämförbart land. Eftersom endast en tillverkare i det jämförbara landet till fullo samarbetade i undersökningen, kan uppgifter från det jämförbara landet inte meddelas på nivån för produkttypen eftersom uppgifterna är konfidentiella. Denna invändning måste därför avvisas.
(127)
För företagen i urvalet jämfördes det vägda genomsnittliga normalvärdet för varje typ av den likadana produkten som fastställdes för det jämförbara landet med det vägda genomsnittliga exportpriset för den motsvarande berörda produkttypen, i enlighet med artikel 2.11 och 2.12 i grundförordningen.
(128)
Den vägda genomsnittliga dumpningsmarginalen för de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna som inte ingick i urvalet beräknades i enlighet med bestämmelserna i artikel 9.6 i grundförordningen. Denna marginal fastställdes på grundval av de marginaler som fastställts för de exporterande tillverkarna i urvalet.
(129)
På grundval av detta fastställdes dumpningsmarginalen för de samarbetsvilliga företag som inte ingick i urvalet till 88,1 %.
(130)
När det gäller övriga exporterande tillverkare i Kina fastställdes dumpningsmarginalerna på grundval av tillgängliga uppgifter i enlighet med artikel 18 i grundförordningen. För detta ändamål fastställdes först graden av samarbetsvilja genom att man jämförde den exportvolym till unionen som rapporterats av de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna med den kinesiska exportvolymen, såsom fastställs i skäl 167.
(131)
Eftersom de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna stod för mer än 80 % av den totala kinesiska exporten till unionen får samarbetsviljan anses vara hög. Eftersom det inte fanns någon anledning att tro att någon exporterande tillverkare avsiktligt avstod från att samarbeta, fastställdes den övriga dumpningsmarginalen till den nivå som gällde för det företag i urvalet som hade den högsta dumpningsmarginalen. Detta ansågs vara lämpligt eftersom det inte fanns något som tydde på att de icke-samarbetsvilliga företagen bedrev dumpning på en lägre nivå, och för att säkerställa effektiviteten av en eventuell åtgärd.
(132)
Mot denna bakgrund är de slutgiltiga dumpningsmarginalerna, uttryckta som andel av cif-priset vid unionens gräns, före tull, följande:
Företag
Dumpningsmarginal
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd
Trina Solar (Changzhou) Science &Technology Co., Ltd
Changzhou Youze Technology Co., Ltd
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
90,3 %
Delsolar (Wujiang) Ltd
111,5 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd
91,9 %
Jinko Solar Co. Ltd
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd;
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd.
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd.
97,5 %
Jinzhou Yangguang Energy Co. Ltd
Jinzhou Huachang Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Jinmao Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Rixin Silicon Materials Co. Ltd
Jinzhou Youhua Silicon Materials Co. Ltd
53,8 %
Wuxi Suntech Power Co. Ltd
Suntech Power Co. Ltd
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd;
Luoyang Suntech Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd
Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd
73,2 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
93,3 %
Andra samarbetsvilliga företag (bilaga I, bilaga II)
88,1 %
Övriga företag
111,5 %
D. SKADA
1. Definition av unionsindustrin och unionstillverkningen
(133)
Den likadana produkten tillverkades av ca 215 tillverkare i unionen. Institutionerna har kontrollerat de berörda parternas påståenden att antalet skulle vara högre. Kontrollen visade att de ytterligare tillverkare som påstods finnas i själva verket till största delen var exporterande tillverkare, närstående importörer till dessa, distributörer och installatörer.
(134)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter hade flera parter invändningar mot att uppgifter som lämnats av Europressedienst, ett oberoende konsultföretag (nedan kallad konsulten) användes för att, bland annat, fastställa unionens produktion, unionens produktionskapacitet samt andra makroekonomiska skadeindikatorer rörande unionsindustrin och importuppgifterna. Dessa parter ifrågasatte att konsulten var oberoende och gjorde gällande att denne hade förbindelser med klaganden. De begärde också förtydliganden när det gäller på vilka grunder konsulten hade utsetts av kommissionen och ifrågasatte dennes sakkunskap när det gäller att samla in ekonomiska uppgifter om solcellssektorn. Härvidlag hävdades det att kommissionen borde ha baserat sina slutsatser på uppgifter från andra tillgängliga källor, särskilt kända forskningsinstitut. Slutligen hänvisade Afase till bästa praxis för inlämnande av ekonomisk bevisning och insamling av uppgifter i fall som rör tillämpningen av artiklarna 101 och 102 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) och i ärenden rörande fusioner samt ifrågasatte tillförlitligheten hos de uppgifter som lämnats in av konsulten.
(135)
När det gäller de påstådda förbindelserna mellan konsulten och klaganden, lade de berörda parterna i fråga inte fram några bevis för sådana förbindelser. I undersökningen fanns det inte heller några belägg för en förbindelse som går utöver en förbindelse av rent affärsmässig karaktär. Efter det slutliga meddelandet av uppgifter hävdade en berörd part att det fanns tecken på att den prima facie-bevisning som lagts fram av den klagande unionsindustrin i klagomålet grundas på uppgifter från samma konsult. Även om det medges att resultaten för vissa indikatorer var desamma som den bevisning som tillhandahålls i klagomålet, betyder det inte nödvändigtvis att de har fastställts på grundval av endast en källa. I detta avseende uppges i klagomålet vilka olika källor som använts.
(136)
Såsom förklaras i skäl 99 i förordningen om preliminär tull, ansåg kommissionen det lämpligt att utnyttja dessa konsulttjänster i den nuvarande undersökningen, eftersom makroekonomiska uppgifter för hela unionsmarknaden liksom importuppgifter inte fanns att tillgå från andra offentliga källor. Innan kommissionen valde Europressedienst utvärderade man de metoder som konsulten använt för att samla in de relevanta uppgifterna samt konsultens förmåga att sammanställa de nödvändiga uppgifterna separat för alla produkttyper och för hela skadeundersökningsperioden.
(137)
Under undersökningen dubbelkontrollerades dessutom där så var möjligt uppgifter från konsulten mot andra tillgängliga källor och bekräftades. I detta hänseende ska det noteras att det på marknaden finns flera forskningsföretag som specialiserat sig på att samla in statistik om solcellssektorn och de rapporterade siffrorna är nästan aldrig desamma. Detta beror på att exakta siffror är svåra för forskningsinstituten att få fram och de rapporterade indikatorerna för solcellsmarknaden kommer därför alltid att baseras på uppskattningar, oberoende av vem som tillhandahåller siffrorna. De dubbelkontroller som utfördes av kommissionen bestod därför av en jämförelse av tendenserna för de uppgifter som mottagits från konsulten med tendenserna för samma uppgifter som offentliggjorts av andra forskningsföretag, GFC och European Photovoltaic Industry Association (nedan kallad EPIA) om samma ämnesområden, i de fall sådana fanns tillgängliga. Inga betydande skillnader har konstaterats till följd av dubbelkontrollen, eftersom tendenserna för indikatorerna som omfattades av dubbelkontrollen var likartade. Preliminära undersökningsresultat grundades därför inte enbart på uppgifter från konsulten utan också på kommissionens egen analys och bedömning av dessa uppgifter. Efter det att de provisoriska åtgärderna hade införts, gjordes också ett kontrollbesök på plats hos konsulten (se skäl 9 ovan). Kommissionen utförde kontroller på plats i konsultens lokaler för att kontrollera tillförlitligheten av den metod och uppgifter som har tillhandahållits. Kontrollen på plats genomfördes som en uppföljning av kommissionens dubbelkontroll av uppgifterna och för att få en ytterligare säkerhet när det gäller tillförlitligheten och kvaliteten på uppgifterna och de tillhörande metoderna.
Kontrollbesöket på plats ansågs lämpligt mot bakgrund av principen om god förvaltning, även om dessa uppgifter inte tillhandahölls av en berörd part utan av en konsult. Till följde av detta var kommissionen än mer förvissad om tillförlitligheten hos de uppgifter som konsulten hade tillhandahållit.
(138)
En part hävdade att metoden för de dubbelkontroller som kommissionen hade använt inte förklaras i tillräcklig detalj och ansåg att de andra källorna som använts för att dubbelkontrollera uppgifterna borde lämnas ut. Denna part hävdade vidare att den metod som använts i alla händelser var ogiltig eftersom det bara var tendenserna för olika källor som jämfördes och inte absoluta värden.
(139)
När det gäller de andra källorna som användes för att dubbelkontrollera de uppgifter som lämnas av konsulten, rörde det sig om de rapporter som publicerats av GFC och EPIA inom samma områden. När det gäller jämförelsen av uppgifter med andra källor ska det påpekas att de inte bara visade en liknande tendenser utan också liknande omfattningar. Därför drogs slutsatsen att den metod som användes var lämplig och påståendena i detta avseende tillbakavisades.
(140)
När det gäller konsultens sakkunskap, ska det noteras att konsultens huvudsakliga uppgift är att samla in uppgifter med anknytning till solcellssektorn och utveckla en uppdaterad databas över företag som är verksamma på solcellsmarknaden. Dessa uppgifter publiceras i tidskrifter som är specialiserade på solceller och också av enskilda företag för vilka konsulten bedriver specialiserad forskning. Den databas som Europressedienst har utvecklat uppdateras regelbundet och publiceras på nytt. Konsulten har dessutom flera års erfarenhet inom denna sektor. Närmare bestämt är konsultens metodik att samla in, dubbelkontrollera och sammanställa information med hjälp av olika källor som finns att tillgå på marknaden. I detta syfte samlas uppgifterna in via standardiserade frågeformulär som sänds till de företag som förtecknas i databasen eller via telefon, särskilt från unionstillverkarna, eller under de specialiserade mässorna, och då särskilt från tillverkare i tredjeländer. När uppgifterna inte kan erhållas genom de ovan nämnda kanalerna kontrollerar Europressedienst de ekonomiska rapporterna från företag inom solcellssektorn eller samarbetar på frivillig basis med andra forskningsinstitut i syfte att erhålla eller dubbelkontrollera uppgifter. Det kontrollerades och bekräftades att dessa källor har använts av konsulten i den dagliga verksamheten. Mot bakgrund av ovanstående ansågs det lämpligt att använda Europressediensts tjänster i den nuvarande undersökningen och parternas påståenden i detta hänseende avvisades därför.
(141)
När det gäller bästa praxis för inlämnandet av ekonomisk bevisning från kommissionens behöriga avdelning bör följande kommentarer göras. För det första rör det sig om ett dokument som inte är bindande för kommissionen, eftersom det inte har antagits av kollegiet, utan publicerats av den behöriga avdelningen i syfte att lämna rekommendationer till parterna om hur man ska lägga fram ekonomisk bevisning. För det andra gäller bästa praxis inlämnandet av ekonomiska analyser och uppgifter som använts i vissa konkurrensutredningar, i enlighet med artikel 101 och 102 i EUF-fördraget, och i koncentrationsärenden. Tillämpliga regler, normer för bevis och kommissionens befogenheter i dessa konkurrensärenden kan inte jämföras med undersökningar avseende handelspolitiska skyddsåtgärder, för vilka helt andra regler tillämpas.
(142)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter ifrågasatte flera parter de metoder som användes av konsulten och hävdade att de inte uppfyllde erkända vetenskapliga normer. Såsom anges i skäl 137, bedömdes metoderna och de resulterande uppgifterna dubbelkontrollerades och verifierades. Resultatet blev att de ansågs vara i linje med andra publicerade uppgifter och att de därför var rimligt tillförlitliga. Särskilda frågor som tas upp av de berörda parterna, främst Afase, klargjordes och gjordes tillgängliga i den öppna akten i undersökningen för inspektion av berörda parter.
(143)
Den kinesiska handelskammaren hävdade att metoderna för sammanställning av uppgifter inte har förtydligats. Detta påstående avvisades, eftersom de relevanta uppgifterna återfanns i den akt som är tillgänglig för inspektion för alla berörda parter.
(144)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter upprepade flera parter sina argument rörande kommissionens val av konsult och om kvaliteten på de uppgifter som lämnats. Det hävdades att konsultens uppgifter kan beställas och köpas på ad hoc-basis, i syfte att uppfylla potentiella kunders särskilda krav och de därför kanske inte är objektiva. Dessutom bestred den kinesiska handelskammaren att de uppgifter som samlats in genom konsulten kan betraktas som ett faktiskt bevis i den mening som avses i artikel 3.2 i grundförordningen, eftersom uppgifterna i stor utsträckning har baserats på antaganden och uppskattningar. Man hävdade vidare att de uppgifter som lämnats inte var tillräckligt styrkta med bevis i ärendet och att de inte var av bekräftande, objektiv och verifierbar karaktär.
(145)
När det gäller dessa påståenden hänvisas det till skälen 136-137 ovan, där ytterligare information lämnas om valet av konsult. Dessutom bör det påpekas att kommissionen anlitade konsulten på grundval av bästa tillgängliga uppgifter vid den tidpunkten och i full överensstämmelse med kommissionens budgetförordning som tillämpas på förfarandet. Det erinras vidare om att konsultens kapacitet att tillhandahålla alla erforderliga uppgifter i tid var mycket viktig, eftersom kommissionen var bunden av de lagstadgade tidsfristerna för offentliggörandet av de preliminära undersökningsresultaten i den pågående undersökningen.
(146)
När det gäller kvaliteten på de uppgifter som lämnats och om de kan betraktas som faktiska bevis i enlighet med artikel 3.2 i grundförordningen (se ovan i skäl 137), granskades konsultens metoder för insamling av uppgifterna, och det bedömdes att de var av tillfredsställande kvalitet. Såsom anges i samma skäl, dubbelkontrollerades dessutom uppgifterna från konsulten med andra källor där så var möjligt och konstaterades vara rimligen korrekta. Slutligen ska det noteras att konsulten har en databas som uppdateras regelbundet, oberoende av kundernas behov och önskemål. Samma databas används för att sammanställa och leverera statistik om solceller till olika kunder och påståendet att uppgifterna inte skulle vara objektiva måste därför avvisas.
(147)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter hävdade en berörd part att kommissionen inte hade redovisat sina källor, vilka metoder som använts och vilka företag som konsulten samarbetade med för att sammanställa de makroekonomiska uppgifter som tillhandahölls. En annan berörd part upprepade att de metoder som använts av konsulten leder till felaktiga resultat. Flera berörda parter begärde ytterligare uppgifter om de metoder som konsulten använt, såsom den genomsnittliga svarsfrekvensen för frågeformulären och intervjuerna, vilken procentandel av uppgifterna som samlats in via varje kanal, hur dessa kontrollerades, de uppskattningar/antaganden som använts för att generera uppgifter, antalet företag för vilka uppskattningar gjorts samt en uppfattning om antalet anställda hos konsulten.
(148)
När det gäller dessa påståenden, ska det noteras att efter genomförandet av de preliminära åtgärderna lämnade kommissionen uppgifter till de berörda parterna om vilka metoder och källor som konsulten använt vid sammanställningen av uppgifterna och tog också upp de berörda parterna särskilda frågor i detta avseende efter det preliminära meddelandet av uppgifter. De ytterligare förfrågningar om uppgifter från de berörda parterna efter det slutliga meddelandet av uppgifter anses ha besvarats genom de uppgifter som ställdes till förfogande efter införandet av de preliminära tullarna i den mån som sekretessbegränsningarna medgav det. Det understryks också att kommissionen kontrollerade på plats hur uppgifterna samlats in och ställts samman av konsulten och vilka relevanta underliggande antaganden som använts vid insamlingen av uppgifter. Resultatet av kontrollen var tillfredsställande och kommissionen försäkrade sig om rimligheten i de underliggande antagandena och kvaliteten på de uppgifter som tillhandahållits av konsulten. Vidare bestred parterna inte uppgifterna som sådana.
(149)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter begärde en annan part förtydliganden rörande hur många unionstillverkare som konsulten tagit med i sin insamling av uppgifter och överlappningen mellan dessa och de cirka 215 unionstillverkare som var kända för kommissionen. I detta sammanhang står det klart att de unionstillverkare som konsulten tog med i stort sett är desamma som de som representerar unionsindustrin i denna undersökning och som nämns i skäl 133 ovan.
(150)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter hävdade en part att kommissionen har genomfört skadeanalysen på ett inkonsekvent sätt, eftersom den gjordes separat för moduler och celler, medan skadan och beräkningen av dumpningsmarginalerna hade fastställts som ett viktat genomsnitt för moduler och celler tillsammans. I detta avseende ska det noteras att även om indikatorerna anges separat för varje produkttyp, gäller slutsatserna för varje indikator den undersökta produkten som helhet. Det erinras också om att moduler och celler är en och samma produkt och att dumpningsmarginalerna och nivån för undanröjande av skada fastställdes på grundval av detta. Påståendet avvisades därför.
(151)
Slutligen hävdade en annan part att beräkningen av värdet av makroekonomiska indikatorer under undersökningsperioden var felaktigt baserad på ett enkelt genomsnitt av åren 2011 och 2012. Man menade att sådana metoder inte är objektiva och inte skulle leda till resultat som återspeglar verkligheten under undersökningsperioden. Det ska klargöras att ett enkelt genomsnitt av uppgifterna bara användes i de fall där det fanns liknande tendenser under skadeundersökningsperioderna. Om tendenserna var olika, anpassades metoderna i enlighet med detta genom att man beaktade verkligheten på marknaden. Den berörda parten vidareutvecklade inte på vilket sätt resultaten av de använda metoderna inte skulle återspegla verkligheten på marknaden. Dessa invändningar avvisades därför.
(152)
På grundval av ovanstående och eftersom det inte inkommit några andra synpunkter rörande detta, bekräftas härmed slutsatserna i skälen 98-101 i förordningen om preliminär tull.
2. Fastställande av den relevanta unionsmarknaden
(153)
Flera parter hävdade att skadan borde ha bedömts separat för den företagsinterna marknaden och för den öppna marknaden. En part hävdade att uppgifterna om celler avsedda för företagsintern användning inte borde ha tagits med vid skadebedömningen på grund av att de inte påverkades av den dumpade importen.
(154)
Såsom anges i skäl 105 i förordningen om preliminär tull, bör förbrukning, försäljningsvolym, produktion, produktionskapacitet, kapacitetsutnyttjande, tillväxt, investeringar, lager, sysselsättning, produktivitet, kassaflöde, avkastning på investeringar, förmåga att anskaffa kapital och dumpningsmarginalens storlek undersökas mot bakgrund av unionsindustrins totala verksamhet, dvs. inbegripet företagsintern användning, eftersom tillverkningen avsedd för den företagsinterna marknaden också påverkades av konkurrensen från importen från det berörda landet.
(155)
Undersökningen har därför visat att vertikalt integrerade unionstillverkare blev tvungna att importera dumpade produkter (celler) och, till följd av prispressen från den dumpade importen, upphöra med att tillverka dessa produkter till en kostnad som var högre än importpriset. Undersökningen visade också att den fria marknaden och den företagsinterna marknaden uppvisade en liknande utveckling av priserna, vilket också visade att de i lika hög utsträckning påverkades av importen i fråga.
(156)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter upprepade flera parter att kommissionen inte har tillhandahållit en adekvat och motiverad analys av den företagsinterna marknaden och att den inte heller har förklarat varför en separat analys inte genomförts. En part hävdade att ingen information lämnades om betydelsen den unionstillverkning som är avsedd för företagsinternt bruk. Det hävdades dessutom att skäl 106 i förordningen om preliminär tull, enligt vilket priserna på den företagsinterna marknaden inte alltid återspeglade marknadspriserna motsades av slutsatserna i skäl 155 ovan om att den fria marknaden och den företagsinterna marknaden visade en liknande utveckling i priser.
(157)
För det första ska det noteras att i skäl 105 i förordningen om preliminär tull anges orsakerna till varför det ansågs lämpligt att undersöka skadeindikatorerna (utom för lönsamhet), med hänvisning till unionsindustrins totala verksamhet, inklusive tillverkning för företagsintern användning. I detta avseende erinras det om (se samma skäl) att undersökningen visade att tillverkningen för företagsintern användning i lika hög grad påverkades av konkurrensen från importen från Kina, vilket som sådant inte har bestridits av de berörda parterna. Därför måste påståendet att inga förklaringar gavs till varför ingen separat analys ägt rum avvisas. Till följd av denna slutsats avvisades därför också att en sådan separat analys av den företagsinterna marknaden borde ha ägt rum.
(158)
Utifrån ovanstående ska det för det andra sägas att även om unionens tillverkning avsedd för företagsintern användning inte betraktades som ett viktigt inslag, bör det noteras att tillverkningen i unionen av celler avsedda för företagsintern användning utgjorde cirka hälften av den totala tillverkningen under undersökningsperioden. Slutligen ska det klargöras att det faktum att priserna på den företagsinterna marknaden inte återspeglar priserna på den fria marknaden inte nödvändigtvis motsäger det faktum att båda prisnivåerna uppvisade samma tendenser, eftersom de fortfarande kan vara på olika nivåer eller att prisrörelseeffekter kan ske i högre eller mindre grad och de därmed visar en annan bild. På grundval av ovanstående avvisades påståendena rörande den företagsinterna marknaden.
(159)
De berörda parterna tillhandahöll inte någon information som kunde ha minskat värdet av undersökningsresultaten beträffande fastställandet av unionsmarknaden. Mot bakgrund av detta avvisades därför dessa invändningar och undersökningsresultaten i skälen 102-106 i förordningen om preliminär tull bekräftas.
3. Förbrukningen i unionen
(160)
En berörd part hävdade att uppgifterna om förbrukningen i unionen av den undersökta produkten varierar avsevärt, beroende på vilken källa som anlitas. Denna part hävdade att tillförlitliga uppgifter endast kan fastställas på grundval av uppgifter som inhämtats från specialiserade institutioner och forskningscentra. Mot bakgrund av förklaringarna och slutsatserna i skälen 134-152 ovan rörande tillförlitligheten hos de uppgifter som konsulten använde i undersökningen, avvisades detta argument.
(161)
Samma part hävdade att förbrukningen i unionen inte bör fastställas genom att man bara summerar den tillgängliga produktionskapaciteten för moduler i unionen och att förbrukningen av moduler för unionsindustrins egna projekt bör dras av från denna. Detta argument avvisades, eftersom förbrukningen av moduler fastställdes på grundval av den nyligen installerade kapaciteten i unionen. Detta är gängse praxis för att avgöra förbrukningen av moduler. För cellerna fastställdes förbrukningen på grundval av unionens tillverkning av moduler.
(162)
En annan part menade att med de metoder som konsulten beskriver är det svårt att upprätta en tillförlitlig statistik över förbrukningen. Det hävdades vidare att importuppgifterna liksom exportförsäljningen från unionsindustrin byggde på icke-kontrollerbara uppskattningar eller ofullständiga uppgifter och att kommissionens dubbelkontroll inte var tillräcklig för att dra slutsatsen att dessa uppgifter var tillförlitliga och korrekta.
(163)
Såsom redan nämnts ovan i skälen 136 och 137 kontrollerades kvaliteten på uppgifterna och metoderna som använts för att samla in dem undersöktes av kommissionen under besöket på plats. Utifrån detta ansågs det att de metoder som använts var lämpliga och att resultaten var korrekta och rimligt tillförlitliga. Detta påstående avvisades därför.
(164)
På grundval av ovanstående och eftersom det inte inkommit några andra synpunkter på unionsförbrukningen, bekräftas slutsatserna i skälen 107-109 i förordningen om preliminär tull.
4. Import från det berörda landet
4.1. Volym och marknadsandel för importen från det berörda landet
(165)
En berörd part hävdade att uppgifterna om importvolymerna av den undersökta produkten varierar avsevärt, beroende på vilken källa som anlitats. Denna part hävdade att tillförlitliga uppgifter endast kan fastställas på grundval av de uppgifter som inhämtats från specialiserade institutioner och forskningscentrum. Mot bakgrund av förklaringarna och slutsatserna i skälen 134-152 ovan rörande tillförlitligheten hos de uppgifter som konsulten använde i undersökningen, avvisades detta argument.
(166)
Efter det slutliga meddelande av uppgifter invände en berörd part mot kommissionens metoder för att bestämma det totala importvärdet från Kina och gjorde gällande att det hade baserats på transaktioner som gjorts på cif-nivå före tull, och att det därför är tveksamt om dessa transaktioner verkligen var avsedda för förbrukning i unionen. När det gäller detta påstående klargjordes det att de uppgifter om det totala importvärdet från Kina, som konsulten lämnat in, inte hade använts i de preliminära och slutgiltiga undersökningsresultaten, och att endast importvolymerna och importpriserna fastställdes under undersökningen (se skälen 110-113 i förordningen om preliminär tull). Eftersom metoderna för att fastställa importpriserna inte ifrågasattes som sådana av den berörda parten i fråga, hänvisas det till de relevanta slutsatserna i skälen 113-117 i förordningen om preliminär tull och till skälen 168-176) nedan. Påståendet avvisades därför.
(167)
På grundval av ovanstående och eftersom det inte inkommit några andra synpunkter på importen av den berörda produkten från Kina, bekräftas slutsatserna i skälen 110-112 i förordningen om preliminär tull.
4.2. Importpriser och prisunderskridande
(168)
En samarbetsvillig icke-närstående importör hävdade att importpriserna borde ha fastställts på grundval av importen av den berörda produkten till unionen. Uppgifterna från denna importör under undersökningen gällde emellertid endast en bråkdel av den totala importen till unionen, och inga meningsfulla slutsatser kunde således dras om det genomsnittliga priset på all import från Kina under hela skadeundersökningsperioden som omfattar flera år. Detta påstående avvisades därför.
(169)
En annan part hävdade att metoden för att bestämma priserna inte hade förklarats, och då särskilt hur uppgifter från olika källor hade slagits samman och stämts av. Dessutom hävdades att importkostnaderna borde ha grundats på kontrollerade uppgifter som inhämtats under undersökningen snarare än på uppskattningar.
(170)
Det anses att de metoder som gjorts tillgängliga för alla berörda parter är tillräckligt fullständiga för att man ska förstå hur siffrorna har fastställts. När det gäller importkostnaden är det klart att en justering gjordes av spotpriserna för att man skulle komma fram till cif-priserna. Utvärderingen bekräftades utifrån de uppgifter som samlats in under undersökningen.
(171)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter begärde flera berörda parter att få mer detaljerade uppgifter om beräkningen av prisunderskridandet än de som redan angivits i skäl 116 i förordningen om preliminär tull. Ytterligare uppgifter tillhandahölls i bilaterala kontakter i den mån det var möjligt på grund av uppgifternas känsliga natur och det faktum att unionstillverkarna hade beviljats anonymitet.
(172)
I linje med beslutet att utesluta plattor från produktdefinitionen (se skälen 28-32 ovan), uteslöts dessa produkter också från beräkningen av prisunderskridandet. Dessutom gjordes vissa korrigeringar av de cif-priser som lämnats av de berörda parterna. Eftersom urvalet av icke-närstående importörer ändrades av de orsaker som anges i skäl 21, användes de genomsnittliga kostnaderna efter import för det nya urvalet av importörer, i de fall fullständiga uppgifter fanns att tillgå.
(173)
Den reviderade prisjämförelsen gjordes för varje enskild produkttyp för transaktioner i samma handelsled, efter justeringar där så var nödvändigt, och efter avräkning av rabatter och avdrag. Resultatet av jämförelsen, uttryckt som en procentandel av de utvalda unionstillverkarnas omsättning under undersökningsperioden, visade en vägd genomsnittlig underskridandemarginal i intervallen 19,8-32,1 % för moduler, 4-28,5 % för celler och 8-29 % sammantaget för den berörda produkten.
(174)
Det bör noteras att för en exporterande tillverkare som ingick i urvalet fastställdes ett negativt prisunderskridande för celler. De exporterade kvantiteterna var emellertid ganska små och kan därför inte betraktas som representativa.
(175)
En exporterande tillverkare i urvalet ifrågasatte källan till justeringen av monoceller till multiceller, dock utan att bestyrka sitt argument. I själva verket tillhandahölls inte någon ny information eller bevisning och detta argument avvisades därför.
(176)
Eftersom det inte har inkommit några andra synpunkter på priserna på importen från Kina eller på beräkningen av prisunderskridandet, bekräftas slutsatserna i skälen 113-117 i förordningen om preliminär tull.
5. Unionsindustrins ekonomiska situation
5.1. Allmänt
(177)
Vissa parter ifrågasatte den övergripande tillförlitligheten hos de makroekonomiska skadeindikatorer som används av kommissionen inom ramen för denna undersökning. Parterna hävdade att de tendenser som fastställts för ett antal av dessa indikatorer avvek från de tendenser för samma indikatorer som fastställts för de utvalda unionstillverkarna. Det hänvisades särskilt till unionens tillverkning, produktivitet, försäljning, genomsnittliga arbetskraftskostnader och sysselsättning.
(178)
Såsom nämns i skäl 121 i förordningen om preliminär tull fastställdes de makroekonomiska indikatorerna för alla tillverkare i unionen. I de fall som samma uppgifter sammanställs för enskilda unionstillverkare eller en grupp av unionstillverkare (dvs. de unionstillverkare som ingick i urvalet), är tendenserna inte nödvändigtvis identiska, eftersom t.ex. vikten av varje företag inte beaktas i en sådan jämförelse. Det är därför inte nödvändigtvis meningsfullt med en jämförelse mellan de makroekonomiska indikatorerna för alla unionstillverkare och indikatorerna för utvalda unionstillverkarna och det går inte att dra slutsatsen av detta att den ena eller andra av dessa uppsättningar uppgifter skulle vara otillförlitliga. När man jämför utvecklingen av de makroekonomiska indikatorerna för unionsindustrin med de konsoliderade motsvarande indikatorerna för de utvalda unionstillverkarna, kan man hur som helst notera skillnader när det gäller flera indikatorer, t.ex. tillverkning, produktionskapacitet, försäljningsvolym, sysselsättning och produktivitet i unionsindustrin mellan 2011 och undersökningsperioden. För alla dessa indikatorer uppvisade de utvalda unionstillverkarna bättre resultat än unionsindustrin överlag. Orsaken till detta är att många unionstillverkare som inte ingick i urvalet upphörde med sin produktion eller blev insolventa under undersökningsperioden, vilket hade en negativ inverkan på de makroekonomiska indikatorerna beräknade på unionsnivå. Dessa påståenden avvisades därför.
(179)
En berörd part hävdade att slutsatsen i skäl 153 i förordningen om preliminär tull att analysen av situationen för unionsindustrin visade en tydlig nedåtgående trend för alla huvudsakliga skadeindikatorer grundades på uppgifter från konsulten. I detta hänseende står det klart att å ena sidan grundades de makroekonomiska indikatorerna enligt tabellerna 4-a till 6-c i förordningen om preliminär tull på uppgifter som erhållits från konsulten och som, där så var möjligt, dubbelkontrolleras mot andra tillgängliga källor. Å andra sidan grundades de mikroekonomiska indikatorerna enligt tabellerna 7-a till 11-c i förordningen om preliminär tull på uppgifter som samlats in från de utvalda unionstillverkarna och som kontrollerats på plats av kommissionen. Det bör också noteras att avgörande faktorer för den skadevållande situationen för unionsindustrin såsom unionsindustrins lönsamhetsnivåer, det genomsnittliga försäljningspriset i unionen samt prisunderskridandet grundade sig på uppgifter som samlats in från de utvalda unionstillverkarna och de exporterande tillverkare som hade kontrollerats på plats. Ovanstående invändning avvisas därför.
(180)
Eftersom inga andra synpunkter inkommit beträffande de allmänna metoderna för bedömning av unionsindustrins ekonomiska situation, bekräftas skälen 118-123 i förordningen om preliminär tull.
5.2. Makroekonomiska indikatorer
5.2.1. Tillverkning, produktionskapacitet och kapacitetsutnyttjande
(181)
Afase hävdade att den produktionsvolym som fastställts för moduler (se skäl 124 i förordningen om preliminär tull) och den produktionskapacitet i unionsindustrin som fastställts för moduler och celler (se samma skäl) var överdrivna, och Afase lämnade in uppgifter från andra källor (dvs. EPIA, IM och BNEF) som visade på lägre volymer.
(182)
Den produktionsvolym som fastställs i skäl 124 i förordningen om preliminär tull grundas på uppgifter som omfattar både börsnoterade företag och onoterade företag. Den utveckling av unionstillverkningen som fastställs i skäl 124 i förordningen om preliminär tull ligger i linje med den utveckling av unionsförbrukningen som fastställs i skäl 108 i förordningen om preliminär tull. Uppgifterna om produktionsvolymer från Afase uppvisade däremot olika tendenser för unionsförbrukningen, såsom fastställs i skäl 108 i förordningen om preliminär tull, och enligt den statistik över unionsförbrukningen som offentliggjorts av EPIA.
(183)
När det gäller produktionskapaciteten, framgick det av undersökningen att undersökningsresultaten i skäl 124 i förordningen om preliminär tull inbegrep de företag som var föremål för ett insolvensförfarande eller hade upphört med tillverkningen under undersökningsperioden. De hade emellertid inte sålt sina fabriker och maskiner och kunde därmed återuppta tillverkningen mycket snabbt. Såsom nämns i skäl 182, inbegrep siffrorna i skäl 124 i förordningen om preliminär tull uppgifter från onoterade företag.
(184)
Såsom nämns i skäl 137 ovan, kontrollerades slutligen uppgifterna från den oberoende konsulten och de befanns vara rimligen korrekta. På grundval av ovanstående fann man att uppgifterna från Afase baserade på andra tillgängliga källor inte nödvändigtvis motsades av de preliminära undersökningsresultaten.
(185)
Även om man godtar de siffror som lämnats av Afase, skulle detta ändå inte påverka de övergripande undersökningsresultaten att unionsindustrin lidit väsentlig skada eftersom de negativa tendenserna för dessa indikatorer, dvs. produktionen i unionen och unionens produktionskapacitet, skulle bli ännu mer påtaglig.
(186)
En samarbetsvillig icke-närstående importör hävdade att produktionsvolymen, produktionskapaciteten och kapacitetsutnyttjandet borde ha fastställts enbart utifrån uppgifter från de unionstillverkare som ingick i urvalet. Eftersom det rör sig om makroekonomiska indikatorer, bör de emellertid fastställas på nivån för alla unionstillverkare för att man ska få en så meningsfull och fullständig bild som möjligt av unionsindustrins situation. Denna invändning avvisades därför.
(187)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter begärde en part att kommissionen skulle klargöra hur den årliga tillverkningen i unionen hade beräknats av konsulten. En annan part begärde att kommissionen skulle lämna ytterligare förklaringar rörande sammanställningen av de olika tillgängliga uppgifterna om den totala produktionskapaciteten i unionen. En annan part påstod att unionens sammanlagda produktion och produktionskapacitet borde ha erhållits från de unionstillverkare som ingick i urvalet, eftersom detta skulle ha gett ett mer tillförlitligt resultat. Det hävdades härvidlag att offentligt tillgängliga uppgifter var inexakta beroende på uppgifternas konfidentiella karaktär och att forskningscentra och konsulter var tvungna att grunda sina analyser på ett antal uppskattningar och antaganden.
(188)
Det klargjordes att den årliga tillverkningen i unionen beräknades på grundval av de siffror som hade rapporterats av unionstillverkarena till konsulten. När den årliga tillverkningen från en viss unionstillverkare inte kunde erhållas för ett visst år, uppskattades denna genom att man tillämpade kapacitetsutnyttjandet från föregående år på den nya produktionskapaciteten för det året. EU-institutionerna har också jämfört den siffra som erhölls från konsulten med de siffror som angivits i unionsindustrins svar på de gängse frågeformulären innan undersökningen inleddes. Dessa siffror är ungefär desamma.
(189)
När det gäller begäran att lämna ytterligare förklaringar till avstämningen av de olika tillgängliga uppgifterna för unionens produktionskapacitet, ska det noteras att denna information redan återfanns i den öppna akten som är tillgänglig för de berörda parterna. Denna begäran avslogs därför.
(190)
Slutligen ska det sägas att unionens produktion och produktionskapacitet är makroekonomiska indikatorer och måste därför fastställas på nivån för hela unionsindustrin och inte på nivån för de unionstillverkare som ingick i urvalet.
(191)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter hävdade en part att den metod som använts för att samla in uppgifter om produktionen (huvudsakligen intervjuer och besök på produktionsanläggningar) inte kunde ge tillförlitliga resultat på grund av uppgifternas konfidentiella karaktär, vilket följaktligen gjorde att företagen var ovilliga att lämna ut dem. Sådana metoder kan därför inte anses vara tillfredsställande. Detta bekräftas av det faktum att även om ett mycket större antal unionstillverkare hade använts av konsulten än av kommissionen vid granskningen av företagens representativitet när antidumpningsförfarandet påbörjades, är den totala produktionsvolym som fastställdes av konsulten lägre än den sammanlagda produktionsvolym som fastställdes av kommissionen i syfte att granska företagens representativitet. Denna part hävdade vidare att uppgifterna rörande denna skadeindikator följaktligen inte kan betraktas som faktiska bevis i den mening som avses i artikel 3.2 i grundförordningen.
(192)
För det första ska det klargöras att antalet tillverkare som konsulten beaktat, å ena sidan, och som kommissionen beaktat, å andra sidan, var i stort sett detsamma och argumentet att resultaten var inkonsekventa måste därför avvisas. Det erinras vidare om att de uppgifter som samlats in genom konsulten har dubbelkontrollerats mot andra källor där så var möjligt, och det konstaterades att dessa beräkningar var tillräckligt tillförlitliga. Det bekräftas därför att de uppgifter om tillverkningen som konsulten lämnat utgör faktiska bevis i den mening som avses i artikel 3.2 i grundförordningen.
(193)
Eftersom det inte inkommit några andra synpunkter beträffande tillverkning, produktionskapacitet och kapacitetsutnyttjande, bekräftas skälen 124-128 i förordningen om preliminär tull.
5.2.2. Försäljningsvolymer och marknadsandel
(194)
En berörd part hävdade att unionsindustrins marknadsandel för moduler redan 2009 var nere i 19 % och att en minskning med 6 procentenheter under skadeundersökningsperioden inte kan anses som skada.
(195)
Minskningen av marknadsandelen med 6 procentenheter under skadeundersökningsperioden måste ses mot bakgrund av en ökning av unionsförbrukningen av moduler med 200 % under samma period. Unionsindustrin kunde inte dra nytta av den ökade förbrukningen; tvärtom, trots ett scenario med ökad förbrukning, kunde unionsindustrin inte öka sin försäljningsvolym i linje med detta, utan förlorade istället marknadsandelar. Detta argument måste därför avvisas.
(196)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter hävdade en part att de metoder som använts för att samla in uppgifter om tillverkningen (huvudsakligen intervjuer och besök i produktionsanläggningar) inte kunde ge tillförlitliga resultat på grund av dessa uppgifters konfidentiella karaktär, vilket ledde till att företagen var ovilliga att lämna ut dem. Sådana metoder kan därför inte anses tillfredsställande. På samma sätt kan de inte heller anses som faktiska bevis i den mening som avses i artikel 3.2 i grundförordningen. Såsom nämns ovan i skäl 137 ovan dubbelkontrollerades de uppgifter som samlats in av konsulten mot andra källor där så var möjligt och det konstaterades att beräkningarna var tillräckligt tillförlitliga. Det bekräftas därför att de uppgifter om försäljningen som konsulten tillhandahållit utgör faktiska bevis i den mening som avses i artikel 3.2 i grundförordningen.
(197)
Eftersom det inte har inkommit några andra synpunkter rörande unionsindustrins försäljningsvolym och marknadsandelar, bekräftas slutsatserna i skälen 129-131 i förordningen om preliminär tull.
5.2.3. Sysselsättning och produktivitet
(198)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter hävdade en part att metoden för fastställandet av den totala sysselsättningen i unionen under skadeundersökningsperioden var felaktig. Parten hävdade att när sysselsättningen hos en viss unionstillverkare inte var tillgänglig hade istället den genomsnittliga sysselsättningen för de unionstillverkare för vilka dessa uppgifter var tillgängliga beaktats. Detta måste avvisas, eftersom metoden för att fastställa den totala sysselsättningen var annorlunda, dvs. om uppgifter om sysselsättning för en viss unionstillverkare inte var tillgängliga uppskattades den på grundval av uppgifter från samma företag från tidigare år. Såsom nämns i skäl 137 kontrollerades denna metod och befanns vara rimlig. Påståendet avvisades därför.
(199)
Eftersom det inte har inkommit några synpunkter beträffande nivån på unionsindustrins sysselsättning och produktivitet, bekräftas skälen 132-143 i förordningen om preliminär tull.
5.2.4. Dumpningsmarginalens storlek och återhämtning från tidigare dumpning
(200)
Eftersom det inte har inkommit några synpunkter i detta hänseende, bekräftas skälen 135-136 i förordningen om preliminär tull.
5.3. Mikroekonomiska indikatorer
5.3.1. Priser och faktorer som påverkar priser
(201)
En berörd part invände mot undersökningsresultatet att minskningen av de genomsnittliga försäljningspriserna hade haft en förödande inverkan på unionsindustrins lönsamhet. Parten hävdade att unionsindustrins genomsnittliga kostnad minskade på samma sätt och att prisminskningen därför är naturlig. Såsom beskrivs i skäl 138 i förordningen om preliminär tull, visade undersökningen emellertid att unionsindustrins försäljningspris minskade ännu mer än dess genomsnittliga produktionskostnad och de minskade kostnaderna återspeglades därför inte i unionsindustrins lönsamhet. Det bekräftas därför att unionsindustrins minskade försäljningspris hade en förödande inverkan på unionsindustrins lönsamhet och påståendena i detta hänseende tillbakavisades därför.
(202)
En annan part invände mot slutsatsen i skäl 138 i förordningen om preliminär tull att priserna låg på ohållbara nivåer under undersökningsperioden, och hävdade att detta skulle bestämmas av marknadskrafterna. Samma part invände också mot slutsatsen i samma skäl att unionsindustrin inte kunde dra nytta av kostnadsminskningarna på grund av pristrycket från den dumpade importen. Institutionerna konstaterar följande i detta avseende: Med ”ohållbara nivåer” avses det faktum att unionsindustrin sålde med förlust och därför inte kunde överleva på lång sikt. Frågan om huruvida prisnivån är hållbar är därför bara en fråga om förhållandet mellan produktionskostnaderna och priserna. Med ”inte kunde dra nytta av kostnadsminskningarna” avses det faktum att kostnaderna minskade långsammare än priserna. Båda dessa påståenden styrks av bevisning i skäl 138 i förordningen om preliminär tull. Detta argument måste därför avvisas.
(203)
Eftersom det inte har inkommit några ytterligare synpunkter på unionsindustrins genomsnittliga försäljningspriser, bekräftas skälen 137 och 138 i förordningen om preliminär tull.
5.3.2. Arbetskraftskostnader
(204)
Samma berörda part hävdade att i motsats till vad som påstås i skäl 140 i förordningen om preliminär tull, förelåg det inte någon inflation under skadeundersökningsperioden och att den totala ökningen av arbetskraftskostnaderna därför inte kunde ha orsakats av denna faktor.
(205)
I motsats till vad som hävdades av den berörda parten, visade undersökningen att det har förelegat inflation under skadeundersökningsperioden och att arbetskraftskostnadens ökning, begränsad till moduler, kan förklaras av inflationen och den ökade produktiviteten.
(206)
En berörd part hävdade att den skada som unionsindustrin led berodde på de ökade arbetskraftskostnader och den samtidiga minskningen av produktiviteten. Det bör dock först noteras att arbetskraftskostnaden låg stabil i fråga om celler, medan produktiviteten ökade både för celler och för moduler. Den ökade arbetskraftskostnaden kan därför förklaras med en ökad produktivitet. Dessutom har undersökningen visat att arbetskraftskostnader inte utgör en betydande del av produktionskostnaden, vilket redan anges i skäl 203 i förordningen om preliminär tull. Detta argument måste därför avvisas.
(207)
Mot denna bakgrund bekräftas undersökningsresultaten i skälen 139 och 140 i förordningen om preliminär tull.
5.3.3. Lager
(208)
En berörd part hävdade att de ökade lagernivåerna under skadeundersökningsperioden, uttryckt i procent av den sammanlagda produktionen, skulle vara obetydliga och därför inte kunde ses som bevis för skada. Denna part hävdade vidare att redovisningen av lagervärdena i skäl 141 i förordningen om preliminär tull är vilseledande, eftersom lagren uttrycktes i kW snarare än i MW till skillnad från unionsindustrins produktionsvolym.
(209)
Det ska i detta sammanhang noteras att skäl 143 i förordningen om preliminär tull ska ändras och bör vara ”... ökningen av lagren av likadan produkt under skadeundersökningsperioden inte en relevant faktor när det gäller att fastställa om unionsindustrin lidit väsentlig skada”. Att det rör sig om ett skrivfel framgår av föregående mening i vilken slutsatsen dras att unionstillverkarna tenderar att hålla begränsade lager eftersom deras produktion grundar sig på orderingången.
(210)
Det ska slutligen påpekas att huruvida lagren uttrycks i kW eller i MW ansågs i sig sakna betydelse för att fastställa huruvida unionsindustrin lidit väsentlig skada.
(211)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter hävdade flera parter att lagren borde ha fastställts för hela unionsindustrin och att uppgifter bara för tio unionstillverkare inte var representativa. Det klargörs att lagren ansågs vara en mikroekonomisk indikator, och därför bör fastställas på grundval av de uppgifter som samlats in för varje enskilt företag, i detta fall från urvalet av unionstillverkare som ansågs vara representativa för hela unionsindustrin. Ovanstående påstående avvisades därför.
(212)
Eftersom det inte har inkommit några andra synpunkter beträffande lager, bekräftas skälen 141-143 i förordningen om provisorisk tull.
5.3.4. Lönsamhet, kassaflöde, investeringar och räntabilitet samt kapitalanskaffningsförmåga
(213)
Efter ett påpekande från en berörd part klargörs det att påståendet i skäl 148 i förordningen om preliminär tull att utvecklingen av kassaflödet var ”progressivt negativ” mellan 2009 och undersökningsperioden var felaktigt, eftersom kassaflödet för moduler visserligen minskade mellan 2009 och 2010, men faktiskt ökade under 2011 för att sedan återigen minska under undersökningsperioden.
(214)
Samma part påstod att uppgifterna om investeringar såsom de visas i skäl 149 i förordningen om preliminär tull var för låga i jämförelse med unionsindustrins produktionskapacitet så som visas i skäl 124 i förordningen om preliminär tull. Till stöd för detta påstående sade sig parten känna till att den investering som en unionstillverkare gjort för kapacitetsökningar gjorts till en mycket högre kostnad. Den berörda parten drog därför slutsatsen att unionsindustrins fastställda produktionskapacitet måste ha överskattats. Det noteras att detta påstående inte kunde styrkas med någon bevisning, särskilt inte den investering som gjorts av den berörda unionstillverkaren. Däremot grundades uppgifterna om investeringar i förordningen om preliminär tull på faktiska och kontrollerade uppgifter från de unionstillverkare som ingick i urvalet. Det bör noteras att detta påstående också grundades på en jämförelse mellan de totala investeringarna hos de unionstillverkare som ingick i urvalet och den totala produktionskapaciteten för hela unionsindustrin, vilket inte kan anses vara en lämplig grund för jämförelse eftersom inte de totala investeringarna för hela unionsindustrin beaktats. Detta argument måste därför avvisas.
(215)
Eftersom det inte har inkommit några andra synpunkter beträffande lönsamhet, kassaflöde, investeringar, räntabilitet och kapitalanskaffningsförmåga, bekräftas skälen 144-152 i förordningen om preliminär tull.
5.4. Slutsatser
(216)
Mot bakgrund av ovanstående, bekräftas slutsatserna i skälen 153-158 i förordningen om preliminär tull, dvs. att unionsindustrin led väsentlig skada i den mening som avses i artikel 3.5 i grundförordningen.
E. ORSAKSSAMBAND
1. Inledning
(217)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter hävdade flera berörda parter att man i analysen av orsakssambandet inte hade separerat, avgränsat och kvantifierat den dumpade importens skadliga verkningar från effekterna av andra kända faktorer som samtidigt skadar unionsindustrin. Dessutom hävdades det att kommissionen underlåtit att genomföra en gemensam analys av dessa andra kända faktorer.
(218)
Som svar på detta påstående bör det noteras att kommissionen, i enlighet med etablerad praxis, för det första undersökte om det fanns ett orsakssamband mellan den dumpade importen och den skada unionsindustrin lidit och för det andra om någon av de andra kända faktorerna hade brutit det orsakssamband som fastställts mellan den väsentliga skada som unionsindustrin lidit och den dumpade importen. I denna analys bedömdes verkan av andra kända faktorer för unionsindustrins situation, åtskilda från de skadevållande verkningarna av den dumpade importen, för att säkerställa att den skada som vållats av dessa faktorer inte tillskrevs den dumpade importen. Det konstaterades att ingen av dessa faktorer hade någon större, om ens någon, inverkan på situationen för industrin som kunde ändra det faktum att den konstaterade väsentliga skadan måste tillskrivas den dumpade importen. Av dessa skäl avvisades argumentet.
(219)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter framförde flera berörda parter på nytt de ovanstående argumenten. De hävdade att kommissionen, genom en motiverad och adekvat förklaring, uttryckligen bör fastställa att den skada som vållats av andra faktorer än den dumpade importen inte tillskrivs denna import.
(220)
Efter en genomgång av alla uppgifter konstaterades det i denna undersökning att den dumpade importen, betraktad separat, hade vållat unionsindustrin väsentlig skada. Det var inte möjligt att kvantifiera verkningarna av andra kända faktorer, och därför gjordes en kvantitativ bedömning i enlighet beskrivningen i skälen 164-222 i förordningen om preliminär tull. Sammanfattningsvis bekräftades det att den väsentliga skada som unionsindustrin lidit vållats av den dumpade importen. De andra faktorernas inverkan på unionsindustrins negativa utveckling ansågs begränsad. Det bör noteras att det i artikel 3.6 och 3.7 i grundförordningen inte föreskrivs något krav på formen för analyserna av huruvida skadan ska tillskrivas den dumpade importen ska utföras. Tvärtom måste, enligt artikel 3.6 och 3.7 i grundförordningen, sådana analyser utföras på ett sådant sätt att den dumpade importens skadevållande verkningar kan separeras och åtskiljas från de skadliga verkningarna av andra faktorer. Av undersökningen framgick ingen bevisning för att alla andra kända faktorer som kan ha bidragit till den skada som vållats, tillsammans eller separat, bröt orsakssambandet mellan den dumpade importen och den väsentliga skada som unionsindustrin lidit. Mot bakgrund av ovanstående analys bekräftades det att andra kända faktorer inte var av det slaget att de ändrar slutsatsen att den väsentliga skada som unionsindustrin lidit måste tillskrivas den dumpade importen. Av dessa skäl avvisades dessa argument.
(221)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter invände vissa berörda parter mot undersökningsresultatet i skäl 160 i förordningen om preliminär tull. De hävdade åter att marknadsförhållandena för den undersökta produkten skiljde sig mellan medlemsstaterna och att analysen av orsakssambandet därför borde göras separat för varje medlemsstat. Dessutom framhöll dessa parter att de nationella stödsystemen, solexponeringen och elpriserna (inklusive lagstadgade avgifter) skiljer sig åt mellan medlemsstaterna och att det vidare finns olika marknadssegment på varje marknad (anläggningar i bostäder med mindre än 40 kW, kommersiella och industriella anläggningar på mellan 40 kW och 1 MW samt installationer för allmännyttiga anläggningar på mellan 1 MW och 10 MW). Med hänsyn till detta hävdade de att analysen av orsakssambandet borde göras dels separat för varje medlemsstat, dels för segmenten för storskaliga förbrukare och för konsumenter i bostäder.
(222)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter framhöll vissa berörda parter på nytt att analysen av orsakssambandet borde göras separat för varje medlemsstat, men lämnade dock inga ytterligare argument eller ny bevisning i detta avseende.
(223)
Undersökningen har visat att försäljnings- och importpriserna är liknande i hela unionen. Det kan därför anses att det verkligen finns en enda marknad för den undersökta produkten. Undersökningen visade inte heller att tillverkarna i de enskilda medlemsstaterna eller regionerna koncentrerade sin verksamhet till denna specifika marknad eller att den dumpade importen var koncentrerad till en medlemsstat eller region. Dessutom hävdade ingen av de berörda parterna att dumpningen och skadan borde ha analyseras för varje enskild medlemsstat, vilket dock skulle vara en förutsättning för att utföra en separat analys av orsakssambandet för varje medlemsstat. Undersökningen gav inte några belägg för att detta skulle ha varit en lämplig metod, särskilt inte med tanke på att priserna på den berörda produkten var liknande i hela unionen. Det noteras vidare att solexponeringen kan skilja sig åt från region till region i samma medlemsstat, t.ex. att södra Frankrike har mer solexponering än norra Frankrike, eller att olika regioner i en och samma medlemsstat kan ha olika stödsystem (t.ex. Belgien), och att dessa faktorers inverkan på efterfrågan kan variera från en region till en annan i samma medlemsstat. Skillnaderna i regelverket hos varje medlemsstat och/eller region och de skilda förutsättningarna, t.ex. solexponering motiverar ingen separat analys av orsakssambandet och därför inte heller några separata analyser av skada och dumpning. Dessa argument avvisades därför.
(224)
En annan berörd part hävdade att de andra faktorerna visserligen är relevanta, men att de nationella stödsystemen fortfarande är den viktigaste faktor som bestämmer efterfrågan. Samma part invände också mot att nätpariteten redan hade uppnåtts på vissa platser och hävdade att priserna på modulerna hade ökat sedan undersökningsperioden medan elpriserna minskat. Parten hävdade vidare att regelverket och de ekonomiska och tekniska förhållandena under alla omständigheter, åtminstone i vissa medlemsstater, inte medger anslutning till nätet och för dessa medlemsstater var det därför irrelevant huruvida nätparitet nåddes. Denna part lämnade dock ingen stödjande bevisning för ovannämnda påståenden. Under alla omständigheter bekräftar ovanstående argument att situationen när det gäller nationella stödsystem och nätparitet till viss del kan skilja sig åt mellan medlemsstaterna. Inga av de uppgifter som lämnats in var dock av sådant slag att de visar att en separat analys per medlemsstat skulle vara motiverad.
(225)
Efter det slutgiltiga meddelandet av uppgifter upprepade samma berörda part påståendet och lämnade vissa uppgifter som skulle illustrera de skilda marknadsförhållandena i de olika medlemsstaterna och segmenten. De uppgifter som lämnats in kunde inte betraktas som avgörande, eftersom de bestod av en Power Point-presentation utan någon stödjande bevisning, och därför inte visade att en separat analys för varje medlemsstat skulle vara motiverad. Partens påstående avvisades därför.
(226)
Mot denna bakgrund drogs slutsatsen att en analys av orsakssambandet per medlemsstat och/eller region och per segment inte skulle motsvara de verkliga förhållandena på marknaden. Eftersom det inte har inkommit några andra synpunkter i detta hänseende, bekräftas undersökningsresultaten i skälen 159 och 160 i förordningen om preliminär tull.
(227)
De kinesiska myndigheterna hävdade att kommissionen hade utfört analysen av orsakssambandet på ett inkonsekvent sätt, eftersom skadeanalysen gjordes separat för moduler och för celler, medan man i analysen av orsakssambandet inte gjorde någon åtskillnad mellan produkttyperna. I detta avseende ska det noteras att skadeindikatorerna faktiskt angavs separat för varje produkttyp, men att slutsatserna för varje indikator avser den undersökta produkten som helhet. Det erinras också om att moduler och celler är en enda produkt och att analysen av orsakssambandet därför genomfördes på grundval av detta. Påståendet avvisades därför.
2. Verkan av den dumpade importen
(228)
En berörd part bestred att det skulle finnas ett tillräckligt stort samband mellan den dumpade importen av den berörda produkten från Kina och den väsentliga skada som unionsindustrin lidit. Det hävdades att detta skulle stödjas, å ena sidan, av det faktum att unionsindustrins vinstmarginal för celler ökade väsentligt från 2009 till 2010 (från förlust till en vinst på 12 %), medan den kinesiska importen låg 36 % lägre i pris än unionsindustrins priser och fördubblade sin marknadsandel under samma period. Mellan 2010 och 2011 ökade, å andra sidan, den kinesiska importen bara sin marknadsandel med 6 procentenheter, trots att förbrukningen ökade mycket mer under samma period, samtidigt som unionsindustrin ändå hade en förlust på 36 %. Denna part hävdade vidare att importen av celler från andra tredjeländer låg på samma prisnivå som den kinesiska importen under undersökningsperioden, men att den vann ytterligare marknadsandelar som motsvarade unionsindustrins förlust av marknadsandelar.
(229)
Undersökningen visade att den kinesiska marknadsandelen ökade konstant för alla produkttyper under skadeundersökningsperioden (17 procentenheter för moduler, 17 procentenheter för celler). Den dumpade importen från Kina ökade med mer än 300 % för moduler och med 482 % för celler. Samtidigt skedde det en betydande och stadig minskning av de kinesiska importpriserna (64 % för moduler och 42 % för celler under skadeundersökningsperioden), och under undersökningsperioden underskred priserna avsevärt unionsindustrins priser. Samtidigt förlorade unionsindustrin marknadsandelar under skadeundersökningsperioden och, såsom beskrivs i skälen 153 och 154 i förordningen om preliminär tull, alla huvudsakliga skadeindikatorer uppvisade en negativ trend. Det är därför bekräftat att det finns ett tydligt tidsmässigt samband mellan ökningen av den dumpade importen och minskningen av unionsindustrins marknadsandel.
(230)
Såsom framgår av skälen 161 och 162 i förordningen om preliminär tull, fastställdes det tidsmässiga sambandet för alla produkttyper separat. Dessutom leder den separata analysen av importens inverkan på unionsindustrins vinstmarginal för varje år under skadeundersökningsperioden inte till några meningsfulla resultat, eftersom dumpning och väsentlig skada och ett orsakssamband dem emellan inte behöver fastställas för varje år separat. Sambandet mellan den dumpade importen och den väsentliga skadan är i tillräcklig grad bevisad vid analysen av utvecklingen under hela skadeundersökningsperioden.
(231)
Det ska också noteras att unionsindustrins lönsamhet är en av de faktorer som anges i artikel 3.5 i grundförordningen och som bör undersökas vid granskningen av den dumpade importens inverkan på unionsindustrins situation. Enbart den omständigheten att unionsindustrin var lönsam under ett visst år innebär inte nödvändigtvis att den inte led väsentlig skada. Dessutom behöver unionsindustrins förlust av marknadsandelar inte exakt motsvarar ökningen av marknadsandelen för den dumpade importen för att det ska gå att fastställa ett orsakssamband mellan skadan och den dumpade importen. Slutligen ska det sägas att andra faktorer (t.ex. import från andra tredje länder eller utveckling av förbrukningen) som kan ha inverkat på unionsindustrins skadelidande situation undersöktes och behandlades i skälen 164-224 i förordningen om preliminär tull.
(232)
Det tidsmässiga sambandet mellan en ökad dumpad import i betydande kvantiteter till priser som underskred unionsindustrins priser och unionsindustrins alltmer utsatta situation är en tydlig indikator på ett orsakssamband i detta fall, såsom fastställs i skälen 161-163 i förordningen om preliminär tull. Påståendena rörande bristen på samband mellan den dumpade importen och den väsentliga skada som unionsindustrin lidit avvisades därför.
(233)
Efter det slutgiltiga meddelandet av uppgifter ifrågasatte samma berörda part fortfarande analysen av orsakssambandet, eftersom unionsindustrins lönsamhet inte hade analyserats särskilt i förhållande till vissa år (särskilt 2010), utan för hela skadeundersökningsperioden.
(234)
Det bör i detta avseende noteras att inga tillförlitliga slutsatser kan dras om orsakssambandet genom en analys av något särskilt år i skadeundersökningsperioden när man samtidigt bortser från unionsindustrins utveckling under hela skadeundersökningsperioden och dess samband med utvecklingen av den dumpade importen. En sådan analys kan endast leda till en partiell bild och inga tillförlitliga slutsatser kan dras av dessa. Den lönsamhet som också styrde andra finansiella indikatorer som unionsindustrin uppnådde under 2010 var hög på grund av en särskilt stor ökning av förbrukningen i unionen, som främjades av mycket generösa stödsystem och som gjorde det möjligt för unionsindustrin att uppnå sin största försäljningsökning samma år, men bara tillfälligt och i alla händelser inte hållbart för denna typ av industri. Detta argument måste därför avvisas.
(235)
Eftersom det inte har inkommit några ytterligare synpunkter på den dumpade importens verkningar, bekräftas undersökningsresultaten i skälen 159-163 i förordningen om preliminär tull.
3. Verkningar av andra faktorer
3.1. Import från andra tredjeländer
(236)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter lämnade flera berörda parter synpunkter på undersökningsresultaten beträffande import från andra tredjeländer och efter det slutliga meddelandet av uppgifter upprepade de sina synpunkter. De lämnade dock inga nya uppgifter och ny bevisning som skulle ha kunnat ändra de berörda preliminära undersökningsresultaten.
(237)
Dessa parter betonade särskilt omfattningen av importen av celler från Taiwan. Den absoluta importvolymen av den berörda produkten från Taiwan (1 132 MW) motsvarar dock endast en ytterst liten andel (mindre än 5 %) av den totala förbrukningen i unionen (21 559 MW) och jämfört med importen från Kina (15 005 MW). Importen från Taiwan har därför, om ens över huvud taget, endast marginellt bidragit till skadan för unionsindustrin och har inte brutit orsakssambandet.
(238)
Eftersom det inte har inkommit några andra synpunkter beträffande importen från andra tredjeländer, bekräftas undersökningsresultaten i skälen 164-167 i förordningen om preliminär tull.
3.2. Utveckling av förbrukningen i unionen
(239)
En berörd part ansåg att kommissionen underlåtit att analysera konsekvenserna av utvecklingen av förbrukningen. Det hävdades härvidlag att importen från Kina inte fångade upp hela den ökade förbrukningen, och att unionsindustrin, när det gäller moduler, visserligen förlorade marknadsandelar mellan 2009 och 2010, men ändå ökade sin lönsamhet under samma period. Det framhölls vidare att unionsindustrin under 2009, när importen av celler från Kina bara hade en marknadsandel på 8 %, ändå drabbades av en förlust på 8 %.
(240)
Enligt vad som sägs i skäl 168 i förordningen om preliminär tull, behöll den dumpade importen från Kina sin marknadsandel (moduler) eller ökade den (celler) på bekostnad av unionsindustrin under skadeundersökningsperioden, trots att förbrukningen i unionen minskade under undersökningsperioden. Man kan därför inte dra slutsatsen att den minskade förbrukningen var av sådant slag att den kunde bryta orsakssambandet mellan den dumpade importen och den skada som unionsindustrin lidit. Undersökningen visade dessutom att eftersom unionsindustrins kapacitet i alla händelser var mycket lägre än förbrukningsnivåerna, kunde den krympande förbrukningen under undersökningsperioden inte ha haft någon inverkan på den skadelidande situationen för unionsindustrin. Detta påstående avvisades därför.
(241)
En annan berörd part bestred att efterfrågan i unionen kommer att kvarstå även utan nationella stödsystem. Denna part hävdade att det finns ett samband mellan efterfrågan och stödsystemen och att solcellsprojekt inte längre skulle vara lönsamma och efterfrågan på solpaneler därmed skulle upphöra om sådana system saknades.
(242)
Såsom anges i skäl 169 i förordningen om preliminär tull, samlade man under undersökningen in en del uppgifter som visade att det fortfarande fanns och skulle finnas en efterfrågan i unionen, även i avsaknad av stödsystem. Parten lämnade ingen bevisning som skulle ha kunnat ifrågasätta dessa undersökningsresultat. I avsaknad av nya uppgifter i detta avseende, bekräftas undersökningsresultaten i skäl 169 i förordningen om preliminär tull och påståendet i detta avseende avvisades därför.
(243)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter hävdade de kinesiska myndigheterna att det saknar betydelse att unionsindustrins kapacitet i alla händelser inte tillgodosåg efterfrågan i unionen, eftersom försäljningsvolymen av unionsindustrins moduler sjönk i linje med den minskade förbrukningen, och upprepade att den minskade förbrukningen mellan 2011 och undersökningsperioden orsakade den väsentliga skada som unionsindustrin lidit. Mellan 2011 och undersökningsperioden minskade visserligen förbrukningen och försäljningsvolymen av moduler i unionen i en ungefär samma takt, men detta måste ses mot bakgrund av utvecklingen av de kinesiska dumpade priserna, som väsentligt underskred unionsindustrins priser, vilket tvingade unionsindustrin att sälja med förlust. Såsom nämnts i skäl 111 i förordningen om preliminär tull, erinras det i detta avseende om att den dumpade importen från Kina antingen bibehöll sin marknadsandel (moduler) eller ökade den (celler) när förbrukningen minskade. Samtidigt sjönk priserna på importen från Kina avsevärt och underskred betydligt unionsindustrins försäljningspriser. Detta påstående avvisades därför.
(244)
Eftersom det inte har inkommit några andra synpunkter på utvecklingen av förbrukningen i unionen, bekräftas undersökningsresultaten i skälen 168 och 169 i förordningen om preliminär tull.
3.3. Inmatningspriser som huvudexempel på stödsystem
(245)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter upprepade flera parter påståendet att den skada som unionsindustrin lidit berodde på utvecklingen av inmatningspriserna (feed-in-tariffs, FIT). De hävdade att utvecklingen av inmatningspriserna utövat ett starkt nedåtgående tryck på priserna och därmed på unionsindustrins lönsamhet. En berörd part hävdade att det bara var utvecklingen av inmatningsprisernas inverkan på efterfrågan som hade undersöktes, medan inverkan på priserna också borde ha analyserats. I samband med detta invände flera berörda parter att de flesta medlemsstater genomförde stora nedskärningar redan under 2010, vilket förde med sig ett nedåtgående tryck på priserna på moduler.
(246)
När det gäller detta påstående bör det noteras att medlemsstaterna har sänkt inmatningspriserna vid olika tidpunkter och i olika takt och att det är ganska svårt att få fram en allmän bild för hela unionen. Oavsett vid vilken tidpunkt nivåerna på inmatningspriserna var mycket låga, kan den avsevärda minskningen av unionspriserna och lönsamheten under skadeundersökningsperioden inte enbart eller främst förklaras med minskningen av inmatningspriserna. För det första ska det påpekas att utifrån de uppgifter som samlats in för Tyskland och Italien, som tillsammans stod för ungefär 75 % av unionsmarknaden under 2011, var nedgången i det genomsnittliga försäljningspriset mer uttalad än minskningen av inmatningspriserna under undersökningsperioden. För det andra visar den bevisning som samlats in, för vissa länder som Italien, att unionsindustrin blev tvungen att kraftigt sänka sina priser, trots de mycket generösa inmatningspriserna. Slutligen ska det påpekas att unionstillverkarna, under undersökningsperioden, var tvungna att sälja till priser som låg under deras produktionskostnad, vilket främst berodde på att de kinesiska exporterande tillverkarna hade 80 % av unionsmarknaden och därmed makten att påverka prissättningsmekanismen.
(247)
I undersökningen fastställdes det vidare att de höga inmatningspriserna tillsammans med prissänkningarna på moduler i unionen fram till 2011 gjorde att investeringar i solenergi blev extremt attraktivt eftersom investerarna fick en mycket stor avkastning. Detta ledde därför till ett stort antal investeringar och följaktligen i en stor efterfrågan på solpaneler. Till följd av den ökade efterfrågan, ökade avsevärt det totala belopp som betalades i inmatningspriser och de flesta medlemsstater sänkte nivån på de befintliga inmatningspriserna, bland annat för att undvika ökade elkostnader. Detta visar att de sänkta inmatningspriserna också kan ha varit en följd av de sjunkande priserna och inte tvärtom.
(248)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter hävdade en part att det fanns en motsägelse mellan skäl 246, enligt vilket en bedömning av efterfrågan i unionen som helhet är svår att göra, och skäl 223, enligt vilket en analys av orsakssambandet för varje medlemsstat inte skulle leda till några meningsfulla resultat. I detta avseende klargörs det beträffande bedömningen i skäl 246 ovan att vad som avses är svårigheten att få en allmän bild av utvecklingen av inmatningspriserna för hela unionen, och inte efterfrågan i unionen, vilket den berörda parten hävdade. Av detta följer att det inte finns någon motsättning mellan de två skälen och därför avvisades påståendet.
(249)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter hävdade en part att priserna på moduler, även med höga inmatningspriser, kan minska avsevärt på grund av teknisk utveckling, stordriftsfördelar, kostnadsminskningar och en större global produktionskapacitet. Med avseende på detta påstående noteras det att den bevisning som samlats in visar att de italienska tillverkarna var tvungna att sänka sina priser till under produktionskostnad även när inmatningspriserna var höga. De faktorer som anges ovan kan mycket väl ha påverkat de genomsnittliga kostnaderna, men de kan inte förklara varför unionstillverkarna var tvungna att sänka sina priser till under deras produktionskostnad. Därför dras slutsatsen att det främst var den dumpade importen från Kina som ledde till att priserna nådde ohållbara nivåer, och detta påstående avvisades.
(250)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter hävdade en part att slutsatsen i skäl 247 ovan att minskningen av inmatningspriserna också kunde vara följden av minskade priser och inte tvärtom, inte stöds med någon bevisning.
(251)
Det noteras att slutsatserna i skäl 247 ovan grundades på uppgifter som var tillgängliga under undersökningen och att det scenario som beskrivs faktiskt ansågs som rimligt med hänsyn till förhållandena på denna specifika marknad. Detta argument avvisades därför.
(252)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter upprepade en part att man inte ansåg att slutsatsen att det nedåtgående pristrycket på unionstillverkarna främst berodde på den dumpade importen var korrekt, utan hävdade tvärtom att det var minskningarna av inmatningspriserna som tvingade unionstillverkarna att sänka sina priser. Samma part upprepade att när inmatningspriserna minskade sjönk också priserna på solcellssystemen i linje med de minskade inmatningspriserna, så att kostnaderna för projektutvecklarna inte ökar, vilket till slut orsakade pristrycket på unionstillverkarna.
(253)
Eftersom ingen avgörande bevisning lades fram till stöd för dessa påståenden vidhöll kommissionen sin analys och sina slutsatser i enlighet med skälen 246-247 ovan.
(254)
Samma part hävdade att marknaderna styrs genom utvecklingen av inmatningspriserna och lämnade uppgifter om antalet solcellsanläggningar som installerats under 2012 och 2013 i Förenade kungariket. De uppgifter som parten lämnade var en publikation av den brittiska regeringen som grundas på veckovisa registreringar i Förenade kungarikets centrala register över inmatningspriser (CFR). Det noteras att dessa uppgifter för det mesta avsåg en period utanför undersökningsperioden och endast gällde en medlemsstat, medan den aktuella undersökning inriktades på situationen på unionsmarknaden som helhet. I alla händelser bestrids det inte att nivåerna på inmatningspriserna påverkar efterfrågan, eftersom investeringarnas lönsamhet på platser med mindre solstrålning beror på nivån på inmatningspriserna. För att visa att inmatningsprisernas nivå under undersökningsperioden hade vållat skadan, skulle de berörda parterna ha varit tvungna att visa att en prisökning för unionstillverkarna till en icke skadevållande nivå skulle ha inneburit att unionstillverkarna inte hade kunnat sälja den berörda produkten eftersom investeringar i solcellssystem inte skulle ha varit hållbara till dessa prisnivåer. Ingen sådan bevisning har lämnats in. Påståendet avvisades därför.
(255)
Därför avvisas argumentet att minskningarna av inmatningspriserna skulle ha brutit orsakssambandet mellan den dumpade importen och den väsentliga skada som unionsindustrin lidit.
(256)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter upprepade en part att utvecklingen av inmatningspriserna gjorde investeringar i solenergi oattraktiva för investerarna och på så sätt minskade efterfrågan på produkten. En annan part hävdade att slutsatserna i skäl 173 i förordningen om preliminär tull att investeringar fortfarande görs i Spanien trots det tillfälliga upphävandet av systemen för inmatningspriserna var felaktiga.
(257)
Effekterna av inmatningspriserna på efterfrågan behandlades i skäl 173 i förordningen om preliminär tull. Eftersom det inte har inkommit några nya argument i detta hänseende, avvisades ovan nämnda påstående om att efterfrågan hade minskat till följd av utvecklingen av inmatningspriserna. När det gäller investeringarna i Spanien, klargörs det att undersökningsresultaten i skäl 177 i förordningen om preliminär tull grundas på uppgifter som inhämtats under undersökningen och som kontrollerats under ett kontrollbesök på plats. Eftersom den berörda parten inte lämnade några nya uppgifter eller någon ny bevisning i detta hänseende, måste påståendet avvisas.
(258)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter hävdade flera parter, mot bakgrund av de låga inmatningspriserna, att investeringar i solenergiprojekt var ekonomiskt lönsamma bara när de försörjs med solpaneler som importerats från Kina till lägre priser. Det hävdades därför att det var minskningarna av inmatningspriserna som hade vållat den väsentliga skadan för unionsindustrin. En annan part hävdade att nivån på inmatningspriserna påverkar prissättningsmekanismen för moduler.
(259)
Det bör noteras att det beroende på medlemsstat eller region varierar till vilken kostnad per modul ett projekt fortfarande är ekonomiskt lönsamt utifrån ett antal olika faktorer såsom inmatningspriser, andra incitament i lagstiftningen, solexponering, konventionella elpriser osv.
(260)
Undersökningen visade dessutom att de nuvarande anläggningarna blir allt mindre beroende av inmatningspriserna, eftersom nätparitet för solenergi troligen har uppnåtts för vissa typer av anläggningar i flera regioner i Europa, t.ex. en stor del av Italien, Spanien, Portugal, södra Frankrike och Grekland.
(261)
På ovannämnda grunder avvisades påståendena i detta hänseende.
(262)
En berörd part hävdade att kommissionen inte hade undersökt huruvida unionsindustrin hade försummat att förutse att de statliga stödsystemen plötsligt skulle kunna komma att dras in eller minska. Inga argument framfördes till stöd för detta påstående. Det bör emellertid noteras att, enligt den bevisning som samlats in, det inte finns några uppgifter som tyder på att unionsindustrin svarade på marknadssignalerna (dvs. utveckling av förbrukningen) och andra tillgängliga uppgifter (dvs. en minskning av stödsystem) på ett orimligt sätt. Detta påstående avvisades därför.
(263)
En berörd part hävdade att minskningarna av inmatningspriserna var orsaken till att unionsindustrins försäljning minskade, eftersom investeringarna bara hade varit lönsamma tack vare de låga kinesiska priserna. Den bevisning som samlats in visar förvisso på bara en liten minskning av unionsindustrins försäljning under undersökningsperioden, i motsats till vad man skulle ha förväntat sig om solenergiprojekten hade varit genomförbara bara med kinesiska moduler. Tvärtom ökade unionsindustrins försäljning av moduler fram till 2011 och minskade sedan något under undersökningsperioden enligt samma trend som förbrukningen. Detta påstående avvisades därför.
(264)
En annan berörd part hävdade att de undersökningsresultat i skälen 174 och 175 i förordningen om preliminär tull som visade att förändringarna av inmatningspriserna inte brutit orsakssambandet inte har någon saklig eller rättslig grund, och dessutom är oförenliga med artikel 3.7 i grundförordningen, eftersom kommissionen underlåtit att bedöma nivån på den skada som vållats av de sänkta inmatningspriserna och eftersom kommissionen ansåg att den kraftiga minskningen av unionsindustrins pris bara hade varit en följd av den dumpade importen från Kina. Samma part hävdade att det sänkta priset på moduler, celler och plattor var ett globalt fenomen och inte berodde på trycket från den kinesiska importen.
(265)
När det gäller påståendet att kommissionen underlåtit att bedöma nivån på den skada som vållats av de sänkta inmatningspriserna, hänvisas det till skälen 174, 175 och 182 i förordningen om preliminär tull och till skälen 245-263 ovan, där kommissionen konstaterade att varken nedgången i efterfrågan eller effekterna av inmatningspriserna på priserna i unionen var av sådan art att de bröt orsakssambandet mellan den skada som unionsindustrin lidit och den dumpade importen från Kina, oavsett huruvida och i vilken utsträckning de kan ha orsakats av de sänkta inmatningspriserna. Därför måste påståendet att kommissionens undersökningsresultat saknar saklig grund avvisas. När det gäller argumentet att det sänkta priset på moduler och celler var ett globalt fenomen, hänvisas det till skälen 164-167 i förordningen om preliminär tull, där det görs en bedömning av volymer och priser för import till unionen från andra länder än Kina. Visserligen fanns det en global nedåtgående trend i priserna på moduler och celler, men de dumpade priserna på importen från Kina har förvärrat den nedåtgående trenden till förlustbringande nivåer. På grundval av detta avvisades påståendet.
3.4. Annat ekonomiskt stöd till unionsindustrin
(266)
Eftersom det inte har inkommit några synpunkter på annat ekonomiskt stöd till unionsindustrin, bekräftas undersökningsresultaten i skälen 184 och 185 i förordningen om preliminär tull.
3.5. Överkapacitet
(267)
En berörd part upprepade påståendet att det var situationen med överkapacitet både på världsmarknaden och på unionsmarknaden som vållade den väsentliga skadan och inte importen från Kina. I det avseendet hävdades det att unionsindustrin hade ökat sin kapacitet för mycket, vilket framgår av det låga kapacitetsutnyttjandet och att den eventuella skadan därför var självförvållad. Den påstådda effekten av överkapaciteten i unionen och i hela världen har redan behandlats i skälen 185-190 i förordningen om preliminär tull, och i brist på nya omständigheter måste detta argument därför avvisas.
(268)
En annan berörd part hävdade att överkapaciteten ledde till prisrationalisering. I detta sammanhang bör det å ena sidan påpekas att överkapaciteten i praktiken ledde till en nedåtgående spiral (”kapplöpning till boten”) och till unionsindustrins prisfall, som i genomsnitt översteg minskningen av produktionskostnaderna. Såsom beskrivs i skäl 186 i förordningen om preliminär tull följde unionsindustrins kapacitetsökning å andra sidan marknadsutvecklingen och ansågs rimlig. Dessutom låg ökningen av produktionskapaciteten för celler på en lägre nivå än för moduler. Eftersom den berörda parten inte lämnade några nya uppgifter eller någon ny bevisning i detta hänseende, måste påståendet avvisas.
(269)
En annan berörd part hävdade att den skada som unionsindustrin lidit berodde på unionsindustrins inriktning på enbart specialiserade investeringar och på dess oförmåga att göra nödvändiga investeringar för ökad kapacitet och kostnadsbesparingar. Inte heller detta påstående kunde bekräftas av undersökningsresultaten, som visade att unionsindustrin hade ökat sin produktionskapacitet och effektivitet under skadeundersökningsperioden (skälen 124 och 187 i förordningen om preliminär tull). Påståendet avvisades därför.
(270)
Vidare hävdade en berörd part att unionsindustrin ökade sin produktionskapacitet trots redan låga nivåer av kapacitetsutnyttjande, vilket ledde till självförvållad skada. Detta påstående grundades på en jämförelse mellan trenden för de investeringar som gjordes av de unionstillverkare som ingick i urvalet och trenden för hela unionsindustrins kapacitetsutnyttjande, som inte är en lämplig grund för jämförelse. Dessutom visade undersökningen att unionsindustrin inte hade ökat sin produktionskapacitet i en omfattning som översteg utvecklingen av unionens förbrukning. Detta argument avvisades därför.
(271)
Dessutom tyder den bevisning som inhämtats på att unionsindustrin genom investeringar i nya maskiner skulle kunna sänka sina produktionskostnader och bli mer konkurrenskraftig. Detta argument avvisades därför.
(272)
En berörd part hävdade att slutsatserna i skäl 189 i förordningen om preliminär tull stred mot undersökningsresultaten i skälen 124 och 186 i förordningen om preliminär tull, dock utan att ge ytterligare förklaringar med uppgift om de påstådda motstridigheternas art eller omfattning. Detta påstående måste därför avvisas.
(273)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter ifrågasatte vissa berörda parter att unionsindustrins kapacitetsökning var rimlig och följde marknadsutvecklingen, särskilt utvecklingen av förbrukningen i unionen. När det gäller moduler ökade emellertid produktionskapaciteten med 106 %, medan förbrukningen i unionen ökade med 221 % under skadeundersökningsperioden, dvs. mer än dubbelt så mycket. När det gäller celler ökade på samma sätt produktionskapaciteten med 39 %, medan förbrukningen i unionen ökade med 87 % under skadeundersökningsperioden. Detta visar att kapacitetsökningen var avsevärt lägre än ökningen av förbrukningen, och därför inte kan betraktas som orimlig eftersom det aldrig var överkapacitet i unionen. Analysen av huruvida kapacitetsökningarna var rimliga bör inte heller bygga på en analys från år till år, utan bör beakta utvecklingen under hela skadeundersökningsperioden. Effekterna av kapacitetsökningarna slår således vanligtvis igenom först efter en viss tidsperiod efter de investeringar som görs och en separat analys av ett år kan leda till en snedvriden bild. Påståendet avvisades därför.
(274)
Eftersom det inte har inkommit några andra synpunkter på unionsindustrins överkapacitet, bekräftas undersökningsresultaten i skälen 185-190 i förordningen om preliminär tull.
3.6. Råvaruprisernas inverkan
(275)
Vissa berörda parter upprepade att unionsindustrin eller åtminstone en del av den inte kunde dra nytta av de sjunkande priserna på polykisel under undersökningsperioden på grund av långfristiga kontrakt på råvaror. Med hänvisning till undersökningsresultaten i skäl 193 i förordningen om preliminär tull, där det anges att unionsindustrin kunde omförhandla sina långfristiga kontrakt med sina leverantörer (inklusive tillverkare av plattor) och därför kunde dra nytta av lägre priser, hävdade parterna att omförhandlingar eller uppsägning av långfristiga kontrakt på polykisel och/eller plattor ledde till böter. För att understödja detta argument lämnade parterna in tidningsartiklar där det uppgavs att vissa unionstillverkare hotades av tvisteförfaranden eller att de sagt upp sina kontrakt. Vissa parter har inkommit med uppgifter som man menar bekräftar att de långfristiga kontrakten inte kan omförhandlas.
(276)
Polykisel är den viktigaste råvaran för tillverkarna av plattor. Undersökningen visade att priserna på polykisel ökade under 2008, då de nådde sin topp på ca 500 amerikanska dollar/kg, men att de minskade igen under 2009 för att ligga på ca 50-55 amerikanska dollar/kg i slutet av 2009, med bara en svagt uppåtgående trend under 2010 och i början av 2011. Priserna sjönk avsevärt under undersökningsperioden, vilket resulterade i ett pris på 30 amerikanska dollar/kg (JRC Scientific and Policy Reports, PV Status Report 2012). Det bör noteras att polykiselprisernas inverkan på unionsindustrin endast kunde vara relativt marginell, eftersom all påverkan på tillverkningskostnaden för celler och moduler försvagades genom värdekedjan. Vidare avsåg man i de ovannämnda tidningsartiklarna utvecklingen efter undersökningsperioden, och de rör alltså inte situationen för de berörda unionstillverkarna under undersökningsperioden och kan därför inte beaktas. Denna fråga undersöktes närmare efter införandet av de provisoriska åtgärderna, och till följd av detta kan det bekräftas att unionsindustrin faktiskt kunde omförhandla inte bara priserna i de långfristiga kontrakten, utan också de avtalsenliga böterna rörande dessa långfristiga kontrakt.
(277)
En av de ovanstående berörda parterna hävdade vidare att det räcker att endast en del av unionstillverkarna har påverkats av de långfristiga kontrakten och att situationen för unionsindustrin överlag saknar betydelse. Parten hävdade att högre kostnader inte nödvändigtvis behöver påverka alla aktörer på samma sätt. I detta argument tar man inte hänsyn till undersökningsresultatet att de genomsnittliga polykiselpriserna för unionsindustrin i många fall inte låg högre än marknadspriserna eller spotpriserna och frågan om huruvida högre kostnader påverkar alla eller endast ett fåtal aktörer ansågs därför inte vara relevant. Påståendet avvisades därför.
(278)
En annan berörd part begärde att kommissionen skulle separera, särskilja och kvantifiera effekterna av varje faktor som påverkar unionsindustrins situation, och att särskilt effekterna av betydande minskning av polykiselpriserna borde beaktas separat. Det hävdades härvidlag att det var de sänkta polykiselpriserna snarare än prispressen från den kinesiska importen som orsakade nedgången i försäljningspriserna. När det gäller unionsindustrin bör det noteras att de genomsnittliga försäljningspriserna minskade mycket mer än de genomsnittliga produktionskostnaderna, för vilka minskningen av råvarupriserna kunde ha haft betydelse. Påståendet avvisades därför.
(279)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter upprepade vissa berörda parter att effekterna av de minskade polykiselpriserna på unionsindustrins kostnader inte begränsades eller försvagades via värdekedjan, vilket hade konstaterats i undersökningen. Såsom redan nämnts i skäl 276 ovan, är dock polykisel den viktigaste råvaran för dem som tillverkar plattor, och följaktligen att en eventuell inverkan på kostnaderna för tillverkningen av celler eller moduler konstaterades bli försvagad i värdekedjan. Den berörda parten lämnade ingen bevisning som skulle ha kunnat minska värdet av detta undersökningsresultat. Undersökningen visade dessutom att minskningen av priserna på polykisel under skadeundersökningsperioden återspeglades i den genomsnittliga kostnaden för tillverkning av celler och moduler hos de unionstillverkare som ingick i urvalet, vilken minskade i liknande omfattning som polykiselpriserna. En berörd part ifrågasatte effekterna av de påstådda böter som unionsindustrin tvingades betala på grund av omförhandling av kontrakten med leverantörerna. I detta avseende kan det inte uteslutas att ett begränsat antal tillverkare kan ha varit tvungna att betala böter för uppsägning av kontrakt om leverans av plattor under skadeundersökningsperioden.
Kommissionen fann dock inga bevis för att dessa påföljder skulle ha kunnat påverka situationen för unionsindustrin som helhet eller att de skulle vara representativa. Den berörda parten lämnade inte heller någon sådan bevisning. Det kan inte helt uteslutas att böterna kan ha haft en viss negativ inverkan på ett begränsat antal unionstillverkare, men den övergripande effekten på unionsindustrin var i bästa fall marginell och kunde inte bryta orsakssambandet mellan den dumpade importen och den väsentliga skada som unionsindustrin som helhet lidit. Dessa argument måste därför avvisas.
(280)
En annan berörd part hävdade att de minskade försäljningspriserna för den undersökta produkten i unionen delvis beror på det minskade priset på polykisel. I detta avseende bör det dock noteras att undersökningen visade att importen från Kina dumpades till priser som väsentligt underskred unionsindustrins priser. Prisminskningen går därför utöver den minskning av produktionskostnaderna som kan förklaras av minskade råvarupriserna. Om prisminskningen endast var en följd av de minskade råvarupriserna skulle unionsindustrin inte ha varit tvungen att sänka sina försäljningspriser under produktionskostnadsnivå. Detta påstående måste därför avvisas.
(281)
En annan berörd part upprepade att det tvistemål som en unionstillverkare stod inför efter undersökningsperioden kan ha påverkat situation för åtminstone denna unionstillverkare redan under undersökningsperioden. Denna part förklarade dock inte hur och i vilken utsträckning en sådan händelse som inträffade efter undersökningsperioden faktiskt skulle ha haft en inverkan på denna tillverkares situation under undersökningsperioden. Av undersökningen framgick inte heller någon bevisning för sådana effekter. Påståendet måste därför avvisas.
(282)
Samma berörda part ifrågasatte dessutom de ovannämnda undersökningsresultaten och påstod att ingen bevisning hade lagts fram. Undersökningsresultaten grundades emellertid på uppgifter och positiv bevisning, vars icke-konfidentiella versioner var tillgängliga för alla berörda parter.
(283)
Eftersom det inte har inkommit några andra synpunkter på råvaruprisernas inverkan, bekräftas undersökningsresultaten i skälen 191-194 i förordningen om preliminär tull.
3.7. Självförvållad skada: inverkan av unionsindustrins automatisering, storlek, stordriftsfördelar, konsolidering, innovation, kostnadseffektivitet och import
(284)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter upprepade vissa berörda parter påståendet att den skada som unionsindustrin lidit berodde på unionsindustrins brist på tillräckliga stordriftsfördelar. Det påpekades återigen att de småskaliga tillverkarna hade en nackdel jämfört med de större, vertikalt integrerade tillverkarna, och därför kan den eventuella skada som de småskaliga tillverkarna lidit inte tillskrivas den dumpade importen. En annan berörd part hävdade att automatiseringen av produktionsprocessen är kostsam och att stordriftsfördelar därför är ännu viktigare för att minska produktionskostnaderna.
(285)
Undersökningen visade att unionsindustrin, även de större, vertikalt integrerade tillverkarna, på grund av den dumpade importen inte fullt ut kunde dra nytta av ett högt kapacitetsutnyttjande för att uppnå stordriftsfördelar. I alla händelser visade undersökningen inget samband mellan storlek, vertikal integration och bättre lönsamhet, eftersom den starka prispressen från den dumpade importen hade påverkat detta samband. Undersökningen har visat att det inte längre fanns några stordriftsfördelar på en marknad där kapacitetsutnyttjandet var lågt, vilket även gällde de kinesiska tillverkarna. Dessa påståenden avvisades därför.
(286)
Vidare hävdade en berörd part att investerare och banker inte skulle finansiera projekt om modultillverkaren är alltför liten, eftersom större tillverkare erbjuder bättre garantier och är mer accepterade som låntagare. Med andra ord är investerare och banker tveksamma till att finansiera solenergiprojekt där man använder moduler som tillverkats i unionen. Undersökningen visade emellertid att om investerarna och bankerna föredrar att finansiera kinesiska tillverkare som har större produktionskapacitet beror det på den snedvridning som den dumpade importen har skapat på unionsmarknaden. Såsom nämns ovan i skäl 285, saknar produktionslinjernas storlek betydelse om utnyttjandegraderna ligger kvar på en låg nivå. Detta påstående avvisades därför.
(287)
En berörd part upprepade att unionsindustrin har en ogynnsam kostnadsstruktur jämfört med dess kinesiska konkurrenter, eftersom de senare drog nytta av lägre arbetskraftskostnader, el- och avskrivningskostnader, och dessutom hade den nyaste utrustningen. Den berörda parten kunde dock inte lämna någon ny information eller bevisning som kunde ändra undersökningsresultaten i detta hänseende. Påståendet att de kinesiska tillverkarna använder den nyaste utrustningen behandlades i skäl 203 i förordningen om preliminär tull, där det anges att de exporterande tillverkarna i Kina inte hade några komparativa fördelar, i synnerhet som maskiner och utrustning importerades från Europeiska unionen. De ovanstående påståendena avvisades därför.
(288)
En annan part hävdade att de kinesiska tillverkarna hade en komparativ fördel när det gäller polykiselpriserna och stordriftsfördelar, vilket resulterade i lägre kostnader för maskinerna. Parten lämnade dock inte några nya uppgifter eller bevis till stöd för detta som kunde ändra de undersökningsresultat som beskrivs i skälen 195, 196 och 203 i förordningen om preliminär tull. Denna parts invändning måste därför avvisas.
(289)
I enlighet med skäl 203 i förordningen om preliminär tull och skäl 287 ovan, erinras det om att de exporterande tillverkarna i Kina inte har någon komparativ fördel när det gäller de råvaror och maskiner som används, eftersom de för det mesta importeras från unionen. En berörd part invände mot detta, dock utan att lämna någon bevisning. Arbetskraftskostnaderna och de allmänna omkostnaderna, inklusive avskrivningskostnaderna, utgjorde i genomsnitt mindre än 10 % av den totala kostnaden för en modul under undersökningsperioden och anses inte ha haft någon större betydelse. Elkostnaderna utgjorde i genomsnitt mindre än 1 % av den totala kostnaden för en modul under undersökningsperioden och anses inte ha haft någon större betydelse. Påståendet att de kinesiska tillverkarna använde den nyaste utrustning var dessutom inte underbyggt.
(290)
Vidare upprepade en berörd part att vissa unionstillverkare köpte in celler och/eller moduler från det berörda landet och återförsålde dessa produkter på unionsmarknaden som sina egna. Parten begärde att skadan till följd av dessa transaktioner inte skulle tillskrivas den dumpade importen. Undersökningen visade emellertid att unionsindustrins import av den berörda produkten var ett komplement och att volymerna var begränsade jämfört med den sammanlagda unionstillverkningen samt att den eventuella effekten av detta därför bara var marginell och inte kunde anses bryta orsakssambandet mellan den dumpade importen och den skada som unionsindustrin lidit.
(291)
En icke-närstående importör hävdade att det faktum att antalet anställda ökade under skadeundersökningsperioden inte hade behandlats tillräckligt i förordningen om preliminär tull. När det gäller detta påstående bör det noteras att sysselsättningen ökade mellan 2009 och 2011 för moduler för att sedan minska under undersökningsperioden. För celler ökade sysselsättningen fram till 2010 och minskade sedan under 2011 och ytterligare under undersökningsperioden. Det ska noteras att för moduler följde sysselsättningen samma tendens som unionstillverkningen. Eftersom den kinesiska importen ökade sin marknadsandel för celler under hela perioden, kunde unionsindustrin inte dra nytta av den ökade förbrukningen såsom förväntat. Den minskade sysselsättningen under 2011 och under undersökningsperioden motsvarar därför de företag som antingen hade blivit insolventa eller hade upphört med sin celltillverkning.
(292)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter upprepade en berörd part påståendet att den skada som unionsindustrin lidit berodde på unionsindustrins småskalighet och bristen på tillräckliga stordriftsfördelar. Såsom redan förklarats i skäl 285 ovan och i skälen 195 och 196 i förordningen om preliminär tull, kan det inte längre ens på den globala marknaden finnas några stordriftsfördelar till följd av storlek, eftersom kapacitetsutnyttjandet i allmänhet var lågt och eftersom det var en enorm överkapacitet i hela världen. Påståendet måste därför avvisas.
(293)
Samma part upprepade vidare att den skada som unionsindustrin lidit berodde på unionsindustrins oförmåga att uppnå kostnadsfördelar. Denna part hävdade att detta särskilt berodde på att de flesta unionstillverkare var vertikalt integrerade. Parten lade dock inte fram några ytterligare uppgifter om i vilken utsträckning det faktum att tillverkarna är vertikalt integrerade skulle kunna ha haft en negativ inverkan på deras kostnadsstruktur. Påståendet måste därför avvisas.
(294)
Eftersom det inte har inkommit några andra synpunkter i detta hänseende, bekräftas skälen 195-206 i förordningen om preliminär tull.
3.8. Konkurrens från solcellstunnfilmsprodukter och annan solcellsteknik
(295)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter upprepade en berörd part påståendet att den skada som unionsindustrin lidit orsakades av konkurrensen från solcellstunnfilmsprodukter och annan solcellsteknik, eftersom denna teknik konkurrerade med den undersökta produkten särskilt för markmonterade och kommersiella/industriella hustakssystem, som utgör en väsentlig del av hela unionens solcellsmarknad.
(296)
Undersökningen visade att, även om solcellstunnfilmsprodukter är billigare än den undersökta produkten, når de bara en begränsad andel av hela unionens marknad för solteknik, eftersom de har en mycket lägre verkningsgrad och lägre uteffekt än solcellsmoduler av kristallint kisel. Enligt tillgängliga uppgifter var marknadsandelen för tunnfilmsprodukter inte stor i förhållande till hela unionens marknad för solteknik under undersökningsperioden. Följaktligen bekräftas undersökningsresultaten i skäl 208 i förordningen om preliminär tull att även om det kan finnas viss konkurrens mellan tunnfilmsprodukter och den berörda produkten får denna konkurrens anses vara marginell. På dessa grunder måste de argument som framförts i denna fråga avvisas.
(297)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter upprepade en berörd part att konkurrensen från tunnfilmsprodukter sannolikt hade orsakat den väsentliga skada som unionsindustrin lidit. Parten hävdade i detta avseende att marknadsandelen för tunnfilmsprodukter av hela marknaden för solteknik i Tyskland var betydande under större delen av undersökningsperioden och att den minskade först i början av 2012.
(298)
Undersökningen visade faktiskt att de genomsnittliga priserna på tunnfilmsprodukter låg på lägre nivåer än de genomsnittliga prisnivåerna på den undersökta produkten.
(299)
Såsom anges i skäl 296 ovan har dock tunnfilmsprodukter en mycket lägre verkningsgrad och lägre uteffekt än solcellsmoduler av kristallint kisel, vilket innebär att en eventuell konkurrens mellan dessa produkter inte kunde ha bidragit till den skada som unionsindustrin lidit eftersom moduler av kristallint kisel är den dominerande tekniken på unionens solenergimarknad. I JRC PV Status Report 2012 anges att en följd av de minskade priserna på polykisel är att tunnfilmsprodukter under de senaste åren har förlorat marknadsandelar på bekostnad av moduler av kristallint kisel.
(300)
Eftersom det inte har inkommit några andra synpunkter i detta hänseende, bekräftas undersökningsresultaten i skälen 207-210 i förordningen om preliminär tull.
3.9. Finanskrisen och dess effekter på tillgången till finansiering
(301)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter hävdades det att de skadevållande verkningarna av den finansiella krisen och dess effekter på tillgången till finansiering bör hållas isär och inte tillskrivas den dumpade importen.
(302)
I detta sammanhang hänvisas till skäl 212 i förordningen om preliminär tull, där effekterna av finanskrisen och den ekonomiska nedgången på unionsindustrins situation särskilt uppmärksammades. I detta skäl anges i detalj det resonemang som låg till grund för slutsatsen att finanskrisen, även om den inverkat på unionsindustrins situation, inte kunde bryta orsakssambandet mellan den dumpade importen och den väsentliga skada som unionsindustrin lidit. Resonemanget har inte bestridits av de berörda parterna, och de lämnade inte heller några nya uppgifter eller bevis som kunde ha påverkat undersökningsresultaten i detta skäl. Påståendena i detta hänseende avvisades därför.
(303)
Det hävdades vidare att den skada som unionsindustrin lidit berodde på att unionsindustrin inte kunde söka lämplig finansiering och att kommissionen borde undersöka om unionsindustrin ansökte om finansiering medan den fortfarande var lönsam. Faktum är att undersökningen visade att år 2010, då unionsindustrin fortfarande var lönsam, ökade investeringsnivån för moduler och för celler med 315 % respektive 10 % jämfört med 2009. Eftersom solcellsindustrin är kapitalintensiv, kan man förvänta sig att unionsindustrin kontinuerligt söker lämplig finansiering för att förbättra kostnadseffektiviteten och konkurrera med den orättvisa dumpade importen. Därför dras slutsatsen att bristen på tillgång till finansiering var en följd av den snedvridna situation som orsakats av den dumpade importen och inte dess orsak. Ovanstående påstående avvisades därför.
(304)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter upprepade en berörd part att de skadevållande verkningarna av finanskrisen bör separeras och särskiljas och inte tillskrivas den dumpade importen. Parten hänvisade till allmänt tillgängliga uppgifter som visar att minst en unionstillverkare ansåg att finanskrisen var huvudorsaken till den skadevållande situationen. I den aktuella undersökningen grundades undersökningsresultaten på företagsspecifika uppgifter som går betydligt längre än allmänt tillgängliga uppgifter från vissa företag. De allmänt tillgängliga uppgifter som det hänvisades till kan därför inte påverka undersökningsresultaten i skäl 212 i förordningen om preliminär tull, där det konstaterades att även om finanskrisen har haft en viss inverkan på unionsindustrins situation, kunde detta inte bryta orsakssambandet mellan den dumpade importen och den väsentliga skada som unionsindustrin lidit. Detta påstående måste därför avvisas.
(305)
En annan berörd part hävdade att skillnaden i tillgång till finansiering mellan unionsindustrin och de kinesiska exporterande tillverkarna bör beaktas. Parten hävdade att det var en av de viktigaste faktorer som orsakat den väsentliga skadan för unionsindustrin och inte den dumpade importen. Den förmånliga tillgången till finansiering för vissa kinesiska exporterande tillverkare har dock konstaterats snedvrida marknaden och kan mycket väl vara ett huvudskäl till att de kinesiska exporterande tillverkarna kunde exportera den berörda produkten till dumpade priser. Denna faktor kan därför inte bryta orsakssambandet mellan den dumpade importen och den väsentliga skada som unionsindustrin lidit. Påståendet avvisades därför.
(306)
Eftersom det inte har inkommit några andra synpunkter beträffande finanskrisens inverkan, bekräftas undersökningsresultaten i skälen 211 och 212 i förordningen om preliminär tull.
3.10. Unionsindustrins exportresultat
(307)
Eftersom det inte har inkommit några synpunkter som skulle kunna ändra undersökningsresultaten i skälen 213 och 215 i förordningen om preliminär tull, bekräftas dessa.
3.11. Upptäckten av skiffergasfyndigheter i Europeiska unionen
(308)
Eftersom det inte har inkommit några synpunkter som skulle kunna ändra undersökningsresultaten i skälen 215-217 i förordningen om preliminär tull, bekräftas dessa.
3.12. Europeiska unionens system för handel med utsläppsrätter
(309)
Eftersom det inte har inkommit några synpunkter som skulle kunna ändra undersökningsresultaten i skälen 218 och 219 i förordningen om preliminär tull, bekräftas dessa.
3.13. Ledningsbeslut
(310)
Vissa berörda parter upprepade påståendet i skäl 220 i förordningen om preliminär tull att den väsentliga skada som minst en av unionstillverkarna lidit berodde på felaktiga ledningsbeslut. Dessa parter lämnade ytterligare information i form av en tidningsartikel. De uppgifter som lämnats kunde emellertid inte kontrolleras och kunde inte ändra undersökningsresultatet att de ledningsbeslut som fattats i det berörda företaget var normala och ansvarsfulla eller saknade påverkan på unionsindustrin som helhet. Därför avvisades ovanstående påståenden.
(311)
Eftersom det inte har inkommit några andra synpunkter i detta hänseende, bekräftas undersökningsresultaten i skälen 220 och 221 i förordningen om preliminär tull.
3.14. Andra politiska åtgärder
(312)
Eftersom det inte har inkommit några synpunkter som skulle kunna ändra undersökningsresultaten i skäl 222 i förordningen om preliminär tull, bekräftas dessa.
3.15. Övriga argument
(313)
En berörd part hävdade att den skada som unionsindustrin lidit berodde på nackdelen med att vara föregångare och bristen på politiskt stöd från Europeiska kommissionen under tidigare år. Parten hävdade också att, utöver de nationella stödsystemen, även befolkningen, bruttonationalprodukten, elförbrukningen, finansieringsmöjligheterna och möjligheterna till nätanslutning är viktiga faktorer på varje marknad. Den ovannämnda parten kunde emellertid inte underbygga sina påståenden, som därför avvisades.
(314)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter upprepade samma part påståendet att den skada som unionsindustrin lidit berodde på unionsindustrins nackdel att vara föregångare. Påståendet hade dock varken analyserats eller styrkts med bevisning, och måste därför avvisas.
4. Sammantagen bedömning av övriga faktorer som konstaterats ha bidragit till skadan
(315)
Undersökningen har visat att följande övriga faktorer kan ha bidragit till skadan: Importen av den berörda produkten från Taiwan, minskningen av inmatningspriserna, långfristiga kontrakt på polykisel för ett begränsat antal unionstillverkare samt finanskrisen.
(316)
Såsom visats i avsnitten 3.1 och 3.6 ovan, är den eventuella inverkan av importen från Taiwan och de långfristiga kontrakt om polykisel som ett begränsat antal unionstillverkare har i bästa fall marginell, eftersom eventuella effekter minskade ytterligare genom värdekedjan.
(317)
När det gäller den ekonomiska och finansiella krisen, visade undersökningen att huvudorsaken till unionsindustrins svårigheter att få tillgång till det kapital som behövs för investeringar var den dumpade importen, som hindrade unionsindustrin från att sälja sina produkter till lönsamma priser när unionsmarknaden uppvisade en stark tillväxt (2009-2011).
(318)
När det gäller inmatningspriserna har tredje parter inte kunnat visa att prisnivåerna under undersökningsperioden skulle ha varit så låga att de skulle ha hindrat unionstillverkarna från att sälja den berörda produkten till icke-skadevållande priser. Institutionerna anser att sänkningarna av inmatningspriserna kan förklara den minskade efterfrågan, eftersom investeringar på vissa platser inte längre var lönsamma. De kan dock inte bryta orsakssambandet, inte ens tillsammans med övriga faktorer som konstaterats bidra till skadan, eftersom de fortfarande låg på en nivå där, bortsett från den dumpade importen, unionstillverkarna skulle kunna ha sålt sina produkter till icke-skadevållande priser.
(319)
Orsakssambandet mellan dumpningen och skadan har därför inte brutits, även med en bedömning av den sammantagna effekten av de fyra andra faktorer som eventuellt kan ha bidragit till skadan.
5. Slutsats om orsakssamband
(320)
Samtliga verkningar av andra skadefaktorer än den dumpade importen har analyserats separat och sammantagna. Därför dras slutsatsen att den sammantagna bedömningen av samtliga faktorer som kan ha inverkat på unionsindustrins skadelidande situation (dvs. importen från tredjeländer, inmatningspriserna, råvaruprisernas inverkan och finanskrisen) tillsammans inte förklarar den skada som unionsindustrin lidit, särskilt i form av låga priser och ekonomiska förluster på grund av inträngande lågprisimport i betydande mängder av den berörda produkten från Kina. Mot denna bakgrund bekräftas de preliminära undersökningsresultaten i skälen 223-224 i förordningen om preliminär tull att den dumpade importen från Kina har vållat unionsindustrin väsentlig skada i den mening som avses i artikel 3.6 i grundförordningen.
F. UNIONENS INTRESSE
1. Inledande anmärkningar
(321)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter hävdade en berörd part att bedömningen av unionens intresse inte grundades på ett representativt antal aktörer.
(322)
Kommissionen har tagit kontakt med olika aktörer på följande sätt.
(323)
Icke-närstående importörer: Såsom angavs i skäl 12 i förordningen om preliminär tull, kontaktade kommissionen alla de 250 icke-närstående importörer klaganden lämnade uppgift om och gjorde ett preliminärt urval i enlighet med artikel 17 i grundförordningen i syfte att täcka den största representativa importvolym som rimligen kan undersökas inom den tid som stod till förfogande. Enligt vad som sägs i skälen 12 och 232 i förordningen om preliminär tull, var det dock bara ett av de företag som ingick i det preliminära urvalet som, efter kontroll, bekräftades vara en icke-närstående importör. Efter offentliggörandet av förordningen om preliminär tull uppmanades ytterligare 15 icke-närstående importörer, som ursprungligen hade lämnat in ett formulär i stickprovsförfarandet i inledningsskedet men som inte ingick i urvalet, att samarbeta vidare i undersökningen. Sex av dem samtyckte och fick ett frågeformulär, och fem lämnade in svar, varav tre ansågs vara tillräckligt fullständiga. I det slutgiltiga urvalet av icke-närstående importörer ingår därför fyra icke-närstående importörer, som står för 2-5 % av importen av den berörda produkten. Med hänsyn till denna låga andel, måste det hållas i minnet att den största delen av importen av den berörda produkten till unionen inte sker via icke-närstående importörer, vilket förklaras i skäl 12 i förordningen om preliminär tull.
(324)
Andra aktörer än icke-närstående importörer (i tidigare och senare led): Såsom nämndes i skäl 226 i förordningen om preliminär tull sände kommissionen även särskilda frågeformulär till ca 150 aktörer, inklusive de icke-närstående importörer som gav sig till känna efter inledandet av undersökningen, vilka därmed fick möjlighet att lämna relevanta uppgifter till kommissionen. I undersökningen beaktades vidare inte bara svaren på frågeformulären, utan även kontrollerbara och vederbörligen underbyggda synpunkter och inlagor som inlämnats av de berörda parterna inom utsatta tidsfrister, oavsett om dessa parter hade besvarat frågeformuläret eller inte. Bland annat lämnade Afase synpunkter till kommissionen på sina medlemmars vägnar - solcellsaktörer som också analyserades.
(325)
Mot bakgrund av ovanstående hade tillräckliga uppgifter samlats in för att möjliggöra en meningsfull bedömning av unionens intresse. Av dessa skäl avvisades argumentet.
(326)
En berörd part begärde att kommissionen skulle klargöra hur den hanterat importörernas frågeformulär, som den ansåg ha lämnats in av aktörer i senare led.
(327)
Som svar på denna begäran förtydligas det att de 36 svar som anges i skäl 241 i förordningen om preliminär tull gällde svar avseende bilaga B till tillkännagivandet om inledande, vars syfte var att om lämpligt göra ett stickprov av icke-närstående importörer.
(328)
När det gäller svaren på frågeformulären från de två aktörer som angavs i skäl 12 i förordningen om preliminär tull, beaktades ett frågeformulär i den relevanta analysen av aktörer i senare led. Den andra aktören lämnade ytterligare uppgifter som, i motsats till vad som angavs i skäl 12 i förordningen om preliminär tull, visade att aktören verkligen var en importör av moduler men inte en importör av celler. Icke desto mindre var de uppgifter som aktören lämnade i sitt svar på frågeformuläret inte tillräckliga för att aktören skulle inbegripas i analysen av icke-närstående importörer eftersom de svar som inkommit var ofullständiga.
(329)
Efter införandet av de provisoriska åtgärderna gjordes ytterligare kontrollbesök gjordes på plats hos två projektutvecklare (se skäl 8 ovan). Dessutom analyserades och beaktades i denna undersökning (se skälen 369-371 nedan) de sex svar på det särskilda frågeformuläret (se skäl 324) från tjänsteleverantörer som också var verksamma inom solcellssektorn (t.ex. logistik, transporter eller marknadsföring) som först ansågs vara ofullständigt ifyllda (se skäl 241 i förordningen om preliminär tull).
(330)
Sammanfattningsvis grundades analysen av unionens intresse på följande uppgifter:
-
Besvarade frågeformulär från åtta unionstillverkare och fyra icke-närstående importörer som ingick i urvalet samt svar på det särskilda frågeformuläret från åtta aktörer i tidigare led och 13 aktörer i senare led (sju projektutvecklare/installatörer, sex tjänsteleverantörer som också är verksamma inom solcellsindustrin) av de 150 aktörer som hade gett sig till känna efter inledandet och fått de särskilda frågeformulären.
-
Uppgifter som kontrollerats på plats hos åtta unionstillverkare, en icke-närstående importör, två importörer i tidigare led, fyra aktörer i senare led (projektutvecklare/installatörer) och en intresseorganisation (se skäl 17 i förordningen om preliminär tull samt skäl 8 ovan).
-
Uppgifter om unionens intresse som lämnats av andra berörda parter, inklusive intresseorganisationer, samt offentligt tillgängliga uppgifter om utvecklingen av solcellsmarknaden i Europa, särskilt Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017 från EPIA.
2. Unionsindustrins intresse
(331)
Några berörda parter invände mot att unionsindustrin skulle kunna dra nytta av eventuella åtgärder och hävdade att i) åtgärderna kommer att leda till minskad efterfrågan på solcellsprodukter i unionen och att unionsindustrin därför inte kommer att kunna öka sin försäljning, ii) unionsindustrin har små produktionsanläggningar och kan därför inte tillgodose efterfrågan på vissa typer av installationer såsom kommersiella takanläggningar och stora markmonterade anläggningar, iii) unionstillverkarna accepteras inte som låntagare i bank, iv) införandet av tullar på celler kommer i praktiken att öka unionstillverkarnas produktionskostnader för moduler och göra modulerna mindre attraktiva för konsumenterna samt v) om det sker en betydande minskning av importen från Kina, kommer tillverkarna från andra tredje länder med största sannolikhet att dra nytta av den minskade importen från Kina.
(332)
När det gäller påståendet att åtgärderna kommer att minska efterfrågan på solcellsprodukter i unionen, och att unionsindustrin därför inte kommer att kunna öka sin försäljning, ska det noteras att parterna inte kunde lämna några kontrollerbara uppgifter om att det skulle finnas ett direkt samband mellan införandet av åtgärder och minskningen av efterfrågan på solcellsprodukter som visade sig ha påverkats av flera faktorer under årens lopp.
(333)
Som svar på påståendet att unionsindustrin har små produktionsanläggningar och därför inte kan tillgodose efterfrågan på vissa typer av installationer, t.ex. kommersiella takanläggningar och stora markmonterade anläggningar, bör det noteras att undersökningen har visat att unionsindustrin har kapacitet att leverera både till kommersiella och industriella anläggningar (mellan 40 kW och 1 MW) samt till anläggningar på den allmännyttiga marknaden (1 MW och 10 MW). Det kunde inte heller genom undersökningen påvisas att de produkter som tillhandahålls av olika tillverkare inte skulle kunna användas i samma projekt. Påståendet avvisades därför.
(334)
Argumentet att unionsindustrin inte skulle kunna dra nytta av åtgärderna, eftersom unionstillverkarna inte accepteras som låntagare av banker och att investeringsfonder inte skulle vilja finansiera projekt som använder moduler tillverkade i EU var inte underbyggt. Under alla omständigheter kan det förväntas att införandet av åtgärder kommer att återupprätta rättvisa marknadsvillkor som bör lugna investerare, inklusive banksektorn, när det gäller unionstillverkarnas förmåga att utveckla livskraftiga projekt. Av dessa skäl avvisades argumentet.
(335)
Med hänvisning till påståendet att införandet av tullar på celler i praktiken kommer att öka produktionskostnaderna för tillverkarna av moduler i unionen och göra modulerna mindre attraktiva för konsumenterna, bör det beaktas att offentligt tillgängliga källor visar att priserna på moduler och celler är på väg nedåt, även om det inte kan uteslutas att vissa prisökningar kan inträffa efter införandet av tullar. Även om kostnaden för celler kan komma att öka till följd av åtgärderna, bör således den allmänna prisutvecklingen leda till minskade kostnader för moduler. Tillverkarna i fråga kan också besluta att köpa sina celler i unionen, och inte längre från Kina. Slutligen förväntas det att införandet av åtgärder kommer att leda till ett ökat kapacitetsutnyttjande hos tillverkarna av celler i unionen och därmed öka deras stordriftsfördelar, vilket skulle ge lägre kostnader. Påståendet avvisades därför.
(336)
Påståendet att andra tredjeländer, snarare än unionsindustrin, troligen skulle komma att dra nytta av en eventuell kraftig minskning av den kinesiska importen efter införandet av åtgärder bekräftades inte i undersökningen. Av undersökningen framgick inga tydliga tecken på att andra tredjeländer skulle komma att lägga om stora delar av sin export till unionsmarknaden, särskilt mot bakgrund av en sannolik expansion av marknaderna i andra tredjeländer, i synnerhet i Asien, såsom förutspås av offentligt tillgängliga källor. Slutligen finns det inte heller något som tyder på att unionsindustrin inte kommer att kunna konkurrera med importen från dessa länder, även om importen från andra tredjeländer skulle öka till följd av en minskad kinesisk import.
(337)
Som svar på det slutliga meddelandet av uppgifter hävdade vissa parter att det är orealistiskt att förvänta sig en framväxt av en hållbar unionsindustri som tillverkar moduler och celler, eftersom det inte finns någon rationell investerare som skulle investera i de unionstillverkare som påstods lida av en ogynnsam kostnadsstruktur och därför inte kan tillverka till konkurrenskraftiga priser. Undersökningen bekräftade inte att unionsindustrin har en ogynnsam kostnadsstruktur, såsom förklarats i skälen 202 och 203 i förordningen om preliminär tull. Avsaknad av dumpad import och ett större kapacitetsutnyttjande bör därför ge stordriftsfördelar och möjliggöra framväxten av en hållbar unionsindustri. Mot bakgrund av detta avvisades argumentet.
(338)
En part hävdade att efterfrågan i unionen styrs av utvecklingen av inmatningspriserna och att investerarnas förväntade avkastning på investeringarna är kopplad till denna utveckling. Parten hävdade i synnerhet att efterfrågan kommer att minska och unionsindustrin inte kommer att kunna dra nytta av de tullar som införts om priserna ökar i unionen till följd av tullarna och om inmatningspriserna inte anpassas till denna utveckling.
(339)
Som svar på ovanstående påstående kan det noteras att trots sambandet mellan nivån på inmatningspriserna och efterfrågan på solcellsanläggningar visar den bevisning som samlats in under undersökningen att den framtida efterfrågan kommer att bli allt mindre beroende av inmatningspriser och andra stödordningar, eftersom nätparitet för solenergi troligen har uppnåtts för vissa typer av anläggningar på flera platser i unionen (se skäl 260 ovan). Dessutom bör den förväntade avkastningen på investeringen baseras på rättvisa marknadspriser. Slutligen bör det, enligt vad som anges i skäl 335 ovan, noteras att även om det inte kan uteslutas att vissa prisökningar kan komma att uppstå efter införandet av åtgärderna, framgår det av allmänt tillgängliga källor att priserna överlag är på nedåtgående. Påstående avvisades därför.
(340)
Berörda parter har påpekat att eftersom efterfrågan på solpaneler styrs av stödsystem, särskilt inmatningspriserna, och av nivån på elpriserna för slutkonsumenten (som avgör nätparitet), kan priselasticiteten i efterfrågan vara mycket hög. Även om det är riktigt att en större prisökning kan leda till en kraftigt minskad efterfrågan på grund av den särskilda karaktären på marknaden som dessa berörda parter påpekat, måste detta argument avvisas eftersom det är mycket osannolikt att prishöjningar till följd av åtgärderna kommer att bli stora av flera skäl. För det första bekräftar alla tillgängliga källor att den stora minskningen av priserna på den berörda produkten under och efter undersökningsperioden fram till idag kommer att fortsätta.
För det andra skulle den ekonomiska effekten av det åtagande som godtagits av kommissionen vara att de kinesiska exporterande tillverkarna kommer att leverera den berörda produkten till ett minimiimportpris på mindre än 60 cent/W, vilket ligger långt under det pris som har observerats under undersökningsperioden, vid en volym som ungefär motsvarar deras nuvarande marknadsandelar. På denna prisnivå är det mycket osannolikt att efterfrågan kommer att minska i betydande utsträckning, eftersom det priset säkerställer tillräcklig efterfrågan både med den nu gällande stödnivån genom stödsystemen och med de nuvarande nivåerna av nätparitet. Dessutom förväntas elpriset för slutkonsumenterna öka, medan priset på den berörda produkten förväntas minska. Genom en indexreglering säkerställer åtagandet att ytterligare prissänkningar av den berörda produkten beaktas för minimiimportpriset. Dessa argument måste därför avvisas.
(341)
Flera berörda parter upprepade påståendet att unionsindustrins intresse inte är betydelsefullt, eftersom det mervärde som skapas av industrier i tidigare och senare led är betydligt större än det mervärde som skapas av unionsindustrin i värdekedjan för solceller. Argumentet att de olika segmenten inom solcellssektorn har olika förädlingsvärden har inte bestridits. Såsom nämns i skäl 228 i förordningen om preliminär tull, visade undersökningen att unionsindustrin har lidit väsentlig skada till följd av orättvisa handelsmetoder. Faktum är att vissa unionstillverkare redan tvingats att stänga och om åtgärder inte införs kommer sannolikt situationen att försämras ytterligare. Eftersom alla segment inom solcellssektorn är nära beroende av varandra skulle ett upphörande av tillverkningen i unionen vara till förfång för hela solcellssektorn och göra den helt beroende av leveranser utifrån. Därför, och av skäl som rör försörjningstrygghet, avvisas detta argument.
(342)
Som svar på det slutliga meddelandet av uppgifter upprepade en berörd part påståendet att det högre förädlingsvärde som skapas av tidigare och senare produktionsled, jämfört med unionsindustrin för den berörda produkten, är av betydelse för huruvida antidumpningstullar bör införas. I detta avseende bekräftas att institutionerna vid bedömningen av unionens intresse gjorde en avvägning mellan de positiva och de negativa konsekvenser tullarna kan få för de olika ekonomiska aktörerna. Medan inverkan på såväl tidigare som senare led är begränsad kommer åtgärderna ge unionsindustrin möjlighet att återhämta sig från den skadevållande dumpningen.
(343)
En part ifrågasatte antalet arbetstillfällen som skulle tryggas genom införandet av åtgärder. Parten hävdade att unionsindustrin sysselsätter ca 6 000 personer, och inte 25 000, såsom anges i skäl 229 i förordningen om preliminär tull.
(344)
Ingen bevisning lades dock fram till stöd för detta påstående, och det avvisades därför. Det ska klargöras att med hänsyn till uteslutandet av plattor från produktdefinitionen uppgick sysselsättningen inom unionsindustrin till ca 21 000 anställda under undersökningsperioden. De berörda parterna lade inte fram några belägg för att antalet anställda i unionsindustrin har ändrats betydligt efter undersökningsperioden.
(345)
Sammanfattningsvis visade undersökningen att unionsindustrin led väsentlig skada av den dumpade importen från Kina och att den inte kunde få tillbaka sina investeringar genom lönsam försäljning. Det förväntas att införandet av åtgärder kommer att återupprätta rättvisa handelsvillkor på unionsmarknaden, vilket skulle göra det möjligt för unionsindustrin att konkurrera på lika villkor. Den sannolika minskningen av importen från Kina bör göra det möjligt för unionsindustrin att öka sin försäljning i unionen och därmed bättre utnyttja den tillgängliga produktionskapaciteten på kort sikt. Detta kan i sin tur ge stordriftsfördelar. Även om det kan hända att priserna på den likadana produkten kommer att öka på kort sikt till följd av åtgärderna, är det sannolikt att den allmänt sjunkande pristrenden upprätthålls, vilket även beror på dels den ytterligare minskningen av kostnaden för tillverkning av den undersökta produkten, dels konkurrenstrycket från tillverkarna i tredjeländer, vilka också skulle konkurrera på unionsmarknaden.
(346)
Eftersom det inte har inkommit några ytterligare synpunkter, bekräftas skälen 227 och 231 i förordningen om preliminär tull, med undantag av de uppgifter om sysselsättningen som avses i skäl 344 ovan.
3. Icke-närstående importörers intresse
(347)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter hävdade den icke-närstående importör som svarade på frågeformuläret innan de provisoriska åtgärderna infördes, och som hade ansetts utgöra det preliminära urvalet, att slutsatserna om åtgärdernas inverkan på icke-närstående importörer enbart grundades på importörens egna svar på frågeformuläret, vilket därför inte kunde anses vara representativt.
(348)
I förordningen om preliminär tull grundades undersökningsresultaten när det gäller icke-närstående importörer på ett företag eftersom, enligt förklaringen i skäl 232 i förordningen om preliminär tull, den huvudsakliga verksamheten hos enbart en av de tre importörer som ingick i det preliminära urvalet utgjordes av handel med den berörda produkten. Såsom anges i skäl 21 ovan, utvidgades urvalet efter införandet av de provisoriska åtgärderna och fler icke-närstående importörer kontaktades, men av de fem ytterligare inkomna svaren på frågeformuläret var det bara tre som var tillräckligt fullständiga och möjliggjorde en meningsfull bedömning. I det slutgiltiga skedet utvidgades därför urvalet av icke-närstående import till att omfatta fyra importörer. Under undersökningsperioden stod den verksamhet hos de fyra samarbetsvilliga icke-närstående importörer som ingick i urvalet och som rörde den berörda produkten sammantaget för 60-100 % av deras totala verksamhet. Dessutom importerade de fyra samarbetsvilliga icke-närstående importörerna 16-100 % av sin totala import av moduler från Kina, men bara en av dem importerade uteslutande från det berörda landet. De fyra samarbetsvilliga icke-närstående importörernas lönsamhet när det gäller den berörda produkten uppgick i genomsnitt till 2,3 % under undersökningsperioden.
(349)
En berörd part hävdade att tullarnas konsekvenser för de icke-närstående importörerna hade underskattats, eftersom det inte finns några egentliga alternativa försörjningskällor som skulle kunna ersätta importen av den berörda produkten från Kina om tullar skulle införas och eftersom det är svårt att byta leveranskälla med tanke på att merparten av tillverkningen finns i Kina och detta skulle medföra ytterligare betydande kostnader.
(350)
I detta hänseende erinras det om att införandet av åtgärder inte bör leda till att importen av den berörda produkten från Kina upphör. Undersökningen visade att den eventuella minskningen av importen från Kina kommer att påverka särskilt de importörer som köper den berörda produkten enbart från Kina, vilket är fallet bara för en av de fyra samarbetsvilliga icke-närstående importörerna. När det gäller åtgärdernas inverkan på de icke-närstående importörernas ekonomiska situation, uteslöts det inte att den kan bli negativ, men man har kommit fram till att detta i hög grad kommer att bero på deras möjlighet att byta försörjningskälla eller föra över åtminstone en del av den eventuella prisökningen på sina kunder. För aktörer som importerar produkten också från andra källor än Kina eller som även importerar andra produkter än den berörda produkten kommer den negativa inverkan att begränsas ytterligare. Även om det är troligt att importörerna av den berörda produkten kommer att påverkas negativt anser därför kommissionen att denna inverkan i genomsnitt kommer att vara begränsad.
(351)
En icke-närstående importör hävdade att det krävs en betydande arbetsinsats och ekonomiska investeringar innan importören kan godta produkter från en ny leverantör. I detta avseende hävdades som svar på det slutliga meddelandet av uppgifter att relevant bevisning lämnades till kontrollgruppen vid tidpunkten för kontrollbesöket på plats angående de långa provningar som krävs av importörer innan de fattar beslut om att handla från en särskild exportör.
(352)
Det medges att upprättandet av ett nytt förhållande mellan en importör och en leverantör kan medföra ytterligare kostnader och investeringar i tid (t.ex. för provning av produkten). Samtidigt förefaller byte av leverantör att vara en normal risk i importörernas yrkesverksamhet som hänger samman med det faktum att solcellsmarknaden utvecklas och därmed genomgår ständiga förändringar (t.ex. konkurser, sammanslagningar) som kräver en övergång till nya leverantörer. Det kan dessutom antas att nya typer av moduler fortlöpande når marknaden (t.ex. med ny prestanda) som också kräver provning. I detta avseende förefaller provning av en ny produkt (även från samma leverantör) vara en rutinverksamhet snarare än en ovanlig verksamhet. Påståendet avvisades därför.
(353)
Som svar på det slutliga meddelandet av uppgifter upprepade två parter påståendet att de icke-närstående importörernas intresse inte hade beaktats korrekt. En part hävdade att avsaknaden av en icke-konfidentiell version av svaren på frågeformulären från de ytterligare samarbetsvilliga importörerna inte möjliggjorde någon riktig bedömning för parterna. Parten ifrågasatte kommissionens bedömning när det gäller möjligheten att importen från andra tredjeländer till unionen skulle öka och därmed göra det möjligt för importörerna att byta leverantörer, mot bakgrund av påståendet att andra tredjemarknader växer explosionsartat. Parten hävdade i detta syfte att ett sådant antagande stred mot slutsatserna i skäl 336, dvs. att importen från andra tredjeländer inte skulle vara särskilt stor. En annan part ifrågasatte huruvida kommissionen respekterat principen om icke-diskriminering, eftersom unionstillverkarna gavs en mer framträdande plats i kommissionens bedömning än andra aktörer.
(354)
För det första bekräftas det att den icke-konfidentiella versionen av svaren på de frågeformulär som mottagits efter offentliggörandet av förordningen om preliminär tull från de ytterligare samarbetsvilliga importörerna inkluderades i akten för samråd med berörda parter. För det andra finns det ingen motsättning mellan antagandet att importen från andra tredjeländer kan öka till följd av mindre import från Kina och att en sådan ökning inte skulle vara särskilt stor med hänsyn till den ökande efterfrågan på solcellsanläggningar i hela världen. Samtidigt, eftersom unionsindustrin förväntas ta tillbaka en viss del av de marknadsandelar som tidigare innehades av produkter från Kina, kan en viss förlust av affärer för icke-närstående importörer inte uteslutas. Det konstateras dock att solcellsmarknadens totala omfattning förväntas fortsätta växa på lång sikt, allteftersom nätparitet nås på fler och fler platser. Slutligen klargörs det att, som i alla undersökningar avseende handelspolitiska skyddsåtgärder, medan unionsindustrins situation bedömdes i syfte att fastställa om den lidit väsentlig skada till följd av den dumpade importen, bedömdes unionsindustrins intresse i samband med analysen av unionens intresse på lika villkor som intressen hos andra ekonomiska aktörer, inbegripet de icke-närstående importörerna. Det klargörs också att undersökningen huruvida unionsindustrin lidit väsentlig skada regleras särskilt av artikel 3.5 i grundförordningen, där det fastställs minimikrav för en sådan undersökning. Unionens intresse analyseras endast när förekomsten av skadlig dumpning fastställts i enlighet med kraven i artikel 21 i grundförordningen. Till följd av detta ansågs det att åtgärdernas sannolika negativa konsekvenser för vissa importörer, särskilt för dem som bara köper från Kina, inte var större än fördelarna med åtgärderna för unionsindustrin och för unionens solcellsmarknad på medellång och lång sikt till följd av en rättvis konkurrens.
(355)
Eftersom det inte har inkommit några ytterligare synpunkter bekräftades, på grundval av uppgifter som omfattade de fyra importörer som ingick i urvalet, skälen 233 och 234 i förordningen om preliminär tull.
4. Aktörernas intresse högre upp i tillverkningskedjan
(356)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter upprepade flera parter påståendet att merparten av insatsvarorna i värdekedjan för solcellsprodukter kommer från unionen, men att denna fördelaktiga situation kan upphöra om tullar skulle införas eftersom tillverkningen av den berörda produkten i Kina kommer att minska till följd av tullen. Som svar på det slutliga meddelandet av uppgifter påpekade en av parterna att åtgärderna i detta fall kan leda till andra åtgärder som Kina kan införa beträffande produkter från unionen.
(357)
Såsom nämnts i skäl 239 i förordningen om preliminär tull förväntas importen från Kina fortsätta att försörja unionsmarknaden även om tullar tillämpas. Dessutom förutser olika offentligt tillgängliga källor inom solcellssektorn, t.ex. EPIA:s prognos för den globala solcellsmarknaden 2013-2017 (Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017) att en eventuell minskad efterfrågan i unionen bara kommer att ske på kort sikt (2013 och 2014), eftersom förbrukningen i unionen kommer att öka ytterligare under kommande år. Vidare, enligt slutsatserna i skäl 239 i förordningen om preliminär tull, kan åtgärder mot orättvisa handelsmetoder sannolikt göra det möjligt att skapa en hållbar tillväxt på unionens solcellsmarknad på medellång och lång sikt, vilket alla aktörer i unionen bör kunna dra nytta av. Slutligen när det gäller argumentet om eventuella motåtgärder från Kina som svar på åtgärder i detta fall, erinras det om att Kina som varje annan WTO-medlem endast får utnyttja undersökningar avseende handelspolitiska skyddsåtgärder i motiverade fall och att en sådan undersökning måste uppfylla WTO:s strikta regler. Kommissionen övervakar varje sådan undersökning för att säkerställa att WTO:s regler följs. Detta argument avvisades därför.
(358)
Vissa parter invände mot slutsatsen i skäl 239 i förordningen om preliminär tull att den minskade exporten till Kina från unionens aktörer i tidigare led av tillverkningskedjan i solcellssektorn skulle kunna kompenseras genom export till andra marknader och hävdade att tullarna kommer att minska den globala efterfrågan på produkten.
(359)
I detta hänseende ska det för det första noteras att den kinesiska importen inte förväntas upphöra helt till följd av tullarna. Dessutom visade de uppgifter som inhämtats under loppet av undersökningen inte något direkt samband mellan utvecklingen av importen från Kina till unionsmarknaden och exporten från Kina till andra marknader. Dessutom förutspår offentligt tillgängliga källor, t.ex. EPIA:s prognos för den globala solcellsmarknaden 2013-2017, att den globala solcellsmarknaden kommer att växa under kommande år. När det gäller den kinesiska marknaden, finns det tecken som tyder på att den inhemska förbrukningen i Kina kommer att öka betydligt (t.ex. enligt EPIA). Mot bakgrund av ovanstående förväntas exporten till Kina från unionsaktörer i tidigare led inte minska väsentligt till följd av att åtgärder införs.
(360)
Det bör också noteras att den krympande efterfrågan i unionen under 2013 och 2014, som nämns i skäl 357 ovan, kan få en negativ inverkan på aktörerna i tidigare led. Detta kan dock inte, åtminstone inte i huvudsak, kopplas till tullarna, eftersom det förutsågs långt innan de provisoriska åtgärderna infördes. När det gäller unionstillverkarna av maskiner för solcellsindustrin är det, vilket också nämndes i skäl 239 i förordningen om preliminär tull, dessutom på grund av den befintliga betydande outnyttjade kapaciteten i Kina osannolikt att deras export till Kina kan öka betydligt och inte ens i ett scenario där de kinesiska tillverkarna ökar sin produktionsvolym. De uppgifter som samlats in under undersökningen visade slutligen att maskintillverkarna också kan påverkas av den kinesiska tolfte femårsplanen för solcellsindustrin, enligt vilken det planeras att 80 % av tillverkningsutrustningen för celler bör komma från Kina senast år 2015. Så länge denna förändring sker i enlighet med WTO:s regler kan den också ytterligare begränsa möjligheten för maskintillverkarna i unionen att konkurrera på den kinesiska marknaden. Ovanstående argument avvisades därför.
(361)
Som svar på det slutliga meddelandet av uppgifter hävdade de kinesiska myndigheterna att den tolfte femårsplanen för solcellsindustrin endast innehåller vissa allmänna vägledande principer som inte är bindande, eftersom några tillsynsbefogenheter inte fastställs, och att den därför inte bör ses som ett tecken på att möjligheten för maskintillverkarna i unionen att konkurrera på den kinesiska marknaden kommer att begränsas. Det ska i detta avseende noteras att de kinesiska myndigheterna inkluderade solcellsindustrin bland de strategiska industrierna i den tolfte femårsplanen och också utfärdade en specifik plan för solcellsindustrin. I denna plan ger de kinesiska myndigheterna sitt stöd till s.k. ”överlägsna företag” och ”nyckelföretag” och lovar att ”främja olika åtgärder för att stödja solcellsindustrin” och ”utarbeta övergripande förberedelser för stöd av industrin, finansiering, beskattning m.m.” Eftersom planen dessutom innehåller centrala direktiv som den kinesiska industrin ska uppnå under femårsperioden har den en stor inverkan på marknaden, både i Kina och i länder som gör affärer med Kina. Med bakgrund av ovanstående finns det tydliga indikationer på att valfriheten för de kinesiska tillverkarna av celler och konkurrensen från unionstillverkarna från den tillverkningsutrustning som exporteras till den kinesiska marknaden begränsas av planen. Detta argument avvisades därför.
(362)
En samarbetsvillig råvarutillverkare ifrågasatte möjligheten till kompensation på andra marknader för den lägre produktionen på den kinesiska marknaden, med tanke på den betydande produktionskapaciteten i Kina, som inte lätt skulle kunna byggas upp på annat håll.
(363)
Mot bakgrund av slutsatserna i skäl 359 ovan, avvisas detta argument eftersom det inte finns något som tyder på att produktionen på den kinesiska marknaden minskar så som det påstås.
(364)
En berörd part ifrågasatte antalet anställda i den sektor i tidigare led som anges i skäl 236 i förordningen om preliminär tull.
(365)
Det klargörs att de 4 200 anställda som angavs i förordningen om preliminär tull bara avsåg de samarbetsvilliga aktörerna i tidigare led, t.ex. tillverkare av utrustning och leverantörer av polykisel, utifrån deras svar på frågeformuläret, och inte hela sektorn.
(366)
Efter uteslutandet av plattor från produktdefinitionen bör tillverkarna i unionen av denna produkt ändå kunna dra nytta av att tullar införs, eftersom unionsindustrin förväntas öka sin produktion av celler och moduler.
(367)
Eftersom inga ytterligare synpunkter har inkommit, bekräftas skälen 235 och 240 i förordningen om preliminär tull.
5. Aktörernas intresse längre ned i tillverkningskedjan
(368)
Såsom anges i skäl 329 ovan gjordes ytterligare kontrollbesök hos två projektutvecklare efter införandet av de provisoriska åtgärderna.
(369)
Utöver sju besvarade frågeformulär från de aktörer i senare led vars verksamhet har en direkt koppling till den likadana produkten (dvs. projektutvecklare och installatörer), och vars analys låg till grund för bedömningen av tillverkarna i senare led i förordningen om preliminär tull, analyserades ytterligare sex svar på frågeformulär som inkommit i det preliminära skedet och som inte ansågs vara tillräckligt fullständiga (se skäl 241 i förordningen om preliminär tull), eftersom de gav uppgifter om den relativa betydelsen av deras solcellsrelaterade verksamhet i förhållande till deras samlade verksamhet.
(370)
De ytterligare sex berörda aktörerna var tjänsteleverantörer inom solcellssektorn (t.ex. logistik, transporter och marknadsföring), dvs. aktörer vars verksamhet inte har någon direkt koppling till den produkt som är föremål för undersökningen. Trots vissa brister i svaren, visade uppgifterna i frågeformulären att den solcellsrelaterade verksamheten hos dessa aktörer var marginell jämfört med deras samlade verksamhet. Under undersökningsperioden stod den solcellsrelaterade verksamheten faktiskt i genomsnitt bara för ca 5 % av deras totala omsättning och för 8 % av deras totala sysselsättning. Lönsamheten var i genomsnitt ca 7 %. Det noteras dock att uppgifterna om lönsamhet inte var fullständiga, eftersom inte alla aktörer hade lämnat uppgifter om detta.
(371)
På grundval av den vidare analysen konstaterades det mot bakgrund av de uppgifter som lämnats att åtgärdernas eventuella inverkan på den ekonomiska situationen för tjänsteleverantörerna inom solcellssektorn sannolikt inte blir särskilt stora.
(372)
Efter det preliminära och det slutliga meddelandet av uppgifter invände flera parter mot representativiteten för de uppgifter om aktörer i senare led som gällde omsättning, lönsamhet och sysselsättning och som kommissionen fått fram i svaren på frågeformulären från sju aktörerna i senare led. Afase lämnade in en undersökning som genomförts bland dess medlemmar (installatörer) för att illustrera att solcellsverksamheten utgör en viktig inkomstkälla för de allra flesta installationsföretagen. Afase gjorde vidare gällande att aktörerna i senare led, särskilt installatörerna, i motsats till undersökningsresultaten i skäl 242 i förordningen om preliminär tull, bara skulle uppnå ensiffriga vinstmarginaler som inte medger någon absorption av tullar.
(373)
När det gäller representativiteten hos uppgifterna i förordningen om preliminär tull har kommissionen använt alla uppgifter som lämnats av de aktörer i senare led som fyllde i det särskilda frågeformuläret samt de inlagor som lämnats av Afase, såsom förklaras i skäl 330 ovan.
(374)
När det gäller påståendet att solcellsverksamheten utgör en viktig inkomstkälla för installatörerna, bekräftade en ytterligare analys av svaren på frågeformuläret från sju aktörer i senare led (installatörer och projektutvecklare) att den verksamhet som har direkt samband med den likadana produkt som är föremål för undersökningen stod för i genomsnitt ca 42 % av dessa aktörers totala verksamhet och att lönsamheten i genomsnitt uppgick till 11 %. Om man däremot också beaktar den verksamhet som inte har något direkt samband med den berörda produkten så ökar den totala betydelsen i hög grad för tre av de sju aktörerna. Därför varierar den motsvarande andelen från ca 45 % till 100 % under undersökningsperioden. För de sju aktörerna (installatörer och projektutvecklare) skulle dessutom lönsamheten av solcellsverksamheten inklusive verksamheter som inte är direkt knutna till den undersökta produkten uppgå till i genomsnitt 9 %. När det gäller sysselsättning skulle solcellsverksamheten inklusive verksamheter som inte är direkt knutna till den undersökta produkten stå för omkring 660 arbetstillfällen på heltid under undersökningsperioden för de sju aktörerna. Bortsett från solcellsprojekt och solcellsanläggningar var dessa aktörer också verksamma inom vindkraftsanläggningar och produktion av elektrisk utrustning.
(375)
Det anses att åtgärdernas eventuella effekter på aktörer i senare led i första hand måste bedömas utifrån deras verksamhet som har direkt samband med den undersökta produkten, som under undersökningsperioden hade en lönsamhet på 11 % i genomsnitt. Men även om den bedöms på grundval av den totala solcellsverksamhet som inte har någon direkt koppling till den undersökta produkten skulle slutsatserna likna de slutsatser som drogs i det preliminära skedet, eftersom sammantaget de olika faktorer som beaktas (dvs. lönsamhet och möjlighet att absorbera en viss del av tullen) inte varierar i någon större utsträckning (lönsamheten minskar från i genomsnitt 11 % till 9 %). Som svar på det slutliga meddelandet av uppgifter ifrågasatte en part hos vilken kommissionen hade genomfört ett kontrollbesök representativiteten när det gällde slutsatsen om lönsamhet för installatörer och utvecklare, vilken för detta företag påstods vara baserad på en enda transaktion. Detta argument avvisas eftersom kommissionen beräknade lönsamheten hos aktörerna i senare led på grundval av alla uppgifter de hade lämnat i sina svar på frågeformuläret.
(376)
När det gäller den undersökning som Afase genomförde bland sina medlemmar, noteras det för det första att alla aktörer hade möjlighet att ge sig till känna vid inledandet av undersökningen och att besvara det särskilda frågeformulär som utformats för aktörerna i senare led där nödvändiga uppgifter begärs in för bedömningen av tullarnas konsekvenser för dessa aktörer. För det andra saknades det uppgifter om installatörernas identitet i undersökningen, och det gick därför inte att kontrollera t.ex. de lämnade uppgifternas relevans eller tillförlitlighet. För det tredje ska det noteras att även om ett antal frågor i undersökningen gällde installatörernas förmåga att absorbera eventuella tullar, saknades i undersökningen uppgifter om vilken vinst som uppnåtts av dessa installatörer under undersökningsperioden, vilket innebär att det saknades ett viktigt inslag för att utvärdera effekten av åtgärderna. Till följd av detta gick det inte att dra några meningsfulla slutsatser av den undersökning som tillhandahållits.
(377)
Några parter invände mot slutsatserna i skälen 247 och 250 i förordningen om preliminär tull att arbetstillfällena hos aktörer i senare led kommer att påverkas negativt på kort sikt och att den sammantagna verkan kommer att vara negativ, men endast i begränsad omfattning med tanke på att solcellsmarknaden i unionen förväntas växa på medellång och lång sikt. Vissa parter hävdade vidare att särskilt installatörer som är beroende av solcellsanläggningar kommer att drabbas av den minskade efterfrågan.
(378)
Det eventuella bortfallet av arbetstillfällen till följd av införandet av tullar analyserades närmare. I allmänhet har de uppgifter som samlats in under undersökningen bekräftat att aktörerna i senare led har fått vidkännas bortfall av arbetstillfällen till följd av den minskade efterfrågan på solcellsanläggningar i unionen på ca 5 GW mellan 2011 och 2012, vilket redan har nämnts i skäl 246 i förordningen om preliminär tull. Dessa förlorade arbetstillfällen kan inte kopplas till åtgärderna eftersom de speglar en marknadsutveckling. Dessutom förväntas en ytterligare nedgång i efterfrågan under 2013 och 2014, som högst sannolikt kommer att leda till ytterligare bortfall av arbetstillfällen inom solcellssektorn. Den här utvecklingen av efterfrågan förespåddes också av viktiga forskningscentrum, t.ex. EPIA, innan undersökningen inleddes, och således kan bortfallet av arbetstillfällen inte tillskrivas införandet av åtgärderna.
(379)
Unionsindustrin lämnade in en studie utförd av en konsult vid PriceWaterhouseCoopers (nedan kallat PWC) av den eventuella inverkan av åtgärder på arbetstillfällen inom solcellssektorn. I PWC:s studie hänvisas det till en tidigare studie av en annan konsult, Prognos, som förutspådde ett stort bortfall av arbetstillfällen på solcellsmarknaden till följd av införandet av åtgärder och som lämnades in av Afase innan de preliminära tullarna infördes och som har beskrivits i skälen 243-246 i förordningen om preliminär tull. PWC:s studie kritiserar studien från Prognos och pekar på det faktum att det totala antalet förlorade arbetstillfällen enligt Prognos uppskattning i själva verket överskred det totala antalet befintliga arbetstillfällen inom solcellssektorn i unionen. När det gäller tullarnas effekter på unionsmarknaden, kom PWC till en annan motsatt slutsats än företaget Prognos, dvs. positiva nettoeffekter på arbetstillfällena i unionen och att fördelarna uppväger eventuella negativa effekter av tullarna (t.ex. på efterfrågan). Eftersom inga nya underbyggda argument framförts när det gäller åtgärdernas effekter på sysselsättningen hos aktörer i senare led, bekräftas slutsatserna i skälen 247-250 i förordningen om preliminär tull.
(380)
Afase hävdade att kommissionen inte avslöjade källan till den felmarginal på 20 % för direkta arbetstillfällen inom solcellssektorn som beräknats för 2011 och som nämns i skäl 245 i förordningen om preliminär tull.
(381)
Denna felmarginal på 20 %, som kan gälla uppåt eller nedåt, blev uppenbar under kontrollbesöket hos EPIA. Den visar svårigheten att ge exakta uppgifter om sysselsättningen längre ned i tillverkningskedjan beroende på att få och ofta motstridiga uppgiftskällor finns att tillgå.
(382)
Som svar på det slutliga meddelandet av uppgifter hävdade några parter att kommissionens analys teg om det faktum att tullarna endast kommer att leda till bortfall av ytterligare arbetstillfällen till följd av det färre antalet solcellsanläggningar efter 2011. Det hävdades att detta bortfall av arbetstillfällen, särskilt i senare led, är nära knutet till det faktum att solcellsinstallatörer är beroende av solenergianläggningar. Dessutom kritiserade Afase kommissionen för att inte korrekt ha beaktat den undersökning man gjort bland sina medlemmar och en liknande undersökning som utförs av en brittisk branschorganisation som påstods visa ett sådant beroende.
(383)
När det gäller kommissionens påstådda tystnad om tullarnas inverkan på sysselsättningen, hänvisas det till skälen 377 och 379 ovan, där invändningarna i fråga om åtgärdernas effekter på sysselsättningen inom solcellssektorn behandlas och där det medges att arbetstillfällen i senare led kan påverkas på kort sikt på grund av åtgärderna.
(384)
När det gäller den undersökning som genomfördes av Afase och den brittiska branschorganisationen, gavs som svar på det slutliga meddelandet av uppgifter identiteten på de företag som deltog i undersökningen. Undersökningarna var dock fortfarande bristfälliga, eftersom till exempel vissa svar var ofullständiga. Analysen av undersökningarna visade följande: När det gäller Afases undersökning ska man för det första notera att majoriteten av de 50 installatörer som besvarade undersökningen uppgav att de var verksamma uteslutande på solcellsmarknaden. 15 av de 50 installatörerna uppgav att de i viss utsträckning även var verksamma inom annan icke-solcellsrelaterad verksamhet, t.ex. värme, elektriska anläggningar och vindkraft. I den brittiska undersökningen hade 21 av de 31 brittiska företag som besvarade undersökningen också annan verksamhet än solcellsverksamhet. Detta resultat visar att när det gäller nästan hälften av projektutvecklarna och installatörerna är slutsatsen i skäl 247 i förordningen om preliminär tull beträffande förmågan att utföra annan verksamhet, såsom el- och värmeinstallationer, rörsystem och andra miljövänliga energianläggningar, korrekt. Det medges dock att denna förmåga kan finnas i mindre omfattning än vad som antogs i förordningen om preliminär tull. Dess mildrande effekt vad gäller bortfall av arbetstillfällen kan därför vara mindre än vad som ursprungligen antogs. För det andra använde vissa av de aktörer som deltog i undersökningarna av Afase och den brittiska branschorganisationen produkter som tillverkats i unionen och vissa planerade att köpa icke-kinesiska produkter till följd av åtgärderna för att undvika en prishöjning. Deras beroende av kinesisk import och åtgärdernas verkningar förväntas därför minska eftersom de har tillgång till produkter tillverkade i unionen.
För det tredje medgav uppskattningen av åtgärdernas verkningar på alla tillfrågade aktörers verksamhet inte några säkra slutsatser eftersom deras bedömning var mycket olika. Vissa företag har inte ens kunnat bedöma sådana effekter. För det fjärde varierade också svaren på frågan om antalet solcellsprojekt som riskerade att ställas in om tullar infördes mellan ”inte många” och ”alla” i den brittiska undersökningen. Vissa aktörer kunde inte göra någon uppskattning. Slutligen saknade båda undersökningarna frågan om lönsamheten för de ekonomiska aktörerna som deltog, vilket är viktigt för bedömningen av en möjlig absorption av en eventuell prisökning till följd av tullen.
(385)
Andra parter hävdade att installatörer inte så lätt kan ändra sin verksamhet eller byta till andra installationer för grön energi på grund av områdenas mycket olika teknik och kunnande. Om tullar införs, skulle de därför tvingas upphöra med sin verksamhet. Efter det slutliga meddelandet av uppgifter upprepades detta påstående av en berörd part, som menade att installatörer har investerat betydande resurser i specialisering på solcellsverksamhet, såsom särskild utbildning, som skulle visa att deras huvudsakliga inriktning är solcellssektorn och att de inte skulle ha lätt att byta till annan verksamhet.
(386)
Detta argument var inte tillräckligt underbyggt, eftersom det inte framgick vilken specifik kunskap en installatör skulle behöva förvärva och hur svårt och dyrt det är att erhålla den. Institutionerna medger under alla omständigheter att installatörer har utvecklat ett särskilt kunnande för installation av solcellsmoduler. Utvecklingen av detta kunnande är dock relativt ny och tillkommer till den primära expertis installatörerna har vad gäller el- och värmeinstallationer, rörsystem etc. Den har också utvecklats som svar på orättvisa handelsmetoder, nämligen det stora inflödet av dumpad import från Kina. Oberoende av de specialiserade färdigheterna hos de anställda i installationsföretagen, måste detta argument övervägas tillsammans med analysen i skälen 378 och 382 ovan om sysselsättningsläget i senare led, som på kort sikt kan karaktäriseras som negativt, men som på medellång till lång sikt skulle vända tack vare en hållbar handel och ge ökad sysselsättning för installatörer. Argumentet avvisades därför.
(387)
Flera parter ifrågasatte argumentet om förmågan hos aktörerna i senare led att delvis absorbera den eventuella prisökning som tas upp i skäl 247 i förordningen om preliminär tull. Även detta argument var otillräckligt underbyggt, vilket gjorde det omöjligt att bedöma i vilken utsträckning detta påstående stämde. Såsom anges i skäl 374 ovan, bedömdes lönsamheten hos de samarbetsvilliga aktörerna i senare led för den verksamhet har direkt samband med den berörda produkten ligga på ca 11 % i genomsnitt, vilket ger de berörda aktörerna möjlighet att absorbera åtminstone en del av en eventuell prisökning. I detta sammanhang erinras det om att den allmänna prisutvecklingen är på nedåtgående, vilket anges i skäl 335 ovan. Argumentet avvisas därför.
(388)
Som svar på det slutliga meddelandet av uppgifter upprepade några parter påståendet om en allvarlig risk för minskad efterfrågan på solenergiprodukter i unionen till följd av åtgärderna, vilket enligt dessa parter talar mot åtgärderna. En part hävdade att solenergi för närvarande har en hög priselasticitet i efterfrågan och att även en begränsad prisökning för solenergiprodukter skulle leda till en kraftig nedgång i efterfrågan. Denna part uppskattade att en antidumpningstull på ca 30 % kan minska efterfrågan med 8 GW medan en tull på 50 % skulle minska efterfrågan med 10 GW. I samma anda hänvisade Afase till en undersökning som gjorts av en marknadsanalytiker, som även den förutspår en minskad efterfrågan på upp till 2 GW under 2013 till följd av en tull på 50 %, vilket är en nedgång av mycket mindre omfattning.
(389)
Även om olika nedgångsscenarier lämnades in av parterna under undersökningen utöver de som nämns ovan, innehöll de inga jämförbara resultat. Även om det inte kan uteslutas att tullarna kan leda till en minskad efterfrågan på solcellsanläggningar, är en kvantifiering av detta svår att göra med hänsyn till de olika faktorer som påverkar hur attraktiva solcellsanläggningar är i unionen (se t.ex. skäl 258 i förordningen om preliminär tull). Även om en sådan minskning skulle ske på kort sikt förväntas dessutom fördelarna med rättvis handel på medellång och lång sikt uppväga de negativa konsekvenserna på kort sikt. Slutligen har Afase själv medgett att bedömningen av det direkta sambandet mellan efterfrågan och tullar skulle vara möjlig först då tullarna har införts. Detta argument avvisades därför.
(390)
Eftersom inga ytterligare synpunkter har inkommit, bekräftas skälen 243 och 250 i förordningen om preliminär tull. Undersökningsresultaten rörande de sex tjänsteleverantörer för vilka den solcellsrelaterade verksamheten bara utgör en ringa andel av deras sammantagna verksamhet (se skäl 370 ovan) påverkar inte slutsatsen i skäl 250 i förordningen om preliminär tull och inte heller särskiljandet av solcellsrelaterad verksamhet som inte direkt hänför sig till den berörda produkten hos de sju projektutvecklare/installatörer som avses i skäl 374.
6. Slutanvändarnas/konsumenternas intresse
(391)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter framförde vissa parter på nytt argumentet att tullarna skulle leda till ett högre pris på den berörda produkten. Följden skulle bli en nedgång i efterfrågan på solcellsanläggningar, eftersom de skulle bli för dyra för konsumenterna och inte tillräckligt attraktiva för andra investerare.
(392)
Som redan nämnts i skäl 335 ovan ska det noteras att även om det kan bli en tillfällig prisökning till följd av införandet av åtgärder är den allmänna prisutvecklingen nedåtgående, vilket bekräftas av flera offentliga källor. Även om det är svårt att exakt kvantifiera en eventuell prisökning till följd av åtgärderna och en därmed sammanhängande eventuell nedgång i efterfrågan, bör flera punkter uppmärksammas. För det första står den undersökta produkten för upp till 50 % av den totala kostnaden för en solcellsanläggning och därför kan tullen åtminstone delvis absorberats. För det andra kommer konkurrensen mellan unionsindustrin och tillverkarna i tredjeländer, som redan finns på unionsmarknaden, sannolikt att hålla priserna nere. Samtidigt borde unionsindustrin kunna uppnå bättre ekonomiska resultat tack vare de stordriftsfördelar som följer av en bättre användning av produktionsanläggningarna och minskade produktionskostnader. För det tredje har efterfrågan på solcellsanläggningar ett samband inte bara med priserna på den undersökta produkten, utan även med nivån på inmatningspriserna. Med den nuvarande låga efterfrågan, jämfört med efterfrågan under 2011 och under undersökningsperioden, förväntas det att inmatningspriserna inte kommer att minska så snabbt som under skadeundersökningsperioden, vilket möjliggör fortsatta investeringar i solcellsprojekt. Argumentet avvisades därför.
(393)
I sitt svar på det slutliga meddelandet av uppgifter ifrågasatte en part ovanstående resonemang. Parten hävdade att tendensen till sjunkande priser inte kan fortsätta efter det att åtgärderna införs. Parten erinrade om att åtgärderna utgör en mycket betydande kostnadsökning som inte kan kompenseras helt och hållet genom kostnadsminskningar och/eller import från tredjeländer. Dessutom framhölls på nytt att unionsindustrin inte kommer att kunna göra nya investeringar i anläggningar och maskiner och att aktörer i senare led kan absorbera lite om deras vinst är 11 %. Slutligen finns det ingen bevisning som tyder på att inmatningspriserna kan kompensera för prishöjningen.
(394)
Det erinras om att det tvärt emot detta påstående inte förväntas att en prishöjning till följd av åtgärderna kan kompenseras helt utan snarare att en tillfällig ökning av priserna till följd av åtgärderna är möjlig (se skäl 247 i förordningen om preliminär tull). En sådan prisökning kan till och med föranledas av skillnader i pris mellan de kinesiska dumpade produkterna och de icke-kinesiska produkterna. De uppgifter som samlats in under undersökningen gör det ändå möjligt att hävda att den slutliga prishöjningen delvis kan absorberas av ett antal faktorer mot bakgrund av vinsten i senare led på 11 %. Slutligen, när det gäller påståendet om att det inte finns några belägg som tyder på att inmatningspriserna kan kompensera för prishöjningen, är rimligt att anta att inmatningspriserna anpassas över tiden i takt med utvecklingen av projektkostnaderna.
(395)
En part hävdade att priserna på moduler i själva verket ökat med 20 % i Europa sedan mars 2013 och att det råder en allvarlig brist på lager sedan 2013. Detta argument var inte underbyggt, och tvärtom bekräftar offentliga uppgiftskällor att priserna var relativt stabila under andra kvartalet 2013. Även om uppgifterna skulle vara korrekta, skulle de endast återspegla att risken för en eventuell antidumpningstull har räknats in i priset efter det att registreringen av importen infördes. Argumentet avvisades därför.
(396)
En annan part hävdade att solcellsprojekten inte skulle generera någon avkastning för en investerare om de sjunkande inmatningspriserna inte motsvarades av sjunkande projektkostnader, inklusive priset på moduler, eftersom de utgör en betydande del av kostnaderna i ett givet projekt. I detta syfte hävdades det att tullarna skulle äventyra genomförbarheten av många solcellsprojekt eftersom de leder till höjda priser.
(397)
Såsom nämnts i skäl 335 ovan, är den allmänna pristrenden för celler och moduler nedåtgående. Inmatningsprisernas betydelse för marknaden minskar allteftersom nätparitet sannolikt kommer att uppnås i flera regioner. På dessa grunder avvisades påståendet att priset på solcellsmoduler skulle kunna få en negativ inverkan på solcellsprojekt inklusive frågan om deras genomförbarhet.
(398)
En berörd part tillhandahöll en intern modell för att bevisa att genomförbarheten för många solcellsprojekt kommer att hotas om tullar skulle tillämpas.
(399)
Denna modell möjliggjorde inte någon korrekt kvantifiering av i vilken utsträckning investeringar i solcellsanläggningar (t.ex. avkastningen på investeringarna) kan komma att bli mindre attraktiva i händelse av höjda priser på celler och moduler. Det antagande som används i modellen att en eventuell tull skulle kunna överföras helt och hållet till slutanvändarna eller konsumenterna är hur som helst osannolikt med tanke på de befintliga vinstmarginalerna för aktörerna i senare led. Ett investeringsbeslut baseras dessutom inte enbart på priset på moduler, utan beror också på många andra faktorer, bland annat förekomsten av ett generellt gynnsamt regelverk för solcellsanläggningar i ett visst land, stödnivån respektive elpriset (för nätparitet). Detta påstående måste därför avvisas.
(400)
Eftersom inga ytterligare synpunkter har inkommit, bekräftas skälen 252 och 254 i förordningen om preliminär tull.
7. Övriga argument
(401)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter upprepades argumentet att unionsindustrin inte kan försörja unionsmarknaden och att endast Kina har kapacitet att försörja unionsmarknaden.
(402)
Argumentet behandlades i skäl 256 i förordningen om preliminär tull. Även med ett försiktigare antagande om unionens tillverkningskapacitet (se skäl 183 ovan) skulle unionens och tredjeländers outnyttjade kapacitet tillsammans vara tillräcklig för att på kort sikt komplettera den potentiella minskningen av importen från Kina. Även på medellång sikt kan det rimligen antas att unionsindustrin kommer att utöka sin tillverkningskapacitet för att kunna täcka efterfrågan och uppnå stordriftsfördelar, som i sin tur skulle möjliggöra ytterligare prissänkningar. Detta argument avvisades därför.
(403)
Vissa parter upprepade argumentet beträffande svårigheten att uppnå kommissionens mål för grön energi fram till 2020 om tullar införs. Detta argument har redan behandlats i skälen 257-259 i förordningen om preliminär tull, och i avsaknad av ytterligare uppgifter bekräftas därför skälen 257 och 259 i förordningen om preliminär tull.
8. Slutsats om unionens intresse
(404)
Mot bakgrund av ovanstående bekräftas bedömningen i skälen 260-261 i förordningen om preliminär tull.
(405)
Det finns därmed inga tvingande skäl mot att införa slutgiltiga åtgärder beträffande import av den berörda produkten med ursprung i Kina.
G. SLUTGILTIGA ANTIDUMPNINGSÅTGÄRDER
(406)
Mot bakgrund av slutsatserna beträffande dumpning, skada, orsakssamband och unionens intresse bör slutgiltiga antidumpningsåtgärder införas i syfte att förhindra att unionsindustrin vållas ytterligare skada genom dumpad import.
1. Nivå för undanröjande av skada
(407)
Vid fastställandet av nivån på dessa åtgärder togs hänsyn till de dumpningsmarginaler som konstaterats och det tullbelopp som var nödvändigt för att undanröja den skada som unionsindustrin lidit utan att överskrida de konstaterade dumpningsmarginalerna.
(408)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter ifrågasatte en berörd part den vinstmarginal på 10 % som använts för att beräkna nivån för undanröjande av skada och hävdade att denna nivå var för hög för denna industri under rådande marknadsförhållanden och att den användes både för moduler och för celler. Det noteras att det rättsliga referensvärdet för att fastställa vinst före skatt vid beräkningen av nivån för undanröjande av skada är det faktum huruvida en sådan vinst rimligen skulle kunna uppnås av industrin under normala konkurrensförhållanden, dvs. om det inte förekom någon dumpning. I enlighet med tribunalens rättspraxis är denna vinst den som uppnåtts i början av skadeundersökningsperioden, dvs. innan den dumpade importen ökade. Därför justerades målvinsten till 8 % på grundval av den vägda genomsnittliga vinst som unionsindustrin uppnådde under 2009 och 2010 för moduler och celler när den var lönsam.
(409)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter hävdade unionsindustrin att lönsamheten under 2010 bör användas som den lönsamhetsnivå som unionsindustrin rimligtvis skulle kunna uppnå om det inte förekom någon dumpad import, snarare än den genomsnittliga vinstmarginalen för åren 2009 och 2010. I detta avseende anfördes att lönsamheten under 2009 var otillräcklig och att omständigheterna under dessa två år var tydligt specifika med tanke på i synnerhet utvecklingen av förbrukningen under 2010, vilket dämpade effekterna av dumpningen under det året. I detta sammanhang bör det noteras att det vid fastställandet av nivån för undanröjande av skada saknar betydelse huruvida den genomsnittliga vinstmarginal som unionsindustrin uppnått var ”tillräcklig”. Såsom redan angetts i skäl 264 i förordningen om preliminär tull, bör nivån för undanröjande av skada baseras på den vinst som rimligen kan uppnås vid frånvaron av dumpad import. Det är de utredande avdelningarnas praxis att anse att denna nivå har uppnåtts i början av skadeundersökningsperioden. Eftersom i detta fall unionsindustrin gjorde förluster i samband med försäljningen av celler i början av skadeundersökningsperioden under 2009 var denna metod olämplig och det ansågs vara mer tillförlitligt att grunda fastställandet av nivån för undanröjande av skada på den genomsnittliga vinstmarginalen under det första och det andra året av skadeundersökningsperioden. I detta sammanhang ansågs det också sakna betydelse att omständigheterna skilde sig åt under dessa två år.
(410)
En annan part upprepade att olika målvinster bör fastställas för moduler och celler, eftersom lönsamheten för dessa produkttyper uppvisade skilda tendenser under skadeundersökningsperioden. Även om indikatorerna angavs separat för varje produkttyp, avser slutsatserna för varje indikator den undersökta produkten som helhet. Det erinras också om att moduler och celler är en och samma produkt och att dumpningsmarginalerna och nivån för undanröjande av skada därför fastställdes på grundval av detta.
(411)
Kostnaderna efter import för de icke-närstående importörer som ingick i det reviderade urvalet (ändrat av orsaker som förklaras i skäl 21) påverkade dessutom de skademarginaler som beräknades. Slutligen påverkades alla marginaler för prisunderskridande av korrigeringen av cif-priserna, uteslutandet av plattor och den nya målvinsten.
(412)
En part hävdade att de utvalda unionstillverkarnas försäljning var inriktad på de övre segmenten på marknaden såsom bostads- och småföretagssektorn, vilka drog till sig högre inmatningspriser, och föreslog att unionsindustrins försäljningspris därför borde anpassas i enlighet med detta. Det bör noteras att detta påstående inte bör vara avgörande för beräkningen av skademarginalen, eftersom undersökningen visade att unionstillverkarna inte var lönsamma.
(413)
Eftersom inga andra synpunkter har inkommit beträffande nivån för undanröjande av skada, bekräftas den metod som beskrivs i skälen 263-266 i förordningen om preliminär tull.
2. Slutgiltiga åtgärder
(414)
Mot bakgrund av slutsatserna beträffande dumpning, skada, orsakssamband och unionens intresse och i enlighet med artikel 9.4 i grundförordningen, bör slutliga antidumpningsåtgärder införas på import av solcellsmoduler eller solcellspaneler av kristallint kisel samt celler av den typ som används i solcellsmoduler eller solcellspaneler av kristallint kisel, med ursprung i eller avsända från Kina till en nivå motsvarande den lägre av de konstaterade dumpnings- och skademarginalerna, i enlighet med regeln om lägsta tull. I detta fall bör tullsatsen därför fastställas till en nivå som motsvarar de konstaterade skademarginalerna.
(415)
Det noteras att en antisubventionsundersökning genomfördes parallellt med antidumpningsundersökningen. Mot bakgrund av tillämpningen av regeln om lägsta tull och det faktum att de slutgiltiga subventionsmarginalerna är lägre än nivån för undanröjande av skada, anses det lämpligt att införa en slutgiltig utjämningstull som är lika hög som de slutgiltiga subventionsmarginaler som konstaterats och därefter införa en slutgiltig antidumpningstull upp till den relevanta nivån för undanröjande av skada. Mot bakgrund av ovanstående fastställs nivån på tullarna till följande:
Företag
Subventionsmarginal
Dumpningsmarginal
Nivå för undan-röjande av skada
Utjämnings-tull
Anti-dumpnings-tull
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd;
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
90,3 %
48,2 %
3,5 %
44,7 %
Delsolar (Wujiang) Ltd
Under miniminivån
111,5 %
64,9 %
0,0 %
64,9 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd
11,5 %
91,9 %
58,2 %
11,5 %
46,7 %
JingAo Solar Co. Ltd
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd
5,0 %
97,5 %
56,5 %
5,0 %
51,5 %
Jinko Solar Co. Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
6,5 %
88,1 %
47,7 %
6,5 %
41,2 %
Jinzhou Yangguang Energy Co. Ltd
Jinzhou Huachang Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Jinmao Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Rixin Silicon Materials Co. Ltd
Jinzhou Youhua Silicon Materials Co. Ltd
6,4 %
53,8 %
33,7 %
6,4 %
27,3 %
RENESOLA ZHEJIANG LTD
RENESOLA JIANGSU LTD
4,6 %
88,1 %
47,7 %
4,6 %
43,1 %
Wuxi Suntech Power Co. Ltd
Suntech Power Co. Ltd
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd
Luoyang Suntech Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd
Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd
4,9 %
73,2 %
46,3 %
4,9 %
41,4 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
93,3 %
41,8 %
6,3 %
35,5 %
Övriga samarbetsvilliga företag i antidumpningsundersökningen (med undantag av de företag som omfattas av den övriga tullen i det parallella antisubventionsförfarandet enligt genomförandeförordning (EU) nr 1239/2013 (18))(Bilaga I)
6,4 %
88,1 %
47,7 %
6,4 %
41,3 %
Övriga samarbetsvilliga företag i antidumpningsundersökningen som omfattas av den övriga tullen i det parallella antisubventionsförfarandet enligt genomförandeförordning (EU) nr 1239/2013 (Bilaga II)
11,5 %
88,1 %
47,7 %
11,5 %
36,2 %
Övriga företag
11,5 %
111,5 %
64,9 %
11,5 %
53,4 %
(416)
De individuella företagsspecifika antidumpningstullsatser som anges i denna förordning har fastställts på grundval av resultaten av den här undersökningen. De speglar således den situation som under undersökningen konstaterades föreligga för dessa företag. Dessa tullsatser är således (i motsats till den landsomfattande tullsats som är tillämplig på ”övriga företag”) tillämpliga uteslutande på import av sådana produkter som har sitt ursprung i Kina och har tillverkats av dessa företag, dvs. de specifika rättsliga enheter som nämns. Import av den berörda produkten som tillverkats av något annat företag som inte uttryckligen nämns med namn och adress i den här förordningens normativa del, inbegripet enheter som är närstående de uttryckligen nämnda företagen, kan inte omfattas av dessa satser utan ska i stället omfattas av den tullsats som gäller för ”övriga företag”.
(417)
Efter meddelandet av uppgifter hävdade de kinesiska myndigheterna att den vägda genomsnittliga tullsatsen för de företag som förtecknas i bilaga I och bilaga II strider mot WTO:s antidumpningsavtal, eftersom den påstods vara grundad på det vägda genomsnittet för tullar som beräknats separat för de exporterande tillverkare av celler och moduler som ingick i urvalet. Denna bedömning är dock felaktig. För de exporterande tillverkare som ingick i urvalet har en enhetlig tullsats beräknats för hela deras export av den berörda produkten, och majoriteten av de exporterande tillverkarna exporterade celler och moduler. Bedömningen att tullarna hade beräknats separat för exporterande tillverkare av celler och moduler är därför felaktig, och argumentet kan därför inte godtas.
(418)
Om volymen av exporten från något av de företag som omfattas av de lägre, individuella tullsatserna ökar väsentligt efter införandet av de berörda åtgärderna, kan denna volymökning i sig anses utgöra en förändring i handelsmönstret som orsakats av införandet av åtgärder i den mening som avses i artikel 13.1 i grundförordningen. Under sådana omständigheter och förutsatt att villkoren uppfylls kan en undersökning om kringgående inledas. Vid en sådan undersökning kan man bl.a. granska behovet av att upphäva de individuella tullsatserna och i stället fastställa en landsomfattande tull.
(419)
En ansökan om tillämpning av en individuell antidumpningstullsats (t.ex. till följd av en ändring av enhetens namn eller inrättandet av nya produktions- eller försäljningsenheter) bör utan dröjsmål sändas till kommissionen tillsammans med alla relevanta uppgifter, särskilt beträffande sådana ändringar av företagets verksamhet i fråga om tillverkning, inhemsk försäljning och exportförsäljning som hänger samman med exempelvis namnändringen eller ändringen av produktions- eller försäljningsenheterna. Om det är motiverat kommer den här förordningen i sådana fall att ändras genom en uppdatering av förteckningen över de företag som omfattas av individuella antidumpningstullsatser.
(420)
För att säkerställa likabehandling mellan eventuella nya exportörer och de samarbetsvilliga företag som inte ingick i urvalet (se bilagorna I och II till denna förordning) bör den vägda genomsnittliga tull som införs för de sistnämnda företagen även tillämpas på de eventuella nya exportörer som annars skulle ha rätt till en översyn enligt artikel 11.4 i grundförordningen.
(421)
Åtgärder införs för att tillåta unionstillverkarna att återhämta sig från den skadevållande verkan av dumpningen. För den händelse att det inledningsvis skulle uppstå en obalans mellan de eventuella fördelarna för unionstillverkarna och kostnaderna för andra ekonomiska aktörer i unionen, kan denna obalans kompenseras av en ökning eller återupptagning av tillverkningen i unionen.
(422)
Det tänkta scenariot med ökad tillverkning i unionen kanske dock inte är i fas med marknadsutvecklingen på denna rörliga marknad. Enligt vad som anges i skäl 108 i förordningen om preliminär tull ökade unionens förbrukning av moduler med 264 % mellan 2009 och 2011, för att sedan minska med 43 procentenheter under de sex månaderna mellan 2011 och undersökningsperioden. Volatiliteten är än mer framträdande när man tittar på perioden 2006-2011, då unionens förbrukning av moduler ökade från mindre än 1 GW till nästan 20 GW, dvs. en ökning med ca 2 000 % på bara fem år. Denna volatilitet förväntas fortsätta, och prognoser som har publicerats av företagsorganisationer pekar på skillnader på 100 % och mer mellan olika scenarier även på medellång sikt för perioden 2014-2015.
(423)
Av dessa skäl anses det under sådana exceptionella omständigheter lämpligt att begränsa åtgärdernas giltighetstid till bara två år.
(424)
Denna period bör räcka för att unionstillverkarna ska kunna öka eller återuppta sin tillverkning, utan att situationen för andra ekonomiska aktörer i unionen ändå riskeras i särskilt hög grad. Det anses att en period om två år är lämpligast för att analysera om införandet av åtgärder verkligen har fått någon verkan när det gäller att öka tillverkningen i Europa och därmed kompensera för de negativa effekterna på andra ekonomiska aktörer i unionen.
(425)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter hävdade en unionstillverkare att en period på två år är för kort för att återhämta sig från skadan. Dessutom hävdades att en period om två år inte skulle tillåta unionstillverkare att lämna in affärsplaner för det innevarande och det kommande räkenskapsåret. I detta avseende ska det noteras att åtgärderna gäller till och med december 2015, vilket bör vara tillräckligt för unionstillverkarna att lämna in affärsplaner till och med 2015.
(426)
Unionstillverkaren invände inte heller mot skälen till att varaktigheten begränsades till två år, dvs. främst marknadens rörlighet. Tillverkaren uttryckte till och med sin uppskattning för en översyn om åtgärderna behöver ändras på grund av en ändrad marknadssituation. Eftersom sannolikheten av en förändring av marknadsförhållandena inom två år verkligen är hög på denna rörliga marknad, anses det lämpligt att till att börja med begränsa åtgärderna till två år.
(427)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter hävdade klaganden att två år är otillräckligt för att investera i produktion, med hänvisning till skäl 424 ovan. På grund av den betydande outnyttjade kapaciteten hos unionsindustrin kan dock en ökad produktion uppnås genom ett bättre utnyttjande av befintlig produktionskapacitet, vilket borde vara genomförbart utan betydande ytterligare investeringar.
(428)
Klaganden hävdade vidare att införandet av slutgiltiga antidumpningstullar för en period på två år är otillräckligt för att unionsindustrin ska kunna återhämta sig från de skadliga verkningarna av tidigare dumpning. Införandet av antidumpningstullar kan emellertid inte bara baseras på unionsindustrins intressen, utan måste bygga på en avvägning mellan de eventuella fördelarna för unionstillverkarna och kostnaderna för andra ekonomiska aktörer i unionen. På grundval av detta bibehålls beslutet att begränsa åtgärderna till två år.
(429)
Alla parter underrättades om de viktigaste omständigheter och överväganden som låg till grund för kommissionens avsikt att rekommendera införandet av en slutgiltig antidumpningstull på import av solcellsmoduler eller solcellspaneler av kristallint kisel och celler av den typ som används i solcellsmoduler eller solcellspaneler av kristallint kisel, med ursprung i eller avsända från Kina, och om slutgiltigt uttag av de belopp för vilka säkerhet ställts i form av den preliminära tullen (slutligt meddelande av uppgifter). Alla parter beviljades en tidsfrist inom vilken de kunde lämna synpunkter på det slutliga meddelandet av uppgifter.
(430)
De muntliga och skriftliga synpunkterna från de berörda parterna övervägdes och togs i beaktande där så var lämpligt.
3. Retroaktivitet
(431)
När det gäller en eventuell retroaktiv tillämpning av antidumpningsåtgärder ska de kriterier som anges i artikel 10.4 i grundförordningen bedömas. Enligt artikel 10.4 b är ett viktigt kriterium som ska vara uppfyllt att ”utöver den importnivå som vållat skada under undersökningsperioden” … ”ytterligare en betydande ökning av import” äger rum.
(432)
En jämförelse mellan den månatliga genomsnittliga importen (19) av moduler och celler och den månatliga genomsnittliga importen under registreringsperioden (mars 2013-juni 2013) visar en kraftig ökning av importvolymerna efter undersökningsperioden. Såsom anges i skäl 110 i förordningen om preliminär tull uppgick den månatliga importen av kinesiska moduler och celler i genomsnitt till 1 250 MW (20) under undersökningsperioden. Detta ska jämföras med det faktum att den månatliga importvolymen av kinesiska moduler och celler i genomsnitt var ungefär hälften så stor under registreringsperioden.
(433)
Med hänsyn till den rörliga marknaden skulle en ytterligare betydande ökning av importen alternativt kunna bedömas i relativa snarare än i absoluta tal. För att kunna bedöma om det förekommer ytterligare en betydande ökning av importen i relativa tal är det nödvändigt att jämföra importvolymerna med förbrukningen på unionsmarknaden, dvs. förbrukningen måste minska i mycket högre takt än minskningen av importen från Kina. Eftersom importvolymen av kinesiska moduler och celler under registreringsperioden bara var hälften så stor som under undersökningsperioden måste förbrukningen minska betydligt mer än med 50 %. Det finns inga exakta uppgifter om förbrukningen under registreringsperioden, och därmed inga tecken som tyder på att förbrukningen minskade med mer än 50 %.
(434)
Av ovannämnda skäl uppfylls därför inte kriteriet om ytterligare en betydande ökning av importen. Följaktligen dras slutsatsen att den slutgiltiga antidumpningstullen inte ska tas ut retroaktivt före dagen för tillämpning av de provisoriska åtgärderna.
H. ÅTGÄRDERNAS FORM
(435)
Efter det att de provisoriska antidumpningsåtgärderna antagits erbjöd en grupp samarbetsvilliga exporterande tillverkare, inbegripet närstående företag i Kina och i Europeiska unionen, tillsammans med CCCME ett gemensamt prisåtagande i enlighet med artikel 8.1 i grundförordningen. Erbjudandet om åtagandet fick även stöd av de kinesiska myndigheterna.
(436)
Kommissionen undersökte erbjudandet och godtog det genom beslut 2013/423/EU. Som redan framgår av skälen 3, 4 och 7 i det beslutet, har kommissionen för att bedöma om prisåtagandet undanröjer dumpningens skadevållande verkan analyserat alla förändrade marknadsförhållandena av bestående karaktär, bland annat de nuvarande exportpriserna och den nivå för undanröjande av skada som konstaterades vara lägre än nivån på dumpningen.
(437)
Efter beslut 2013/423/EU lämnade de exporterande tillverkarna tillsammans med CCCME in en anmälan om ändring av deras ursprungliga erbjudande om åtagande. De begärde en ändring av åtagandet för att ta hänsyn till att plattor hade undantagits från produktdefinitionen enligt beskrivningen i skälen 31 och 72. Dessutom begärde ett antal ytterligare exportörer, inom den tidsfrist som anges i artikel 8.2 i grundförordningen, att få omfattas av åtagandet.
(438)
Genom genomförandebeslut 2013/707/EU bekräftade kommissionen godtagandet av det åtagande som erbjudits av de exportörer som förtecknas i bilagan till det beslutet med avseende på de slutgiltiga tullarna.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. En slutgiltig antidumpningstull införs härmed på import av solcellsmoduler eller solcellspaneler av kristallint kisel samt celler av den typ som används i solcellsmoduler eller solcellspaneler av kristallint kisel (cellernas tjocklek är högst 400 mikrometer), som för närvarande omfattas av KN-numren ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 och ex 8541 40 90 (Taricnummer 8501310081, 8501310089, 8501320041, 8501320049, 8501330061, 8501330069, 8501340041, 8501340049, 8501612041, 8501612049, 8501618041, 8501618049, 8501620061, 8501620069, 8501630041, 8501630049, 8501640041, 8501640049, 8541409021, 8541409029, 8541409031 och 8541409039) och med ursprung i eller avsända från Folkrepubliken Kina, om de inte befinner sig under transitering i den mening som avses i artikel V i Gatt.
Följande produkttyper är undantagna från definitionen av den berörda produkten:
-
Bärbara solladdare som består av mindre än sex celler och som laddar batterier eller tillhandahåller elektricitet till apparater.
-
Solcellstunnfilmsprodukter.
-
Solcellsprodukter av kristallint kisel som permanent har integrerats i elektriska produkter som inte används för energiproduktion men som använder den elektricitet som produceras av de integrerade solcellerna av kristallint kisel.
-
Moduler eller paneler med en utgående spänning som inte överstiger 50 V likspänning och en uteffekt på högst 50 W som endast är avsedda att användas direkt som batteriladdare i system med samma spänning och effekt.
2. Följande slutgiltiga antidumpningstullsatser ska tillämpas på nettopriset fritt unionens gräns, före tull, för de produkter som beskrivs i punkt 1 och som tillverkats av nedanstående företag:
Företag
Tullsats
Tarictilläggsnummer
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd;
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
44,7 %
B791
Delsolar (Wujiang) Ltd
64,9 %
B792
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd
46,7 %
B793
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
46,7 %
B927
JingAo Solar Co. Ltd
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd
51,5 %
B794
Jinko Solar Co.Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
41,2 %
B845
Jinzhou Yangguang Energy Co. Ltd
Jinzhou Huachang Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Jinmao Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Rixin Silicon Materials Co. Ltd
Jinzhou Youhua Silicon Materials Co. Ltd
27,3 %
B795
RENESOLA ZHEJIANG LTD
RENESOLA JIANGSU LTD
43,1 %
B921
Wuxi Suntech Power Co. Ltd
Suntech Power Co. Ltd
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd
Luoyang Suntech Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd
Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd
41,4 %
B796
Yingli Energy (China) Co. Ltd
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
35,5 %
B797
Övriga samarbetsvilliga företag i antidumpningsundersökningen (med undantag av de företag som omfattas av den övriga tullen i det parallella antisubventionsförfarandet enligt genomförandeförordning (EU) nr 1239/2013) (Bilaga I)
41,3 %
Övriga samarbetsvilliga företag i antidumpningsundersökningen som omfattas av den övriga tullen i det parallella antisubventionsförfarandet enligt genomförandeförordning (EU) nr 1239/2013 (Bilaga II)
36,2 %
Övriga företag
53,4 %
B999
3. Om inget annat anges ska gällande bestämmelser om tullar tillämpas.
4. Om en ny exporterande tillverkare i Folkrepubliken Kina lämnar tillräcklig bevisning till kommissionen för att företaget
-
inte exporterade den produkt som beskrivs i punkt 1 till unionen under perioden 1 juli 2011- 30 juni 2012 (undersökningsperioden),
-
inte är närstående någon av de exportörer eller tillverkare i Folkrepubliken Kina som omfattas av de antidumpningsåtgärder som införs genom denna förordning,
-
faktiskt har exporterat den berörda produkten till unionen efter den undersökningsperiod som ligger till grund för åtgärderna, eller genom avtal har gjort ett oåterkalleligt åtagande att exportera en betydande kvantitet till unionen,
får punkt 2 ändras genom tillägg av den nya exporterande tillverkaren i förteckningen över de samarbetsvilliga företag som inte ingår i urvalet och som således omfattas av den vägda genomsnittliga tullsatsen på 41,3 %.
Artikel 2
1. De belopp för vilka säkerhet ställts i form av den preliminära antidumpningstullen enligt förordning (EU) nr 513/2013 på import av plattor (plattornas tjocklek är högst 400 mikrometer) och moduler eller paneler med en utgående spänning som inte överstiger 50 V likspänning och en uteffekt på högst 50 W som endast är avsedda att användas direkt som batteriladdare i system med samma spänning och effekt och som har sitt ursprung i eller avsänds från Folkrepubliken Kina ska frisläppas.
2. De belopp för vilka säkerhet ställts i form av den preliminära antidumpningstullen enligt förordning (EU) nr 513/2013 på import av solcellsmoduler eller solcellspaneler av kristallint kisel samt celler av den typ som används i solcellsmoduler eller solcellspaneler av kristallint kisel (cellernas tjocklek är högst 400 mikrometer), som för närvarande omfattas av KN-nummer ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 och ex 8541 40 90 (Taricnummer 8501310081, 8501310089, 8501320041, 8501320049, 8501330061, 8501330069, 8501340041, 8501340049, 8501612041, 8501612049, 8501618041, 8501618049, 8501620061, 8501620069, 8501630041, 8501630049, 8501640041, 8501640049, 8541409021, 8541409029, 8541409031 och 8541409039) och med ursprung i eller avsända från Folkrepubliken Kina, om de inte befinner sig under transitering i den mening som avses i artikel V i Gatt, ska slutgiltigt tas ut. De belopp för vilka säkerhet ställts utöver den slutgiltiga antidumpningstullsatsen ska frisläppas.
Artikel 3
1. Import som deklareras för övergång till fri omsättning för produkter som för närvarande omfattas av KN-nummer ex 8541 40 90 (Taricnummer 8541409021, 8541409029, 8541409031 och 8541409039) och som faktureras av företag från vilka åtaganden har godtagits av kommissionen och vars namn förtecknas i bilagan till genomförandebeslut 2013/707/EU ska undantas från den antidumpningstull som införs genom artikel 1, förutsatt att
(a)
ett företag på förteckningen i bilagan till genomförandebeslut 2013/707/EU har tillverkat, avsänt och direkt fakturerat ovannämnda produkter eller via ett närstående företag som också förtecknas i bilagan till genomförandebeslut 2013/707/EU antingen till närstående företag i unionen som fungerar som importör och klarerar varorna för fri omsättning i unionen eller till första oberoende kund som fungerar som importör och klarerar varorna för fri omsättning i unionen, och
(b)
importen åtföljs av en åtagandefaktura som är en handelsfaktura som innehåller åtminstone de uppgifter och den försäkran som föreskrivs i bilaga III till denna förordning, och
(c)
importen åtföljs av ett exportåtagandeintyg enligt bilaga IV till denna förordning, och
(d)
de varor som deklarerats och uppvisas för tullmyndigheterna exakt motsvarar beskrivningen på åtagandefakturan.
2. En tullskuld ska uppstå vid tidpunkten för godkännande av deklarationen för övergång till fri omsättning
(a)
närhelst det konstateras att sådan import som avses i punkt 1 inte uppfyller ett eller flera av villkoren i den punkten, eller
(b)
om kommissionen drar tillbaka sitt godtagande av åtagandet enligt artikel 8.9 i förordning (EG) nr 1225/2009 genom en förordning eller ett beslut där det hänvisas till enskilda transaktioner och genom vilket de berörda åtagandefakturorna ogiltigförklaras.
Artikel 4
De företag från vilka åtaganden godtagits av kommissionen och vars namn förtecknas i bilagan till beslut 2013/707/EU med förbehåll för de där angivna villkoren, ska också utfärda en faktura för transaktioner som inte är undantagna från antidumpningstullarna. Den fakturan ska vara en handelsfaktura som innehåller minst de uppgifter som anges i bilaga V till denna förordning.
Artikel 5
Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska upphöra att gälla den 7 december 2015.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 2 december 2013.