NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 639/2014
ze dne 11. března 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1307/2013, kterým se stanoví pravidla pro přímé platby zemědělcům v režimech podpory v rámci společné zemědělské politiky, a kterým se mění příloha X uvedeného nařízení
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1307/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví pravidla pro přímé platby zemědělcům v režimech podpory v rámci společné zemědělské politiky a zrušují nařízení Rady (ES) č. 637/2008 a č. 73/2009 (1), a zejména na čl. 4 odst. 3, čl. 8 odst. 3, čl. 9 odst. 5, čl. 35 odst. 1, 2 a 3, čl. 36 odst. 6, čl. 39 odst. 3, čl. 43 odst. 12, čl. 44 odst. 5, čl. 45 odst. 5 a 6, čl. 46 odst. 9, čl. 50 odst. 11, čl. 52 odst. 9, čl. 57 odst. 3, čl. 58 odst. 5, čl. 59 odst. 3, čl. 67 odst. 1 a 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (EU) č. 1307/2013 zrušilo a nahradilo nařízení Rady (ES) č. 73/2009 (2). Nařízení (EU) č. 1307/2013 stanoví nový právní rámec spočívající v novém systému přímé podpory, včetně základní platby pro zemědělce a dalších režimů podpory. Zmocňuje Komisi k přijímání aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů. V zájmu zajištění hladkého fungování režimů v novém právním rámci musí být prostřednictvím těchto aktů přijata některá pravidla. V zájmu snížení administrativní zátěže by tato pravidla měla být jednoduchá a snadno kontrolovatelná. Uvedené akty by měly nahradit pravidla stanovená v nařízeních Komise (ES) č. 1120/2009 (3) a (ES) č. 1121/2009 (4).
(2)
Uvedený rámec je nezbytné doplnit tímto nařízením, pokud jde o některá obecná ustanovení, režim základní platby, režim jednotné platby na plochu, platbu pro zemědělce dodržující zemědělské postupy příznivé pro klima a životní prostředí, platbu pro mladé zemědělce zahajující zemědělskou činnost, dobrovolnou podporu vázanou na produkci a zvláštní podporu pro bavlnu a o oznámení nutná s ohledem na každý režim podpory.
(3)
Za účelem zajištění správného použití úprav přímých plateb s ohledem na finanční kázeň je nezbytné stanovit obecná pravidla o pořadí výpočtu těchto snížení ve vztahu ke snížením podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 (5).
(4)
V souladu s judikaturou Soudního dvora Evropské unie (6) je vhodné objasnit, že přijímají-li členské státy prováděcí opatření k unijní právní úpravě, měly by při výkonu své diskreční pravomoci dodržovat určité zásady, zejména zásadu nediskriminace.
(5)
Podpora jiná než podpora vázaná na produkci by měla splňovat požadavky, aby byla považována za podporu oddělenou od produkce ve smyslu kritérií „Green Box“ Dohody o zemědělství uzavřené v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání (7), a podpora vázaná na produkci by měla splňovat požadavky, aby byla považována za podporu spadající do kategorie „Blue Box“ uvedené dohody.
(6)
V souladu s čl. 4 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) č. 1307/2013 nemusí „zemědělská činnost“ nutně znamenat produkci, chov zvířat nebo pěstování zemědělských plodin. Zemědělci mohou místo toho udržovat zemědělské plochy ve stavu vhodném pro pastvu nebo pěstování plodin bez přípravy, která jde nad rámec běžných způsobů zemědělské praxe a použití strojů, nebo na zemědělských plochách přirozeně ponechávaných ve stavu vhodném pro pastvu nebo pěstování plodin vykonávat minimální činnosti. Jelikož obě tyto aktivity od zemědělce vyžadují určitou činnost, je nutné stanovit rámec Unie, ve kterém členské státy vymezí další kritéria pro tyto aktivity.
(7)
Definice „trvalých travních porostů“ v čl. 4 odst. 1 písm. h) nařízení (EU) č. 1307/2013 zahrnuje z důvodů ochrany životního prostředí rovněž jiné druhy než trávy a další bylinné pícniny, např. křoviny a stromy, které mohou být spásány, pokud trávy a jiné bylinné pícniny i nadále na příslušné půdě převažují. Je proto nezbytné stanovit kritérium, na jehož základě lze určit, v jakých případech trávy a jiné bylinné pícniny nadále převažují.
(8)
Tato definice „trvalých travních porostů“ členským státům umožňuje považovat za trvalé travní porosty také půdu, kterou lze spásat a která tvoří součást zavedených místních postupů v případech, kdy na plochách využívaných jako pastviny obvykle nepřevažují trávy a jiné bylinné pícniny. Za tímto účelem je nezbytné stanovit kritéria, na jejichž základě lze tyto zavedené místní postupy určit.
(9)
V souladu s čl. 4 odst. 2 druhým pododstavcem nařízení (EU) č. 1307/2013 mohou členské státy za trvalé travní porosty považovat půdu, kterou lze spásat a která tvoří součást zavedených místních postupů v případech, kdy na plochách využívaných jako pastviny obvykle nepřevažují trávy a jiné bylinné pícniny. Na tyto trvalé travní porosty lze použít redukční koeficient podle čl. 32 odst. 5 nařízení (EU) č. 1307/2013. Aby se zajistilo přiměřené uplatňování tohoto ustanovení, je vhodné stanovit možnost rozlišovat mezi různými kategoriemi ploch za účelem použití různých redukčních koeficientů pro tyto kategorie.
(10)
V čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 se stanoví, že přímé platby se neposkytují fyzickým či právnickým osobám nebo skupinám fyzických či právnických osob, jejichž zemědělské plochy jsou převážně plochy přirozeně ponechávané ve stavu vhodném pro pastvu nebo pěstování plodin a které na uvedených plochách nevykonávají minimální činnost stanovenou členskými státy. Pro tento účel je nezbytné určit, kdy se tyto plochy považují za hlavní část zemědělské půdy zemědělce, a objasnit oblast působnosti tohoto ustanovení.
(11)
Podle čl. 9 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013 se subjekty, které spadají do oblasti působnosti tzv. negativního seznamu, považují za aktivní zemědělce, pokud jsou schopny prokázat, že splňují jedno z kritérií vyjmenovaných v uvedeném ustanovení. Na základě jednoho z těchto kritérií je třeba prokázat, že roční částka přímých plateb tvoří alespoň 5 % celkových příjmů získaných z nezemědělské činnosti. Je proto nezbytné stanovit, jakým způsobem se určí, zda příjmy pochází ze zemědělské, nebo nezemědělské činnosti.
(12)
Kromě toho je nezbytné stanovit pravidla týkající se způsobu určení roční částky přímých plateb pro účely čl. 9 odst. 2 a případně čl. 9 odst. 3, jakož i čl. 9 odst. 4 nařízení (EU) č. 1307/2013, kterým jsou někteří zemědělci vyňati z použití čl. 9 odst. 2 a 3 uvedeného nařízení. Aby bylo zajištěno rovné zacházení se zemědělci v Bulharsku, Chorvatsku a Rumunsku, kde dochází k postupnému zavádění přímých plateb, měla by roční částka přímých plateb v těchto členských státech vycházet z konečných částek, které mají být poskytovány na konci tohoto procesu.
(13)
V souladu s čl. 9 odst. 2 a případně čl. 9 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013 mohou být zemědělci vyloučeni z podpory, pokud je jejich zemědělská činnost zanedbatelná nebo pokud jejich hlavním obchodním či podnikatelským cílem není výkon zemědělské činnosti. Je nezbytné vymezit v tomto ohledu určitá kritéria a přitom členským státům umožnit stanovení alternativních kritérií pro zemědělské činnosti, které jsou pouze okrajové.
(14)
Nařízení (EU) č. 1307/2013 stanoví několik možností přiznání platebních nároků zemědělcům. V zájmu právní jistoty by mělo být stanoveno, že v případě skutečného nebo předpokládaného dědictví nebo předpokládaného dědictví, které lze odvolat, a v případě fúze či rozdělení podniku se počet a hodnota platebních nároků, které mají být přiznány, stanoví za stejných podmínek, jaké by se použily pro zemědělce, který podnik spravoval původně. Dále je třeba stanovit pravidla pro určení počtu platebních nároků, které mají být přiznány, v případě podniků, které vznikly rozdělením, jestliže se tyto podniky nacházejí v členských státech používajících čl. 24 odst. 4 nebo 5 nařízení (EU) č. 1307/2013. V zájmu oprávněných očekávání zemědělců by změny právního postavení zemědělce neměly mít dopad na počet nebo hodnotu platebních nároků, které mohou být zemědělci přiznány, jestliže má zemědělec nad podnikem nadále kontrolu, pokud jde o řízení, zisky a finanční rizika.
(15)
V zájmu právní jistoty a za účelem zajištění řádné správy platebních nároků je třeba upřesnit, že pro přiznání a aktivaci platebních nároků by měly být zohledněny pouze ty způsobilé hektary, které jsou určeny podle čl. 2 odst. 1 druhého pododstavce bodu 23 písm. a) nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014 (8).
(16)
V souladu s judikaturou Soudního dvora Evropské unie (9) by měly být platební nároky přiznány osobě, která má rozhodovací pravomoc, má zisky a nese finanční rizika ve vztahu k zemědělské činnosti na půdě, pro kterou se o přiznání nároků žádá. Je vhodné upřesnit, že tato zásada platí zejména v případech, kdy je způsobilý hektar předmětem žádostí o přiznání platebních nároků podaných více než jedním zemědělcem.
(17)
Ustanovení čl. 24 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013 členským státům umožňuje uplatnit redukční koeficient na některé způsobilé hektary, které představují trvalé travní porosty nacházející se v oblastech s nepříznivými klimatickými podmínkami způsobenými zejména nadmořskou výškou a jinými přírodními omezeními. V zájmu zajištění přiměřeného používání uvedeného ustanovení je vhodné zřídit rámec pro uplatnění tohoto redukčního koeficientu, zejména pokud jde o limity takovéhoto snížení.
(18)
Článek 9 nařízení (EU) č. 1307/2013 stanoví základní zásadu, že přímé platby lze poskytnout pouze aktivním zemědělcům. Kromě toho čl. 24 odst. 9 uvedeného nařízení umožňuje členským státům stanovit minimální rozlohu na zemědělský podnik pro přiznání platebních nároků. Je vhodné tato ustanovení zohlednit rovněž v rámci určení hodnoty platebních nároků.
(19)
Zohlední-li se pro určení původní jednotkové hodnoty platebních nároků podle článku 26 nařízení (EU) č. 1307/2013 podpora poskytnutá za kalendářní rok 2014, mělo by být upřesněno, že členské státy mohou rozhodnout, že nebudou zohledňovat všechna opatření uvedená v uvedeném ustanovení. Aby se zabránilo nepřiměřeným sankcím pro zemědělce, referenční částky významné pro určení hodnoty platebních nároků by neměly zahrnovat žádná snížení ani vyloučení stanovená podle hlavy II kapitoly 4 nařízení (ES) č. 73/2009. Je vhodné stanovit způsob, jakým by uvedená podpora měla být zohledněna, a stanovit další kritéria nezbytná pro dodržení povahy některých režimů oddělených od produkce, které mohou být zohledněny.
(20)
Kromě toho je pro účely stanovení původní jednotkové hodnoty platebních nároků třeba objasnit, že v čl. 26 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013 platební nároky zemědělce zahrnují rovněž ty platební nároky, které jsou k datu předložení žádosti za rok 2014 pronajímatelem pronajaty jinému zemědělci.
(21)
Aby bylo možné předvídat podporu příjmů pro zemědělce, je vhodné stanovit lhůtu, do níž členské státy musí stanovit a sdělit zemědělcům konečnou hodnotu a počet platebních nároků, pokud byli zemědělci informováni na základě prozatímních údajů.
(22)
Pro účely použití článku 26 nebo čl. 40 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013 v případech, kdy byl zemědělec během referenčního roku uvedeného v těchto článcích postižen vyšší mocí nebo mimořádnými okolnostmi, je vhodné stanovit hodnotu platebních nároků na základě posledního roku, který vyšší mocí nebo mimořádnými okolnostmi ovlivněn nebyl. Členské státy by však měly mít možnost stanovit určitou prahovou hodnotu, pokud jde o dopad vyšší moci nebo mimořádných okolností na přímou podporu obdrženou v referenčním roce, s cílem snížit administrativní zátěž.
(23)
Pro případy prodeje nebo pronájmu podniku nebo jeho části, které se uskutečnily v období před datem pro podání žádosti o přiznání nároků v prvním roce uplatňování režimu, je třeba stanovit, že členské státy mohou rozhodnout, že zemědělci mohou spolu s podnikem nebo jeho částí smluvně převést i platební nároky, které mají být přiznány. Podle takového soukromoprávního smluvního ustanovení by platební nároky měly být přiděleny prodávajícímu nebo pronajímateli a přímo převedeny kupujícímu nebo nájemci, který bude případně moci využít platby, které prodávající nebo pronajímatel obdržel za rok 2014, nebo hodnotu nároků, které prodávající nebo pronajímatel v roce 2014 vlastnil, jak je uvedeno v článku 26 nařízení (EU) č. 1307/2013, jako referenci pro počáteční jednotkovou hodnotu platebních nároků. Dále by mělo být upřesněno, že na tyto převody se nepoužije čl. 34 odst. 4 nařízení (EU) č. 1307/2013.
(24)
Pokud jde o výpočet jednotkové hodnoty platebních nároků, měla by být stanovena jasná pravidla pro zaokrouhlování číselných údajů, možnost rozdělit stávající platební nároky v případech, kdy velikost pozemku ohlášeného nebo převáděného s nároky představuje pouze zlomek hektaru, a možnost nároky a zlomky hektaru slučovat.
(25)
V zájmu právní jistoty je vhodné stanovit lhůtu, do které musí být stanoveny regiony uvedené v čl. 34 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013.
(26)
Měla by být stanovena zvláštní ustanovení pro správu vnitrostátních nebo regionálních rezerv.
(27)
Je nezbytné stanovit kritéria a maximální procentní sazby pro použití čl. 34 odst. 4 nařízení (EU) č. 1307/2013, aby se zamezilo tomu, že by snížení podle uvedeného ustanovení vedlo ke vzniku závažných překážek pro převod platebních nároků nebo by jej znemožnilo.
(28)
Z důvodů právní jistoty je vhodné vyjasnit způsob určení částky, která může být při stanovení platebních nároků v prvním roce provádění režimu základní platby převedena do vnitrostátní nebo regionální rezervy podle článku 28 nebo čl. 40 odst. 5 nařízení (EU) č. 1307/2013.
(29)
Článek 30 nařízení (EU) č. 1307/2013 stanoví povinné a nepovinné případy přiznání platebních nároků z vnitrostátní nebo regionální rezervy. Je vhodné stanovit pravidla pro výpočet počtu a hodnoty platebních nároků, jež se tímto způsobem přiznávají, a stanovit, aby priority uvedené v čl. 30 odst. 6 uvedeného nařízení nebyly negativně ovlivněny rozhodnutími, která mohou členské státy přijmout podle čl. 30 odst. 7 a 10 nařízení (EU) č. 1307/2013. Podobně by použití čl. 30 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013 mělo být v souladu s čl. 24 odst. 6 a 7 uvedeného nařízení a s pravidly pro obtížné situace v tomto nařízení. V zájmu zajištění povahy režimu základní platby, který je oddělený od produkce, by výpočet počtu a hodnoty platebních nároků v rámci vnitrostátní nebo regionální rezervy neměl po datu stanoveném členským státem v souladu s čl. 11 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1122/2009 (10) pro rok podání žádostí 2013 vycházet z odvětvových kritérií.
(30)
V zájmu právní jistoty, a aby bylo zajištěno rovné zacházení se zemědělci zahajujícími zemědělskou činnost, je vhodné upřesnit pojem „zemědělci zahajující zemědělskou činnost“ uvedený v čl. 30 odst. 11 písm. b) nařízení (EU) č. 1307/2013.
(31)
Pokud členské státy přiznají platební nároky podle čl. 30 odst. 7 písm. c) nařízení (EU) č. 1307/2013, hodnota těchto nároků by měla být vypočtena v souladu s článkem 25 nebo 40 nařízení (EU) č. 1307/2013.
(32)
Ustanovení čl. 24 odst. 3 až 7 nařízení (EU) č. 1307/2013 poskytuje členským státům několik možností pro omezení počtu platebních nároků, jež mají být zemědělcům přiznány. Někteří zemědělci mohou tedy mít vysoký podíl způsobilých hektarů, které nejsou zahrnuty do platebních nároků, což může vést k obtížné situaci, neboť některé režimy podpory připojené k režimu základní platby, zejména platba na zemědělské postupy příznivé pro klima a životní prostředí, jsou založeny na způsobilých hektarech, které jsou ohlášeny pro účely aktivace platebních nároků. Proto by mělo být upřesněno, že členské státy mají možnost přiznat platební nároky z vnitrostátní nebo regionální rezervy, pokud je zemědělec výrazně postižen omezeními stanovenými v čl. 24 odst. 3 až 7 nařízení (EU) č. 1307/2013. Jelikož na některé oblasti se nevztahují ekologické povinnosti nebo jsou ke splnění těchto povinností potřebné pouze omezené náklady, členské státy by měly mít možnost rozhodnout, že tyto oblasti nebudou při určování obtížných situací zahrnuty.
(33)
Podle čl. 21 odst. 4 nařízení (EU) č. 1307/2013 (vlastněné nebo pronajaté) platební nároky zemědělce, které překračují počet způsobilých hektarů, které má k dispozici, pozbývají platnosti. Z důvodů právní jistoty je vhodné upřesnit prioritní pořadí, v němž tyto platební nároky pozbývají platnosti, a stanovit další pravidla provádění. Dále je vhodné dát členským státům možnost toto ustanovení zohlednit rovněž v rámci určování hodnoty platebních nároků.
(34)
Nařízení (EU) č. 1307/2013 stanoví, že základní platba v některých členských státech se může provádět v podobě režimu jednotné platby na plochu, a to nejpozději do roku 2020. S ohledem na skutečnost, že jednotná platba na plochu na hektar se vypočítává každý rok a že způsobilost pro základní platbu je předpokladem pro přístup k většině ostatních režimů přímých plateb, a tudíž je s nimi nerozlučně spjata, je třeba upřesnit, že pro účely příslušných režimů by měly být zohledněny pouze ty způsobilé hektary, které jsou určeny podle čl. 2 odst. 1 druhého pododstavce bodu 23 písm. a) nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014.
(35)
Členský stát, který používá režim jednotné platby na plochu a který používá režim základní platby nejpozději od 1. ledna 2018, může rozlišit částky jednotné platby na plochu na hektar s ohledem na některé platby poskytnuté za kalendářní rok 2014. Pro účely tohoto rozlišení je vhodné upřesnit, jakým způsobem by tyto platby měly být zohledněny, a stanovit další kritéria nezbytná pro dodržení povahy některých režimů, které jsou oddělené od produkce. Kromě toho je v případech, kdy byl zemědělec postižen vyšší mocí nebo mimořádnými okolnostmi, které ovlivnily kalendářní rok 2014, vhodné zavést rozlišení na základě posledního roku, který vyšší mocí nebo mimořádnými okolnostmi ovlivněn nebyl. Členské státy by však měly mít možnost stanovit určitou prahovou hodnotu, pokud jde o dopad vyšší moci nebo mimořádných okolností na přímou podporu obdrženou v referenčním roce, s cílem snížit administrativní zátěž. Kromě toho by v zájmu právní jistoty měla být stanovena pravidla pro případ skutečného nebo předpokládaného dědictví.
(36)
Hlava III kapitola 3 nařízení (EU) č. 1307/2013 stanoví podmínky pro poskytnutí platby na zemědělské postupy příznivé pro klima a životní prostředí („ekologická“ platba). Požadavky spjaté s ekologickou platbou, jak je stanoví základní akt, jsou zobecněné (platí podle stejného vzoru pro všechny příjemce) a stanoví mimosmluvní činnosti, přičemž na obecné úrovni zajišťují, aby bylo zemědělství EU založeno na postupech, které jdou nad rámec podmíněnosti. Tyto zásady stanovené v základním aktu je třeba zohlednit při specifikaci podrobných pravidel pro ekologické postupy.
(37)
S cílem získat přiměřenou úroveň jistoty, pokud jde povinnosti stanovené v čl. 43 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013 týkající se rovnocenných postupů, které upravují vnitrostátní nebo regionální systémy certifikace, by měla být stanovena kritéria ohledně určení veřejných nebo soukromých certifikačních orgánů.
(38)
Aby byla dodržena zásada zamezení dvojímu financování, musí být stanovena pravidla pro výpočet plateb za některé konkrétní závazky týkající se postupů uvedených v oddílu I bodech 3 a 4 a v oddílu III bodu 7 přílohy IX nařízení (EU) č. 1307/2013. Jelikož se tyto závazky týkají rovnocenných postupů, které zemědělcům, kteří takovéto závazky přijali, dovolují splnit jednu nebo více povinností, aby mohli obdržet „ekologickou“ platbu podle hlavy III kapitoly 3 nařízení (EU) č. 1307/2013, měly by být platby za takové závazky v porovnání s běžnými platbami uvedenými v čl. 28 odst. 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1305/2013 (11) sníženy o částku, která se vypočítá na základě úrovně ekologické platby v dotčeném členském státě či regionu nebo, ve zvláštních případech, na základě individuální ekologické platby daného zemědělce.
(39)
Článek 44 nařízení (EU) č. 1307/2013 stanoví povinnosti, pokud jde o počet plodin a poměrné podíly plodin na orné půdě. Je třeba stanovit pravidla týkající se přesného výpočtu podílu různých plodin.
(40)
Měla by být stanovena pravidla týkající se období, které se zohlední pro výpočet poměrného podílu plodin, přičemž je třeba vzít v úvahu reálný časový rámec pro pěstování plodin a potřebu umožnit jednoduchou správu.
(41)
Z důvodu jasnosti pro zemědělce a členské státy a v zájmu přispění k ochraně krajinných prvků, které se nacházejí v oblasti orné půdy, je nezbytné vyjasnit situaci, pokud jde o plochu zaujímanou krajinnými prvky.
(42)
Pro účely výpočtu podílu různých plodin je rovněž nezbytné stanovit doplňující pravidla pro zvláštní případy pěstování smíšených kultur v samostatných řádcích, podsevu a používání směsí osiv.
(43)
Ustanovení čl. 45 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 stanoví povinnosti, jejichž cílem je zachování ploch s trvalými travními porosty, které nejvíce přispívají k ochraně životního prostředí, zejména v oblasti zachycování uhlíku, biologické rozmanitosti a ochrany půdy. Tyto travní plochy, které tvoří oblasti značného environmentálního zájmu, se nacházejí jednak uvnitř sítě Natura 2000, ale také mimo ni. Pro zajištění účinné ochrany těch ploch, které se nacházejí mimo tuto síť, je třeba stanovit rámec pro jejich určení členskými státy, který by jim měl umožnit zohlednit podmínky v daném členském státě a měl by využívat synergie se stávajícími environmentálními politikami.
(44)
S cílem zajistit ochranu těchto ploch s trvalými travními porosty v průběhu let by měla být stanovena pravidla pro obnovu těchto ploch v případě, kdy zemědělec přísnou ochranu poruší.
(45)
Článek 45 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013 stanoví ochranu podílu trvalých travních porostů v poměru k celkové zemědělské ploše. Pro dosažení tohoto cíle by členské státy měly sledovat vývoj podílu trvalých travních porostů. Mělo by jim být umožněno zavést systém předchozího schválení. V případě poklesu o více než 5 % by se měly vyžadovat individuální obnovy a zákaz další přeměny. V zájmu jasnosti a za účelem přiměřeného provádění by měla být stanovena pravidla pro zemědělce a plochy, na které se mají schválení a obnovy vztahovat.
(46)
Aby se schvalovací postup pro přeměnu trvalých travních porostů účinně využíval, měla by být členským státům poskytnuta možnost výběru prioritních ploch nebo skupin zemědělců, kterým schválení na základě objektivních kritérií udělí.
(47)
Měla by být stanovena pravidla pro metodu určení poměru mezi trvalým travním porostem a zemědělskou půdou, aby se zabránilo situacím, kdy se plochy s trvalými travními porosty započítávají dvakrát vzhledem k tomu, že se u nich používá dlouhodobé střídání, a aby se zabránilo tomu, že by přeměny prováděné malými a ekologickými zemědělci, kteří jsou osvobozeni od povinnosti obnovy, měly přímý dopad na povinnost obnovy pro ostatní zemědělce. Členským státům by mělo být povoleno přizpůsobit v odůvodněných případech svůj referenční poměr.
(48)
Článek 46 nařízení (EU) č. 1307/2013 uvádí prvky a plochy, které mohou členské státy uplatnit jako plochy využívané v ekologickém zájmu. Je třeba stanovit další kritéria pro to, aby mohly být uvedené prvky a plochy označeny jako plochy využívané v ekologickém zájmu. Aby se splnily cíle v oblasti biologické rozmanitosti, měla by tato kritéria zajistit zachování a zlepšení biologické rozmanitosti v zemědělských podnicích. Tato kritéria by rovněž měla brát v úvahu úsilí, které již zemědělci vynaložili.
(49)
Na půdě ponechané ladem by zákaz produkce, který vede k omezení použití pesticidů nebo hnojiv, neměl vylučovat dobrovolné činnosti, jako je výsev směsí semen planě rostoucích květin, které mají ještě zvýšit přínos pro biologickou rozmanitost. Mělo by být upřesněno, že půda ponechaná ladem po dobu více než pěti let pro účely splnění požadavku na plochy využívané v ekologickém zájmu zůstává ornou půdou a nevztahuje se na ni definice trvalých travních porostů.
(50)
Pokud jde o terasy, vzhledem k tomu, že způsob jejich zakládání je v celé Unii velmi rozmanitý, měly by členské státy samy vymezit přesné podmínky vycházející z vnitrostátních nebo regionálních zvláštností, přičemž zohlední jejich hodnotu pro biologickou rozmanitost.
(51)
V zájmu jasnosti by měly být vyjmenovány krajinné prvky, které platí za plochu využívanou v ekologickém zájmu, a mělo by se vyjasnit, jak souvisejí s prvky, které jsou v členských státech již chráněny v rámci zásady podmíněnosti. U některých prvků by měla být stanovena minimální nebo maximální velikost s cílem usnadnit jejich identifikaci a pomoci zaručit, aby daná plocha byla převážně zemědělská.
(52)
Ochranné pásy, které mají být umístěny při hranicích ploch orné půdy podél vodních toků nebo na této ploše v horní části svahu, jsou prospěšné pro účely omezení odtoku znečišťujících látek do povrchových vod. V zájmu zachování biologické rozmanitosti by se mělo stanovit, že veškeré tyto plochy, které platí za plochu využívanou v ekologickém zájmu, nesmějí být využívány pro produkci, čímž se rovněž zabrání použití pesticidů a omezí použití hnojiv. Za účelem dalšího zlepšení přínosů biologické rozmanitosti by neměly být vyloučeny dobrovolné činnosti, jako je výsev směsí semen planě rostoucích květin. Členské státy by měly mít možnost rozhodnout, zda na ochranných pásech povolí spásání nebo sekání za účelem získání píce.
(53)
Pokud jde o hektary zemědělsko-lesnické plochy, mělo by být upřesněno, že plochy, které je třeba brát v úvahu, jsou plochy orné půdy, které se nacházejí na ploše zemědělsko-lesnického systému, která stále ještě splňuje podmínky, podle kterých získává či získala podporu pro rozvoj venkova. Členské státy, které vybírají tyto plochy za účelem splnění povinnosti mít plochu využívanou v ekologickém zájmu, by měly ve svých programech pro rozvoj venkova při stanovování dodatečných podmínek pro získání podpory na zřízení zemědělsko-lesnického systému zohlednit cíl biologické rozmanitosti.
(54)
Pokud jde o pásy způsobilých hektarů ležící na okraji lesa, měly by členské státy samy rozhodnout, zda stanoví zákaz produkce, který zabrání tomu, aby se na daných pásech na okraji lesa používaly vstupy, s cílem vytvořit do přilehlého lesa ochranný přechod. Takový požadavek zvýší hodnotu plochy využívané v ekologickém zájmu, což by se mělo projevit na odlišné hodnotě váhového koeficientu pro tento typ plochy.
(55)
Omezená míra používání vstupů potřebných pro pěstování rychle rostoucích dřevin pěstovaných ve výmladkových plantážích nepřímo prospívá biologické rozmanitosti. Za tímto účelem by členské státy měly stanovit podmínky, které se vztahují na tento druh plochy využívané v ekologickém zájmu, tím, že stanoví seznam druhů dřevin, které lze použít, a pravidla pro používání vstupů.
(56)
S cílem umožnit provádění, které je přizpůsobeno vnitrostátním podmínkám, a pro optimální využití kapacity meziplodin a zeleného porostu s cílem účinně využít zbytkový dusík a zabránit vzniku holé půdy a difúznímu znečištění podzemní vody by členské státy měly stanovit lhůty pro výsev těchto porostů. Meziplodiny nebo zelené porosty by měly vznikat vysetím směsi druhů plodin nebo podsevem trávy s cílem optimalizovat agronomický a environmentální přínos z hlediska biologické rozmanitosti. Členské státy mohou v rámci DZES 4 podle přílohy II nařízení (EU) č. 1306/2013 stanovit data, po nichž je povolena mechanická likvidace meziplodin a zeleného porostu.
(57)
Pokud jde o plochy s plodinami, které vážou dusík, členské státy by měly stanovit pravidla, která zabrání tomu, aby pěstování plodin, které vážou dusík, na plochách využívaných v ekologickém zájmu vedlo k vyplavování dusíku a ke zhoršení kvality vody, což by nebylo v souladu s cíli směrnice Rady 91/676/EHS (12) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES (13) a negativně by ovlivnilo cíl biologické rozmanitosti. Členské státy by rovněž měly stanovit seznam plodin, které vážou dusík, jež jsou považovány za přínosné pro zlepšování biologické rozmanitosti.
(58)
Aby se maximálně využilo přínosů existence ploch využívaných v ekologickém zájmu na orné půdě a aby se zajistilo, aby plochy využívané v ekologickém zájmu pokrývaly procentní podíl plochy stanovený v čl. 46 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013, mělo by být v zájmu účinného řízení jasně stanoveno, že není možné započítat pozemek nebo krajinný prvek, který splňuje požadavek na plochy využívané v ekologickém zájmu, v tomtéž roce dvakrát.
(59)
Ustanovení čl. 46 odst. 5 nařízení (EU) č. 1307/2013 dovoluje členským státům uplatnit až 50 % individuálního požadavku na plochy využívané v ekologickém zájmu na regionální úrovni. S cílem zajistit, aby takové regionální provádění přineslo další výhody z hlediska životního prostředí a krajiny a přispívalo k provádění strategie v oblasti zelené infrastruktury (14), by měla být zavedena pravidla týkající se prvků, kterých lze využít pro vytvoření přilehlých ploch využívaných v ekologickém zájmu. Měla by být rovněž stanovena pravidla ohledně určení oblastí, aby se při provádění zemědělské a environmentální politiky Unie dosáhlo součinnosti.
(60)
Pro účely rozhodnutí členských států, kterým členské státy mohou zemědělcům povolit možnost kolektivně splnit polovinu jejich individuální povinnosti mít plochu využívanou v ekologickém zájmu, jak uvádí čl. 46 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013, by měla být zavedena pravidla podobná pravidlům pro regionální provádění, pokud jde o prvky, kterých lze využít pro vytvoření přilehlých ploch využívaných v ekologickém zájmu, aby se pro životní prostředí zaručila přidaná hodnota a příspěvek k posílení zelené infrastruktury. Pravidla týkající se kritérií, která musí zemědělci splnit, by měla stanovit, že se jejich zemědělské podniky musí nacházet v bezprostřední blízkosti, přičemž členské státy by měly mít volnost zohlednit různé správní struktury. V zájmu právní jasnosti by měla být stanovena pravidla pro obsah písemné dohody, která má být uzavřena mezi účastníky s cílem stanovit práva a povinnosti každého z nich.
(61)
Pokud jde o možnost, že některé členské státy mohou od povinnosti mít plochu využívanou v ekologickém zájmu osvobodit zemědělce v silně zalesněných oblastech, měla by být zavedena pravidla, která objasní, jaké metody a údaje mají být použity pro výpočet poměru lesního porostu a celkové plochy půdy a poměru lesních porostů a zemědělské půdy.
(62)
Nařízení (EU) č. 1307/2013 stanoví podmínky způsobilosti, pokud jde o platbu pro mladé zemědělce. Platba je zejména podmíněna tím, že mladý zemědělec poprvé zřizuje zemědělský podnik jako jeho vedoucí, nebo již takový podnik zřídil v průběhu pěti let před prvním předložením žádosti o platbu, a že zemědělci v roce předložení první žádosti o platbu není více než 40 let. V případě právnických osob je vhodné, aby tyto podmínky splňovaly všechny fyzické osoby vykonávající nad právnickou osobou účinnou a dlouhodobou kontrolu ve smyslu rozhodnutí Soudního dvora Evropské unie (15). Dále je nezbytné vyjasnit, jaké podmínky má splňovat právnická osoba a fyzická osoba nebo fyzické osoby, které mají nad touto právnickou osobou kontrolu.
(63)
Aby se zamezilo možnému obcházení pravidel platby pro mladé zemědělce, mělo by být stanoveno, že právnické osobě se platba poskytuje pouze tehdy, pokud nad ní má nadále kontrolu alespoň jedna z fyzických osob, které nad touto právnickou osobou měly kontrolu v prvním roce žádosti o platbu v rámci daného režimu. Pro účely stanovení maximální doby platby podle čl. 50 odst. 5 nařízení (EU) č. 1307/2013 je nutné stanovit pravidla pro případy, kdy je právnická osoba kontrolována více než jednou fyzickou osobou.
(64)
S cílem zamezit diskriminaci mezi právnickými osobami a skupinami fyzických osob, které podávají žádost v rámci režimu pro mladé zemědělce, by rovnocenná pravidla měla být uplatňována na skupinu fyzických osob podle čl. 4 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1307/2013, pokud žádost o účast v režimu základní platby a režimu pro mladé zemědělce podává tato skupina a nikoli jednotliví členové skupiny.
(65)
Hlava IV kapitola 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 stanoví možnost poskytovat zemědělcům dobrovolnou podporu vázanou na produkci. Měly by být stanoveny podmínky pro poskytnutí podpory uvedené v této kapitole.
(66)
Podle čl. 52 odst. 3 nařízení Komise (EU) č. 1307/2013 může být dobrovolná podpora vázaná na produkci poskytnuta pouze těm odvětvím nebo těm regionům členského státu, kde zvláštní druhy zemědělské činnosti nebo zvláštní zemědělská odvětví čelí určitým obtížím a přitom jsou obzvláště důležité z hospodářských, sociálních nebo environmentálních důvodů. Kromě toho podle čl. 52 odst. 5 a 6 nařízení (EU) č. 1307/2013 může být dobrovolná podpora vázaná na produkci poskytnuta pouze v míře nezbytné pro vytvoření motivace pro zachování současných úrovní produkce v příslušných regionech nebo odvětvích. Měla by se poskytovat formou roční platby, a to na základě stanovených množstevních omezení a stanovených ploch a výnosů nebo stanoveného počtu zvířat. S cílem zajistit, aby byla opatření v rámci dobrovolné podpory vázané na produkci dobře zacílená a řízená, a zároveň umožnit členským státům, aby navrhly dobrovolnou podporu vázanou na produkci podle vlastních potřeb, by mělo být stanoveno, že členské státy jsou odpovědné za vymezení regionů nebo druhů zemědělské činnosti způsobilých k podpoře a stanovení množstevních omezení, jakož i vhodné míry podpory. Aby se však zabránilo narušení trhu, neměly by platby vycházet z výkyvů tržních cen ani by neměly být rovny režimu vyrovnávacích plateb, kdy členské státy vyplácí zemědělcům zemědělskou domácí podporu na základě rozdílu mezi cílovou cenou a cenou na domácím trhu.
(67)
Podle memoranda o porozumění mezi Evropským hospodářským společenstvím a Spojenými státy americkými o olejnatých semenech v rámci GATT (16) by měla být stanovena samostatná základní plocha pro producenty, kteří využívají platby na olejnatá semena uvedená v příloze daného memoranda o porozumění. Vzhledem k tomu, že olejnatá semena jsou zahrnuta do seznamu odvětví a produktů způsobilých pro dobrovolnou podporu vázanou na produkci, je vhodné zavést v tomto režimu podpory maximální plochu pro olejnatá semena uvedená v tomto memorandu o porozumění na úrovni Unie, aby se zajistilo dodržování tohoto mezinárodního závazku. V případě překročení této maximální plochy by členské státy měly oznámenou plochu upravit použitím redukčního koeficientu, který vypočítá a sdělí Komise.
(68)
V souladu s čl. 52 odst. 8 nařízení (EU) č. 1307/2013 musí být dobrovolná podpora vázaná na produkci poskytnutá podle uvedeného článku v souladu s dalšími opatřeními podpory Unie a s opatřeními financovanými ze státní podpory. Mají-li být režimy řádně řízeny a aby se zabránilo dvojímu financování, neměla by být podobná opatření financována dvakrát, jednak v rámci režimu dobrovolné podpory vázané na produkci a jednak v rámci jiných režimů podpory Unie. Vzhledem k různorodosti možností, které členské státy při provádění dobrovolné podpory vázané na produkci mají, by měly být odpovědné za zajištění uvedeného souladu v rámci stanoveném nařízením (EU) č. 1307/2013 a v souladu s podmínkami stanovenými v tomto nařízení.
(69)
Podle čl. 55 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 má Komise schválit rozhodnutí uvedené v čl. 53 odst. 4 nebo případně v čl. 53 odst. 6 písm. a) uvedeného nařízení, pokud se v dotčeném regionu nebo odvětví prokáže jedna z určitých potřeb. V zájmu zajištění správného používání uvedeného článku je třeba stanovit kritéria pro tyto potřeby.
(70)
Hlava IV kapitola 2 nařízení (ES) č. 1307/2013 stanoví zvláštní podporu pro bavlnu. Komise by měla stanovit pravidla a podmínky schválení zemědělské půdy a povolení odrůd pro účely této podpory. Kromě toho by měla být stanovena pravidla pro podmínky způsobilosti. Jedná se o objektivní požadavek, kdy půda má být oseta tak, aby se dosáhlo minimální hustoty osazení, kterou stanoví členské státy na základě půdních a klimatických podmínek a regionálních zvláštností. Zavedení zvláštních pravidel pro agronomické postupy by mělo být ponecháno na členských státech.
(71)
Členské státy by měly schválit meziodvětvové organizace pro pěstování bavlny na základě objektivních kritérií týkajících se velikosti meziodvětvových organizací a jejich vnitřní organizace. Velikost meziodvětvové organizace by měla být stanovena s přihlédnutím k tomu, že je nutné, aby členská vyzrňovací stanice mohla přejímat dostatečná množství nevyzrněné bavlny.
(72)
Aby se zamezilo komplikacím na úrovni řízení režimu podpory, smí být tentýž producent členem pouze jedné meziodvětvové organizace. Ze stejného důvodu by měl producent, který je členem meziodvětvové organizace a zaváže se dodat svou vypěstovanou bavlnu, dodávat pouze vyzrňovací stanici, která je členem téže organizace.
(73)
Za účelem sledování řádného uplatňování pravidel stanovených v nařízení (EU) č. 1307/2013 a hodnocení provádění politiky je nutné stanovit oznamovací povinnosti členských států, zejména pokud jde o informace, které mají oznamovat ohledně rozhodnutí přijímaných v souladu s hlavami II až V uvedeného nařízení.
(74)
Pokud jde konkrétně o dobrovolnou podporu vázanou na produkci, je třeba dále upřesnit obsah informací, které mají být členskými státy oznámeny, v zájmu zajištění řádného uplatňování pravidel pro tuto podporu a účinnosti takovýchto oznámení, aby mohla Komise ověřit, zda členské státy při navrhování opatření podpory dodržují požadavky ohledně souladu a nekumulace podpor, jakož i maximální procentní hodnoty vnitrostátních stropů uvedené v článku 53 nařízení (EU) č. 1307/2013 a související celkové částky.
(75)
Členské státy mohou za určitých podmínek rozhodnout, že budou poskytovat vnitrostátní podporu. S cílem ověřit, že je tato podpora poskytnuta v rámci stanovených limitů, je vhodné stanovit povinnost předkládat Komisi výroční zprávy o některých podrobnostech týkajících se poskytnuté podpory.
(76)
V případě potřeby by měla být Komise informována o veškerých rozhodnutích vyplývajících z přezkumu rozhodnutí oznámených podle nařízení (EU) č. 1307/2013 nebo tohoto nařízení, aby mohla sledovat řádné uplatňování a dopad tohoto přezkumu. Je proto nezbytné stanovit v tomto ohledu pravidla pro oznamovací povinnosti.
(77)
Příloha X nařízení (EU) č. 1307/2013 obsahuje tabulku, která má stanovit přepočítací a váhové koeficienty uvedené v čl. 46 odst. 3 uvedeného nařízení pro různé druhy ploch využívaných v ekologickém zájmu. V době přijetí nařízení (EU) č. 1307/2013 byla tabulka ponechána prázdná. Tuto přílohu je tedy nutné upravit. Přepočítací koeficienty by měly vycházet ze zkušeností získaných v souvislosti s měřením a specifiky prvků. Váhové koeficienty by měly tvořit tři různé hodnoty zohledňující různý význam pro biologickou rozmanitost. Příloha X nařízení (EU) č. 1307/2013 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna. Pro účely výpočtu plochy využívané v ekologickém zájmu by se přepočítací a váhové koeficienty měly vztahovat také na prvky, na něž se vztahují rovnocenné postupy, pokud jsou stejné jako prvky vyjmenované v uvedené příloze.
(78)
V zájmu jasnosti a právní jistoty by nařízení (ES) č. 1120/2009 a 1121/2009 měla být zrušena.
(79)
Toto nařízení by se mělo použít ve vztahu k žádostem o podporu, které se týkají kalendářních roků následujících po kalendářním roce 2014,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA 1
OBLAST PŮSOBNOSTI A OBECNÁ USTANOVENÍ
ODDÍL 1
Oblast působnosti a obecné zásady
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení stanoví ustanovení, která doplňují některé jiné než podstatné prvky nařízení (EU) č. 1307/2013, pokud jde o:
a)
obecná ustanovení o přímých platbách;
b)
režim základní platby;
c)
režim jednotné platby na plochu;
d)
platbu pro zemědělce dodržující zemědělské postupy příznivé pro klima a životní prostředí;
e)
platbu pro mladé zemědělce zahajující zemědělskou činnost;
f)
dobrovolnou podporu vázanou na produkci;
g)
zvláštní podporu pro bavlnu;
h)
oznamovací povinnosti členských států.
Článek 2
Obecné zásady
1. Členské státy provádí toto nařízení v souladu s objektivními kritérii a takovým způsobem, aby bylo zajištěno rovné zacházení se zemědělci a zabránilo se narušení trhu a hospodářské soutěže a aby se zároveň podporovalo udržitelné řízení přírodních zdrojů a opatření v oblasti klimatu.
2. Členské státy zajistí, aby všechny podmínky pro poskytnutí podpory uplatňované podle tohoto nařízení byly ověřitelné a kontrolovatelné.
3. Členské státy provádí toto nařízení:
a)
pokud jde o podporu jinou než podporu vázanou na produkci, s ohledem na požadavky stanovené v příloze 2 bodech 1, 5 a 6 Dohody o zemědělství; a
b)
pokud jde o podporu vázanou na produkci, s ohledem na požadavky stanovené v čl. 6 odst. 5 Dohody o zemědělství.
Článek 3
Snížení v důsledku finanční kázně
Snížení v důsledku finanční kázně, která stanoví článek 8 nařízení (EU) č. 1307/2013, se uplatní na celkovou částku plateb z různých režimů přímé podpory uvedených v příloze I nařízení (EU) č. 1307/2013, na něž má každý zemědělec nárok, po uplatnění odnětí a správních sankcí, které se vztahují k přímým platbám podle hlavy II kapitoly IV nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014, a před uplatněním správních sankcí, které se vztahují k podmíněnosti podle hlavy IV kapitoly II uvedeného nařízení v přenesené pravomoci.
ODDÍL 2
Ustanovení týkající se definicí v nařízení (EU) č. 1307/2013
Článek 4
Rámec pro kritéria týkající se udržování zemědělské plochy ve stavu vhodném pro pastvu nebo pěstování plodin
1. Pro účely čl. 4 odst. 1 písm. c) bodu ii) nařízení (EU) č. 1307/2013 stanoví členské státy kritéria, kterým musí zemědělci vyhovět, aby splňovali povinnost udržovat zemědělské plochy ve stavu vhodném pro pastvu nebo pěstování plodin bez přípravy, která jde nad rámec běžných způsobů zemědělské praxe a použití strojů, a to jedním nebo oběma následujícími způsoby:
a)
členské státy od zemědělce vyžadují provádění alespoň jedné činnosti ročně. Pokud je to opodstatněné z důvodů ochrany životního prostředí, mohou se členské státy rozhodnout uznávat také činnosti, jež jsou prováděny jen každý druhý rok;
b)
členské státy stanoví vlastnosti, které musí zemědělská plocha splňovat, aby ji bylo možné považovat za udržovanou ve stavu vhodném pro pastvu nebo pěstování plodin.
2. Při stanovení kritérií uvedených v odstavci 1 mohou členské státy rozlišovat mezi různými druhy zemědělských ploch.
Článek 5
Rámec pro minimální činnosti na zemědělských plochách přirozeně ponechávaných ve stavu vhodném pro pastvu nebo pěstování plodin
Pro účely čl. 4 odst. 1 písm. c) bodu iii) nařízení (EU) č. 1307/2013 minimální činnost, kterou stanoví členské státy a kterou je třeba provádět na zemědělských plochách přirozeně ponechávaných ve stavu vhodném pro pastvu nebo pěstování plodin, je činnost, kterou musí zemědělec provádět alespoň jednou ročně. Pokud je to opodstatněné z důvodů ochrany životního prostředí, mohou se členské státy rozhodnout uznávat také činnosti, jež jsou prováděny jen každý druhý rok.
Článek 6
Převaha trav a jiných bylinných pícnin v případě trvalých travních porostů
Pro účely čl. 4 odst. 1 písm. h) nařízení (EU) č. 1307/2013 se má za to, že trávy a jiné bylinné pícniny nadále převažují, pokud pokrývají více než 50 % plochy, na kterou lze poskytnout podporu, na úrovni zemědělského pozemku ve smyslu čl. 67 odst. 4 písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 7
Zavedené místní postupy v případě trvalých travních porostů
Pro účely čl. 4 odst. 1 písm. h) nařízení (EU) č. 1307/2013 se zavedenými místními postupy rozumí kterýkoli z těchto postupů nebo jejich kombinace:
a)
postupy pro plochy určené pro pastvu hospodářských zvířat, jež mají tradiční charakter a jsou na dotčených plochách běžně používány;
b)
postupy, jež jsou důležité pro ochranu přírodních stanovišť uvedených v příloze I směrnice Rady 92/43/EHS (17) a biotopů a stanovišť, na něž se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES (18).
Článek 8
Redukční koeficient podle čl. 32 odst. 5 nařízení (EU) č. 1307/2013
Při použití čl. 32 odst. 5 nařízení (EU) č. 1307/2013 na trvalé travní porosty, které lze spásat a jež tvoří součást zavedených místních postupů v případech, kdy na plochách využívaných jako pastviny obvykle nepřevažují trávy a jiné bylinné pícniny, mohou členské státy rozlišovat mezi různými kategoriemi ploch za účelem použití různých redukčních koeficientů na tyto kategorie.
Článek 9
Produkce konopí
Pro účely čl. 32 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013 je způsobilost plochy využívané pro produkci konopí vázána na použití osiva odrůd uvedených ve „Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin“ dne 15. března roku, pro který je podpora poskytnuta, a zveřejněných v souladu s článkem 17 směrnice Rady 2002/53/ES (19). Osivo je certifikováno v souladu se směrnicí Rady 2002/57/ES (20).
ODDÍL 3
Aktivní zemědělec
Článek 10
Případy, kdy zemědělské plochy jsou převážně plochy přirozeně ponechávané ve stavu vhodném pro pastvu nebo pěstování plodin
1. Pro účely čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 se má za to, že fyzické nebo právnické osoby nebo skupiny fyzických nebo právnických osob mají zemědělské plochy, jež jsou převážně plochy přirozeně ponechávané ve stavu vhodném pro pastvu nebo pěstování plodin, pokud tyto plochy představují více než 50 % veškeré zemědělské plochy ohlášené v souladu s čl. 72 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013.
2. Ustanovení čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 se nepoužijí pro fyzické nebo právnické osoby nebo skupiny fyzických nebo právnických osob, které na plochách přirozeně ponechávaných ve stavu vhodném pro pastvu nebo pěstování plodin vykonávají zemědělskou činnost ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. c) bodu i) nařízení (EU) č. 1307/2013.
Článek 11
Příjmy získané z nezemědělské činnosti
1. Pro účely čl. 9 odst. 2 třetího pododstavce písm. a) nařízení (EU) č. 1307/2013 a případně článku 13 tohoto nařízení se příjmy získanými ze zemědělské činnosti rozumí příjmy, jež zemědělec získal ze zemědělské činnosti ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. c) uvedeného nařízení ve svém zemědělském podniku, včetně podpory Unie v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), jakož i veškeré vnitrostátní podpory poskytnuté na zemědělské činnosti, s výjimkou doplňkových vnitrostátních přímých plateb podle článků 18 a 19 nařízení (EU) č. 1307/2013.
Příjmy ze zpracování zemědělských produktů podniku ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. d) nařízení (EU) č. 1307/2013 se považují za příjmy ze zemědělské činnosti za předpokladu, že zpracované produkty zůstanou ve vlastnictví zemědělce a že tímto zpracováním vznikne další zemědělský produkt ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. d) nařízení (EU) č. 1307/2013.
Jakékoli jiné příjmy se považují za příjmy z nezemědělské činnosti.
2. Pro účely odstavce 1 se „příjmy“ rozumí hrubé příjmy před odečtením souvisejících nákladů a daní.
3. Podpora Unie uvedená v odstavci 1 se vypočítá:
a)
v Bulharsku a Rumunsku pro rok 2015 na základě příslušné částky stanovené v příloze V bodu A nařízení (EU) č. 1307/2013;
b)
v Chorvatsku pro každý rok uvedený v článku 17 nařízení (EU) č. 1307/2013 na základě částky stanovené v příloze VI bodu A uvedeného nařízení.
Článek 12
Částka přímých plateb uvedená v čl. 9 odst. 2 a 4 nařízení (EU) č. 1307/2013 a v čl. 13 odst. 2 tohoto nařízení
1. Roční částkou přímých plateb zemědělce uvedenou v čl. 9 odst. 2 třetím pododstavci písm. a) nařízení (EU) č. 1307/2013 a případně v čl. 13 odst. 2 tohoto nařízení se rozumí celková částka přímých plateb, na něž měl zemědělec nárok v souladu s nařízením (EU) č. 1307/2013 za poslední účetní období, pro které jsou k dispozici důkazy o příjmech z nezemědělské činnosti. Při výpočtu této částky se nepřihlíží k použití článku 63 a čl. 91 odst. 1 nařízení Komise (EU) č. 1306/2013.
Pokud je posledním účetním obdobím uvedeným v prvním pododstavci rok 2014 či dřívější, rozumí se roční částkou přímých plateb celková částka přímých plateb, na něž měl zemědělec nárok v souladu s nařízením (ES) č. 73/2009, před uplatněním snížení a vyloučení podle článků 21 a 23 uvedeného nařízení.
2. Pokud zemědělec nepředložil v posledním účetním období uvedeném v odst. 1 prvním pododstavci žádost o přímé platby podle nařízení (EU) č. 1307/2013, stanoví členské státy celkovou částku přímých plateb uvedenou v odst. 1 prvním pododstavci tak, že vynásobí počet způsobilých hektarů ohlášených daným zemědělcem v roce podání žádosti o podporu v souladu s čl. 72 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013 vnitrostátní průměrnou platbou přímé podpory na hektar za rok uvedený v odst. 1 prvním pododstavci.
Vnitrostátní průměrná platba přímé podpory na hektar uvedená v prvním pododstavci se určí vydělením vnitrostátního stropu stanoveného v příloze II nařízení (EU) č. 1307/2013 na daný rok celkovým počtem způsobilých hektarů ohlášených v daném členském státě za daný rok v souladu s čl. 72 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013.
Jestliže je rokem uvedeným v odst. 1 prvním pododstavci rok 2014 nebo dřívější, vnitrostátní průměrná platba přímé podpory na hektar uvedená v prvním pododstavci tohoto odstavce se určí vydělením vnitrostátního stropu stanoveného v příloze VIII nařízení (ES) č. 73/2009 na daný rok celkovým počtem způsobilých hektarů ohlášených v daném členském státě za daný rok v souladu s čl. 19 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 73/2009.
3. Částkou přímých plateb zemědělce uvedenou v čl. 9 odst. 4 nařízení (EU) č. 1307/2013 se rozumí celková částka přímých plateb, na něž měl zemědělec nárok v souladu s nařízením (EU) č. 1307/2013 před použitím článku 63 a čl. 91 odst. 1 nařízení Komise (EU) č. 1306/2013 za předchozí rok.
Pokud je rokem uvedeným v prvním pododstavci rok 2014, rozumí se částkou přímých plateb celková částka přímých plateb za rok 2014, na něž měl zemědělec nárok v souladu s nařízením (ES) č. 73/2009 před uplatněním snížení a vyloučení podle článků 21 a 23 uvedeného nařízení.
4. Pokud zemědělec nepředložil v předchozím roce žádost o přímé platby v souladu s nařízením (EU) č. 1307/2013 podle odst. 3 prvního pododstavce, stanoví členské státy celkovou částku přímých plateb uvedenou v odst. 3 prvním pododstavci tak, že vynásobí počet způsobilých hektarů ohlášených daným zemědělcem v roce podání žádosti o podporu v souladu s čl. 72 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013 vnitrostátní průměrnou platbou přímé podpory na hektar za předchozí rok.
Vnitrostátní průměrná platba přímé podpory na hektar uvedená v prvním pododstavci se určí vydělením vnitrostátního stropu stanoveného v příloze II nařízení (EU) č. 1307/2013 na daný rok celkovým počtem způsobilých hektarů ohlášených v daném členském státě za daný rok v souladu s čl. 72 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013.
Pokud je předchozím rokem uvedeným v odst. 3 prvním pododstavci rok 2014, členské státy stanoví roční částku přímých plateb tohoto zemědělce tak, že vynásobí počet způsobilých hektarů ohlášených tímto zemědělcem za rok 2015 v souladu s čl. 72 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013 vnitrostátní průměrnou platbou přímé podpory na hektar za rok 2014.
Vnitrostátní průměrná platba přímé podpory na hektar za rok 2014 se určí vydělením vnitrostátního stropu na rok 2014 uvedeného v příloze VIII nařízení (ES) č. 73/2009 celkovým počtem způsobilých hektarů ohlášených v daném členském státě za rok 2014 v souladu s čl. 19 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení.
5. Celková částka přímých plateb uvedená v odstavcích 1 a 2 se vypočte:
a)
v Bulharsku a Rumunsku pro rok 2015 na základě příslušné částky stanovené v příloze V bodu A nařízení (EU) č. 1307/2013;
b)
v Chorvatsku pro každý rok uvedený v článku 17 nařízení (EU) č. 1307/2013 na základě částky stanovené v příloze VI bodu A uvedeného nařízení.
Článek 13
Kritéria, která musí zemědělci splňovat, aby prokázali, že jejich zemědělská činnost není zanedbatelná a že jejich hlavním obchodním nebo podnikatelským cílem je výkon zemědělské činnosti
1. Pro účely čl. 9 odst. 2 třetího pododstavce písm. b) nařízení (EU) č. 1307/2013 zemědělské činnosti nejsou zanedbatelné, jestliže celkové příjmy získané ze zemědělských činností ve smyslu článku 11 tohoto nařízení v posledním účetním období, pro které jsou k dispozici tyto důkazy, představují nejméně jednu třetinu celkových příjmů získaných v posledním účetním období, pro které jsou tyto důkazy k dispozici.
Členské státy mohou stanovit prahové hodnoty pro celkové příjmy získané ze zemědělských činností na úrovni nižší než jedna třetina za předpokladu, že tento nižší práh neumožňuje, aby byly za aktivní zemědělce považovány fyzické nebo právnické osoby provádějící okrajové zemědělské činnosti.
Odchylně od ustanovení prvního a druhého pododstavce mohou členské státy stanovit alternativní kritéria, která umožní hospodářskému subjektu prokázat, že jeho zemědělské činnosti nejsou zanedbatelné podle čl. 9 odst. 2 třetího pododstavce písm. b) nařízení (EU) č. 1307/2013.
2. Pro účely čl. 9 odst. 3 písm. a) nařízení (EU) č. 1307/2013 mohou členské státy rozhodnout, že zemědělské činnosti představují pouze zanedbatelnou část celkové hospodářské činnosti fyzické nebo právnické osoby či skupiny fyzických nebo právnických osob, a to použitím těchto metod:
a)
roční částka přímých plateb je v posledním účetním období, pro které jsou k dispozici tyto důkazy, nižší než 5 % celkových příjmů získaných z nezemědělské činnosti ve smyslu článku 11 tohoto nařízení;
b)
celková částka příjmů získaných ze zemědělských činností ve smyslu článku 11 tohoto nařízení v posledním účetním období, pro které jsou k dispozici tyto důkazy, je nižší než prahová hodnota, o níž rozhodnou členské státy a která není vyšší než třetina celkové částky příjmů získaných v posledním účetním období, pro které jsou tyto důkazy k dispozici.
Odchylně od ustanovení prvního pododstavce mohou členské státy stanovit alternativní kritéria, na jejichž základě mají být zemědělské činnosti považovány za zanedbatelné podle čl. 9 odst. 3 písm. a) nařízení (EU) č. 1307/2013.
3. Pro účely čl. 9 odst. 2 třetího pododstavce písm. c) nařízení (EU) č. 1307/2013 a případně čl. 9 odst. 3 písm. b) uvedeného nařízení se zemědělská činnost považuje za hlavní obchodní nebo podnikatelský cíl právnické osoby, pokud je jako hlavní obchodní nebo podnikatelský cíl zaznamenána v oficiálním obchodním rejstříku či v jakémkoli rovnocenném úředním dokladu členského státu. V případě fyzické osoby se vyžaduje rovnocenný doklad.
Pokud takové rejstříky neexistují, použijí členské státy rovnocenný doklad.
Odchylně od ustanovení prvního a druhého pododstavce mohou členské státy stanovit alternativní kritéria, na jejichž základě má být zemědělská činnost považována za hlavní obchodní nebo podnikatelský cíl fyzické nebo právnické osoby podle čl. 9 odst. 2 třetího pododstavce písm. c) a případně čl. 9 odst. 3 písm. b) uvedeného nařízení.
KAPITOLA 2
REŽIM ZÁKLADNÍ PLATBY A REŽIM JEDNOTNÉ PLATBY NA PLOCHU
ODDÍL 1
Pravidla provádění režimu základní platby stanoveného v hlavě III kapitole 1 oddílech 1, 2, 3 a 5 nařízení (EU) č. 1307/2013
Pododdíl 1
První přiznání platebních nároků
Článek 14
Případy dědictví, změny právního postavení nebo názvu a fúzí a rozdělení
1. Pokud zemědělec získal podnik nebo jeho část na základě skutečného nebo předpokládaného dědictví, má nárok požádat svým jménem o počet a hodnotu platebních nároků, jež mají být přiznány získanému podniku nebo jeho části, a to za stejných podmínek jako zemědělec, který podnik spravoval původně.
V případech, kdy předpokládané dědictví lze odvolat, se platební nároky přiznají pouze dědici určenému ke dni uvedenému v čl. 24 odst. 1 nebo čl. 39 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013.
2. Změna názvu nemá žádný dopad na počet a hodnotu platebních nároků, jež mají být přiznány.
Změna právního postavení nemá žádný dopad na počet a hodnotu platebních nároků, jež mají být přiznány, pokud zemědělec, který měl kontrolu nad původním podnikem, pokud jde o řízení, zisky a finanční rizika, spravuje také nový podnik.
3. Fúze ani rozdělení nemají žádný dopad na počet a hodnotu platebních nároků, jež mají být podniku (podnikům) přiznány.
V případě rozdělení, pokud členský stát používá čl. 24 odst. 4 nebo 5 nařízení (EU) č. 1307/2013, se počet platebních nároků, které mají být přiznány každému podniku vzniklému tímto rozdělením, stanoví tak, že se vynásobí počet způsobilých hektarů, které má příslušný nový podnik k dispozici, průměrným snížením počtu nároků, které by se uplatnilo na původní podnik podle čl. 24 odst. 4 nebo 5 nařízení (EU) č. 1307/2013.
Pro účely tohoto odstavce se použijí tyto definice:
a)
„fúzí“ se rozumí fúze dvou nebo více samostatných zemědělců ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1307/2013 v jednoho nového zemědělce ve smyslu uvedeného článku, nad nímž mají, pokud jde o řízení, zisky a finanční rizika, kontrolu zemědělci, kteří podniky původně spravovali, nebo jeden z těchto zemědělců;
b)
„rozdělením“ se rozumí rozdělení jednoho zemědělce ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1307/2013 na:
i)
alespoň dva nové samostatné zemědělce ve smyslu uvedeného článku, z nichž alespoň nad jedním má, pokud jde o řízení, zisky a finanční rizika, kontrolu alespoň jedna z fyzických nebo právnických osob, které původně podnik spravovaly; nebo
ii)
původního zemědělce a alespoň jednoho nového samostatného zemědělce ve smyslu uvedeného článku.
Článek 15
Stanovení způsobilých hektarů pro účely čl. 24 odst. 2 a čl. 39 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013
1. Pro účely stanovení počtu platebních nároků, jež mají být přiznány v souladu s čl. 24 odst. 2 a čl. 39 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013 v případech, kdy nejsou uznány případy vyšší moci a mimořádné okolnosti, se zohlední pouze ty způsobilé hektary, které jsou určeny podle čl. 2 odst. 1 druhého pododstavce bodu 23 písm. a) nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014.
2. V případě, že se na způsobilý hektar uvedený v odstavci 1 vztahují žádosti o přiznání platebních nároků dvou nebo více žadatelů, je kritériem pro rozhodnutí o přiznání platebního nároku to, kdo z nich má rozhodovací pravomoc, pokud jde o zemědělské činnosti vykonávané na uvedeném hektaru, a kdo má zisky a nese finanční rizika související s těmito činnostmi.
Článek 16
Omezení podle čl. 24 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013
1. Případné snížení podle čl. 24 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013 nepřekročí 85 % počtu platebních nároků odpovídajících způsobilým hektarům trvalých travních porostů, které se nacházejí v oblastech s obtížnými klimatickými podmínkami.
2. Pro účely uplatnění redukčního koeficientu stanoveného v odstavci 1 mohou členské státy na základě přírodních omezení uvedených v čl. 24 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013 rozlišovat mezi kategoriemi oblastí s obtížnými klimatickými podmínkami, aby bylo možné na tyto kategorie uplatnit různé redukční koeficienty.
Článek 17
Určení hodnoty platebních nároků podle článků 26 a 40 nařízení (EU) č. 1307/2013
1. Za účelem určení příslušných přímých plateb nebo hodnoty nároků ve vztahu k roku 2014 podle článku 26 nařízení (EU) č. 1307/2013 se zohlední pouze platby těm zemědělcům nebo hodnota nároků těch zemědělců, kteří mají v roce 2015 nárok na poskytnutí přímých plateb v souladu s článkem 9 a čl. 24 odst. 9 nařízení (EU) č. 1307/2013.
Za účelem určení příslušných přímých plateb ve vztahu k roku, který předchází roku provedení režimu základní platby podle čl. 40 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013, se zohlední pouze platby těm zemědělcům, kteří mají nárok na poskytnutí přímých plateb v souladu s článkem 9 nařízení (EU) č. 1307/2013 v prvním roce provádění režimu základní platby.
2. Pro účely čl. 26 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013 se použijí tato pravidla:
a)
odkazem na opatření zvláštní podpory stanovené v čl. 68 odst. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 73/2009 není dotčena možnost, aby členské státy zvážily pouze jedno nebo několik opatření prováděných v rámci těchto opatření zvláštní podpory;
b)
podpora poskytnutá zemědělci za kalendářní rok 2014 v rámci jednoho nebo více režimů podpory uvedených v čl. 26 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013 se vypočte bez přihlédnutí k případným snížením nebo vyloučením stanoveným v hlavě II kapitole 4 nařízení (ES) č. 73/2009;
c)
členské státy mohou v souladu s objektivními a nediskriminačními kritérii rozhodnout o výši podpory, která má být zohledněna pro jeden nebo více režimů uvedených v čl. 26 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013, které dotčený členský stát používá.
Při použití tohoto odstavce členské státy nesmí ohrozit povahu podpory, která je oddělená od produkce, poskytované v souladu s čl. 68 odst. 1 písm. c) a články 126, 127 a 129 nařízení (ES) č. 73/2009.
3. Pro účely čl. 26 odst. 6 třetího pododstavce nařízení (EU) č. 1307/2013 se podpora poskytnutá za kalendářní rok 2014 podle článků 72a a 125a nařízení (ES) č. 73/2009 vypočte bez přihlédnutí k případným snížením nebo vyloučením stanoveným v hlavě II kapitole 4 nařízení (ES) č. 73/2009.
4. Odkaz na platební nároky zemědělce v čl. 26 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013 zahrnuje rovněž ty platební nároky, které jsou zemědělcem k datu předložení žádosti pro rok 2014 pronajaty jinému zemědělci.
Článek 18
Konečné stanovení hodnoty a počtu platebních nároků
Pokud informace zemědělcům uvedené v čl. 25 odst. 10 nebo v čl. 40 odst. 4 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 1307/2013 vychází z předběžných údajů, konečná hodnota a počet platebních nároků se stanoví a zemědělcům sdělí po provedení všech nezbytných kontrol podle článku 74 nařízení (EU) č. 1306/2013 a v každém případě do 1. dubna roku následujícího po prvním roce používání režimu základní platby dotčeným členským státem.
Článek 19
Stanovení hodnoty platebních nároků v případě obtížné situace
1. Jestliže je jedna nebo několik přímých plateb uvedených v článku 26 nebo čl. 40 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013 ve vztahu k roku 2014 nebo roku, který předchází provedení režimu základní platby, nižší než odpovídající částky v roce předcházejícím rokům ovlivněným vyšší mocí nebo mimořádnými okolnostmi, stanoví se původní jednotková hodnota na základě částek, které zemědělec obdržel v roce předcházejícím rokům ovlivněným vyšší mocí nebo mimořádnými okolnostmi.
2. Členské státy mohou rozhodnout o omezení používání odstavce 1 na případy, kdy jsou přímé platby ve vztahu k roku 2014 nebo roku, který předchází provedení režimu základní platby, nižší než určitý procentní podíl odpovídajících částek v roce předcházejícím rokům ovlivněným vyšší mocí nebo mimořádnými okolnostmi. Tento procentní podíl nesmí být nižší než 85 %.
Článek 20
Soukromoprávní smluvní ustanovení v případě prodeje
1. Členské státy mohou rozhodnout, že v případě prodeje podniku nebo jeho části mohou zemědělci smlouvou podepsanou před posledním datem pro podání žádosti o přiznání platebních nároků stanoveným Komisí na základě čl. 78 písm. b) nařízení (EU) č. 1306/2013 převést společně se zemědělským podnikem nebo jeho částí odpovídající platební nároky, jež mají být přiznány. V takovém případě se platební nároky přidělí prodávajícímu a přímo převedou kupujícímu, který bude případně moci využít platby, které prodávající obdržel za rok 2014, nebo hodnotu nároků, které prodávající v roce 2014 vlastnil, jak je uvedeno v článku 26 nařízení (EU) č. 1307/2013, jako referenci pro stanovení původní jednotkové hodnoty uvedených platebních nároků.
Takový převod vyžaduje, aby prodávající splňoval ustanovení čl. 24 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 a aby kupující splňoval ustanovení článku 9 uvedeného nařízení.
Takovýto prodej se nepovažuje za převod bez pozemků ve smyslu čl. 34 odst. 4 nařízení (EU) č. 1307/2013.
2. Odstavec 1 se použije obdobně na členské státy, které používají hlavu III kapitolu 1 oddíl 5 nařízení (EU) č. 1307/2013.
Článek 21
Soukromoprávní smluvní ustanovení v případě pronájmu
1. Členské státy mohou rozhodnout, že v případě pronájmu podniku nebo jeho části mohou zemědělci smlouvou podepsanou před datem uvedeným v čl. 20 odst. 1 prvním pododstavci pronajmout společně se zemědělským podnikem nebo jeho částí odpovídající platební nároky, jež mají být přiznány. V takovém případě se platební nároky přidělí pronajímateli a přímo pronajmou nájemci, který bude případně moci využít platby, které pronajímatel obdržel za rok 2014, nebo hodnotu nároků, které pronajímatel v roce 2014 vlastnil, jak je uvedeno v článku 26 nařízení (EU) č. 1307/2013, jako referenci pro stanovení původní jednotkové hodnoty uvedených platebních nároků.
Takový převod vyžaduje, aby pronajímatel splňoval ustanovení čl. 24 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013, aby nájemce splňoval ustanovení článku 9 uvedeného nařízení a aby nájemní smlouva končila po uplynutí termínu pro podání žádosti v režimu základní platby.
Takovýto pronájem se nepovažuje za převod bez pozemků ve smyslu čl. 34 odst. 4 nařízení (EU) č. 1307/2013.
2. Odstavec 1 se použije obdobně na členské státy, které používají hlavu III kapitolu 1 oddíl 5 nařízení (EU) č. 1307/2013.
Článek 22
Příjemci podle čl. 24 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013
Pro účely čl. 24 odst. 1 třetího pododstavce písm. a) bodu i) první odrážky nařízení (EU) č. 1307/2013 se „konzumními bramborami“ a „sadbovými bramborami“ rozumí brambory kódu KN 0701 jiné než brambory určené pro výrobu bramborového škrobu.
Pododdíl 2
Aktivace a převod nároků
Článek 23
Výpočet hodnoty platebních nároků
1. Platební nároky se nejprve vypočtou s přesností na tři desetinná místa a poté se zaokrouhlí nahoru nebo dolů na nejbližší druhé desetinné místo. Jestliže výsledek výpočtu končí na třetím desetinném místě číslicí 5, zaokrouhluje se částka na druhé desetinné místo směrem nahoru.
2. Pokud zemědělec převede zlomek nároku, hodnota tohoto zlomku se vypočte úměrně pro každý zbývající příslušný rok podle článku 25 nebo 40 nařízení (EU) č. 1307/2013.
3. Členské státy mohou platební nároky upravit sloučením zlomků nároků vlastněných jedním zemědělcem. Hodnota sloučených nároků se stanoví pro každý zbývající příslušný rok podle článku 25 nebo 40 nařízení (EU) č. 1307/2013 sečtením hodnot těchto zlomků.
Článek 24
Požadavky pro aktivaci platebních nároků
1. Platební nároky může k výplatě ohlásit jedenkrát za rok pouze zemědělec, který je držitelem (vlastněných nebo pronajatých) nároků k poslednímu datu pro podání jednotné žádosti.
Jestliže však zemědělec využije možnosti změnit jednotnou žádost v souladu s pravidly stanovenými Komisí na základě čl. 78 písm. b) nařízení (EU) č. 1306/2013, může k výplatě ohlásit rovněž (vlastněné nebo pronajaté) platební nároky, jichž je držitelem ke dni, kdy oznámí změny příslušnému orgánu, pokud dotčené platební nároky neohlásí k výplatě pro tentýž rok jiný zemědělec.
Jestliže zemědělec získá platební nároky převodem od jiného zemědělce a jestliže tento jiný zemědělec již tyto platební nároky k výplatě ohlásil, je dodatečné ohlášení těchto platebních nároků nabyvatelem přípustné pouze tehdy, pokud převodce již informoval o převodu příslušný orgán v souladu s pravidly stanovenými Komisí na základě čl. 34 odst. 5 nařízení (EU) č. 1307/2013 a stáhne tyto platební nároky ze své vlastní jednotné žádosti v příslušné lhůtě pro změny jednotné žádosti stanovené Komisí na základě čl. 78 písm. b) nařízení (EU) č. 1306/2013.
2. Jestliže zemědělec podle čl. 33 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 ohlásil pozemky odpovídající všem jeho dostupným platebním nárokům vyjádřeným celými čísly a stále disponuje pozemkem, který představuje zlomek hektaru, může ohlásit další celý platební nárok, který opravňuje k platbě vypočtené poměrným dílem podle velikosti pozemku. Tento platební nárok se pro účely čl. 31 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení považuje za plně aktivovaný.
Článek 25
Převod nároků
1. Platební nároky lze převést kdykoliv během roku.
2. Pokud členský stát využije možnosti stanovené v čl. 34 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013, vymezí regiony uvedené v tomto ustanovení v prvním roce používání čl. 34 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013, a to nejpozději jeden měsíc přede dnem stanoveným členským státem podle čl. 33 odst. 1 uvedeného nařízení.
Pododdíl 3
Vnitrostátní nebo regionální rezervy
Článek 26
Navracení do vnitrostátní nebo regionální rezervy v důsledku srážek při převodu platebních nároků
Pokud členský stát využije možnosti stanovené v čl. 34 odst. 4 nařízení (EU) č. 1307/2013, může rozhodnout v souladu s objektivními kritérii a takovým způsobem, aby bylo zajištěno rovné zacházení se zemědělci a aby se zabránilo narušení trhu a hospodářské soutěže, že navrátí do vnitrostátní nebo regionální rezervy až 30 % roční jednotkové hodnoty každého platebního nároku převedeného bez odpovídajících způsobilých hektarů ve smyslu čl. 32 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013 nebo srovnatelnou částku vyjádřenou v počtu platebních nároků.
Odchylně od prvního pododstavce mohou členské státy stanovit během prvních tří let používání režimu základní platby navracení až do výše 50 % roční jednotkové hodnoty každého platebního nároku nebo srovnatelné částky vyjádřené v počtu platebních nároků podle prvního pododstavce.
Článek 27
Použití ustanovení o neočekávaných ziscích
Pro účely článku 28 a čl. 40 odst. 5 nařízení (EU) č. 1307/2013 se zvýšení hodnoty platebních nároků uvedené v těchto ustanoveních určí porovnáním hodnoty platebních nároků zemědělce, která vyplývá z použití čl. 25 odst. 4 a článku 26 nebo čl. 40 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013, po prodeji nebo pronájmu podle článku 28 nebo čl. 40 odst. 5 uvedeného nařízení s hodnotou platebních nároků zemědělce, které by bylo dosaženo bez prodeje nebo pronájmu.
Článek 28
Stanovení platebních nároků z vnitrostátní nebo regionální rezervy podle čl. 30 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013
1. Pro účely čl. 30 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013 v případech, kdy mladý zemědělec nebo zemědělec zahajující zemědělskou činnost žádá o platební nároky z vnitrostátní nebo regionální rezervy a zároveň není držitelem žádného (vlastněného ani pronajatého) platebního nároku, obdrží počet platebních nároků odpovídající počtu (vlastněných nebo pronajatých) způsobilých hektarů, jichž je držitelem k poslednímu datu pro podání žádosti o přiznání nebo zvýšení hodnoty platebních nároků stanovenému Komisí na základě čl. 78 písm. b) nařízení (EU) č. 1306/2013.
2. V případech, kdy mladý zemědělec nebo zemědělec zahajující zemědělskou činnost žádá o platební nároky z vnitrostátní nebo regionální rezervy a zároveň již je držitelem (vlastněných nebo pronajatých) platebních nároků, obdrží počet platebních nároků odpovídající počtu (vlastněných nebo pronajatých) způsobilých hektarů, jichž je držitelem k poslednímu datu pro podání žádosti uvedenému v odstavci 1 a k nimž nedrží (vlastněné ani pronajaté) platební nároky.
Je-li hodnota (vlastněných nebo pronajatých) nároků, jichž je zemědělec již držitelem, nižší než vnitrostátní nebo regionální průměrná hodnota uvedená v čl. 30 odst. 8 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 1307/2013, mohou být roční jednotkové hodnoty těchto nároků zvýšeny až do hodnoty vnitrostátního nebo regionálního průměru stanoveného v čl. 30 odst. 10 uvedeného nařízení.
Avšak v členských státech, které uplatňují zvýšení uvedené v čl. 30 odst. 10 nařízení (EU) č. 1307/2013 pro účely čl. 30 odst. 7 uvedeného nařízení, je zvýšení podle druhého pododstavce tohoto odstavce v daném členském státě povinné. Toto zvýšení by mělo být stanoveno na úrovni, která odpovídá nejvyšší úrovni zvýšení uplatněné pro účely čl. 30 odst. 7 nařízení (EU) č. 1307/2013.
3. V členských státech, které použijí čl. 24 odst. 6 nebo 7 nařízení (EU) č. 1307/2013, mohou být omezení přiznání platebních nároků stanovená v uvedených ustanoveních uplatněna obdobně pro přiznání platebních nároků podle čl. 30 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013.
Členské státy však mohou rozhodnout, že pokud se uplatněním jednoho nebo několika omezení přiznání platebních nároků z vnitrostátní nebo regionální rezervy uvedených v prvním pododstavci sníží celkový počet platebních nároků, které zemědělec již drží a které mají být z rezervy nově přiznány, na méně, než činí pevně stanovený procentní podíl jeho způsobilých hektarů v roce, kdy žádá o přiznání platebních nároků z rezervy, zemědělci se přizná dodatečný počet platebních nároků odpovídající podílu z celkového počtu jeho způsobilých hektarů ohlášených v žádosti pro uvedený rok v souladu s čl. 72 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Pevně stanovený procentní podíl uvedený v druhém pododstavci tohoto odstavce se vypočte v souladu s metodou uvedenou v čl. 31 odst. 2 druhém pododstavci tohoto nařízení.
Podíl z celkového počtu způsobilých hektarů zemědělce uvedený v druhém pododstavci tohoto odstavce se vypočte jako polovina rozdílu vyjádřeného v procentních bodech mezi pevně stanoveným procentním podílem uvedeným v třetím pododstavci tohoto odstavce a podílem platebních nároků zemědělce z jeho způsobilých hektarů ohlášených v souladu s čl. 72 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013 v žádosti pro rok uvedený v druhém pododstavci tohoto odstavce. Pro účely tohoto pododstavce se „platebními nároky zemědělce“ rozumějí platební nároky, které již zemědělec drží a které mají být nově přiděleny z rezervy.
Při výpočtu počtu způsobilých hektarů uvedeného ve druhém, třetím a čtvrtém pododstavci tohoto odstavce mohou členské státy rozhodnout, že nezahrnou plochy pokryté trvalými kulturami, trvalými travními porosty, které se nacházejí v oblastech s obtížnými klimatickými podmínkami uvedenými v čl. 24 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013, nebo plochy, které byly uznány jako trvalé travní porosty v souladu s čl. 4 odst. 2 druhým pododstavcem nařízení (EU) č. 1307/2013.
Členské státy, které využívají možnost stanovenou v článku 23 nařízení (EU) č. 1307/2013 uplatňovat režim základní platby na regionální úrovni, mohou metodu výpočtu uvedenou v druhém pododstavci tohoto odstavce založit na celkovém počtu přiznaných nároků/ohlášených hektarů v příslušném regionu v roce 2015.
Pro účely stanovení prahové hodnoty v druhém pododstavci se nezohlední pozemky získané nebo pronajaté zemědělcem po 19. říjnu 2011.
4. Pro účely tohoto článku se berou v úvahu pouze ti zemědělci zahajující zemědělskou činnost, kteří svou zemědělskou činnost zahájili v kalendářním roce 2013 nebo v pozdějších letech a kteří předloží žádost o základní platbu nejpozději do dvou let po skončení kalendářního roku, v němž svou zemědělskou činnost zahájili.
Článek 29
Stanovení platebních nároků z vnitrostátní nebo regionální rezervy podle čl. 30 odst. 7 nařízení (EU) č. 1307/2013
1. Pro účely čl. 30 odst. 7 nařízení (EU) č. 1307/2013 v případech, kdy jsou přiznány nové platební nároky podle čl. 30 odst. 10 uvedeného nařízení, musí být přiznány v souladu s podmínkami stanovenými v tomto článku a v souladu s objektivními kritérii stanovenými dotčeným členským státem.
2. Pokud je zemědělec, který není držitelem žádného (vlastněného ani pronajatého) platebního nároku, oprávněn v souladu s čl. 30 odst. 7 nařízení (EU) č. 1307/2013 získat platební nároky z vnitrostátní nebo regionální rezervy a požádá o ně, získá určitý počet platebních nároků až do výše počtu (vlastněných nebo pronajatých) způsobilých hektarů, jichž je držitelem k poslednímu datu pro podání žádosti podle čl. 28 odst. 1.
3. Pokud je zemědělec, který je držitelem (vlastněných nebo pronajatých) platebních nároků, oprávněn v souladu s čl. 30 odst. 7 nařízení (EU) č. 1307/2013 získat platební nároky z vnitrostátní nebo regionální rezervy a požádá o ně, získá určitý počet platebních nároků až do výše počtu (vlastněných nebo pronajatých) způsobilých hektarů, jichž je držitelem k poslednímu datu pro podání žádosti podle čl. 28 odst. 1 a k nimž nedrží (vlastněné ani pronajaté) platební nároky.
Je-li hodnota (vlastněných nebo pronajatých) nároků, jichž je zemědělec již držitelem, nižší než vnitrostátní nebo regionální průměrná hodnota uvedená v čl. 30 odst. 8 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 1307/2013, mohou být roční jednotkové hodnoty těchto nároků zvýšeny až do hodnoty vnitrostátního nebo regionálního průměru stanoveného v čl. 30 odst. 10 uvedeného nařízení.
4. Pro účely odstavce 1 členské státy nestanoví kritéria týkající se produkce nebo jiných údajů specifických pro dané odvětví na období po datu stanoveném členským státem v souladu s čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1122/2009 pro rok podání žádosti 2013.
Článek 30
Další pravidla pro stanovení platebních nároků z vnitrostátní nebo regionální rezervy
1. Při zvýšení roční jednotkové hodnoty platebních nároků podle čl. 30 odst. 10 nařízení (EU) č. 1307/2013 členské státy zvýší jednotkovou hodnotu (vlastněných nebo pronajatých) nároků, jichž je zemědělec již držitelem ke dni podání žádosti o přiznání nároků z vnitrostátní nebo regionální rezervy, v souladu s objektivními kritérii a takovým způsobem, aby se zajistilo rovné zacházení se zemědělci a aby nedošlo k narušení trhu a hospodářské soutěže.
2. Pro účely odstavce 1 členské státy nestanoví kritéria týkající se produkce nebo jiných údajů specifických pro dané odvětví na období po datu stanoveném členským státem v souladu s čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1122/2009 pro rok podání žádosti 2013.
Článek 31
Obtížné situace
1. Pokud zemědělci zabránila v podání žádosti o přiznání platebních nároků v souladu s čl. 24 odst. 1 nebo čl. 39 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 vyšší moc nebo mimořádné okolnosti a zemědělec žádá o přiznání platebních nároků z vnitrostátní nebo regionální rezervy, jsou mu přiznány platební nároky podle čl. 30 odst. 7 písm. c) uvedeného nařízení. Členské státy stanoví roční jednotkové hodnoty platebních nároků, které mají být přiznány, v souladu s článkem 25 nebo 40 nařízení (EU) č. 1307/2013 a s rozhodnutími, která členský stát přijal ohledně možností uvedených v těchto článcích.
2. Členské státy mohou rozhodnout, že pokud se uplatněním jednoho nebo několika omezení přiznání platebních nároků stanovených v čl. 24 odst. 3 až 7 nařízení (EU) č. 1307/2013 sníží celkový počet platebních nároků přiznaných zemědělci na méně, než činí pevně stanovený procentní podíl jeho způsobilých hektarů, a pokud zemědělec žádá o přiznání platebních nároků z vnitrostátní nebo regionální rezervy, má se za to, že tento zemědělec je v situaci „zvláštní nevýhody“ podle čl. 30 odst. 7 písm. b) uvedeného nařízení. V takovém případě se zemědělci přizná určitý počet platebních nároků v souladu s čl. 30 odst. 7 písm. b) nařízení (EU) č. 1307/2013, který odpovídá podílu z celkového počtu jeho způsobilých hektarů ohlášených v žádosti pro rok 2015 v souladu s čl. 72 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Pevně stanovený procentní podíl uvedený v prvním pododstavci se vypočte tak, že se celkový počet platebních nároků přiznaných v členském státě v roce 2015 po uplatnění omezení podle čl. 24 odst. 3 až 7 nařízení (EU) č. 1307/2013 vydělí celkovým počtem způsobilých hektarů ohlášených v členském státě v roce 2015 v souladu s čl. 72 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Podíl z celkového počtu způsobilých hektarů zemědělce uvedený v prvním pododstavci se vypočte jako polovina rozdílu vyjádřeného v procentních bodech mezi pevně stanoveným procentním podílem uvedeným v prvním a druhém pododstavci a podílem platebních nároků zemědělce z jeho způsobilých hektarů ohlášených v žádosti pro rok 2015 v souladu s čl. 72 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013.
Při výpočtu počtu způsobilých hektarů uvedeného v prvním, druhém a třetím pododstavci tohoto odstavce mohou členské státy rozhodnout, že nezahrnou plochy pokryté trvalými kulturami, trvalými travními porosty, které se nacházejí v oblastech s obtížnými klimatickými podmínkami uvedenými v čl. 24 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013, nebo plochy, které byly uznány jako trvalé travní porosty v souladu s čl. 4 odst. 2 druhým pododstavcem uvedeného nařízení.
Členské státy, které využívají možnost stanovenou v článku 23 nařízení (EU) č. 1307/2013 uplatňovat režim základní platby na regionální úrovni, mohou metodu výpočtu uvedenou v druhém pododstavci tohoto odstavce založit na celkovém počtu přiznaných nároků/ohlášených hektarů v příslušném regionu v roce 2015.
Pro účely stanovení prahové hodnoty v prvním pododstavci se neberou v úvahu pozemky získané nebo pronajaté zemědělcem po 19. říjnu 2011.
Pododdíl 4
Členské státy, které používají čl. 21 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013
Článek 32
Provádění v členských státech, které používají čl. 21 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013
Není-li v tomto pododdíle stanoveno jinak, vztahují se na členské státy, které používají čl. 21 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013, ustanovení tohoto oddílu.
Článek 33
Použití čl. 21 odst. 4 nařízení (EU) č. 1307/2013
Za účelem stanovení toho, které platební nároky pozbývají v souladu s čl. 21 odst. 4 nařízení (EU) č. 1307/2013 platnosti, se dává přednost platebním nárokům, které mají nejnižší hodnotu.
Pokud mají platební nároky stejnou hodnotu, sníží se počet vlastněných platebních nároků i počet pronajatých platebních nároků ve stejném poměru.
Členské státy mohou rozhodnout, že první a druhý odstavec použijí na regionální úrovni.
Článek 34
Určení hodnoty platebních nároků podle článku 26 nařízení (EU) č. 1307/2013 pro členské státy, které používají čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení
Pro účely stanovení původní jednotkové hodnoty platebních nároků mohou členské státy, které používají čl. 21 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013, upravit částku plateb za rok 2014 podle čl. 26 odst. 5 uvedeného nařízení tak, že před sníženími a vyloučeními odečtou částku vyplývající z platebních nároků, jejichž platnost podle čl. 21 odst. 4 nařízení (EU) č. 1307/2013 vypršela.
ODDÍL 2
Režim jednotné platby na plochu
Článek 35
Způsobilé hektary v členských státech používajících režim jednotné platby na plochu
Pro účely režimu jednotné platby na plochu stanoveného v hlavě III kapitole 1 oddíle 4 nařízení (EU) č. 1307/2013, včetně všech odkazů na způsobilé hektary ohlášené pro účely tohoto režimu v nařízení (EU) č. 1307/2013, se zohlední pouze ty způsobilé hektary, které jsou určeny ve smyslu čl. 2 odst. 1 druhého pododstavce bodu 23 písm. a) nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014.
Článek 36
Použití čl. 36 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013
1. Pro účely rozlišení jednotné platby na plochu podle čl. 36 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013 se použijí tato pravidla:
a)
odkazem na opatření zvláštní podpory stanovené v čl. 68 odst. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 73/2009 není dotčena možnost, aby členské státy zvážily pouze jedno nebo několik opatření prováděných v rámci těchto opatření zvláštní podpory;
b)
členské státy mohou v souladu s objektivními a nediskriminačními kritérii rozhodnout o výši podpory, která má být zohledněna pro jeden nebo více režimů používaných dotčeným členským státem v souladu s čl. 36 odst. 3 druhým pododstavcem uvedeného nařízení a případně s třetím pododstavcem uvedeného ustanovení. Při zohlednění podpory poskytnuté v rámci příslušného režimu v roce 2014 však částka používaná k rozlišení jednotné platby na plochu nesmí být vyšší než odpovídající částka poskytnutá jednotlivému zemědělci v rámci tohoto režimu v roce 2014;
c)
při zohlednění podpory poskytnuté v souladu s čl. 68 odst. 1 písm. c) a s články 126, 127 a 129 nařízení (ES) č. 73/2009 nesmí toto rozlišení ohrozit povahu těchto režimů, které jsou oddělené od produkce.
Takovéto rozlišení je dostupné zemědělcům, kteří v roce 2014 obdrželi podporu podle čl. 36 odst. 3 druhého, třetího nebo čtvrtého pododstavce nařízení (EU) č. 1307/2013. Částka na hektar se určuje každý rok tak, že se vydělí částka pro rozlišení jednotné platby na plochu, kterou má daný zemědělec k dispozici, počtem způsobilých hektarů ohlášených příslušným zemědělcem v souladu s čl. 72 odst. 1 prvním pododstavcem písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013.
2. Jestliže je částka podpory v rámci jednoho nebo více režimů podpory uvedených v čl. 36 odst. 3 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 1307/2013 ve vztahu k roku 2014 nižší než odpovídající částka nebo částky v roce předcházejícím rokům, které byly ovlivněny vyšší mocí nebo výjimečnými okolnostmi, členský stát zohlední podporu poskytnutou v rámci dotčených režimů podpory v roce předcházejícím rokům, které byly ovlivněny vyšší mocí nebo výjimečnými okolnostmi.
Členské státy mohou rozhodnout o omezení používání prvního pododstavce na případy, kdy jsou přímé platby ve vztahu k roku 2014 nižší než určitý procentní podíl odpovídajících částek v roce předcházejícím rokům ovlivněným vyšší mocí nebo mimořádnými okolnostmi. Tento procentní podíl nesmí být nižší než 85 %.
3. Členské státy mohou rozhodnout, že v případě skutečného nebo předpokládaného dědictví je rozlišení jednotné platby na plochu k dispozici zemědělci, který podnik zdědil, pokud je tento zemědělec způsobilý v rámci režimu jednotné platby na plochu.
Článek 37
Produkce konopí v rámci režimu jednotné platby na plochu
Pokud jde o režim jednotné platby na plochu, použije se obdobně článek 9.
KAPITOLA 3
EKOLOGICKÉ POSTUPY
ODDÍL 1
Rovnocennost
Článek 38
Požadavky pro celostátní nebo regionální systémy certifikace
1. Členské státy, které se rozhodnou provádět rovnocenné postupy uvedené v čl. 43 odst. 3 písm. b) nařízení (EU) č. 1307/2013, určí jeden nebo více veřejných nebo soukromých certifikačních orgánů, které osvědčí, že zemědělec ve svém zemědělském podniku používá postupy, které jsou v souladu s čl. 43 odst. 3 uvedeného nařízení (EU).
2. Veřejné nebo soukromé certifikační orgány splňují tyto podmínky:
a)
mají odbornou způsobilost, vybavení a infrastrukturu potřebnou k plnění certifikačních úkolů;
b)
mají dostatečný počet kvalifikovaných a zkušených zaměstnanců;
c)
jsou nestranné a prosté jakéhokoli střetu zájmů, pokud jde o plnění certifikačních úkolů.
Soukromé certifikační orgány musí být akreditovány v souladu s EN ISO/IEC 17021 (Požadavky na orgány provádějící audit a certifikaci systémů managementu) nebo EN ISO/IEC 17065 (Posuzování shody - Požadavky na orgány certifikující produkty, procesy a služby) v odvětví zemědělské produkce. Akreditaci smí udělit pouze vnitrostátní akreditační orgán v členském státě v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 (21).
3. Určení veřejných nebo soukromých certifikačních orgánů bude odňato, pokud orgány nesplní podmínky určení stanovené v odstavci 2.
Článek 39
Výpočet částky uvedené v čl. 28 odst. 6 nařízení (EU) č. 1305/2013
1. V případě zemědělců, kteří se rozhodnout používat postupy uvedené v oddílu I bodech 3 a 4 a oddílu III bodě 7 přílohy IX nařízení (EU) č. 1307/2013 a jakékoli další rovnocenné postupy doplněné do této přílohy, u kterých je nutný zvláštní výpočet, aby se zabránilo dvojímu financování, jakožto rovnocenné postupy podle čl. 43 odst. 3 písm. a) uvedeného nařízení, členské státy odečtou od částky podpory na hektar vypočtené podle čl. 28 odst. 6 nařízení (EU) č. 1305/2013 částku odpovídající jedné třetině průměrné ekologické platby na hektar v dotčeném členském státě či regionu za každý ekologický postup, kterému je daný postup rovnocenný.
Průměrná ekologická platba na hektar v dotčeném členském státě či regionu se vypočte na základě procentního podílu podle čl. 47 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 průměru vnitrostátních stropů pro roky 2015-2019 stanovených v příloze II uvedeného nařízení a na základě počtu způsobilých hektarů ohlášených v roce 2015 v souladu s článkem 33 nebo 36 nařízení (EU) č. 1307/2013. Členské státy, které se rozhodnou provádět postupy uvedené v prvním pododstavci tohoto odstavce již v roce 2015, mohou odhadnout počet způsobilých hektarů ohlášených v roce 2015 na základě ohlášení učiněných v roce 2014 podle čl. 34 odst. 2 nařízení (ES) č. 73/2009.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy, které se rozhodnou použít čl. 43 odst. 9 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 1307/2013, rozhodnout, že použijí odpočet uvedený v odstavci 1 tohoto článku individuálně ve výši částky, která odpovídá jedné třetině průměrné ekologické platby na hektar dotčeného zemědělce.
Průměrná ekologická platba se u daného zemědělce vypočítá na základě průměru individuální platby vypočítané v souladu s čl. 43 odst. 9 třetím a čtvrtým pododstavcem nařízení (EU) č. 1307/2013 pro roky 2015-2019 a na základě počtu způsobilých hektarů, které zemědělec ohlásil v roce 2015 v souladu s článkem 33 uvedeného nařízení.
ODDÍL 2
Diverzifikace plodin
Článek 40
Výpočet podílu různých plodin pro diverzifikaci plodin
1. Pro účely výpočtu podílu různých plodin podle čl. 44 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 je obdobím, jež je třeba zohlednit, nejvýznamnější část vegetačního období s ohledem na tradiční pěstitelské postupy ve vnitrostátních souvislostech.
Členské státy o tomto období zemědělce v přiměřené lhůtě informují. V rámci celkové orné půdy zemědělského podniku se za účelem výpočtu podílů různých plodin každý hektar zohlední pouze jednou v jednom roce podání žádosti.
2. Při výpočtu podílu různých plodin může plocha, na které se určitá plodina pěstuje, zahrnovat krajinné prvky, které tvoří součást plochy, na kterou lze poskytnou podporu, podle článku 9 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 640/2014.
3. Na ploše, kde se používá smíšená kultura v podobě současného pěstování dvou nebo více plodin v samostatných řádcích, se každá plodina započítá jako samostatná plodina, pokud pokrývá alespoň 25 % dané plochy. Plocha pokrytá samostatnými plodinami se vypočte vydělením plochy, kde se používá smíšená kultura, počtem plodin pěstovaných na alespoň 25 % dané plochy, bez ohledu na skutečný podíl plodiny na dané ploše.
V případě ploch, kde se používá smíšená kultura v podobě pěstování hlavní plodiny, pod kterou se seje druhá plodina, se plocha považuje za plochu, na které se pěstuje pouze hlavní plodina.
Plochy, na nichž se vysévá směs osiv, se bez ohledu na konkrétní plodiny obsažené ve směsi považují za plochu pokrytou jedinou plodinou. Aniž je dotčen čl. 44 odst. 4 písm. d) nařízení (EU) č. 1307/2013, takováto jediná plodina se označuje jako „smíšená plodina“. Pokud je možné určit, že druhy obsažené v různých směsích osiv se od sebe navzájem liší, mohou členské státy uznat tyto různé směsi osiv jako samostatné jediné plodiny, pokud se tyto různé směsi osiv nepoužívají pro plodinu uvedenou v čl. 44 odst. 4 písm. d) nařízení (EU) č. 1307/2013.
ODDÍL 3
Trvalé travní porosty
Článek 41
Rámec pro určení dalších environmentálně citlivých oblastí s trvalými travními porosty mimo oblasti Natura 2000
Environmentálně citlivé oblasti s trvalými travními porosty mimo oblastí, na které se vztahuje směrnice 92/43/EHS nebo směrnice 2009/147/ES, jak je uvedeno v čl. 45 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 1307/2013, se určují na základě jednoho nebo více z těchto kritérií:
a)
tvoří je organické půdy s vysokým obsahem organického uhlíku, jako jsou rašeliniště nebo mokřady;
b)
nacházejí se na nich stanoviště uvedená v příloze I směrnice 92/43/EHS nebo chráněná podle vnitrostátních právních předpisů;
c)
nacházejí se na nich druhy rostlin uvedené v příloze II směrnice 92/43/EHS nebo chráněné podle vnitrostátních právních předpisů;
d)
jsou významné pro volně žijící druhy ptáků uvedené v příloze I směrnice 2009/147/ES;
e)
jsou významné pro volně žijící druhy živočichů chráněné podle směrnice 92/43/EHS nebo chráněné podle vnitrostátních právních předpisů;
f)
tvoří je trvalé travní porosty vysoké přírodní hodnoty vymezené podle objektivních kritérií, která stanoví členský stát;
g)
tvoří je půdy s vysokým rizikem eroze;
h)
nacházejí se v citlivé oblasti vymezené v plánech povodí podle směrnice 2000/60/ES.
Členské státy mohou každoročně rozhodnout o doplnění nově určených oblastí a v přiměřené lhůtě o takovém rozhodnutí informují dotčené zemědělce.
Článek 42
Obnova v případě nedodržení povinnosti týkající se environmentálně citlivých ploch s trvalými travními porosty
Aniž je dotčena směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/35/ES (22), pokud zemědělec přeměnil nebo zoral trvalý travní porost, na který se vztahuje povinnost uvedená v čl. 45 odst. 1 třetím pododstavci nařízení (EU) č. 1307/2013, stanoví dotyčný členský stát povinnost obnovit na ploše trvalý travní porost a může případ od případu vydat přesné pokyny, které musí dotyčný zemědělec dodržet, popisující způsob, jak napravit způsobenou ekologickou újmu s cílem obnovit environmentálně citlivý stav.
Dotyčný zemědělec je po zjištění nedodržení neprodleně vyrozuměn o tom, že je povinen zajistit obnovu, a o datu, dokdy má být tato povinnost splněna. Toto datum nesmí být pozdější než datum pro podání jednotné žádosti na následující rok, nebo v případě Švédska a Finska 30. červen následujícího roku.
Odchylně od čl. 4 odst. 1 písm. h) nařízení (EU) č. 1307/2013 se obnovená půda považuje za trvalý travní porost od prvního dne obnovy a podléhá povinnosti uvedené v čl. 45 odst. 1 třetím pododstavci nařízení (EU) č. 1307/2013.
Článek 43
Výpočet poměru trvalých travních porostů
1. Plochy ohlášené zemědělci účastnícími se režimu pro malé zemědělce podle hlavy V nařízení (EU) č. 1307/2013, jakož i jednotky zemědělského podniku, které se používají pro ekologickou produkci v souladu s článkem 11 nařízení Rady (ES) č. 834/2007 (23), se nezahrnují do poměru ploch s trvalými travními porosty k celkové zemědělské ploše a referenčního poměru podle čl. 45 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013.
2. Plochy ohlášené zemědělci v roce 2012 jako půda využívaná jako stálé pastviny, které byly přeměněny na půdu určenou k jiným účelům, je možné odečíst od výpočtu ploch s trvalými travními porosty v souladu s čl. 45 odst. 2 druhým pododstavcem písm. a) nařízení (EU) č. 1307/2013, a to až do počtu hektarů stálých pastvin nebo trvalých travních porostů, které zemědělci vyčlenili po roce 2012 a ohlásili v roce 2015 na vnitrostátní, regionální, subregionální nebo podnikové úrovni, pokud byla dodržena stávající pravidla o zachování stálých pastvin stanovená v čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 73/2009 a v čl. 93 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Při výpočtu počtu hektarů stálých pastvin nebo trvalých travních porostů, které byly vyčleněny po roce 2012, jak je uvedeno v prvním pododstavci, se zohlední pouze hektary stálých pastvin nebo trvalých travních porostů na zemědělské ploše ohlášené v roce 2012, 2013 nebo 2014 v souladu s čl. 34 odst. 2 nařízení (ES) č. 73/2009.
3. Členské státy referenční poměr přizpůsobí, pokud usoudí, že existuje významný dopad na vývoj tohoto poměru způsobený zejména změnou plochy využívané k ekologické produkci nebo změnou počtu účastníků režimu pro malé zemědělce. V takových případech členské státy neprodleně informují Komisi o provedeném přizpůsobení a jeho odůvodnění.
Článek 44
Zachování poměru trvalých travních porostů
1. Členské státy mohou stanovit individuální povinnost zemědělců nepřeměňovat trvalé travní porosty bez předchozího schválení. Zemědělci jsou o této povinnosti informováni neprodleně a v každém případě před 15. listopadem roku, kdy ji dotčený členský stát stanoví. Tato povinnost platí pouze pro zemědělce, na které se vztahují povinnosti podle hlavy III kapitoly 3 nařízení (EU) č. 1307/2013, pokud jde o plochy s trvalými travními porosty, na něž se nevztahuje čl. 45 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013.
Vydání schválení může záviset na použití objektivních a nediskriminačních kritérií, včetně kritérií environmentálních. Jestliže je schválení uvedené v prvním pododstavci podmíněno tím, že je třeba vyčlenit jako trvalý travní porost jinou plochu s odpovídajícím počtem hektarů, tato plocha se odchylně od čl. 4 odst. 1 písm. h) nařízení (EU) č. 1307/2013 považuje za trvalý travní porost od prvního dne přeměny. Takové plochy musí být užívány k pěstování trav nebo jiných bylinných pícnin alespoň po pět po sobě jdoucích let ode dne přeměny, nebo, pokud tak rozhodne členský stát, jestliže zemědělci přemění oblasti, které k pěstování trav a jiných bylinných pícnin již byly užívány, na plochy s trvalými travními porosty, po zbývající počet let nutný k dosažení pěti po sobě následujících let.
2. Je-li zjištěno, že poměr uvedený v čl. 45 odst. 2 prvním pododstavci nařízení (EU) č. 1307/2013 klesl o více než 5 % v porovnání s referenčním poměrem podle uvedeného článku, stanoví dotčený členský stát povinnost obnovit na těchto plochách trvalý travní porost a pravidla, která zabrání novým přeměnám ploch s trvalými travními porosty.
Členské státy určí zemědělce, na které se vztahuje povinnost zajistit obnovu, ze zemědělců:
a)
na které se vztahují povinnosti podle hlavy III kapitoly 3 nařízení (EU) č. 1307/2013, pokud jde o plochy s trvalými travními porosty, na něž se nevztahuje čl. 45 odst. 1 uvedeného nařízení; a
b)
kteří na základě žádostí, které byly podány v souladu s článkem 72 nařízení (EU) č. 1306/2013 nebo článkem 19 nařízení (ES) č. 73/2009 během předcházejících dvou kalendářních roků, nebo v roce 2015 během předcházejících tří kalendářních roků, mají k dispozici zemědělské plochy, jež byly přeměněny z ploch s trvalými travními porosty nebo půdy se stálými pastvinami na plochy s jiným využitím.
Pokud období uvedená v druhém pododstavci písm. b) zahrnují kalendářní roky před rokem 2015, povinnost obnovy se vztahuje také na plochy, jež byly přeměněny na plochy s jiným využitím z půdy využívané jako stálé pastviny, na které se vztahovala povinnost uvedená v čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 73/2009 nebo čl. 93 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Při určování, kteří zemědělci obnoví plochy na plochy s trvalými travními porosty, uloží členské státy tuto povinnost nejprve zemědělcům, kteří mají k dispozici plochu, jež byla přeměněna z plochy s trvalými travními porosty nebo půdy se stálými pastvinami na plochu s jiným využitím v rozporu s požadavky na schválení podle odstavce 1 tohoto článku nebo čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1122/2009, pokud se na ně vztahovaly. Tito zemědělci obnoví celou přeměněnou plochu.
3. Pokud se použitím odstavce 2 čtvrtého pododstavce nezvýší poměr uvedený v čl. 45 odst. 2 prvním pododstavci nařízení (EU) č. 1307/2013 nad prahovou hodnotu 5 %, členské státy stanoví, že zemědělci, kteří mají k dispozici plochu, jež byla přeměněna z plochy s trvalými travními porosty nebo půdy se stálými pastvinami na plochu s jiným využitím během období uvedených v odst. 2 druhém pododstavci písm. b) tohoto článku, rovněž obnoví určitý procentní podíl uvedené přeměněné plochy na plochy s trvalými travními porosty nebo vyčlení jinou plochu odpovídající tomuto procentnímu podílu jako plochu s trvalými travními porosty. Tento procentní podíl se vypočítá na základě plochy přeměněné zemědělcem během období uvedených v odst. 2 druhém pododstavci písm. b) tohoto článku a plochy, jež je nezbytná pro zvýšení poměru uvedeného v čl. 45 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013 nad prahovou hodnotu 5 %.
Členské státy mohou pro výpočet procentního podílu uvedeného v prvním pododstavci vyloučit z plochy přeměněné zemědělcem ty plochy, které se staly trvalými travními porosty po 31. prosinci 2015, pokud provádějí administrativní křížové kontroly trvalých travních porostů každoročně nahlášených v geoprostorových žádostech o podporu prostřednictvím prostorových průsečíku s plochou oznámenou jako stálé pastviny v roce 2015 a zaznamenanou v systému identifikace zemědělských pozemků a pokud tyto plochy trvalých travních porostů nevznikly jako výsledek povinnosti obnovit nebo zřídit plochu trvalých travních porostů podle odstavce 2 nebo tohoto odstavce. Pokud však toto vyloučení neumožňuje zvýšit poměr uvedený v čl. 45 odst. 2 prvním pododstavci nařízení (EU) č. 1307/2013 nad prahovou hodnotu 5 %, členské státy uvedené plochy nevyloučí.
Plochy s trvalými travními porosty nebo půda využívaná jako stálé pastviny, jež zemědělci vyčlenili v rámci závazků v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1698/2005 (24) a nařízením (EU) č. 1305/2013, se za účelem výpočtu procentního podílu podle prvního pododstavce v rámci plochy, kterou zemědělec přeměnil, nezohlední.
Zemědělci jsou o individuální povinnosti obnovy a o pravidlech, která brání nové přeměně trvalých travních porostů, informováni neprodleně a v každém případě před 31. prosincem roku, v němž byl zjištěn pokles o více než 5 %. Povinnost obnovy musí být splněna před datem pro podání jednotné žádosti na následující rok, nebo v případě Švédska a Finska před 30. červnem následujícího roku.
Odchylně od čl. 4 odst. 1 písm. h) nařízení (EU) č. 1307/2013 se plochy, jež byly obnoveny nebo vyčleněny jako plochy s trvalými travními porosty, považují za trvalý travní porost od prvního dne obnovy nebo vyčlenění. Uvedené plochy musí být užívány k pěstování trav nebo jiných bylinných pícnin alespoň po pět po sobě jdoucích let ode dne přeměny, nebo, pokud tak členský stát rozhodne, jestliže zemědělci přemění plochy, které již byly užívány k pěstování trav a jiných bylinných pícnin, na plochy s trvalými travními porosty, zbývající počet let nutných k dosažení pěti po sobě následujících let.
ODDÍL 4
Plocha využívaná v ekologickém zájmu
Článek 45
Další kritéria pro druhy plochy využívané v ekologickém zájmu
1. Pro určení druhů ploch uvedených v čl. 46 odst. 2 prvním pododstavci nařízení (EU) č. 1307/2013 jako ploch využívaných v ekologickém zájmu se použijí odstavce 2 až 11 tohoto článku.
2. Na půdě ponechané ladem nedochází k zemědělské produkci. Odchylně od čl. 4 odst. 1 písm. h) nařízení (EU) č. 1307/2013 zůstává půda ponechaná ladem po dobu delší než pět let pro účely splnění podmínek pro plochu využívanou v ekologickém zájmu ornou půdou.
3. Terasami se rozumí terasy, které jsou chráněny v rámci DZES 7 podle přílohy II nařízení (EU) č. 1306/2013, jakož i ostatní terasy. Členské státy mohou rozhodnout, že za plochu využívanou v ekologickém zájmu považují pouze terasy chráněné v rámci DZES 7. Členské státy, které se rozhodnou zohlednit také ostatní terasy, stanoví pro tyto ostatní terasy kritéria, včetně minimální výšky, na základě vnitrostátních nebo regionálních zvláštností.
4. Krajinné prvky jsou k dispozici zemědělci a rozumí se jimi prvky chráněné v rámci DZES 7, SMR 2 nebo SMR 3 podle přílohy II nařízení (EU) č. 1306/2013, jakož i tyto prvky:
a)
živé ploty nebo zalesněné pásy o šířce nejvýše 10 metrů;
b)
solitérní stromy, jejichž koruna má průměr nejméně 4 metry;
c)
stromy ve stromořadí, jejichž koruna má průměr nejméně 4 metry. Prostor mezi korunami nesmí přesáhnout 5 metrů;
d)
skupiny stromů, ve kterých jsou stromy propojeny zápojem s překrývajícími se korunami, a plochy porostlé houštím, v obou případech o velikosti maximálně 0,3 ha;
e)
souvratě o šířce 1 až 20 metrů, na kterých nedochází k zemědělské produkci,
f)
rybníky o velikosti maximálně 0.1 ha. Nádrže vyrobené z betonu nebo z plastů se nepovažují za plochu využívanou v ekologickém zájmu;
g)
příkopy široké maximálně 6 metrů, včetně otevřených vodních toků pro účely zavlažování či odvodňování. Kanály, které mají stěny z betonu, se nepovažují za plochu využívanou v ekologickém zájmu;
h)
tradiční kamenné zdi.
Členské státy mohou rozhodnout, že v řádně odůvodněných případech omezí výběr krajinných prvků pouze na prvky v rámci DZES 7, SMR 2 nebo SMR 3 podle přílohy II nařízení (EU) č. 1306/2013 a/nebo na jeden či více prvků uvedených v prvním pododstavci písm. a) až h).
Pro účely prvního pododstavce písm. b) a c) mohou členské státy zařadit stromy, které uznávají za hodnotné krajinné prvky a které mají korunu o průměru menším než 4 metry.
Pro účely prvního pododstavce písm. e) mohou členské státy stanovit nižší maximální šířku.
Pro účely prvního pododstavce písm. f) mohou členské státy stanovit minimální velikost rybníka a mohou rozhodnout, že do velikosti rybníka se zahrnuje pás s pobřežní vegetací podél vodní plochy o šířce až 10 metrů. Mohou stanovit kritéria, která zajistí, že rybníky mají přírodní hodnotu, s ohledem na význam, který mají přírodní rybníky pro ochranu přírodních stanovišť a druhů.
Pro účely prvního pododstavce písm. h) stanoví členské státy na základě vnitrostátních nebo regionálních specifických podmínek minimální kritéria, včetně omezení ohledně výšky a šířky.
5. Ochranné pásy zahrnují ochranné pásy podél vodních toků požadované v rámci DZES 1, SMR 1 nebo SMR 10 podle přílohy II nařízení (EU) č. 1306/2013, jakož i ostatní ochranné pásy. Minimální šířku těchto ostatních ochranných pásů určí členské státy, nesmí však být menší než 1 metr. Musí se nacházet na orné půdě nebo k ní přiléhat, a to tak, že jejich dlouhé okraje jsou rovnoběžné s okrajem vodního toku nebo vodního útvaru. Podél vodních toků mohou zahrnovat také pásy s pobřežní vegetací o šířce až 10 metrů. Na ochranných pásech nesmí docházet k zemědělské produkci. Odchylně od požadavku zákazu zemědělské produkce mohou členské státy povolit pastvu nebo sekání, pokud lze ochranný pás nadále odlišit od přiléhající zemědělské půdy.
6. Hektary zemědělsko-lesnické plochy jsou ornou půdou způsobilou pro režim základní platby nebo režim jednotné platby na plochu uvedené v hlavě III kapitole 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 a splňují podmínky, za kterých je nebo byla udělena podpora podle článku 44 nařízení (ES) č. 1698/2005 nebo článku 23 nařízení (EU) č. 1305/2013.
7. Pokud jde o pásy způsobilých hektarů podél okrajů lesa, členské státy mohou buď rozhodnout, že zemědělskou produkci povolí, nebo zavést požadavek zákazu zemědělské produkce, nebo poskytnout zemědělcům obě možnosti. Pokud se členské státy rozhodnou nepovolit zemědělskou produkci, mohou odchylně od požadavku zákazu zemědělské produkce povolit pastvu nebo sekání, pokud lze ochranný pás nadále odlišit od přiléhající zemědělské půdy. Minimální šířku takových pásů určí členské státy, nesmí však být menší než 1 metr. Maximální šířka je 10 metrů.
8. Pokud jde o plochy s rychle rostoucími dřevinami pěstovanými ve výmladkových plantážích, na kterých se nepoužívají minerální hnojiva a/nebo přípravky na ochranu rostlin, členské státy vypracují seznam druhů, které lze k tomuto účelu použít, a to tak, že ze seznamu stanoveného podle čl. 4 odst. 2 písm. c) nařízení (EU) č. 1307/2013 vyberou druhy, které jsou z ekologického hlediska nejvhodnější, čímž se vyloučí druhy, které zjevně nejsou původní. Členské státy také stanoví požadavky na používání minerálních hnojiv a přípravků na ochranu rostlin, přičemž zohlední cíl ploch využívaných v ekologickém zájmu, konkrétně chránit a zlepšovat biologickou rozmanitost.
9. Plochy, na kterých rostou meziplodiny nebo zelený porost, zahrnují takovéto plochy stanovené podle požadavků SMR 1 uvedených v příloze II nařízení (EU) č. 1306/2013, jakož i ostatní plochy s meziplodinami nebo zeleným porostem pod podmínkou, že byly založeny vysetím směsi druhů plodin nebo podsevem trávy do hlavní plodiny. Členské státy stanoví seznam směsí druhů plodin, které se použijí, a období pro osévání meziplodinami nebo zeleným porostem a mohou stanovit další podmínky, zejména pokud jde o způsoby produkce. Období, které určí členské státy, nesmí překročit 1. říjen.
Plochy, na kterých rostou meziplodiny nebo zelený porost, nezahrnují plochy se zimními plodinami, které se běžně osévají na podzim a jsou určené pro sklizeň nebo pastvu. Nezahrnují ani plochy, na které se vztahují rovnocenné postupy uvedené v bodě I.3 a 4 přílohy IX nařízení (EU) č. 1307/2013 a prováděné formou závazků uvedených v čl. 43 odst. 3 písm. a) uvedeného nařízení.
10. Plochy s plodinami, které vážou dusík, zemědělci osévají takovými plodinami, které vážou dusík, jež jsou zahrnuty na seznamu sestaveném členským státem. Tento seznam obsahuje plodiny, které vážou dusík, u nichž má členský stát za to, že přispívají k cíli zlepšení biologické rozmanitosti. Tyto plodiny na ploše rostou v průběhu vegetačního období. Členské státy stanoví pravidla určující, kde je možné pěstovat plodiny, které vážou dusík, aby byly splněny podmínky pro plochu využívanou v ekologickém zájmu. Tato pravidla zohlední potřebu splnit cíle směrnic 91/676/EHS a 2000/60/ES, vzhledem k tomu, že plodiny, které vážou dusík, mohou na podzim zvyšovat riziko vyplavování dusíku. Členské státy mohou stanovit další podmínky, zejména pokud jde o způsoby produkce.
Plochy s plodinami, které vážou dusík, nezahrnují plochy, na které se vztahují rovnocenné postupy uvedené v bodě I.3 a 4 přílohy IX nařízení (EU) č. 1307/2013 a prováděné formou závazků uvedených v čl. 43 odst. 3 písm. a) tohoto nařízení.
11. Za účelem splnění požadavku na plochu využívanou v ekologickém zájmu může zemědělec stejnou plochu nebo krajinný prvek ohlásit v roce podání žádosti pouze jednou.
Článek 46
Pravidla pro regionální provádění u ploch využívaných v ekologickém zájmu
1. Členské státy, které se rozhodnout pro regionální provádění uvedené v čl. 46 odst. 5 nařízení (EU) č. 1307/2013, vymezí regiony pro účely uvedeného článku. Tyto regiony, které mají být vymezeny, se skládají z jednotných a homogenních zeměpisných oblastí s podobnými zemědělskými a environmentálními podmínkami. Pro tento účel se homogenita vztahuje k typu půdy, nadmořské výšce, jakož i k výskytu přírodních a polopřírodních ploch.
2. Ve vymezených regionech členské státy určí plochy, na nichž se musí uplatňovat až polovina procentních bodů požadavku na plochu využívanou v ekologickém zájmu.
3. Pokud jde o tyto určené plochy, členské státy stanoví pro zúčastněné zemědělce nebo skupiny zemědělců zvláštní povinnosti. Tyto povinnosti zajistí souvislou strukturu přiléhajících ploch využívaných v ekologickém zájmu. Povinnosti uložené zúčastněným zemědělcům nebo skupinám zemědělců zahrnují požadavek, podle něhož každý zúčastněný zemědělec zajistí, aby se alespoň 50 % plochy, na kterou se vztahuje povinnost stanovená v čl. 46 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013, nacházelo na půdě jeho zemědělského podniku v rámci daného regionu a v souladu s čl. 46 odst. 2 druhým pododstavcem uvedeného nařízení.
4. Povinnosti uložené zúčastněným zemědělcům nebo skupinám zemědělců zajistí, aby souvislé plochy využívané v ekologickém zájmu uvedené v odstavci 3 tvořila jedna nebo více ploch uvedených v čl. 46 odst. 2 prvním pododstavci písm. a), c), d) a h) nařízení (EU) č. 1307/2013.
5. Členské státy při určování ploch a stanovování povinností uvedených v odstavcích 2 a 3 případně zohlední stávající vnitrostátní nebo regionální strategie v oblasti biologické rozmanitosti nebo zmírňování změny klimatu a přizpůsobení se jí, plány povodí nebo zjištěné potřeby tak, aby se zajistila ekologická soudržnost sítě Natura 2000 podle článku 10 směrnice 92/43/EHS nebo aby se přispělo k provádění strategie v oblasti zelené infrastruktury.
6. Dříve než členské státy zemědělcům uloží povinnosti, konzultují dotčené zemědělce nebo skupiny zemědělců a ostatní zúčastněné strany. Po této konzultaci členské státy stanoví konečný podrobný plán regionálního provádění a informují o tomto plánu strany zúčastněné na konzultaci a dotčené zemědělce nebo skupiny zemědělců, včetně určení oblastí a povinnosti pro zúčastněné zemědělce nebo skupiny zemědělců, a zejména přesného procentního podílu, který musí každý jednotlivý zemědělec provádět ve svém vlastním podniku. Tyto informace členské státy poskytnou zemědělci do 30. června roku, který předchází roku, ve kterém se použije regionální provádění, nebo v prvním roce uplatňování tohoto nařízení s dostatečným předstihem tak, aby zemědělec mohl řádně podat svou žádost.
Aniž jsou dotčeny platby zemědělcům uvedené v čl. 43 odst. 9 nařízení (EU) č. 1307/2013, členské státy zajistí, aby byla stanovena opatření ohledně finančních kompenzací mezi zemědělci a správních pokut pro případ, že nebudou splněny podmínky týkající se souvislých ploch využívaných v ekologickém zájmu.
Článek 47
Pravidla pro kolektivní provádění a kritéria, která mají podniky splňovat, aby byly považovány za podniky v těsné blízkosti
1. Členské státy, které se rozhodnou povolit kolektivní provádění podle čl. 46 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013, určí kritéria, která musí zemědělské podniky splňovat, aby byly považovány za podniky v těsné blízkosti, přičemž použijí kterékoli z následujících kritérií:
a)
zemědělci, u nichž se 80 % podniku nachází ve stejné obci;
b)
zemědělci, u nichž se 80 % podniku nachází v okruhu určitého počtu kilometrů, který určí členské státy, maximálně však do 15 kilometrů.
2. Členské státy, které se rozhodnou určit plochy, na kterých je možné kolektivní provádění, a které se rozhodnou uložit zúčastněným zemědělcům nebo skupinám zemědělců povinnosti, zohlední stávající vnitrostátní nebo regionální strategie v oblasti biologické rozmanitosti nebo zmírňování změny klimatu a přizpůsobení se jí, plány povodí nebo zjištěné potřeby tak, aby se zajistila ekologická soudržnost sítě Natura 2000 podle článku 10 směrnice 92/43/EHS nebo aby se přispělo ke zlepšování zelené infrastruktury.
3. Povinnosti uložené zúčastněným zemědělcům nebo skupinám zemědělců podle odstavce 2 zahrnují podmínku, aby souvislé plochy využívané v ekologickém zájmu tvořila jedna nebo více ploch uvedených v čl. 46 odst. 2 druhém pododstavci písm. a), c), d) a h) nařízení (EU) č. 1307/2013.
4. Zemědělci, kteří se účastní kolektivního provádění, uzavřou písemnou dohodu, která obsahuje podrobnosti o interních ujednáních ohledně finančních kompenzací a správních pokut pro případ, že nebudou splněny podmínky pro souvislé plochy využívané v ekologickém zájmu.
Článek 48
Stanovení poměru lesní a zemědělské půdy
1. Členské státy, které se rozhodnou použít čl. 46 odst. 7 nařízení (EU) č. 1307/2013, stanoví na základě údajů poskytnutých Eurostatem procentní podíl lesní půdy v porovnání s celkovou plochou půdy podle prvního pododstavce uvedeného odstavce. Údaje týkající se lesů odkazují na definici používanou Organizací OSN pro výživu a zemědělství a nezahrnují plochu patřící do kategorie jiných zalesněných ploch. Celková plocha půdy nezahrnuje plochu pokrytou vnitrozemskými vodami, včetně řek a jezer.
2. K výpočtu poměru lesní a zemědělské půdy podle čl. 46 odst. 7 nařízení (EU) č. 1307/2013 se použijí údaje poskytnuté Eurostatem. Pokud o lesní a zemědělské půdě nejsou k dispozici údaje Eurostatu v požadované míře, aby bylo možné vyhodnotit poměr zalesnění na úrovni plochy rovnocenné úrovni LAU2 nebo na úrovni jasně vymezené územní jednotky, která zahrnuje jednu konkrétní a souvislou zeměpisnou oblast s obdobnými zemědělskými podmínkami, lze použít údaje z jiných zdrojů.
Členské státy prokáží, že o lesní a zemědělské půdě použily aktuální a konzistentní údaje, které v maximální možné míře vypovídají o skutečné situaci.
3. Údaje a výpočty podle odstavců 1 a 2 jsou platné po dobu tří let. Po skončení tohoto období členské státy, které se rozhodnou dále uplatňovat výjimku stanovenou v čl. 46 odst. 7 nařízení (EU) č. 1307/2013 a obnovit tříleté období, znovu vypočítají poměry v souladu s odstavci 1 a 2 tohoto článku na základě nejnovějších dostupných údajů.
V případě změn správních hranic, které mají vliv na poměr uvedený v odstavci 2, se údaje a výpočty znovu vyhodnotí a veškeré změny v uplatnění výjimky budou oznámeny Komisi.
KAPITOLA 4
PLATBA PRO MLADÉ ZEMĚDĚLCE
Článek 49
Přístup právnických osob k platbě pro mladé zemědělce
1. Roční platba pro mladé zemědělce podle čl. 50 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 se poskytuje právnické osobě bez ohledu na její právní formu, jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
právnická osoba má nárok na platbu v režimu základní platby nebo v režimu jednotné platby na plochu uvedeném v hlavě III kapitole 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 a má aktivované platební nároky nebo ohlášené způsobilé hektary podle čl. 50 odst. 4 uvedeného nařízení;
b)
mladý zemědělec ve smyslu čl. 50 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013 vykonává nad právnickou osobou účinnou a dlouhodobou kontrolu, pokud jde o rozhodnutí týkající se řízení, zisků a finančních rizik, v prvním roce žádosti právnické osoby o platbu v režimu pro mladé zemědělce. Pokud se na kapitálu nebo řízení právnické osoby podílí více fyzických osob, včetně osob, které nejsou mladými zemědělci, je mladý zemědělec schopen tuto účinnou a dlouhodobou kontrolu vykonávat buď samostatně, nebo společně s dalšími zemědělci;
c)
alespoň jeden z mladých zemědělců, kteří splňují podmínku stanovenou v písmenu b), splňuje kritéria způsobilosti zavedená členskými státy podle čl. 50 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013, pokud existují, ledaže členské státy rozhodly, že se tato kritéria vztahují na všechny takovéto mladé zemědělce.
Pokud má nad právnickou osobou výhradní nebo společnou kontrolu jiná právnická osoba, použijí se podmínky stanovené v prvním pododstavci písm. b) na veškeré fyzické osoby, které mají kontrolu nad touto jinou právnickou osobou.
2. Platba uvedená v čl. 50 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 nesmí být nadále poskytována, jestliže všichni mladí zemědělci splňující kritéria stanovená v odst. 1 prvním pododstavci písm. b) a případně v odst. 1 prvním pododstavci písm. c) ztratili nad právnickou osobou kontrolu.
3. Pro účely tohoto článku:
a)
se jakýkoli odkaz na „zemědělce“ v čl. 50 odst. 4 až 10 nařízení (EU) č. 1307/2013 považuje za odkaz na právnickou osobu uvedenou v tomto článku;
b)
se odkaz na první předložení žádosti o účast v režimu základní platby nebo v režimu jednotné platby na plochu uvedené v čl. 50 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 1307/2013 považuje za odkaz na první žádost této právnické osoby o platbu v rámci režimu pro mladé zemědělce;
c)
aniž je dotčen odstavec 4 tohoto článku, se odkaz na „zřízení“ v čl. 50 odst. 5 druhé větě nařízení (EU) č. 1307/2013 považuje za odkaz na zřízení mladými zemědělci, kteří mají nad právnickou osobou kontrolu v souladu s odst. 1 prvním pododstavcem písm. b) tohoto článku.
4. Pokud několik mladých zemědělců podle odst. 1 prvního pododstavce písm. b) získalo kontrolu nad právnickou osobou v různých obdobích, za dobu „zřízení“ uvedeného v čl. 50 odst. 5 druhé větě nařízení (EU) č. 1307/2013 se považuje časově první získání kontroly.
Článek 50
Přístup skupiny fyzických osob k platbě pro mladé zemědělce
Článek 49 se použije obdobně na skupinu fyzických osob podle čl. 4 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1307/2013, kde jsou požadavky stanovené v čl. 49 odst. 1 písm. a) tohoto nařízení splněny na úrovni skupiny.
KAPITOLA 5
PODPORA VÁZANÁ NA PRODUKCI
ODDÍL 1
Dobrovolná podpora vázaná na produkci
Článek 51
Definice
Pro účely tohoto oddílu se „opatřeními podpory vázané na produkci“ rozumí opatření, kterými se provádí dobrovolná podpora vázaná na produkci uvedená v čl. 52 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013.
Článek 52
Obecné zásady
1. Regiony uvedené v čl. 52 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013 vymezí členské státy na základě objektivních a nediskriminačních kritérií, jako jsou agronomické a sociálně ekonomické rysy a regionální zemědělský potenciál nebo institucionální či administrativní struktura. Tyto regiony se mohou lišit od regionů vymezených v rámci jiných režimů podpory, jež stanoví nařízení (EU) č. 1307/2013.
2. Při vymezení zvláštních druhů zemědělské činnosti nebo zvláštních zemědělských odvětví uvedených v čl. 52 odst. 3 nařízení Komise (EU) č. 1307/2013 členské státy zohlední zejména příslušné struktury a podmínky produkce v dotčeném regionu nebo odvětví.
3. Pro účely čl. 52 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013 se má za to, že určité druhy zemědělské činnosti nebo zvláštní zemědělská odvětví jsou „v obtížích“, jestliže hrozí opuštění nebo pokles produkce, mimo jiné i z důvodu nedostatečné ziskovosti vykonávané činnosti, které negativně ovlivňují hospodářskou, sociální nebo environmentální rovnováhu v regionu či odvětví.
Článek 53
Podmínky poskytnutí podpory
1. Členské státy stanoví kritéria způsobilosti pro opatření podpory vázané na produkci v souladu s rámcem stanoveným v nařízení (EU) č. 1307/2013 a s podmínkami stanovenými v tomto nařízení.
2. Plochy a výnosy a počty zvířat uvedené v čl. 52 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013 stanoví členské státy na regionální nebo odvětvové úrovni. Odpovídají maximálním výnosům, obdělávané ploše nebo počtu zvířat, jichž bylo v cílovém regionu nebo odvětví dosaženo alespoň v jednom roce během období pěti let, které předchází roku rozhodnutí podle čl. 53 odst. 1 uvedeného nařízení.
Roční platba se vyjadřuje jako částka podpory na jednotku. Vychází z poměru mezi částkou stanovenou pro financování daného opatření, jak byla oznámena podle bodu 3 písm. i) přílohy I tohoto nařízení, a buď plochou či počtem zvířat, na které může být poskytnuta podpora v daném roce, nebo plochou či počtem zvířat stanovenými podle prvního pododstavce tohoto odstavce.
3. Pokud se opatření podpory vázané na produkci týká olejnatých semen uvedených v příloze memoranda o porozumění mezi Evropským hospodářským společenstvím a Spojenými státy americkými o olejnatých semenech v rámci GATT, nesmí souhrn maximálních ploch, které mají být podle oznámení členských států podporovány, překročit maximální plochu stanovenou pro celou Unii, aby se zajistilo dodržování jejích mezinárodních závazků.
Pokud dojde k překročení maximální plochy uvedené v prvním pododstavci, dotčené členské státy upraví oznámenou plochu použitím redukčního koeficientu, který vyplývá z poměru mezi maximální plochou a souhrnem ploch oznámených pro podporu na olejnatá semena podle prvního pododstavce.
Komise stanoví redukční koeficient uvedený v druhém pododstavci prostřednictvím prováděcích aktů, které budou přijaty bez použití postupu uvedeného v čl. 71 odst. 2 nebo 3 nařízení (EU) č. 1307/2013.
4. Pokud se opatření vázané podpory týká skotu nebo ovcí a koz, členské státy určí jako podmínku způsobilosti pro podporu požadavky na identifikaci a registraci zvířat podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 (25) nebo nařízení Rady (ES) č. 21/2004 (26).
5. Členské státy neposkytnou vázanou podporu na plochu pro plochy, které nejsou plochami, na něž lze poskytnout podporu, ve smyslu čl. 32 odst. 2, 3 a 4 nařízení (EU) č. 1307/2013. Pokud členské státy poskytují vázanou podporu na konopí, použije se podmínka uvedená v čl. 32 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013 a v článku 9 tohoto nařízení.
Článek 54
Soulad a kumulace podpor
1. Pro účely čl. 52 odst. 8 nařízení (EU) č. 1307/2013 se opatření stanovená v nařízení (EU) č. 1305/2013 a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 (27) považují za „další opatření a politiky Unie“.
2. Členské státy zajistí soulad mezi:
a)
opatřeními podpory vázané na produkci a opatřeními prováděnými v rámci dalších opatření a politik Unie;
b)
různými opatřeními podpory vázané na produkci;
c)
opatřeními podpory vázané na produkci a opatřeními financovanými v rámci státní podpory.
Členské státy zajistí, aby opatření podpory vázané na produkci nenarušovala řádné fungování dalších opatření uvedených v prvním pododstavci.
3. Jestliže může být podpora v rámci určitého opatření podpory vázané na produkci poskytnuta také v rámci jiného opatření podpory vázané na produkci nebo opatření prováděného v rámci dalších opatření a politik Unie, členské státy zajistí, aby zemědělec mohl získat podporu zaměřenou na cíle uvedené v čl. 52 odst. 5 nařízení (EU) č. 1307/2013 pouze v rámci jednoho takového opatření.
Článek 55
Kritéria schválení Komisí
1. Pro účely čl. 55 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1307/2013 neexistují alternativy, jestliže:
a)
v cílovém regionu nebo odvětví nelze provozovat žádnou jinou produkci, než je produkce, která je předmětem opatření podpory vázané na produkci, nebo pokračování takovéto produkce vyžaduje významné změny struktur produkce; nebo
b)
přeměna na jinou produkci je výrazně omezena v důsledku nedostupnosti půdy nebo infrastruktury přizpůsobené takovéto produkci, následného podstatného snížení počtu zemědělských podniků, úrovně potřebných investic vyplývajících z přeměny nebo z podobných důvodů.
2. Pro účely čl. 55 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 1307/2013 je nutné poskytovat stabilní dodávky místnímu zpracovatelskému průmyslu v případech, kde by pozastavení nebo snížení produkce v cílovém regionu nebo odvětví pravděpodobně mělo negativní dopad na činnost a související ekonomickou životaschopnost nebo zaměstnanost v navazujících podnicích, které jsou na této produkci značně závislé, jako jsou např. zpracovatelé surovin, jatka nebo potravinářské podniky. Tyto navazující podniky musí mít sídlo v příslušném regionu nebo musí být pokračování jejich činnosti výrazně závislé na daném odvětví.
3. Pro účely čl. 55 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) č. 1307/2013 pokračujících narušení trhu existují v případě, kdy jsou zemědělci v cílovém regionu nebo odvětví postiženi hospodářskými ztrátami, které vyplývají zejména z výskytu znečištění, kontaminace nebo snížení kvality životního prostředí v souvislosti s konkrétní událostí omezeného zeměpisného rozsahu.
4. Při posuzování úrovně podpory vázané na produkci vyplývající z opatření oznámených členským státem, která mají být schválena, bere Komise v úvahu úroveň přímých plateb vázaných na produkci poskytnutých v průběhu alespoň jednoho roku v referenčním období 2010-2014 podle čl. 53 odst. 4 nařízení (EU) č. 1307/2013.
ODDÍL 2
Zvláštní podpora pro bavlnu
Článek 56
Schválení zemědělské půdy pro produkci bavlny
Členské státy stanoví objektivní kritéria, na jejichž základě se schvaluje zemědělská půda podle čl. 57 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013.
Tato kritéria se opírají o jeden nebo více z těchto prvků:
a)
zemědělské hospodářství oblastí, v nichž bavlna představuje hlavní plodinu;
b)
půdní a klimatické podmínky v příslušných oblastech;
c)
hospodaření s vodou na zavlažování;
d)
režimy střídání plodin a pěstitelské techniky, jež mohou pravděpodobně přispět k ochraně životního prostředí.
Článek 57
Povolení odrůd k výsevu
Pro účely čl. 57 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013 členské státy povolí odrůdy evidované ve „Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin“ podle směrnice 2002/53/ES, které jsou přizpůsobeny potřebám trhu.
Článek 58
Podmínky způsobilosti
Výsevu na plochách podle čl. 57 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 je dosaženo tehdy, pokud je dosaženo minimální hustoty osazení rostlin, kterou stanoví dotčený členský stát v závislosti na půdních a klimatických podmínkách a případně na regionálních zvláštnostech.
Článek 59
Agronomické postupy
Členské státy mohou stanovit zvláštní pravidla pro agronomické postupy, které jsou nezbytné pro péči o kultury a pro jejich sklizeň za běžných vegetačních podmínek.
Článek 60
Schválení meziodvětvových organizací
1. Členské státy každý rok schválí na dobu jednoho roku, počínaje nejpozději 1. březnem, všechny mezioborové organizace podle čl. 59 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013, které požádají o to, aby byly schválenými organizacemi, a které:
a)
zahrnují celkovou plochu o rozloze alespoň 4 000 hektarů stanovených členským státem, které vyhovují kritériím schválení podle článku 56 tohoto nařízení;
b)
zahrnují alespoň jednu vyzrňovací stanici; a
c)
přijaly interní provozní pravidla, zejména pro podmínky členství a členské příspěvky, v souladu s vnitrostátními a unijními předpisy.
2. Pokud se zjistí, že schválená meziodvětvová organizace nesplňuje kritéria pro schválení uvedená v odstavci 1, členský stát schválení odejme, pokud nedojde v souvislosti s nesplněním dotčených kritérií k nápravě. Pokud se plánuje odejmutí schválení, členský stát oznámí uvedený záměr meziodvětvové organizaci spolu s důvody, které ho k tomu vedly. Členský stát umožní meziodvětvové organizaci předložit ve stanovené lhůtě námitky.
Zemědělci, kteří jsou členy schválené meziodvětvové organizace, jejíž schválení je odňato v souladu s prvním pododstavcem tohoto odstavce, ztrácí nárok na zvýšení podpory podle čl. 60 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013.
Článek 61
Povinnosti producentů
1. Tentýž producent nesmí být členem více než jedné schválené meziodvětvové organizace uvedené v čl. 59 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013.
2. Producent, který je členem schválené meziodvětvové organizace, je povinen dodávat vyprodukovanou bavlnu pouze vyzrňovací stanici, která je členem téže organizace.
3. Členství producentů ve schválené meziodvětvové organizaci je založeno na dobrovolném přistoupení.
KAPITOLA 6
OZNÁMENÍ
Článek 62
Oznámení týkající se definicí a souvisejících ustanovení
Členské státy oznámí Komisi veškerá rozhodnutí přijatá v souladu s čl. 4 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013 do 31. ledna 2015. Takovéto oznámení obsahuje podrobnosti těchto rozhodnutí, jejich odůvodnění a objektivní kritéria, na jejichž základě byla tato rozhodnutí učiněna.
Článek 63
Oznámení týkající se redukčního koeficientu podle čl. 32 odst. 5 nařízení (EU) č. 1307/2013
Členské státy oznámí Komisi veškerá rozhodnutí podle článku 8 do 31. ledna 2015. Takovéto oznámení obsahuje podrobnosti těchto rozhodnutí, jejich odůvodnění a objektivní kritéria, na jejichž základě byla tato rozhodnutí učiněna.
Článek 64
Oznámení týkající se základní platby
1. Pokud členský stát oznamuje Komisi svá rozhodnutí podle čl. 22 odst. 2 a 3, čl. 24 odst. 10, článku 29 a čl. 40 odst. 4 nařízení (EU) č. 1307/2013, obsahuje takovéto oznámení podrobnosti o těchto rozhodnutích. U rozhodnutí podle čl. 24 odst. 10, článku 29 a čl. 40 odst. 4 uvedeného nařízení navíc v případě potřeby obsahuje odůvodnění.
Pokud členský stát oznamuje Komisi svá rozhodnutí podle čl. 23 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013, obsahuje takovéto oznámení podrobnosti o těchto rozhodnutích, jejich odůvodnění a objektivní kritéria, na jejichž základě byla tato rozhodnutí přijata, zejména kritéria použitá pro vymezení regionů podle čl. 23 odst. 1 uvedeného nařízení, kritéria použitá pro rozdělení vnitrostátních stropů mezi regiony podle čl. 23 odst. 2 uvedeného nařízení a kritéria použitá pro případné postupné roční úpravy podle čl. 23 odst. 3 uvedeného nařízení.
2. Pokud se členský stát rozhodne využít možnosti stanovené v čl. 30 odst. 7, čl. 30 odst. 11 písm. b), čl. 32 odst. 3 písm. b), čl. 32 odst. 5 a čl. 36 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013, oznámí Komisi do 31. ledna prvního roku používání takového rozhodnutí podrobnosti o těchto rozhodnutích, jakož i odůvodnění a případně objektivní kritéria, na jejichž základě byla tato rozhodnutí učiněna.
V případě přezkumu rozhodnutí uvedeného v čl. 30 odst. 7 nařízení (EU) č. 1307/2013 se informace uvedené v prvním pododstavci tohoto odstavce oznámí Komisi do 31. ledna prvního roku používání takového revidovaného rozhodnutí.
3. Pokud se členský stát rozhodne využít možnosti stanovené v čl. 34 odst. 3 a 4 nařízení (EU) č. 1307/2013, oznámí své rozhodnutí Komisi do 31. ledna prvního roku používání takového rozhodnutí.
4. Pokud se členský stát rozhodne využít možnosti stanovené v čl. 39 odst. 1 druhém pododstavci a v čl. 40 odst. 2 a 5 nařízení (EU) č. 1307/2013, oznámí Komisi do 31. července roku předcházejícího roku prvního používání takového rozhodnutí podrobnosti o těchto rozhodnutích, jakož i odůvodnění a případně objektivní kritéria, na jejichž základě byla tato rozhodnutí učiněna.
5. Pokud se členský stát rozhodne používat režim jednotné platby na plochu podle čl. 36 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013, oznámí Komisi do 1. září každého roku pro daný rok podání žádostí celkový počet hektarů ohlášených zemědělci podle čl. 36 odst. 2 uvedeného nařízení.
Článek 65
Oznámení týkající se ekologických postupů
1. Členské státy oznámí Komisi následující informace:
a)
do 15. prosince 2014:
i)
své případné rozhodnutí vypočítat platbu uvedenou v čl. 43 odst. 9 nařízení (EU) č. 1307/2013 v souladu s třetím pododstavcem uvedeného odstavce;
ii)
své případné rozhodnutí určit další citlivé plochy s trvalými travními porosty uvedené v čl. 45 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 1307/2013;
iii)
své případné rozhodnutí uplatnit platbu uvedenou v čl. 43 odst. 9 nařízení (EU) č. 1307/2013 na regionální úrovni, jak stanoví čl. 47 odst. 2 druhý pododstavec uvedeného nařízení;
b)
do 15. prosince příslušného roku své rozhodnutí nově určit environmentálně citlivé plochy s trvalými travními porosty, jak je uvedeno v článku 41 druhém pododstavci tohoto nařízení;
c)
do 15. prosince každého roku, pokud jde o příslušný rok podání žádostí:
i)
celkový počet zemědělců, kteří musí splnit alespoň jednu ekologickou povinnost uvedenou v čl. 43 odst. 2 a 3 nařízení (EU) č. 1307/2013, a celkový počet hektarů, který tito zemědělci ohlásili;
ii)
celkový počet zemědělců, kteří jsou osvobozeni od povinnosti používat jeden nebo více ekologických postupů, a počet hektarů, který tito zemědělci ohlásili; počet zemědělců, kteří jsou osvobozeni od povinnosti používat jakékoli postupy, neboť splňují požadavky nařízení (ES) č. 834/2007; počet zemědělců, kteří jsou osvobozeni od povinnosti diverzifikace plodin; počet zemědělců, kteří jsou osvobozeni od povinnosti mít plochu využívanou v ekologickém zájmu; a příslušný počet hektarů, který tito zemědělci ohlásili. Tyto údaje nezahrnují zemědělce, kteří se účastní režimu pro malé zemědělce;
iii)
celkový počet zemědělců, kteří používají rovnocenná opatření, přičemž je třeba rozlišit zemědělce, kteří uplatňují rovnocennost podle čl. 43 odst. 3 písm. a) nebo b) nařízení (EU) č. 1307/2013, a příslušný počet hektarů, který tito zemědělci ohlásili;
iv)
celkový počet zemědělců, na které se vztahuje povinnost diverzifikace plodin, v rozdělení podle počtu zemědělců, na které se vztahuje povinnost diverzifikace se dvěma plodinami, a počtu zemědělců, na které se vztahuje povinnost diverzifikace se třemi plodinami, včetně příslušného počtu hektarů orné půdy, kterou tito zemědělci ohlásili;
v)
celkový počet zemědělců, kteří se zohledňují pro výpočet poměru ploch s trvalými travními porosty k celkové zemědělské ploše, a celkový počet hektarů s trvalými travními porosty, které tito zemědělci ohlásili;
vi)
celkový počet zemědělců, kteří ohlašují environmentálně citlivé trvalé travní porosty, celkový počet hektarů, na nichž rostou environmentálně citlivé trvalé travní porosty, které tito zemědělci ohlásili, a celkový počet hektarů určených environmentálně citlivých trvalých travních porostů;
vii)
celkový počet zemědělců, na které se vztahuje povinnost mít plochu využívanou v ekologickém zájmu, celkový počet hektarů orné půdy, které tito zemědělci ohlásili, a celkový počet hektarů ohlášených jako plocha využívaná v ekologickém zájmu před použitím váhových koeficientů, v rozdělení podle druhu plochy využívané v ekologickém zájmu podle čl. 46 odst. 2 prvního pododstavce nařízení (EU) č. 1307/2013;
viii)
celkový počet zemědělců, kteří povinnost mít plochu využívanou v ekologickém zájmu provádějí na regionální úrovni nebo kolektivně, a celkový počet hektarů orné půdy, které tito zemědělci ohlásili;
d)
do 15. prosince každého roku referenční poměr a roční poměr ploch s trvalými travními porosty k celkové zemědělské ploše, jakož i informace týkající se povinností stanovených na úrovni podniku v souladu s čl. 45 odst. 2 pátým pododstavcem nařízení (EU) č. 1307/2013 a článkem 44 tohoto nařízení.
2. Členské státy ve svém oznámení, které mají podat podle čl. 46 odst. 8 nařízení (EU) č. 1307/2013 do 1. srpna 2014, oznámí Komisi následující:
a)
svá rozhodnutí o tom, které oblasti uvedené v čl. 46 odst. 2 prvním pododstavci nařízení (EU) č. 1307/2013 je třeba považovat za plochu využívanou v ekologickém zájmu, která budou do 1. října 2014 doplněna podrobnými informacemi o těchto rozhodnutích, včetně podmínek uplatňovaných na tyto plochy v důsledku rozhodnutí přijatých členskými státy;
b)
podrobné informace o použití přepočítacích a váhových koeficientů uvedených v čl. 46 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013.
3. Členské státy ve svém oznámení, které mají podat podle čl. 46 odst. 8 nařízení (EU) č. 1307/2013 do 1. srpna roku, který předchází roku, ve kterém se příslušné rozhodnutí poprvé použije, oznámí Komisi následující:
a)
pro členské státy, které se rozhodnou pro regionální provádění podle čl. 46 odst. 5 nařízení (EU) č. 1307/2013, informace týkající se vymezení regionů, určení ploch, vybrané plochy pro účely čl. 46 odst. 4 tohoto nařízení a informace odůvodňující, jak toto regionální provádění podporuje provádění politik Unie v oblasti životního prostředí, klimatu a biologické rozmanitosti;
b)
pro členské státy, které se rozhodnou povolit kolektivní provádění uvedené v čl. 46 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013, případně rovněž informace o určení ploch a vybraných plochách pro účely čl. 47 odst. 3 tohoto nařízení.
4. Ve svém oznámení, které mají podat podle čl. 46 odst. 8 nařízení (EU) č. 1307/2013 do 1. srpna roku, který předchází roku, ve kterém se příslušné rozhodnutí poprvé použije, členské státy, které splňují podmínku uvedenou v čl. 46 odst. 7 uvedeného nařízení a které se rozhodly použít výjimku stanovenou v uvedeném ustanovení, poskytnou Komisi podrobnosti o svém rozhodnutí včetně údajů a výpočtů, které doloží, že jsou splněny všechny podmínky pro výjimku uvedené v čl. 46 odst. 7 nařízení (EU) č. 1307/2013.
První pododstavec se použije obdobně na rozhodnutí dále uplatňovat výjimku stanovenou v čl. 46 odst. 7 nařízení (EU) č. 1307/2013 a obnovit tříleté období, jak uvádí čl. 48 odst. 3 tohoto nařízení.
Členské státy neprodleně oznámí Komisi všechny změny v uplatňování výjimky stanovené v čl. 46 odst. 7 nařízení (EU) č. 1307/2013.
Článek 66
Oznámení týkající se platby pro mladé zemědělce
1. Pokud se členský stát rozhodne použít pro výpočet platby pro mladé zemědělce čl. 50 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013, oznámí Komisi do 31. ledna 2015 zvolenou metodu výpočtu platby a maximální částku stanovenou v souladu s čl. 50 odst. 9 uvedeného nařízení.
2. Pokud se členský stát rozhodne stanovit kritéria způsobilosti v souladu s čl. 50 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013 nebo použít metodu výpočtu uvedenou v čl. 50 odst. 10 uvedeného nařízení, oznámí toto rozhodnutí Komisi do 31. ledna 2015.
3. Pokud se členský stát rozhodne využít možnosti znovu vypočíst stanovený počet hektarů, jak uvádí čl. 50 odst. 10 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 1307/2013, oznámí Komisi toto rozhodnutí do 1. srpna roku, na který takovýto výpočet uplatní, a poskytne odůvodnění, jakož i objektivní kritéria, na jejichž základě toto rozhodnutí učinil.
Článek 67
Oznámení týkající se dobrovolné podpory vázané na produkci
1. Oznámení podle čl. 54 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 obsahují položky, které jsou uvedeny v příloze I tohoto nařízení.
2. Pro každé opatření podpory vázané na produkci a pro každý dotčený zvláštní druh zemědělské činnosti nebo zvláštní zemědělské odvětví oznámí členské státy Komisi celkový počet příjemců, částku plateb, které byly poskytnuty, jakož i celkovou plochu a celkový počet zvířat, pro které byla skutečně vyplacena podpora. Tato oznámení se podávají do 15. září roku následujícího po roce, na který jsou platby poskytnuty.
Článek 68
Oznámení týkající se minimálních požadavků na získání přímých plateb
Členské státy oznámí Komisi do 1. srpna 2014 veškerá rozhodnutí přijatá v souladu s článkem 10 nařízení (EU) č. 1307/2013.
Článek 69
Oznámení týkající se redistributivní platby
Pokud se členský stát rozhodne poskytnout redistributivní platbu podle hlavy III kapitoly 2 nařízení (EU) č. 1307/2013, oznámení uvedené v čl. 41 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 1307/2013 obsahuje podrobnosti o tomto rozhodnutí, včetně podrobného výpočtu redistributivní platby a jeho zdůvodnění, a případně informace o použití režimu na regionální úrovni podle čl. 41 odst. 2 uvedeného nařízení a o odstupňované škále hodnot v rámci počtu hektarů podle čl. 41 odst. 5 uvedeného nařízení.
Článek 70
Oznámení týkající se platby na oblasti s přírodními omezeními
Pokud se členský stát rozhodne poskytnout platbu na oblasti s přírodními omezeními podle hlavy III kapitoly 4 nařízení (EU) č. 1307/2013, oznámí Komisi do 1. srpna 2014 veškerá rozhodnutí přijatá v souladu s článkem 48 nařízení (EU) č. 1307/2013. Toto oznámení obsahuje podrobnosti o tomto rozhodnutí, případně včetně informací o omezení plateb na některé oblasti podle čl. 48 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013, o použití maximálních limitů uvedených v čl. 48 odst. 4 uvedeného nařízení a o použití na regionální úrovni podle čl. 48 odst. 5 uvedeného nařízení.
Článek 71
Oznámení týkající se režimu pro malé zemědělce
Pokud se členský stát rozhodne použít režim pro malé zemědělce podle hlavy V nařízení (EU) č. 1307/2013, oznámí Komisi do 1. srpna 2014 veškerá rozhodnutí přijatá v souladu s uvedenou hlavou.
Toto oznámení obsahuje podrobnosti o tomto rozhodnutí, včetně možného automatického zařazení zemědělců podle čl. 62 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013 a výpočtu platby podle článku 63 uvedeného nařízení.
Členské státy uvědomí Komisi o rozhodnutí o financování uvedeném v čl. 65 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013 bezodkladně a nejpozději do 1. prosince kalendářního roku, k němuž se platba vztahuje.
Článek 72
Použití čl. 8 odst. 1, čl. 41 odst. 4 nebo čl. 52 odst. 6 nařízení (EU) č. 1307/2013 na členy právnických osob nebo skupin
Pokud se členský stát rozhodne použít čl. 8 odst. 4, čl. 41 odst. 8 nebo čl. 52 odst. 7 nařízení (EU) č. 1307/2013, oznámí Komisi do 1. srpna 2014 podrobnosti o těchto rozhodnutích.
Článek 73
Lineární snížení plateb
V případě použití lineárních snížení uvedených v čl. 7 odst. 1 druhém pododstavci, čl. 51 odst. 2 nebo čl. 65 odst. 2 písm. c) nařízení (EU) č. 1307/2013 členské státy informují Komisi o použité procentní sazbě snížení, a to bezodkladně a nejpozději do 30. června roku, který následuje po kalendářním roce, v jehož průběhu byly podány žádosti o tyto lineárně snížené přímé platby.
Článek 74
Žádost o informace týkající se opatření přijatých členskými státy
Pokud je to nezbytné pro zajištění řádného uplatňování pravidel stanovených v nařízení (EU) č. 1307/2013 nebo v tomto nařízení, může Komise požádat členské státy, aby jí poskytly podrobnosti o opatřeních přijatých k provádění nařízení (EU) č. 1307/2013 nebo jakýchkoli předpisů přijatých Komisí na základě uvedeného nařízení.
Článek 75
Zprávy
1. Pokud se Bulharsko a Rumunsko rozhodnou poskytnout doplňkové vnitrostátní přímé platby podle článku 18 nařízení (EU) č. 1307/2013, předloží Komisi zprávu do 30. června 2016. Zpráva obsahuje pro každou doplňkovou vnitrostátní přímou platbu počet příjemců, celkovou částku poskytnutých doplňkových vnitrostátních přímých plateb, počet hektarů, na něž byla platba poskytnuta, a případně míru platby.
2. Pokud se členský stát rozhodne poskytnout přechodnou vnitrostátní podporu podle čl. 37 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013, předloží Komisi výroční zprávu do 15. září roku následujícího po provádění této přechodné vnitrostátní podpory. Zpráva obsahuje pro každé odvětví počet příjemců, částku poskytnuté přechodné vnitrostátní podpory, počet hektarů, zvířat nebo jiných jednotek, na které byla podpora poskytnuta, a případně míru této podpory.
Článek 76
Oznámení rozhodnutí vyplývajících z přezkumu
Pokud může být rozhodnutí oznámené Komisi v souladu s nařízením (EU) č. 1307/2013 nebo tímto nařízením přezkoumáno, oznámí se rozhodnutí vyplývající z přezkumu Komisi ve lhůtě čtyř týdnů od přijetí takového rozhodnutí, pokud nařízení (EU) č. 1307/2013 nestanoví pro toto oznámení jinou lhůtu.
Toto oznámení obsahuje podrobnosti o rozhodnutí a případně odůvodnění a objektivní kritéria, na jejichž základě bylo toto rozhodnutí učiněno.
KAPITOLA 7
ZMĚNA, ZRUŠENÍ A VSTUP V PLATNOST
Článek 77
Změna nařízení (EU) č. 1307/2013
Příloha X nařízení (EU) č. 1307/2013 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze II tohoto nařízení.
Článek 78
Zrušení
Nařízení (ES) č. 1120/2009 a (ES) č. 1121/2009 se zrušují.
Nadále se však použijí ve vztahu k žádostem o podporu, které se týkají kalendářních roků před kalendářním rokem 2015.
Článek 79
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ve vztahu k žádostem o podporu, které se týkají kalendářních roků následujících po kalendářním roce 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 11. března 2014.
KOMMISSIONENS DELEGERADE FÖRORDNING (EU) nr 639/2014
av den 11 mars 2014
om komplettering av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1307/2013 om regler för direktstöd för jordbrukare inom de stödordningar som ingår i den gemensamma jordbrukspolitiken och om ändring av bilaga X till den förordningen
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1307/2013 av den 17 december 2013 om regler för direktstöd för jordbrukare inom de stödordningar som ingår i den gemensamma jordbrukspolitiken och om upphävande av rådets förordning (EG) nr 637/2008 och rådets förordning (EG) nr 73/2009 (1), särskilt artiklarna 4.3, 8.3, 9.5, 35.1, 35.2 och 35.3, 36.6, 39.3, 43.12, 44.5, 45.5 och 45.6, 46.9, 50.11, 52.9, 57.3, 58.5, 59.3, 67.1 och 67.2, och
av följande skäl:
(1)
Rådets förordning (EU) nr 1307/2013 har upphävt och ersatt förordning (EU) nr 73/2009 (2). I förordning (EU) nr 1307/2013 fastställs en ny rättslig ram bestående av en ny ordning för direktstöd, som inbegriper ett grundstöd för jordbrukare och ytterligare stödordningar. Den ger kommissionen befogenhet att anta delegerade akter och genomförandeakter. För att säkra att stödordningarna fungerar i den nya rättsliga ramen behöver vissa regler antas genom sådana akter. För att minska den administrativa bördan bör dessa regler vara enkla och det bör vara lätt att kontrollera efterlevnaden av dem. Dessa rättsakter bör ersätta bestämmelserna i kommissionens förordningar (EG) nr 1120/2009 (3) och (EG) nr 1121/2009 (4).
(2)
Det är nödvändigt att genom denna förordning komplettera den rättsliga ramen med avseende på vissa allmänna bestämmelser, ordningen för grundstöd, systemet för enhetlig arealersättning, stödet till jordbrukare som tillämpar jordbruksmetoder med gynnsam inverkan på klimatet och miljön, stödet till unga jordbrukare som etablerar jordbruksverksamhet, frivilligt kopplat stöd, det grödspecifika stödet för bomull samt med avseende på de anmälningar som krävs för varje stödordning.
(3)
För att garantera ett korrekt genomförande av anpassningen av direktstöden med avseende på finansiell disciplin, är det nödvändigt att fastställa allmänna regler om ordningsföljden för beräkningen av sådana minskningar i samband med minskningar inom ramen för Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1306/2013 (5).
(4)
I linje med Europeiska unionens domstols rättspraxis (6) är det lämpligt att klargöra att medlemsstaterna, när de antar bestämmelser för att genomföra unionsrätten, bör utöva sina befogenheter i enlighet med vissa principer, bland annat principen om icke-diskriminering.
(5)
Annat stöd än kopplat stöd bör uppfylla kraven för att få betraktas som frikopplat inkomststöd i den mening som avses i den gröna boxen i jordbruksavtalet som slöts inom ramen för de multilaterala handelsförhandlingarna i Uruguayrundan (7), och kopplat stöd bör uppfylla kraven för att få anses omfattas av den blå boxen i samma avtal.
(6)
I enlighet med artikel 4.1 c i förordning (EU) nr 1307/2013 innebär jordbruksverksamhet inte att det krävs produktion, uppfödning eller odling av jordbruksprodukter. Jordbrukare kan i stället hålla en jordbruksareal i ett skick som gör den lämplig för bete eller odling utan några särskilda förberedande åtgärder utöver sedvanliga jordbruksmetoder och jordbruksmaskiner eller, på jordbruksarealer som naturligt hålls i ett skick som lämpar sig för bete eller odling, bedriva en viss minimiverksamhet. Eftersom de två sistnämnda verksamheterna båda kräver en viss insats från jordbrukarens sida är det nödvändigt att fastställa en ram för unionen inom vilken medlemsstaterna fastställer ytterligare kriterier för dessa verksamheter.
(7)
Av miljöskäl bör definitionen av permanent gräsmark i artikel 4.1 h i förordning (EU) nr 1307/2013 även omfatta icke örtartade växter som buskar och träd, som kan betas, förutsatt att gräs och annat örtartat foder fortsätter att utgöra den övervägande andelen av den aktuella marken. Det är därför nödvändigt att fastställa ett kriterium för att bestämma i vilka fall gräs och annat örtartat foder fortfarande utgör den övervägande andelen.
(8)
Denna definition av permanent gräsmark ger medlemsstaterna möjlighet att som permanent gräsmark även betrakta mark som kan betas och som utgör en del av de etablerade lokala sedvänjor där gräs och annat örtartat foder traditionellt inte utgör den dominerande växtligheten på betesmarken. Det bör därför fastställas kriterier för att avgöra vad som utgör sådana etablerade lokala sedvänjor.
(9)
I enlighet med artikel 4.2 andra stycket i förordning (EU) nr 1307/2013 får medlemsstaten besluta att som permanent gräsmark betrakta sådan mark som kan betas och som utgör en del av de etablerade lokala sedvänjor där gräs och annat örtartat foder traditionellt inte utgör den dominerande växtligheten på betesmarken. Sådan permanent gräsmark kan komma att omfattas av en nedsättningskoefficient i enlighet med artikel 32.5 i förordning (EU) nr 1307/2013. För att garantera en väl avvägd tillämpning av bestämmelsen bör det föreskrivas en möjlighet att skilja mellan olika kategorier av arealer så att olika nedsättningskoefficienter kan tillämpas för olika kategorier.
(10)
Enligt artikel 9.1 i förordning (EU) nr 1307/2013 får inga direktstöd beviljas fysiska eller juridiska personer, eller grupper av fysiska eller juridiska personer, vars jordbruksarealer huvudsakligen utgörs av arealer som naturligt hålls i ett skick som lämpar sig för bete eller odling och vilka inte bedriver den minimiverksamhet som definieras av medlemsstaterna på dessa arealer. Det är därför nödvändigt att fastställa när dessa områden anses utgöra huvuddelen av en jordbrukares jordbruksmark och att klargöra tillämpningsområdet för bestämmelsen.
(11)
Enligt artikel 9.2 i förordning (EU) nr 1307/2013 betraktas de enheter som omfattas av den så kallade negativa förteckningen som aktiva jordbrukare om de kan bevisa att de uppfyller ett av kriterierna i den bestämmelsen. Ett av dessa kriterier består i att visa att det årliga direktstödsbeloppet uppgår till minst 5 % av deras totala intäkter från annan verksamhet än jordbruksverksamhet. Därför bör det föreskrivas bestämmelser för hur det fastställs om intäkterna härrör från jordbruksverksamhet eller annan verksamhet än jordbruk.
(12)
Det bör vidare föreskrivas hur de årliga direktstödsbeloppen bör fastställas vid tillämpning av artikel 9.2 och, i tillämpliga fall, av artikel 9.3, samt vid tillämpning av artikel 9.4 i förordning (EU) nr 1307/2013 som undantar vissa jordbrukare från tillämpningen av artikel 9.2 och 9.3 i den förordningen. För att säkerställa likabehandling av jordbrukare i Bulgarien, Kroatien och Rumänien där infasningen av direktstöd pågår, bör det årliga beloppet för direktstöd i dessa medlemsstater baseras på de slutliga belopp som kommer att beviljas i slutet av infasningsprocessen.
(13)
I enlighet med artikel 9.2 och, i tillämpliga fall, artikel 9.3 i förordning (EU) nr 1307/2013 kan jordbrukare uteslutas från stöd om deras jordbruksverksamhet är obetydlig eller det huvudsakliga målet med deras verksamhet eller företag inte är att utöva jordbruksverksamhet. Det är nödvändigt att definiera vissa kriterier i detta avseende, samtidigt som medlemsstaterna ges möjlighet att fastställa alternativa kriterier särskilt inriktade på jordbruksverksamhet som endast är marginell.
(14)
I förordning (EU) nr 1307/2013 anges flera möjligheter för tilldelning av stödrätter till jordbrukare. Av rättssäkerhetsskäl bör det föreskrivas att antalet stödrätter som ska erhållas och värdet av dessa, i samband med faktiskt eller förtida arv eller förtida arv som kan återkallas, eller i samband med sammanslagning eller uppdelning av ett företag, fastställs på samma villkor som skulle ha tillämpats för den jordbrukare som ursprungligen drev företaget. Det är också nödvändigt att föreskriva regler för fastställandet av antalet stödrätter som ska erhållas när det gäller företag som uppstår till följd av en uppdelning, om dessa företag är belägna i medlemsstater som tillämpar artikel 24.4 eller 24.5 i förordning (EU) nr 1307/2013. Av hänsyn till jordbrukares berättigade förväntningar bör förändringar av en jordbrukares rättsliga ställning inte påverka det antal stödrätter, eller värdet av dessa, som jordbrukaren kan erhålla om denne jordbrukare fortfarande har kontroll över företaget när det gäller administration, ersättningar och ekonomiska risker.
(15)
Av rättssäkerhetsskäl och för att säkerställa en god förvaltning av stödrätterna är det nödvändigt att klargöra att endast de stödberättigande hektar som fastställs enligt artikel 2.1 andra stycket punkt 23 a i kommissionens delegerade förordning (EU) nr 640/2014 (8), bör övervägas för tilldelning och aktivering av stödrätter.
(16)
I linje med Europeiska unionens domstolens rättspraxis (9) bör stödrättigheter tilldelas den person som utövar beslutanderätt med avseende på ersättningar och ekonomiska risker i samband med jordbruksverksamhet på den mark för vilken stödet begärs. Det är lämpligt att klargöra att denna princip i synnerhet gäller när ett stödberättigande hektar omfattas av en ansökan om stödrätter från mer än en jordbrukare.
(17)
Artikel 24.6 i förordning (EU) nr 1307/2013 gör det möjligt för medlemsstaterna att tillämpa en nedsättningskoefficient på vissa stödberättigande hektar som utgörs av permanent gräsmark belägen i områden med svåra klimatförhållanden, framför allt på grund av deras höjd och andra naturliga begränsningar. För att säkerställa en proportionell tillämpning av den bestämmelsen är det lämpligt att fastställa en ram för tillämpningen av en sådan nedsättningskoefficient, särskilt med avseende på begränsningarna av en sådan nedsättning.
(18)
I artikel 9 i förordning (EU) nr 1307/2013 fastställs den grundläggande principen att endast aktiva jordbrukare kan få direktstöd. Vidare ger artikel 24.9 i den förordningen medlemsstaterna möjlighet att fastställa en minimistorlek per jordbruksföretag för tilldelningen av stödrätter. Det är lämpligt att ta dessa bestämmelser i beaktande även i samband med fastställandet av stödrätters värde.
(19)
När stöd som beviljats för kalenderåret 2014 beaktas i enlighet med artikel 26 i förordning (EU) nr 1307/2013 för att fastställa stödrätters ingångsenhetsvärde, bör det klargöras att medlemsstaterna får besluta att inte ta hänsyn till alla åtgärder som förtecknas i den bestämmelsen. För att undvika eventuella onödiga nackdelar för jordbrukare bör de referensbelopp som är relevanta för fastställandet av stödrätters värde inte inkludera eventuella minskningar eller uteslutningar som fastställs enligt förordning (EG) nr 73/2009 avdelning II kapitel 4. Det är lämpligt att specificera hur detta stöd ska beaktas och att fastställa ytterligare kriterier som är nödvändiga för att respektera den frikopplade karaktären hos vissa ordningar som kan komma att beaktas.
(20)
Vid fastställandet av stödrätters ingångsenhetsvärde är det dessutom nödvändigt att klargöra att artikel 26.3 i förordning (EU) nr 1307/2013 innebär att stödrätter som innehas av en jordbrukare även omfattar de stödrätter som hyrs ut till en annan jordbrukare på dagen för inlämning av uthyrarens ansökan för 2014.
(21)
För att möjliggöra en uppskattning av inkomststöd för jordbrukare är det lämpligt att fastställa en tidsfrist för när medlemsstater måste fastställa och delge jordbrukare stödrätternas definitiva värde och antal, om jordbrukarna informerats på grundval av preliminära uppgifter.
(22)
Vid tillämpning av artikel 26 eller artikel 40.3 i förordning (EU) nr 1307/2013 är det, om en jordbrukare påverkats av force majeure eller exceptionella omständigheter under det referensår som avses i dessa artiklar, lämpligt att fastställa stödrätternas värde på grundval av det senaste år som inte påverkades av force majeure eller exceptionella omständigheter. Medlemsstaterna bör emellertid ha möjlighet att fastställa en viss tröskel vad gäller konsekvenserna av force majeure eller exceptionella omständigheter på de direktstöd som mottagits under referensåret i syfte att minska den administrativa bördan.
(23)
Vid försäljning eller arrende av ett jordbruksföretag eller en del av det, som ägde rum under perioden före dagen för inlämnande av en ansökan om tilldelning av stödrätter under det första år som ordningen tillämpas, bör det föreskrivas att medlemsstaterna får besluta att jordbrukarna genom avtal får överlåta stödrätter som kommer att tilldelas tillsammans med företaget eller en del av det. Enligt en sådan regel om privat avtal bör stödrätterna tilldelas säljaren eller utarrenderaren och överföras direkt till köparen eller arrendatorn som kommer att ha rätt att, i tillämpliga fall, använda det stöd som säljaren eller utarrenderaren erhållit för 2014 eller värdet på de stödrätter som säljaren eller utarrenderaren innehade under 2014 enligt artikel 26 förordning (EU) nr 1307/2013 som referens för ingångsenhetsvärdet på stödrättigheterna. Det bör också klargöras att artikel 34.4 i förordning (EU) nr 1307/2013 inte tillämpas på sådana överlåtelser.
(24)
Vad gäller beräkningen av stödrätternas enhetsvärde bör det fastställas tydliga regler vad gäller avrundning av siffror, vad gäller möjligheten att dela upp befintliga stödrätter i de fall då storleken på det jordbruksskifte som deklarerats eller överlåtits med stödrätterna endast uppgår till en del av ett hektar samt vad gäller möjligheten att slå samman rätter och delar.
(25)
Av rättssäkerhetsskäl är det lämpligt att fastställa en tidsfrist inom vilken de regioner som avses i artikel 34.3 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska inrättas.
(26)
Särskilda bestämmelser bör fastställas om förvaltningen av de nationella eller regionala reserverna.
(27)
Det är nödvändigt att fastställa kriterier och högsta procentsatser för tillämpningen av artikel 34.4 i förordning (EU) nr 1307/2013, för att förhindra att eventuella minskningar enligt den bestämmelsen leder till ett betydande hinder för eller förbud mot överlåtelse av stödrätter.
(28)
Av rättssäkerhetsskäl är det lämpligt att klargöra fastställandet av det belopp som kan återgå till den nationella eller regionala reserven enligt artikel 28 eller 40.5 i förordning (EU) nr 1307/2013 vid fastställandet av stödrätter under det första år som ordningen för grundstöd tillämpas.
(29)
I artikel 30 i förordning (EU) nr 1307/2013 föreskrivs obligatoriska och frivilliga fall av tilldelning av stödrätter från den nationella eller regionala reserven. Det är lämpligt att fastställa regler för beräkningen av stödrätternas antal och värde för de stödrätter som ska tilldelas på detta sätt och att se till att prioriteringar som anges i artikel 30.6 i den förordningen inte undergrävs av de beslut medlemsstaterna har rätt att fatta enligt artikel 30.7 och 30.10 i förordning (EU) nr 1307/2013. Likaledes bör tillämpningen av artikel 30.6 i förordning (EU) nr 1307/2013 överensstämma med artikel 24.6 och 24.7 i den förordningen och med bestämmelserna om särskilda svårigheter i den här förordningen. För att säkerställa den frikopplade karaktären hos ordningen för grundstöd bör beräkningen av stödrätternas antal och värde inom ramen för systemet med nationell eller regional reserv inte bygga på sektorsspecifika kriterier efter det datum som fastställts av medlemsstaten i enlighet med artikel 11.2 i förordning (EG) nr 1122/2009 (10) för ansökningsåret 2013.
(30)
Av rättssäkerhetsskäl och för att säkerställa likabehandling av jordbrukare som etablerar jordbruksverksamhet är det lämpligt att klargöra begreppet jordbrukare som etablerar jordbruksverksamhet som anges i artikel 30.11 b i förordning (EU) nr 1307/2013.
(31)
När medlemsstaterna tilldelar stödrätter enligt artikel 30.7 c i förordning (EU) nr 1307/2013, bör värdet på dessa beräknas i enlighet med artikel 25 eller 40 i förordning (EU) nr 1307/2013.
(32)
I artikel 24.3-24.7 i förordning (EU) nr 1307/2013 ges medlemsstaterna flera möjligheter att begränsa det antal stödrätter som ska tilldelas jordbrukare. Vissa jordbrukare kan således ha en stor andel stödberättigande hektar som inte omfattas av stödrätter, något som kan leda till särskilda svårigheter eftersom vissa stödordningar som utgör komplement till ordningen för grundstöd, särskilt stödet för jordbruksmetoder med gynnsam inverkan på klimatet och miljön, bygger på de stödberättigande hektar som deklarerats för aktivering av stödrätter. Därför bör det klargöras att medlemsstaterna har möjlighet att tilldela stödrätter från den nationella eller regionala reserven om en jordbrukare på betydande sätt påverkas av de begränsningar som nämns i artikel 24.3-24.7 i förordning (EU) nr 1307/2013. Eftersom vissa områden inte omfattas av skyldigheter avseende miljöanpassning eller kostnaderna för att följa miljöanpassningsreglerna i vissa områden är begränsade, bör medlemsstaterna dessutom ha rätt att besluta att inte omfatta sådana områden när de fastställer särskilda svårigheter.
(33)
I artikel 21.4 i förordning (EU) nr 1307/2013 fastställs att stödrätter som innehas av en jordbrukare (ägda eller hyrda) och som överstiger det antal stödberättigande hektar som denne förfogar över upphör att gälla. Av rättssäkerhetsskäl är det lämpligt att klargöra prioriteringsordningen för dessa stödrätters upphörande och att fastställa ytterligare regler om genomförandet. Vidare är det lämpligt att ge medlemsstaterna möjlighet att beakta denna bestämmelse även i samband med fastställandet av värdet på stödrätter.
(34)
I förordning (EU) nr 1307/2013 föreskrivs att grundstödet i vissa medlemsstater får genomföras i form av systemet för enhetlig arealersättning högst fram till utgången av år 2020. Med beaktande av det faktum att den enhetliga arealersättningen per hektar beräknas varje år och att stödberättigandet avseende grundstödet är en nödvändig förutsättning för tillgång till de flesta av de andra ordningarna för direktstöd, och att det därmed är nära förbundet med dessa, är det nödvändigt att klargöra att det endast är de stödberättigande hektar som fastställs enligt artikel 2.1 andra stycket punkt 23 a i delegerad förordning (EU) nr 640/2014, som beaktas vid tillämpningen av de berörda ordningarna.
(35)
Medlemsstater som tillämpar systemet för enhetlig arealersättning och som tillämpar ordningen för grundstöd senast från och med den 1 januari 2018 får differentiera den enhetliga arealersättningen per hektar med beaktande av visst stöd som beviljats för kalenderåret 2014. För denna differentiering är det lämpligt att specificera hur stödet bör beaktas och att fastställa ytterligare kriterier som är nödvändiga för att respektera den frikopplade karaktären hos vissa ordningar. Om en jordbrukare påverkades av force majeure eller exceptionella omständigheter som påverkade kalenderåret 2014 är det dessutom lämpligt att fastställa differentieringen på grundval av det senaste år som inte påverkades av force majeure eller exceptionella omständigheter. Medlemsstaterna bör emellertid ha möjlighet att fastställa en viss tröskel vad gäller konsekvenserna av force majeure eller exceptionella omständigheter på de direktstöd som mottagits under referensåret i syfte att minska den administrativa bördan. Av rättssäkerhetsskäl bör dessutom regler fastställas i fall av faktiskt eller förtida arv.
(36)
I avdelning III kapitel 3 i förordning (EU) nr 1307/2013 fastställs villkoren för beviljande av stöd för jordbruksmetoder med gynnsam inverkan på klimatet och miljön (nedan kallat miljöanpassningsstöd). De villkor som är knutna till miljöanpassningsstödet i enlighet med grundförordningen är allmängiltiga (de tillämpas enligt samma mönster för alla stödmottagare) och de föreskriver icke-avtalsmässiga insatser som går längre än kraven enligt tvärvillkoren. Dessa principer som anges i grundförordningen måste beaktas vid fastställandet av detaljerade regler rörande miljöanpassningsåtgärder
(37)
För att få en tillräcklig säkerhetsnivå i fråga om de skyldigheter som anges i artikel 43.3 i (EU) nr 1307/2013 vad gäller likvärdiga metoder som omfattas av nationella eller regionala miljöcertifieringssystem, bör kriterier fastställas för utnämning av offentliga eller privata certifieringsmyndigheter.
(38)
För att iaktta principen om undvikande av dubbelfinansiering bör det anges regler för beräkning av stöd för vissa specifika åtaganden som täcker de metoder som avses i avsnitt I punkterna 3 och 4 och avsnitt III punkt 7 i bilaga IX till förordning (EU) nr 1307/2013. Eftersom dessa åtaganden avser likvärdiga metoder som gör det möjligt för jordbrukare som gör åtaganden att iaktta en eller flera skyldigheter för att få det miljöanpassningsstöd som avses i avdelning III kapitel 3 i förordning (EU) nr 1307/2013, bör stödet för dessa åtaganden, i jämförelse med det normala stöd som föreskrivs i artikel 28.6 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1305/2013 (11), minskas med ett belopp som beräknas på grundval av nivån på miljöanpassningsstödet i den berörda medlemsstaten eller regionen eller i vissa fall på grundval av det individuella miljöanpassningsstödet till jordbrukaren.
(39)
I artikel 44 i förordning (EU) nr 1307/2013 fastställs skyldigheter med avseende på det antal grödor och de relativa andelarna av grödor på åkermark. Det måste fastställas regler för den exakta beräkningen av andelen olika grödor.
(40)
Det bör fastställas regler för den period som ska beaktas vid beräkningen av den relativa andelen grödor, varvid hänsyn bör tas till den tidpunkt som är praktiskt lämplig för växtodlingsverksamhet och behovet av att möjliggöra en förenklad administration.
(41)
För att bidra till skyddet av landskapselement som ligger inom åkermark, och av tydlighetsskäl för jordbrukare och medlemsstater, är det nödvändigt att klargöra situationen vad gäller den areal som upptas av landskapselement.
(42)
För att kunna beräkna andelen olika grödor är det också nödvändigt att fastställa kompletterande regler för särskilda fall av blandad vegetabilieproduktion i skilda rader, insådd och användning av fröblandningar.
(43)
I artikel 45.1 i förordning (EU) nr 1307/2013 fastställs skyldigheter som syftar till att bevara de områden som utgörs av permanent gräsmark och som bidrar mest till skyddet av miljön och i synnerhet koldioxidbindning, biologisk mångfald och markskydd. Sådan gräsmark, som utgör områden med högt naturvärde, är belägen inom men även utanför Natura 2000. För de områden som är belägna utanför är det nödvändigt att, för att säkra ett effektivt skydd, fastställa ramar för utseendet av dessa områden, vilka gör det möjligt för medlemsstaterna att när de utser dessa områden ta hänsyn till förhållandena i medlemsstaten och vilka bör bygga på synergin med befintlig miljöpolitik.
(44)
För att ge skydd åt sådana områden som utgörs av permanent gräsmark genom åren, bör det fastställas regler för återställning av sådana områden om jordbrukaren bryter mot det strikta skyddet.
(45)
Artikel 45.2 i förordning (EU) nr 1307/2013 innehåller bestämmelser om skydd av andelen permanent gräsmark i förhållande till den totala jordbruksarealen. För att uppnå detta mål bör medlemsstaterna övervaka utvecklingen av andelen permanent gräsmark. De bör ges rätt att införa ett system med förhandstillstånd. Individuell återställning och förbud mot ytterligare omställningar bör krävas vid en minskning som överstiger 5 %. Av tydlighetsskäl och för att få ett proportionellt genomförande bör det fastställas regler om vilka jordbrukare och arealer som ska omfattas av tillstånd och återställning.
(46)
För att säkerställa en effektiv användning av tillståndsförfarandet för omställning av permanent gräsmark bör medlemsstaterna ges en flexibilitet att på grundval av objektiva kriterier välja ut prioriterade arealer eller grupper av jordbrukare för beviljande av tillstånd.
(47)
Det bör föreskrivas regler för metoden för att bestämma andelen permanent gräsmark på jordbruksmark för att undvika situationer där områden som utgörs av permanent gräsmark räknas två gånger som en följd av praxisen att ha gräsmark i lång växtföljd och för att undvika att de omställningar som görs av små jordbrukare med ekologisk odling, och som är befriade från återställningsskyldigheten, har direkt inverkan på andra jordbrukares återställningsskyldighet. Medlemsstaterna bör tillåtas att anpassa sin referensandel i motiverade fall.
(48)
I artikel 46 i förordning (EU) nr 1307/2013 anges de element och områden som medlemsstaterna kan använda som arealer med ekologiskt fokus. Det bör anges ytterligare kriterier för användningen av dessa element och arealer som arealer med ekologiskt fokus. För att man ska uppnå målet om biologisk mångfald bör dessa kriterier säkerställa att jordbruksföretagens biologiska mångfald bevaras och förstärks. Kriterierna bör också beakta de ansträngningar som jordbrukarna redan gjort.
(49)
För mark som ligger i träda bör kravet på att inte ha någon produktion, vilket medför en begränsning av användningen av bekämpnings- eller gödselmedel, inte utesluta frivilliga åtgärder som sådd av blandningar av vildblommor i syfte att förbättra den biologiska mångfalden. Det bör klargöras att mark som ligger i träda under mer än fem år för att uppfylla kravet gällande en areal med ekologiskt fokus måste förbli åkermark och omfattas inte av definitionen av permanent gräsmark.
(50)
När det gäller terrasser bör det med tanke på deras olika konstruktion i unionen vara upp till medlemsstaterna att ange närmare villkor utifrån nationella eller regionala särdrag, med beaktande av värdet för den biologiska mångfalden.
(51)
För klarhetens skull bör landskapselement som räknas som arealer med ekologiskt fokus förtecknas och kopplingen med element som redan skyddas i medlemsstaterna enligt reglerna om tvärvillkor förtydligas. För vissa element bör en minimi- eller maximistorlek fastställas, så att det blir lättare att identifiera dem och garantera att arealen domineras av jordbruk.
(52)
Buffertområden, som är belägna nära gränsen till åkermark längs vattendrag eller högre upp på en sluttning, har positiva effekter när det gäller att minska avrinning av föroreningar till ytvatten. För den biologiska mångfaldens skull bör det anges att arealer som räknas som arealer med ekologiskt fokus inte får användas för produktion, vilket också gör att man undviker användning av bekämpningsmedel och begränsar användningen gödselmedel. För att ytterligare förstärka fördelarna med biologisk mångfald bör frivilliga insatser som sådd av blandningar av vildblommor inte uteslutas. Medlemsstaterna bör kunna besluta huruvida bete och mejning av foder kan tillåtas på buffertområden.
(53)
När det gäller trädjordbrukshektar bör det klargöras att de arealer som ska beaktas är de arealer med åkermark som är belägna i ett trädjordbruksområde som fortfarande uppfyller villkoren för att få eller ha fått landsbygdsutvecklingsstöd. De medlemsstater som väljer dessa områden för att efterleva kravet gällande arealer med ekologiskt fokus, bör beakta målet med biologisk mångfald när de fastställer ytterligare villkor för stöd till inrättande av trädjordbruk i sina program för landsbygdsutveckling.
(54)
När det gäller områden med stödberättigande hektar längs skogsbryn bör medlemsstaterna själva få besluta huruvida de ska de uppställa ett krav på frånvaro av odling, vilket innebär att man undviker användning av insatsvaror på ett fastställt område angränsande till skogen och därigenom skapar en buffert till skogen. Ett sådant krav medför ett högre värde på arealen med ekologiskt fokus vilket borde återspeglas i ett differentierat värde på vägningsfaktorn för denna områdestyp.
(55)
Den begränsade mängd insatsvaror som behövs för odling av skottskog med kort omloppstid leder indirekt till en förbättrad biologisk mångfald. För detta ändamål bör medlemsstaterna ange de villkor som ska gälla för denna typ av arealer med ekologiskt fokus genom att fastställa en förteckning över de trädarter som får användas och regler för användningen av insatsvaror.
(56)
För att anpassa genomförandet till nationella förutsättningar och för en optimal användning av kapaciteten hos fånggrödor och växttäcken att ta upp resterande kväve och för att undvika öppen jord och diffusa föroreningar av grundvattnet, bör medlemsstaterna fastställa datum för sådd av sådana täcken. Fånggrödor eller växttäcken bör inrättas genom sådd av en blandning av arter av grödor eller genom insådd av gräs, så att man optimerar jordbruks- och miljönyttan sett till biologisk mångfald. Medlemsstaterna får inom tillämpningsområdet för GAEC 4 enligt bilaga II till förordning (EU) nr 1306/2013 fastställa de datum efter vilka mekanisk destruktion av fånggrödor och täckgrödor är tillåten.
(57)
När det gäller arealer med kvävefixerande grödor bör medlemsstaterna ange regler för att undvika att odling av kvävefixerande grödor på arealer med ekologiskt fokus medför ökad kväveutlakning och sämre vattenkvalitet, vilket inte skulle vara förenligt med målen med rådets direktiv 91/676/EEG (12) och Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/60/EG (13) och skulle äventyra uppnåendet av målet med biologisk mångfald. Medlemsstaterna bör även upprätta en förteckning över kvävefixerande grödor som anses bidra till att förbättra den biologiska mångfalden.
(58)
För att optimera nyttan av arealer med ekologiskt fokus på åkermark och säkerställa att sådana arealer täcker den procentandel som anges i artikel 46.1 i förordning (EU) nr 1307/2013, bör det av förvaltningsskäl tydligt anges att ett skifte eller landskapselement inte ska räknas två gånger under samma år för efterlevnad av kravet gällande arealer med ekologiskt fokus.
(59)
Enligt artikel 46.5 i förordning (EU) nr 1307/2013, får medlemsstaterna genomföra upp till 50 % av det enskilda kravet gällande arealer med ekologiskt fokus på regional nivå. För att se till att ett sådant genomförande på regional nivå ger ytterligare nytta sett till miljön och landskapet och bidrar till genomförandet av strategin för grön infrastruktur (14), bör det anges regler om de element som får användas för att skapa sammanhängande arealer med ekologiskt fokus. Det bör också anges regler om fastställande av sådana arealer i syfte att uppnå synergieffekter i genomförandet av unionens jordbruks- och miljöpolitik.
(60)
I fråga om de beslut som medlemsstaterna själva fattar om beviljande av att jordbrukare gemensamt genomför hälften av det enskilda kravet gällande arealer med ekologiskt fokus enligt artikel 46.6 i förordning (EU) nr 1307/2013, bör det införas regler som liknar reglerna om regionalt genomförande när det gäller de element som får användas för att skapa sammanhängande arealer med ekologiskt fokus i syfte att garantera ett mervärde för miljön och att bidra till att främja grön infrastruktur. Reglerna om de kriterier som jordbrukarna måste iaktta bör ange att deras jordbruksföretag ska ligga nära varandra, samtidigt som medlemsstaterna får flexibilitet att beakta olika administrativa strukturer. Av rättssäkerhetsskäl bör det fastställas regler om innehållet i de skriftliga avtal som deltagarna ingår, så att varje avtalsparts rättigheter och skyldigheter anges.
(61)
När det gäller möjligheten för vissa medlemsstater att undanta jordbrukare i skogrika områden från kravet gällande arealer med ekologiskt fokus bör det införas regler som klarlägger vilka metoder och uppgifter som ska användas för beräkningen av andelen skog i förhållande till den totala markytan och av storleksförhållandet mellan skogsmark och åkermark.
(62)
I förordning (EU) nr 1307/2013 fastställs villkoren för stöd till unga jordbrukare. Utbetalning av stöd förutsätter att det rör sig om unga jordbrukare som för första gången etablerar sig som ägare till ett jordbruksföretag, eller redan har inrättat ett sådant företag under de fem år som föregår den första ansökan om utbetalning, och att jordbrukaren är högst 40 år under det år som den första ansökan om utbetalning lämnas in. När det gäller juridiska personer är det lämpligt att dessa villkor uppfylls av alla fysiska personer som utövar faktisk och varaktig kontroll över den juridiska personen enligt Europeiska unionens domstols definition (15). Det är dessutom nödvändigt att klargöra vilka villkor som måste uppfyllas av en juridisk person samt av fysisk(a) person(er) som har kontroll över den juridiska personen.
(63)
För att undvika eventuellt kringgående av stödet till unga jordbrukare bör det föreskrivas att stödet beviljas till en juridisk person endast så länge som minst en av de fysiska personer som har kontroll över den juridiska personen fortsätter att ha en sådan kontroll under det första året för ansökan om stöd enligt ordningen. För att fastställa den maximala betalningstiden enligt artikel 50.5 i förordning (EU) nr 1307/2013, är det nödvändigt att fastställa bestämmelser för fall då en juridisk person kontrolleras av mer än en fysisk person.
(64)
För att undvika diskriminering mellan juridiska personer och en grupp av fysiska personer som ansöker om stöd till unga jordbrukare, bör likvärdiga regler tillämpas på en grupp av fysiska personer enligt artikel 4.1 a i förordning (EU) nr 1307/2013, om ansökningarna om grundstödet och stödet till unga jordbrukare görs av denna grupp och inte av dess enskilda medlemmar.
(65)
I förordning (EU) nr 1307/2013 avdelning IV kapitel 1 föreskrivs möjligheten att bevilja frivilligt kopplat stöd till jordbrukare. Villkoren för beviljande av det stöd som avses i det kapitlet bör fastställas.
(66)
Enligt artikel 52.3 i kommissionens förordning (EU) nr 1307/2013 får frivilligt kopplat stöd endast utbetalas till sektorer eller till regioner i en medlemsstat där särskilda typer av jordbruk eller särskilda jordbrukssektorer genomgår särskilda svårigheter och är särskilt viktiga av ekonomiska och/eller sociala och/eller miljömässiga skäl. Enligt artikel 52.5 och 52.6 i förordning (EU) nr 1307/2013 får frivilligt kopplat stöd vidare endast beviljas i den utsträckning som är nödvändig för att skapa ett incitament till att upprätthålla de aktuella produktionsnivåerna i dessa regioner. Det bör betalas ut i form av årligt stöd och beviljas inom fastställda kvantitativa gränser och vara grundat på fastställda arealer och avkastningar eller på ett fastställt antal djur. För att se till att åtgärder som vidtas inom ramen för frivilligt kopplat stöd är välriktade och förvaltas väl, samtidigt som medlemsstaterna ges möjlighet att utforma frivilligt kopplat stöd enligt sina behov, bör det antas bestämmelser genom vilka medlemsstaterna ges ansvaret för att definiera de regioner och/eller typer av jordbruk som är stödberättigande och fastställa kvantitativa begränsningar samt lämplig stödnivå. För att undvika snedvridningar av marknaden bör stödet emellertid inte vara baseras på fluktuationer i marknadspriserna eller motsvara ett system med underskottsersättning varigenom medlemsstaterna betalar ut nationellt jordbruksstöd till jordbrukare baserat på skillnaden mellan ett riktpris och ett nationellt marknadspris.
(67)
Enligt samförståndförklaringen mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Förenta staterna inom ramen för Gatt om vissa oljeväxtfrön (16), bör en särskild basareal fastställas för producenter som omfattas av stöd för oljeväxtfrön enligt bilagan till samförståndsförklaringen. Med tanke på att dessa oljeväxtfrön ingår i listan över sektorer och produktioner som kan berättiga till frivilligt kopplat stöd är det lämpligt att i denna stödordning införa en maximal areal på unionsnivå för oljeväxtfrön som anges i samförståndsförklaringen, för att säkerställa efterlevnaden av detta internationella åtagande. Vid överskridande av den maximala arealen bör medlemsstaterna justera den areal som anmälts genom att tillämpa en nedsättningskoefficient som beräknas och meddelas dem av kommissionen.
(68)
I enlighet med artikel 52.8 i förordning (EU) nr 1307/2013 krävs det att frivilligt kopplat stöd som beviljas enligt den artikeln är förenligt med andra unionsstödåtgärder eller andra åtgärder som finansieras med statligt stöd. För en ordnad förvaltning av stödordningarna och i syfte att undvika eventuell dubbelfinansiering bör åtgärder som liknar varandra inte finansieras dubbelt, med stöd från både frivilligt kopplat stöd och andra av unionens stödordningar. Med tanke på de olika valmöjligheter medlemsstaterna har när de genomför frivilligt kopplat stöd bör de vara ansvariga för att garantera sådan förenlighet inom de ramar som fastställs i förordning (EU) nr 1307/2013 och i enlighet med de villkor som fastställs i denna förordning
(69)
I enlighet med artikel 55.1 i förordning (EU) nr 1307/2013 måste kommissionen godkänna det beslut som avses i artikel 53.4 eller, i tillämpliga fall, i artikel 53.6 a i samma förordning, där något av vissa angivna behov i den berörda regionen eller sektorn har påvisats. För att säkerställa en korrekt tillämpning av den artikeln bör det anges bestämmelser som specificerar kriterier som är tillämpliga på dessa behov.
(70)
I avdelning IV kapitel 2 i förordning (EU) nr 1307/2013 fastställs ett grödspecifikt stöd för bomull. Kommissionen bör fastställa regler och villkor för godkännande av jordbruksmark och sorter i samband med detta stöd. Vidare bör regler för stödberättigande fastställas. Den lägsta planteringstäthet för marken som fastställs av medlemsstaterna mot bakgrund av jord- och klimatförhållanden och regionala särdrag, bör utgöra ett objektivt kriterium för fastställande av om sådden skett enligt föreskrifterna. Fastställandet av särskilda regler om jordbruksmetoder bör överlåtas åt medlemsstaterna.
(71)
Medlemsstaterna bör godkänna branschorganisationer för bomullsproduktion på grundval av objektiva kriterier när det gäller organisationernas storlek och deras interna organisation. En branschorganisations storlek bör fastställas med hänsyn till att det anslutna rensningsföretaget måste kunna få tillgång till tillräckliga kvantiteter orensad bomull.
(72)
För att undvika komplikationer i fråga om förvaltningen av stödordningen bör en producent inte vara medlem i mer än en branschorganisation. Av samma skäl bör en producent som är medlem i en branschorganisation, och som åtar sig att leverera sin bomullsproduktion, endast leverera till ett rensningsföretag som är medlem i samma organisation.
(73)
I syfte att övervaka att reglerna i förordning (EU) nr 1307/2013 tillämpas korrekt och för att utvärdera politikens genomförande är det nödvändigt att fastställa anmälningsskyldigheter för medlemsstaterna, särskilt vad gäller den information som dessa måste lämna om de beslut de fattar i enlighet med avdelningarna II-V i den förordningen.
(74)
Särskilt när det gäller frivilligt kopplat stöd är det nödvändigt att ytterligare specificera innehållet i den information som anmäls av medlemsstaterna i syfte att säkerställa en korrekt tillämpning av reglerna om det stödet och för att göra sådana anmälningar effektiva, så att kommissionen kan kontrollera att medlemsstaterna, när de utformar stödåtgärder, iakttar kraven om överensstämmelse och om att stöd inte får kumuleras liksom de högsta procentandelar av de nationella taken som anges i artikel 53 i förordning (EU) nr 1307/2013 samt till dessa knutna totalbelopp.
(75)
Medlemsstaterna får på vissa villkor besluta att bevilja nationellt stöd. För att kontrollera att sådant stöd ges inom de fastställda gränserna bör det fastställas en skyldighet att till kommissionen lämna in årliga rapporter om vissa närmare uppgifter om det beviljade stödet.
(76)
Kommissionen bör, i tillämpliga fall, informeras om eventuella beslut till följd av en översyn av beslut som har anmälts i enlighet med förordning (EU) nr 1307/2013 eller den här förordningen, så att kommissionen kan övervaka den korrekta tillämpningen och effekterna av en sådan översyn. Det är därför nödvändigt att fastställa regler om anmälningsskyldigheter i detta avseende.
(77)
Bilaga X till förordning (EU) nr 1307/2013 innehåller en tabell med syfte att ange de omräknings- och vägningsfaktorer som avses i artikel 46.3 i den förordningen för de olika typerna av arealer med ekologiskt fokus. Vid tiden för antagandet av förordning (EU) nr 1307/2013 lämnades tabellen tom. Bilagan behöver således ändras. Omräkningsfaktorerna bör baseras på erfarenheterna i samband med mätning och bedömning av elementens särdrag. Vägningsfaktorerna bör bestå av tre olika värden, som återspeglar skillnaderna i betydelse för den biologiska mångfalden. Bilaga X till förordning (EU) nr 1307/2013 bör därför ändras i enlighet med detta. Vid beräkningen av en areal med ekologiskt fokus bör omräknings- och vägningsfaktorerna även tillämpas på element som omfattas av likvärdiga metoder i den mån det rör sig om samma element som anges i den bilagan.
(78)
För tydlighetens och den rättsliga säkerhetens skull bör förordningarna (EG) nr 1120/2009 och 1121/2009 upphöra att gälla.
(79)
Denna förordning bör tillämpas för stödansökningar avseende kalenderår som följer på kalenderåret 2014.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
KAPITEL 1
TILLÄMPNINGSOMRÅDE OCH ALLMÄNNA BESTÄMMELSER
AVSNITT 1
Tillämpningsområde och allmänna principer
Artikel 1
Tillämpningsområde
I denna förordning fastställs bestämmelser som kompletterar vissa icke väsentliga delar av förordning (EU) nr 1307/2013 i fråga om följande:
a)
Allmänna bestämmelser om direktstöd.
b)
Ordningen för grundstöd.
c)
Systemet för enhetlig arealersättning.
d)
Stödet till jordbrukare som tillämpar jordbruksmetoder med gynnsam inverkan på klimatet och miljön.
e)
Stödet till unga jordbrukare som etablerar jordbruksverksamhet.
f)
Frivilligt kopplat stöd.
g)
Grödspecifikt stöd för bomull.
h)
Medlemsstaternas anmälningsskyldigheter.
Artikel 2
Allmänna principer
1. Medlemsstaterna ska genomföra denna förordning i enlighet med objektiva kriterier och på ett sådant sätt att likabehandling av jordbrukarna säkerställs och snedvridning av marknaden och konkurrensen undviks, och ska samtidigt främja hållbar förvaltning av naturresurserna och klimatåtgärder.
2. Medlemsstaterna ska se till att alla villkor för stöd som genomförs enligt denna förordning kan verifieras och kontrolleras.
3. Medlemsstaterna ska
a)
när det gäller annat stöd än kopplat stöd, genomföra denna förordning under iakttagande av de villkor som fastställs i punkterna 1, 5 och 6 i bilaga 2 till jordbruksavtalet, och
b)
när det gäller kopplat stöd, genomföra denna förordning under iakttagande av artikel 6.5 i jordbruksavtalet.
Artikel 3
Minskningar till följd av finansiell disciplin
Minskningar till följd av finansiell disciplin enligt artikel 8 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska tillämpas på summan av de stöd från de olika stödordningar som förtecknas i bilaga I till förordning (EU) nr 1307/2013, till vilka varje jordbrukare har rätt efter tillämpning av indragningar och administrativa påföljder avseende direktstöd i enlighet med avdelning II kapitel IV i delegerad förordning (EU) nr 640/2014 och före tillämpning av administrativa påföljder avseende tvärvillkor i enlighet med avdelning IV kapitel II i den delegerade förordningen.
AVSNITT 2
Bestämmelser vad gäller definitionerna i förordning (EU) nr 1307/2013
Artikel 4
Ram för kriterier för att hålla en jordbruksareal i ett skick som gör den lämplig för bete eller odling
1. Vid tillämpning av artikel 4.1 c ii i förordning (EU) nr 1307/2013 ska medlemsstaterna fastställa de kriterier som jordbrukare ska iaktta för att uppfylla skyldigheten att hålla jordbruksarealen i ett skick som gör den lämplig för bete eller odling utan några särskilda förberedande åtgärder utöver sedvanliga jordbruksmetoder och jordbruksmaskiner, antingen på något av eller på båda följande sätt:
a)
Medlemsstaterna kräver att minst en årlig verksamhet ska genomföras av en och samma jordbrukare. Om det är motiverat av miljöskäl får medlemsstaterna besluta att även erkänna verksamhet som bara genomförs vartannat år.
b)
Medlemsstaterna anger de egenskaper som jordbruksarealen ska uppfylla för att kunna anses vara hållen i ett skick som gör den lämplig för bete eller odling.
2. Vid fastställandet av de kriterier som avses i punkt 1 får medlemsstaterna göra skillnad mellan olika typer av jordbruksarealer.
Artikel 5
Ram för minimiverksamhet på jordbruksarealer som naturligt hålls i ett skick som lämpar sig för bete eller odling
Vid tillämpning av artikel 4.1 c iii i förordning (EU) nr 1307/2013 ska den minimiverksamhet som definieras av medlemsstaterna och som ska genomföras på jordbruksarealer som naturligt hålls i ett skick som lämpar sig för bete eller odling vara minst en årlig verksamhet som ska genomföras av en jordbrukare. Om det är motiverat av miljöskäl får medlemsstaterna besluta att även erkänna verksamhet som bara genomförs vartannat år.
Artikel 6
Gräs och annat örtartat foder som dominerande växtlighet när det gäller permanent gräsmark
Vid tillämpning av artikel 4.1 h i förordning (EU) nr 1307/2013 ska gräs och annat örtartat foder anses utgöra den dominerande växtligheten när de täcker mer än 50 % av den stödberättigande arealen på nivån för jordbruksskiftet enligt definitionen i artikel 67.4 a i förordning (EU) nr 1306/2013.
Artikel 7
Etablerade lokala sedvänjor när det gäller permanent gräsmark
Vid tillämpningen av artikel 4.1 h i förordning (EU) nr 1307/2013 ska etablerade lokala sedvänjor vara något eller en kombination av följande:
a)
Metoder för betesarealer som är av traditionell karaktär och tillämpas allmänt på de berörda arealerna.
b)
Metoder som är viktiga för bevarandet av de livsmiljöer som förtecknas i bilaga I till rådets direktiv 92/43/EEG (17) och av de biotoper och livsmiljöer som omfattas av Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/147/EG (18).
Artikel 8
Nedsättningskoefficient enligt artikel 32.5 i förordning (EU) nr 1307/2013
Vid tillämpning av artikel 32.5 i förordning (EU) nr 1307/2013 får medlemsstaterna, för permanent gräsmark som kan betas och som utgör en del av etablerade lokala sedvänjor där gräs och annat örtartat foder traditionellt inte utgör den dominerande växtligheten på betesmarkan, skilja mellan olika kategorier av arealer i syfte att tillämpa olika nedsättningskoefficienter för sådana kategorier.
Artikel 9
Produktion av hampa
Vid tillämpning av artikel 32.6 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska stödberättigandet för arealer som används för produktion av hampa förutsätta användning av utsäde av de sorter som förtecknas i Gemensamma sortlistan för arter av lantbruksväxter, i den version som är giltig den 15 mars det år då stödet beviljas och som har offentliggjorts i enlighet med artikel 17 i rådets direktiv 2002/53/EG (19). Utsädet ska vara certifierat enligt rådets direktiv 2002/57/EG (20).
AVSNITT 3
Aktiv jordbrukare
Artikel 10
Fall där jordbruksarealer huvudsakligen utgörs av arealer som naturligt hålls i ett skick som lämpar sig för bete eller odling
1. Vid tillämpning av artikel 9.1 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska en fysisk eller juridisk person, eller en grupp av fysiska eller juridiska personer, anses ha jordbruksarealer som huvudsakligen utgörs av arealer som naturligt hålls i ett skick som lämpar sig för bete eller odling när dessa arealer utgör mer än 50 % av den totala jordbruksareal som deklarerats i enlighet med artikel 72.1 a i förordning (EU) nr 1306/2013.
2. Artikel 9.1 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska inte tillämpas på en fysisk eller juridisk person, eller en grupp av fysiska eller juridiska personer, som på arealer som naturligt hålls i ett skick som lämpar sig för bete eller odling bedriver jordbruksverksamhet i den mening som avses i artikel 4.1 c i) i förordning (EU) nr 1307/2013.
Artikel 11
Intäkter från annan verksamhet än jordbruksverksamhet
1. Vid tillämpning av artikel 9.2 tredje stycket a i förordning (EU) nr 1307/2013 och, i tillämpliga fall, artikel 13.2 i den här förordningen, ska intäkter från jordbruksverksamhet vara de intäkter en jordbrukare får från jordbruksverksamhet enligt definitionen i artikel 4.1 c i den förordningen på sitt jordbruksföretag, inklusive unionsstödet från Europeiska garantifonden för jordbruket (EGFJ) och Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (Ejflu) samt alla nationella stöd som beviljas för jordbruksverksamhet, utom kompletterande nationella direktstöd enligt artiklarna 18 och 19 i förordning (EU) nr 1307/2013.
Jordbruksföretagets intäkter från bearbetning av jordbruksprodukter enligt definitionen i artikel 4.1 d i förordning (EU) nr 1307/2013 ska betraktas som intäkter från jordbruksverksamhet under förutsättning att äganderätten till de bearbetade produkterna förblir jordbrukarens och att bearbetningen resulterar i en annan jordbruksprodukt enligt definitionen i artikel 4.1 d i förordning (EU) nr 1307/2013.
Alla andra intäkter ska anses vara intäkter från annan verksamhet än jordbruksverksamhet.
2. Vid tillämpning av punkt 1 ska med intäkter avses bruttointäkter före avdrag för relaterade kostnader och skatter.
3. Det unionsstöd som avses i punkt 1 ska beräknas enligt följande:
a)
I Bulgarien och Rumänien, för år 2015, på grundval av det relevanta beloppet enligt punkt A i bilaga V till förordning (EU) nr 1307/2013.
b)
I Kroatien, för varje år som avses i artikel 17 i förordning (EU) nr 1307/2013, på grundval av det belopp som anges i punkt A i bilaga VI till den förordningen.
Artikel 12
Direktstödsbelopp enligt artikel 9.2 och 9.4 i förordning (EU) nr 1307/2013 och enligt artikel 13.2 i den här förordningen
1. Det årliga direktstödet till en jordbrukare enligt artikel 9.2 tredje stycket a i förordning (EU) nr 1307/2013 och i tillämpliga fall enligt artikel 13.2 i den här förordningen, ska vara det totala direktstödsbelopp som jordbrukaren hade rätt till i enlighet med förordning (EU) nr 1307/2013 för det senaste räkenskapsår för vilket bevis på intäkter från annan verksamhet än jordbruksverksamhet föreligger. Detta belopp ska beräknas utan beaktande av tillämpningen av artiklarna 63 och 91.1 i förordning (EU) nr 1306/2013.
Om det senaste räkenskapsåret enligt första stycket är 2014 eller tidigare ska det årliga direktstödsbeloppet vara det totala direktstödsbelopp som jordbrukaren hade rätt till i enlighet med förordning (EG) nr 73/2009 före de minskningar och utslutningar som föreskrivs i artiklarna 21 och 23 i den förordningen.
2. Om en jordbrukare inte lämnade in någon ansökan om direktstöd i enlighet med förordning (EU) nr 1307/2013 under det senaste räkenskapsåret enligt punkt 1 första stycket, ska medlemsstaterna fastställa det totala direktstödsbelopp som avses i punkt 1 första stycket genom att det antal stödberättigande hektar som deklarerats av den jordbrukaren det år då stödansökan lämnades in i enlighet med artikel 72.1 a i förordning (EU) nr 1306/2013 multipliceras med det genomsnittliga nationella direktstödet per hektar för det år som avses i punkt 1 första stycket.
Det genomsnittliga nationella direktstödet per hektar enligt första stycket ska fastställas genom att det nationella tak som anges i bilaga II till förordning (EU) 1307/2013 för det året divideras med det totala antalet stödberättigande hektar som deklarerats i medlemsstaten för det året i enlighet med artikel 72.1 a i förordning (EU) nr 1306/2013.
Om det år som aves i punkt 1 första stycket är 2014 eller tidigare, ska det genomsnittliga nationella direktstödet per hektar enligt den här punkten första stycket fastställas genom att det nationella tak som anges i bilaga VIII till förordning (EG) 73/2009 för det året divideras med det totala antalet stödberättigande hektar som deklarerats i medlemsstaten för det året i enlighet med artikel 19.1 a i förordning (EG) nr 73/2009.
3. Direktstödsbeloppet för en jordbrukare enligt artikel 9.4 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska vara det totala direktstödsbelopp som jordbrukaren hade rätt till i enlighet med förordning (EU) nr 1307/2013 före tillämpningen av artiklarna 63 och 91.1 i förordning (EU) nr 1306/2013 för det föregående året.
Om det år som avses i första stycket är 2014 ska direktstödsbeloppet vara det totala direktstödsbelopp för 2014 som jordbrukaren hade rätt till enligt förordning (EG) nr 73/2009 före de minskningar och utslutningar som föreskrivs i artiklarna 21 och 23 i den förordningen.
4. Om en jordbrukare inte lämnade in någon ansökan om direktstöd i enlighet med förordning (EU) nr 1307/2013 för det föregående året enligt punkt 3 första stycket, ska medlemsstaterna fastställa det totala direktstödsbelopp som avses i punkt 3 första stycket genom att det antal stödberättigande hektar som deklarerats av den jordbrukaren det år då stödansökan lämnades in i enlighet med artikel 72.1 a i förordning (EU) nr 1306/2013 multipliceras med det genomsnittliga nationella direktstödet per hektar för det föregående året.
Det genomsnittliga nationella direktstöd per hektar som avses i första stycket ska fastställas genom att det nationella tak som anges i bilaga II till förordning (EU) 1307/2013 för det året divideras med det totala antalet stödberättigande hektar som deklarerats i medlemsstaten för det året i enlighet med artikel 72.1 a i förordning (EU) nr 1306/2013.
När det föregående året enligt punkt 3 första stycket är 2014 ska medlemsstaterna fastställa det årliga direktstödsbeloppet för den jordbrukaren genom att det antal stödberättigande hektar som deklarerats av den jordbrukaren för år 2015 i enlighet med artikel 72.1 a i förordning (EU) nr 1306/2013 multipliceras med det genomsnittliga nationella direktstödet per hektar för år 2014.
Det genomsnittliga nationella direktstödet per hektar för år 2014 ska fastställas genom att det nationella tak för år 2014 som anges i bilaga VIII till förordning (EG) nr 73/2009 divideras med det totala antalet stödberättigande hektar som deklarerats i medlemsstaten för år 2014 i enlighet med artikel 19.1 a i den förordningen.
5. Det totala direktstödsbelopp som avses i punkterna 1 och 2 ska beräknas enligt följande:
a)
I Bulgarien och Rumänien, för år 2015, på grundval av det relevanta beloppet enligt punkt A i bilaga V till förordning (EU) nr 1307/2013.
b)
I Kroatien, för varje år som avses i artikel 17 i förordning (EU) nr 1307/2013, på grundval av det belopp som anges i punkt A i bilaga VI till den förordningen.
Artikel 13
Kriterier för att bevisa att jordbruksverksamheten inte är obetydlig och att det huvudsakliga målet med verksamheten eller företaget är att utöva jordbruksverksamhet
1. Vid tillämpning av artikel 9.2 tredje stycket b i förordning (EU) nr 1307/2013 ska jordbruksverksamheten inte betraktas som obetydlig om de totala intäkterna från jordbruksverksamhet i den mening som avses i artikel 11 i denna förordning under det senaste räkenskapsår för vilket sådana uppgifter föreligger utgör minst en tredjedel av de totala intäkterna under det senaste räkenskapsår för vilka sådana uppgifter föreligger.
Medlemsstaterna får besluta att fastställa gränsen för de totala intäkterna från jordbruksverksamhet lägre än till en tredjedel, under förutsättning att en lägre gräns inte gör det möjligt för fysiska och juridiska personer med marginell jordbruksverksamhet att betraktas som aktiva jordbrukare.
Genom undantag från första och andra stycket får medlemsstaterna fastställa alternativa kriterier som möjliggör för ett företag att visa att dess jordbruksverksamhet inte är obetydlig i enlighet med artikel 9.2 tredje stycket b i förordning (EU) nr 1307/2013.
2. Vid tillämpning av artikel 9.3 a i förordning (EU) nr 1307/2013 får medlemsstaterna besluta att jordbruksverksamhet endast utgör en obetydlig del av den samlade ekonomiska verksamhet som bedrivs av en fysisk eller juridisk person eller en grupp av fysiska eller juridiska personer, på följande sätt:
a)
Det årliga direktstödsbeloppet utgör mindre än 5 % av deras totala intäkter från annan verksamhet än jordbruksverksamhet i den mening som avses i artikel 11 i denna förordning under det senaste räkenskapsår för vilket sådana uppgifter föreligger.
b)
Det totala beloppet för intäkter från jordbruksverksamhet i den mening som avses i artikel 11 i denna förordning under det senaste räkenskapsår för vilket sådana uppgifter föreligger, är lägre än en gräns som ska fastställas av medlemsstaterna och överstiger inte en tredjedel av de totala intäkterna under det senaste räkenskapsår för vilket sådana uppgifter föreligger.
Genom undantag från första stycket kan medlemsstaterna fastställa alternativa kriterier enligt vilka jordbruksverksamhet ska betraktas som obetydlig i enlighet med artikel 9.3 a i förordning (EU) nr 1307/2013.
3. Vid tillämpning av artikel 9.2 tredje stycket c i förordning (EU) nr 1307/2013 och, i tillämpliga fall, artikel 9.3 b i samma förordning, ska jordbruksverksamhet anses vara det huvudsakliga målet för en juridisk persons verksamhet eller företag om det registrerats som huvudsakligt mål för verksamheten eller företaget i det officiella företagsregistret eller på annat sätt med likvärdigt officiellt bevisvärde i en medlemsstat. I fråga om fysiska personer ska likvärdiga bevis krävas.
Om inga sådana register förekommer ska medlemsstaterna tillämpa likvärdiga bevis.
Genom undantag från första och andra styckena får medlemsstaterna fastställa alternativa kriterier enligt vilka jordbruksverksamhet ska anses vara det huvudsakliga målet med en fysisk eller juridisk persons verksamhet eller företag i enlighet med artikel 9.2 tredje stycket c och, i tillämpliga fall, artikel 9.3 b i den förordningen.
KAPITEL 2
ORDNINGEN FÖR GRUNDSTÖD OCH SYSTEMET FÖR ENHETLIG AREALERSÄTTNING
AVSNITT 1
Regler för genomförandet av ordningen för grundstöd enligt avdelning III kapitel 1 avsnitt 1, 2, 3 och 5 i förordning (EU) nr 1307/2013
Underavsnitt 1
Första tilldelning av stödrätter
Artikel 14
Arv, ändrad rättslig ställning eller laglig benämning och sammanslagningar och uppdelningar
1. Om en jordbrukare har fått jordbruksföretaget, eller en del av jordbruksföretaget, genom faktiskt eller förtida arv, ska han eller hon ha rätt att, i sitt eget namn, göra anspråk på det antal och det värde på stödrätter som ska tilldelas för det jordbruksföretag han eller hon erhållit, eller en del av jordbruksföretaget, på samma villkor som den jordbrukare som ursprungligen drev jordbruksföretaget.
När det gäller förtida arv som kan återkallas ska stödrätter tilldelas endast den utnämnde arvtagare som betecknas som sådan det datum som avses i artikel 24.1 eller 39.1 i förordning (EU) nr 1307/2013.
2. En ändrad laglig benämning ska inte ha någon inverkan på antalet och värdet på stödrätter som ska tilldelas.
En ändring av den rättsliga ställningen ska inte ha någon inverkan på antalet och värdet på stödrätter som ska tilldelas om den jordbrukare som utövade ledningen över det ursprungliga företaget när det gäller administration, ersättningar och ekonomiska risker också driver det nya företaget.
3. En sammanslagning eller uppdelning ska inte ha någon inverkan på det totala antalet och värdet på stödrätter som ska tilldelas företaget eller företagen.
Vid uppdelning och om en medlemsstat tillämpar artikel 24.4 eller 24.5 i förordning (EU) nr 1307/2013, ska det antal stödrätter som ska tilldelas varje företag till följd av uppdelningen fastställas genom att antalet stödberättigande hektar som står till det berörda nya företagets förfogande multipliceras med den genomsnittliga minskningen i antalet stödrätter som det ursprungliga företaget skulle ha omfattats av i enlighet med artikel 24.4 eller 24.5 i förordning (EU) nr 1307/2013.
I denna punkt gäller följande definitioner:
a) sammanslagning : sammanslagning av två eller flera separata jordbrukare i den mening som avses i artikel 4.1 a i förordning (EU) nr 1307/2013 till en ny jordbrukare i den mening som avses i den artikeln, som när det gäller administration, ersättningar och ekonomiska risker styrs av de jordbrukare som ursprungligen drev företagen eller ett av dem.
b) uppdelning : uppdelning av en jordbrukare i den mening som avses i artikel 4.1 a i förordning (EU) nr 1307/2013, i
i)
minst två nya separata jordbrukare i den mening som avses i den artikeln, varvid åtminstone en av dessa styrs, när det gäller administration, ersättningar och ekonomiska risker, av minst en av de fysiska eller juridiska personer som ursprungligen drev företaget, eller
ii)
den ursprungliga jordbrukaren och minst en ny separat jordbrukare i den mening som avses i den artikeln.
Artikel 15
Fastställande av stödberättigande hektar för tillämpningen av artiklarna 24.2 och 39.2 i förordning (EU) nr 1307/2013
1. För fastställandet av antalet stödrätter som ska tilldelas enligt artiklarna 24.2 och 39.2 i förordning (EU) nr 1307/2013 i fall där ingen force majeure och inga exceptionella omständigheter erkänns ska endast de stödberättigande hektar beaktas som fastställs enligt artikel 2.1 andra stycket punkt 23 a i delegerad förordning (EU) nr 640/2014.
2. Om ett stödberättigande hektar som avses i punkt 1 omfattas av en ansökan om tilldelning av stödrätter från två eller flera sökande ska beslutet om vem som ska tilldelas stödrätten baseras på vem som har beslutsbefogenhet avseende jordbruksverksamhet som bedrivs på detta hektar och vem som har ansvaret för ersättningar och ekonomiska risker som är förknippade med denna verksamhet.
Artikel 16
Begränsning enligt artikel 24.6 i förordning (EU) nr 1307/2103
1. Eventuella minskningar enligt artikel 24.6 i förordning (EU) nr 1307/2013 får inte överstiga 85 % av det antal stödrätter som motsvarar de stödberättigande hektar som utgörs av permanent gräsmark belägen i områden med svåra klimatförhållanden.
2. Vid tillämpningen av den nedsättningskoefficient som anges i punkt 1 får medlemsstaterna, på grundval av de naturliga begränsningar som avses i artikel 24.6 i förordning (EU) nr 1307/2013, göra åtskillnad mellan kategorier av områden med svåra klimatförhållanden för att tillämpa olika nedsättningskoefficienter för sådana kategorier.
Artikel 17
Fastställande av värdet på stödrätter enligt artiklarna 26 och 40 i förordning (EU) nr 1307/2013
1. Vid fastställandet av de relevanta direktstöden eller värdet på stödrätter avseende år 2014 enligt artikel 26 i förordning (EU) nr 1307/2013, ska hänsyn tas endast till de stöd som betalats ut till eller till värdet på de stödrätter som innehas av jordbrukare som är berättigade att beviljas direktstöd i enlighet med artiklarna 9 och 24.9 i förordning (EU) nr 1307/2013 under år 2015.
Vid fastställandet av de relevanta direktstöden för året före genomförandet av ordningen för grundstöd enligt artikel 40.3 i förordning (EU) nr 1307/2013, ska hänsyn tas endast till betalningarna till de jordbrukare som är berättigade att beviljas direktstöd i enlighet med artikel 9 i förordning (EU) nr 1307/2013 under det första år som ordningen för grundstöd genomförs.
2. Vid tillämpning av artikel 26.6 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska följande regler gälla:
a)
Hänvisningen till de särskilda stödåtgärder som föreskrivs i artikel 68.1 a, b och c i förordning (EG) nr 73/2009 ska inte påverka möjligheten för medlemsstaterna att beakta endast en eller flera åtgärder som genomförs inom ramen för dessa särskilda stödåtgärder.
b)
Stöd som beviljas en jordbrukare för kalenderåret 2014 inom ramen för ett eller flera av de stödsystem som avses i artikel 26.6 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska beräknas utan hänsyn till vare sig minskningar eller uteslutningar som anges i avdelning II kapitel 4 i förordning (EG) nr 73/2009.
c)
Medlemsstaterna får, i enlighet med objektiva och icke-diskriminerande kriterier, besluta om vilken stödnivå som ska beaktas för ett eller flera av de system som förtecknas i artikel 26.6 i förordning (EU) nr 1307/2013 och som tillämpas av den berörda medlemsstaten.
Vid tillämpning av denna punkt ska medlemsstaterna inte äventyra den frikopplade karaktären hos det stöd som beviljas i enlighet med artikel 68.1 c och artiklarna 126, 127 och 129 i förordning (EG) nr 73/2009.
3. Vid tillämpning av artikel 26.6 tredje stycket i förordning (EU) nr 1307/2013 ska det stöd som beviljas för kalenderåret 2014 enligt artiklarna 72a och 125a i förordning (EG) nr 73/2009 beräknas utan hänsyn till vare sig minskningar eller uteslutningar som anges i avdelning II kapitel 4 i förordning (EG) nr 73/2009.
4. Hänvisningen i artikel 26.3 i förordning (EU) nr 1307/2013 till stödrätter som innehas av en jordbrukare ska också inkludera de stödrätter som hyrs ut av jordbrukaren till en annan jordbrukare på dagen för inlämning av jordbrukarens ansökan för 2014.
Artikel 18
Fastställande av stödrätters definitiva värde och antal
Om den information till jordbrukarna som avses i artikel 25.10 eller i artikel 40.4 andra stycket i förordning (EU) nr 1307/2013 grundas på preliminära uppgifter, ska stödrätters definitiva värde och antal fastställas och meddelas dem efter det att alla nödvändiga kontroller enligt artikel 74 i förordning (EU) nr 1306/2013 har genomförts, dock senast den 1 april året efter det första år då ordningen för grundstöd tillämpas av den berörda medlemsstaten.
Artikel 19
Fastställande av stödrätters värde vid särskilda svårigheter
1. Om ett eller flera av de direktstöd som avses i artikel 26 eller 40.3 i förordning (EU) nr 1307/2013 för 2014 eller året före genomförandet av ordningen för grundstöd är lägre än motsvarande belopp året före de år som påverkades av force majeure eller exceptionella omständigheter, ska ingångsenhetsvärdet fastställas på grundval av de belopp som erhållits av den jordbrukaren året före de år som påverkades av force majeure eller exceptionella omständigheter.
2. Medlemsstaterna får besluta att begränsa tillämpningen av punkt 1 till fall där direktstöden för 2014 respektive för året före genomförandet av ordningen för grundstöd är lägre än en viss procentsats av de motsvarande beloppen för det år som föregår det år som berörs av force majeure eller exceptionella omständigheter. Denna procentsats får inte vara lägre än 85 %.
Artikel 20
Bestämmelser om privata kontrakt vid försäljning
1. Medlemsstaterna får besluta att jordbrukare, vid försäljning av ett jordbruksföretag eller en del av det, genom kontrakt som undertecknats före den sista dag för inlämning av ansökningen om tilldelning av stödrätter som kommissionen har fastställt på grundval av artikel 78 b i förordning (EU) 1306/2013, tillsammans med företaget eller en del av det, får överlåta de motsvarande stödrätter som ska tilldelas. I sådant fall ska stödrätterna tilldelas säljaren och överföras direkt till köparen som kommer att ha rätt att, i tillämpliga fall, använda det stöd som säljaren erhållit för 2014 eller värdet på de stödrätter som säljaren innehade under 2014 enligt artikel 26 i förordning (EU) nr 1307/2013 som referens för fastställande av ingångsenhetsvärdet på dessa stödrätter.
En sådan överlåtelse ska kräva att säljaren uppfyller kraven i artikel 24.1 i förordning (EU) nr 1307/2013 och att köparen uppfyller kraven i artikel 9 i den förordningen.
En sådan försäljning ska inte betraktas som en överlåtelse utan mark i den mening som avses i artikel 34.4 i förordning (EU) nr 1307/2013.
2. Punkt 1 ska gälla i tillämpliga delar för medlemsstater som tillämpar avdelning III kapitel 1 avsnitt 5 i förordning (EU) nr 1307/2013.
Artikel 21
Bestämmelser om privata kontrakt vid arrende
1. Medlemsstaterna får besluta att jordbrukare, vid utarrendering av ett jordbruksföretag eller en del av det, genom kontrakt som undertecknats före den dag som avses i artikel 20.1 första stycket, tillsammans med företaget eller en del av det, får hyra ut de motsvarande stödrätter som ska tilldelas. I sådant fall ska stödrätterna tilldelas utarrenderaren och direkt hyras ut till arrendatorn som kommer att ha rätt att, i tillämpliga fall, använda det stöd som utarrenderaren erhållit för 2014 eller värdet på de stödrätter som denne innehade under 2014 enligt artikel i 26 förordning (EU) nr 1307/2013 som referens för fastställande av ingångsenhetsvärdet på dessa stödrätter.
En sådan överlåtelse ska kräva att utarrenderaren uppfyller kraven i artikel 24.1 i förordning (EU) nr 1307/2013, att arrendatorn uppfyller kraven i artikel 9 i den förordningen och att arrendekontraktet löper ut efter sista dagen för inlämnande av en ansökan inom ramen för ordningen för grundstöd.
Ett sådant arrende ska inte betraktas som en överlåtelse utan mark i den mening som avses i artikel 34.4 i förordning (EU) nr 1307/2013.
2. Punkt 1 ska gälla i tillämpliga delar för medlemsstater som tillämpar avdelning III kapitel 1 avsnitt 5 i förordning (EU) nr 1307/2013.
Artikel 22
Stödmottagare enligt artikel 24.1 i förordning (EU) nr 1307/2013
Vid tillämpning av artikel 24.1 tredje stycket a i) första strecksatsen i förordning (EU) nr 1307/2013 ska ”matpotatis” och ”utsädespotatis” avse annan potatis enligt KN-nummer 0701 än sådan som är avsedd för framställning av potatisstärkelse.
Underavsnitt 2
Aktivering och överlåtelse av stödrätter
Artikel 23
Beräkning av värdet på stödrätter
1. Stödrätter ska i ett första steg beräknas upp till tre decimaler och i ett andra steg avrundas upp eller ner till närmaste andra decimal. Om beräkningen ger ett resultat där den tredje decimalen är 5 ska den andra decimalen avrundas uppåt.
2. Om en jordbrukare överlåter en delrätt ska värdet på denna del beräknas proportionellt för varje återstående aktuellt år enligt artikel 25 eller 40 i förordning (EU) nr 1307/2013.
3. Medlemsstaterna får ändra stödrätter genom att slå samman delrätter som ägs av en jordbrukare. Värdet på de sammanslagna rätterna ska bestämmas för varje återstående aktuellt år enligt artiklarna 25 eller 40 i förordning (EU) nr 1307/2013 genom att delarnas värde adderas.
Artikel 24
Krav för aktivering av stödrätter
1. Stödrätter får endast deklareras för utbetalning en gång per år av den jordbrukare som innehar dem (äger eller hyr) sista dagen för inlämning av en samlad ansökan.
Om en jordbrukare utnyttjar möjligheten att ändra en samlad ansökan enligt de regler som kommissionen har fastställt på grundval av artikel 78 b i förordning (EU) nr 1306/2013, får han eller hon emellertid också för utbetalning av stöd deklarera stödrätter som han eller hon innehar (äger eller hyr) den dag då han eller hon anmäler ändringarna till den behöriga myndigheten, förutsatt att de berörda stödrätterna inte har deklarerats för utbetalning av en annan jordbrukare för samma år.
Om jordbrukaren har förvärvat stödrätter genom en överlåtelse från en annan jordbrukare och om den jordbrukaren redan har deklarerat stödrätterna för utbetalning av stöd, får ytterligare deklaration av de stödrätterna göras av den övertagande parten endast om den som överlåter rätterna redan har underrättat den behöriga myndigheten om överlåtelsen i enlighet med de regler som kommissionen har fastställt på grundval av artikel 34.5 i förordning (EU) nr 1307/2013, och drar av stödrätterna från sin egen samlade ansökan inom de tidsfrister för ändring av den samlade ansökan som fastställts av kommissionen på grundval av artikel 78 b i förordning (EU) nr 1306/2013.
2. Om en jordbrukare efter att ha deklarerat skiften motsvarande alla sina tillgängliga stödrätter enligt artikel 33.1 i förordning (EU) nr 1307/2013, vilka är uttryckta i heltal, fortfarande förfogar över ett skifte som uppgår till en del av ett hektar, får jordbrukaren deklarera en ytterligare stödrätt uttryckt i heltal, som då ska ge rätt till stöd beräknat i proportion till skiftets storlek. Den stödrätten ska betraktas som fullt aktiverad vid tillämpning av artikel 31.1 b i den förordningen.
Artikel 25
Överlåtelse av stödrätter
1. Stödrätter får överlåtas när som helst under året.
2. Om en medlemsstat utnyttjar den möjlighet som anges i artikel 34.3 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska den definiera de regioner som det hänvisas till i den bestämmelsen under det första tillämpningsåret för artikel 34.3 i förordning (EU) nr 1307/2013 och senast en månad före det datum som fastställts av medlemsstaten enligt artikel 33.1 i den förordningen.
Underavsnitt 3
Nationella eller regionala reserver
Artikel 26
Återföring till den nationella eller regionala reserven på grund av kvarhållande efter överlåtelse av stödrätter
Om en medlemsstat utnyttjar den möjlighet som anges i artikel 34.4 i förordning (EU) nr 1307/2013 får den, i enlighet med objektiva kriterier och på ett sådant sätt att likabehandling av jordbrukare garanteras och snedvridning av marknaden och konkurrensen undviks, besluta att till den nationella eller regionala reserven återföra upp till 30 % av de årliga enhetsvärdena för varje stödrätt som överlåts utan motsvarande stödberättigande hektar i den mening som avses i artikel 32.2 i förordning (EU) nr 1307/2013, eller motsvarande belopp uttryckt i antal stödrätter.
Genom undantag från första stycket får medlemsstaterna föreskriva en återföring av upp till 50 % av det årliga enhetsvärdet för varje stödrätt eller av motsvarande belopp uttryckt i antal stödrätter enligt första stycket under de första tre år då ordningen för grundstöd tillämpas.
Artikel 27
Tillämpning av regeln om extraförtjänster
Vid tillämpning av artiklarna 28 och 40.5 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska den ökning av värdet på stödrätter som avses i dessa bestämmelser fastställas genom att man jämför värdet på de av jordbrukarens stödrätter som är en följd av tillämpningen av artikel 25.4 och artikel 26 respektive artikel 40.3 i förordning (EU) nr 1307/2013 efter sådan försäljning eller sådant arrende som avses i artikel 28 eller 40.5 i den förordningen, med det värde på jordbrukarens stödrätter som skulle bli resultatet utan försäljningen eller arrendet.
Artikel 28
Fastställande av stödrätter från den nationella eller regionala reserven enligt artikel 30.6 i förordning (EU) nr 1307/2013
1. Vid tillämpning av artikel 30.6 i förordning (EU) nr 1307/2013 gäller att när en ung jordbrukare eller en jordbrukare som etablerar jordbruksverksamhet ansöker om stödrätter från den nationella eller regionala reserven samtidigt som han eller hon inte innehar några stödrätter (ägda eller hyrda), ska han eller hon erhålla ett antal stödrätter som motsvarar det antal stödberättigande hektar som han eller hon förfogar över (ägda eller hyrda) den sista dag för inlämning av ansökan om tilldelning eller ökning av värdet av stödrätter som kommissionen har fastställt på grundval av artikel 78 b i förordning (EU) nr 1306/2013.
2. När en ung jordbrukare eller en jordbrukare som etablerar jordbruksverksamhet ansöker om stödrätter från den nationella eller regionala reserven samtidigt som han eller hon redan innehar stödrätter (ägda eller hyrda), ska han eller hon erhålla ett antal stödrätter som motsvarar det antal stödberättigande hektar som han eller hon förfogar över (ägda eller hyrda) den sista dag för inlämning av ansökan som avses i punkt 1 och för vilka han eller hon inte innehar några stödrätter (ägda eller hyrda).
Om värdet av de stödrätter som jordbrukaren redan innehar (ägda eller hyrda) ligger under det nationella eller regionala medelvärde som avses i artikel 30.8 andra stycket i förordning (EU) nr 1307/2013, får de årliga enhetsvärdena för dessa stödrätter ökas upp till det nationella eller regionala medelvärdet i enlighet med artikel 30.10 i den förordningen.
I medlemsstater som vid tillämpning av artikel 30.7 i förordning (EU) nr 1307/2013 genomför den ökning som avses i artikel 30.10 i den förordningen, ska emellertid den ökning som avses i denna punkt andra stycket vara obligatorisk. En sådan ökning bör ligga på en nivå som motsvarar den högsta ökning som genomförts vid tillämpning av artikel 30.7 i förordning (EU) nr 1307/2013.
3. I medlemsstater som tillämpar artikel 24.6 eller 24.7 i förordning (EU) nr 1307/2013 får de begränsningar i tilldelningen av stödrätter som fastställs i dessa bestämmelser, i tillämpliga delar, tillämpas för tilldelning av stödrätter i enlighet med artikel 30.6 i förordning (EU) nr 1307/2013.
Medlemsstaterna får dock besluta att i de fall då tillämpningen av en eller flera begränsningar enligt första stycket leder till att det totala antal stödrätter som jordbrukaren redan innehar och som ska tilldelas på nytt från reserven begränsas till mindre än en fast procentsats av jordbrukarens stödberättigande hektar under det år då denne ansöker om tilldelning av stödrätter från reserven, ska jordbrukaren tilldelas ett extra antal stödrätter som motsvarar en andel av det totala antalet stödberättigande hektar som denne deklarerat i sin ansökan för det aktuella året i enlighet med artikel 72.1 i förordning (EU) nr 1306/2013.
Den fasta procentsats som avses i andra stycket ska beräknas i enlighet med den metod som anges i artikel 31.2 andra stycket i denna förordning.
Den andel av jordbrukarens totala antal stödberättigande hektar som avses i andra stycket ska beräknas som hälften av skillnaden i procentenheter mellan den fasta procentsats som avses i tredje stycket och den andel stödrätter som ingår i de stödberättigande hektar som jordbrukaren deklarerat i enlighet med artikel 72.1 i förordning 1306/2013 i sin ansökan för det år som avses i andra stycket. Vid tillämpning av detta stycke avses med stödrätter som ingår sådana stödrätter som redan innehas av jordbrukaren och som på nytt ska tilldelas från reserven.
Vid beräkningen av antalet stödberättigande hektar enligt andra, tredje och fjärde styckena får medlemsstaterna besluta att inte inbegripa några arealer som upptas av permanenta grödor, permanent gräsmark belägen i områden med svåra klimatförhållanden enligt artikel 24.6 i förordning (EU) nr 1307/2013 eller arealer som anses utgöra permanent gräsmark i enlighet med artikel 4.2 andra stycket i förordning (EU) nr 1307/2013.
Medlemsstater som utnyttjar möjligheten enligt artikel 23 i förordning (EU) nr 1307/2013 att tillämpa ordningen för grundstöd på regional nivå, kan basera den beräkningsmetod som avses i denna punkt andra stycket på det totala antal som tilldelas/deklareras under 2015 i den aktuella regionen.
Vid fastställandet av tröskelvärdet enligt andra stycket ska mark som förvärvats eller arrenderats av jordbrukaren efter den 19 oktober 2011 inte beaktas.
4. Vid tillämpning av denna artikel ska, bland de jordbrukare som etablerat jordbruksverksamhet, endast de jordbrukare beaktas som etablerade sin jordbruksverksamhet under kalenderåret 2013 eller under ett år därefter och som lämnar in en ansökan om grundstöd senast två år efter det kalenderår då de etablerade sin jordbruksverksamhet.
Artikel 29
Fastställande av stödrätter från den nationella eller regionala reserven enligt artikel 30.7 i förordning (EU) nr 1307/2013
1. Vid tillämpning av artikel 30.7 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska nya stödrätter som tilldelas enligt artikel 30.10 i den förordningen, tilldelas i enlighet med de villkor som fastställs i denna artikel och i enlighet med de objektiva kriterier som fastställts av den berörda medlemsstaten.
2. En jordbrukare som inte innehar några stödrätter (ägda eller hyrda) men som har rätt att erhålla stödrätter från den nationella eller regionala reserven i enlighet med artikel 30.7 i förordning (EU) nr 1307/2013 och ansöker om detta, ska erhålla ett antal stödrätter som motsvarar det antal stödberättigande hektar som han eller hon förfogar över (ägda eller hyrda) den sista dag för inlämning av ansökan som avses i artikel 28.1.
3. En jordbrukare som innehar stödrätter (ägda eller hyrda) men som har rätt att erhålla stödrätter från den nationella eller regionala reserven i enlighet med artikel 30.7 i förordning (EU) nr 1307/2013 och ansöker om detta, ska erhålla ett antal stödrätter som motsvarar det antal stödberättigande hektar som han eller hon förfogar över (ägda eller hyrda) den sista dag för inlämning av ansökan som avses i artikel 28.1 och för vilka han eller hon inte innehar några stödrätter (ägda eller hyrda).
Om värdet av de stödrätter som jordbrukaren redan innehar (ägda eller hyrda) ligger under det nationella eller regionala medelvärde som avses i artikel 30.8 andra stycket i förordning (EU) nr 1307/2013, får de årliga enhetsvärdena för dessa stödrätter ökas upp till det nationella eller regionala medelvärdet i enlighet med artikel 30.10 i den förordningen.
4. Vid tillämpning av punkt 1 ska medlemsstaterna inte fastställa kriterier gällande produktion eller några andra sektorsspecifika uppgifter för en period efter det datum som fastställts av medlemsstaten i enlighet med artikel 11.2 i förordning (EG) nr 1122/2009 för ansökningsåret 2013.
Artikel 30
Ytterligare regler om fastställande av stödrätter från den nationella eller regionala reserven
1. Vid ökning av det årliga enhetsvärdet för stödrätter i enlighet med artikel 30.10 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska medlemsstaterna öka enhetsvärdet på de stödrätter som jordbrukaren redan innehar (ägda eller hyrda) på dagen för ansökan om tilldelning av stödrätter från den nationella eller regionala reserven i enlighet med objektiva kriterier och på ett sådant sätt att likabehandling av jordbrukare kan garanteras och snedvridning av marknaden och konkurrensen undviks.
2. Vid tillämpning av punkt 1 ska medlemsstaterna inte fastställa kriterier gällande produktion eller några andra sektorsspecifika uppgifter för en period efter det datum som fastställts av medlemsstaten i enlighet med artikel 11.2 i förordning (EG) nr 1122/2009 för ansökningsåret 2013.
Artikel 31
Särskilda svårigheter
1. En jordbrukare som på grund av force majeure eller exceptionella omständigheter var förhindrad att göra en ansökan om tilldelning av stödrätter i enlighet med artikel 24.1 eller 39.1 i förordning (EU) nr 1307/2013 och som ansöker om stödrätter från den nationella eller regionala reserven, ska tilldelas stödrätter i enlighet med artikel 30.7 c i den förordningen. Medlemsstaterna ska fastställa det årliga enhetsvärdet på de stödrätter som ska tilldelas i enlighet med artikel 25 respektive 40 i förordning (EU) nr 1307/2013 samt de beslut som medlemsstaterna fattar vad gäller de möjligheter som anges i de artiklarna.
2. Medlemsstaterna får besluta att en jordbrukare ska anses omfattas av specifika nackdelar enligt artikel 30.7 b i förordning (EU) nr 1307/2013 under förutsättning att tillämpningen av en eller flera begränsningar i tilldelningen av stödrätter i enlighet med artikel 24.3-24.7 i samma förordning leder till att antalet stödrätter som tilldelas en jordbrukare begränsas till mindre än en fast procentsats av dennes stödberättigande hektar, och förutsatt att jordbrukaren ansöker om stödrätter från den nationella eller regionala reserven. I detta fall ska jordbrukaren tilldelas ett antal stödrätter i enlighet med artikel 30.7 b i förordning (EU) nr 1307/2013 motsvarande en andel av det totala antal stödberättigande hektar som denne deklarerat i sin ansökan för 2015 i enlighet med artikel 72.1 i förordning (EU) nr 1306/2013.
Den fasta procentsats som avses i första stycket ska beräknas som det totala antalet stödrätter som tilldelades i medlemsstaten under 2015 efter tillämpning av de begränsningar som föreskrivs i artikel 24.3-24.7 i förordning (EU) nr 1307/2013, dividerat med det totala antal stödberättigande hektar som deklarerades i medlemsstaten under 2015 i enlighet med artikel 72.1 i förordning 1306/2013.
Den andel av jordbrukarens totala antal stödberättigande hektar som avses i första styckena ska beräknas som hälften av skillnaden i procentenheter mellan den fasta procentsats som avses i första och andra stycket och den andel stödrätter som ingår i de stödberättigande hektar som jordbrukaren deklarerade under 2015 i enlighet med artikel 72.1 a i förordning (EU) nr 1306/2013.
Vid beräkningen av antalet stödberättigande hektar enligt första, andra och tredje styckena får medlemsstaterna besluta att inte inbegripa några arealer som upptas av permanenta grödor, permanent gräsmark belägen i områden med svåra klimatförhållanden enligt artikel 24.6 i förordning (EU) nr 1307/2013 eller arealer som anses utgöra permanent gräsmark i enlighet med artikel 4.2 andra stycket i samma förordning.
Medlemsstater som utnyttjar möjligheten enligt artikel 23 i förordning (EU) nr 1307/2013 att tillämpa ordningen för grundstöd på regional nivå, kan basera den beräkningsmetod som avses i andra stycket på det totala antal som tilldelas/deklareras under 2015 i den aktuella regionen.
Vid fastställandet av tröskelvärdet i första stycket ska mark som förvärvats eller arrenderats av jordbrukaren efter den 19 oktober 2011 inte beaktas.
Underavsnitt 4
Genomförande i medlemsstater som tillämpar artikel 21.3 i förordning (EU) nr 1307/2013
Artikel 32
Genomförande i medlemsstater som tillämpar artikel 21.3 i förordning (EU) nr 1307/2013
Om inte annat anges i detta underavsnitt, ska bestämmelserna i detta avsnitt tillämpas på medlemsstater som tillämpar artikel 21.3 i förordning (EU) nr 1307/2013.
Artikel 33
Tillämpning av artikel 21.4 i förordning (EU) nr 1307/2013
Vid fastställandet av vilka stödrätter som ska upphöra att gälla i enlighet med artikel 21.4 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska sådana stödrätter som har det lägsta värdet prioriteras.
Om stödrätterna har samma värde ska antalet ägda stödrätter och antalet hyrda stödrätter minskas i samma grad.
Medlemsstaterna får besluta att tillämpa första och andra styckena på regional nivå.
Artikel 34
Fastställande av värdet på stödrätter enligt artikel 26 i förordning (EU) nr 1307/2013 för medlemsstater som tillämpar artikel 21.3 i den förordningen
För att fastställa ingångsenhetsvärdet på stödrätter får medlemsstater som tillämpar artikel 21.3 i förordning (EU) nr 1307/2013 justera stödbeloppet för 2014 enligt vad som avses i artikel 26.5 i den förordningen genom att, före minskningar och uteslutningar, dra av det belopp som följer av stödrätter som har upphört att gälla enligt artikel 21.4 i förordning (EU) nr 1307/2013.
AVSNITT 2
Systemet för enhetlig arealersättning
Artikel 35
Stödberättigande hektar i medlemsstater som tillämpar systemet för enhetlig arealersättning
Vid tillämpning av systemet för enhetlig arealersättning enligt avdelning III kapitel 1 avsnitt 4 i förordning (EU) nr 1307/2013, inklusive alla hänvisningar i förordning (EU) nr 1307/2013 till stödberättigande hektar som deklarerats inom ramen för det systemet, ska endast de stödberättigande hektar beaktas som fastställts enligt artikel 2.1 andra stycket punkt 23 a i delegerad förordning (EU) nr 640/2014.
Artikel 36
Tillämpning av artikel 36.3 i förordning (EU) nr 1307/2013
1. Vid tillämpning av differentiering av enhetlig arealersättning i enlighet med artikel 36.3 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska följande regler gälla:
a)
Hänvisningen till de särskilda stödåtgärder som föreskrivs i artikel 68.1 a, b och c i förordning (EG) nr 73/2009 ska inte påverka möjligheten för medlemsstaterna att beakta endast en eller flera åtgärder som genomförs inom ramen för dessa särskilda stödåtgärder.
b)
Medlemsstaterna kan, i enlighet med objektiva och icke-diskriminerande kriterier, besluta om vilken stödnivå som ska beaktas för en eller flera av de ordningar som tillämpas av den berörda medlemsstaten i enlighet med artikel 36.3 andra stycket i förordning (EU) nr 1307/2013 och, i tillämpliga fall, med tredje stycket i den bestämmelsen. När stöd som beviljas i enlighet med relevant stödordning under 2014 beaktas, får det belopp som används för att differentiera stödet enligt systemet för enhetlig arealersättning inte vara högre än det motsvarande belopp som beviljas en enskild jordbrukare enligt ett sådant program under 2014.
c)
När stöd som beviljats i enlighet med artikel 68.1 c och artiklarna 126, 127 och 129 i förordning (EG) nr 73/2009 beaktas, får differentieringen inte äventyra den frikopplade karaktären hos dessa system.
En sådan differentiering ska vara tillgänglig för jordbrukare som under 2014 mottog det stöd som avses i artikel 36.3 andra, tredje eller fjärde styckena i förordning (EU) nr 1307/2013. Beloppet per hektar ska fastställas varje år genom att det belopp som används för att differentiera det stöd enligt systemet för enhetlig arealsersättning som är tillgängligt för varje jordbrukare divideras med det antal stödberättigande hektar som deklarerats av jordbrukaren i enlighet med artikel 72.1 första stycket led a i förordning (EU) nr 1306/2013.
2. Om stödbeloppet inom ramen för en eller flera av stödordningarna enligt artikel 36.3 andra stycket i förordning (EU) nr 1307/2013 avseende kalenderåret 2014 är lägre än motsvarande belopp under det år som föregår det år som påverkas av force majeure eller exceptionella omständigheter, ska medlemsstaten beakta stöd som beviljats inom ramen för de berörda stödordningarna det år som föregår de år som påverkas av force majeure eller exceptionella omständigheter.
Medlemsstaterna får besluta att begränsa tillämpningen av första stycket till fall där direktstöden för 2014 är lägre än en viss procentsats av de motsvarande beloppen för det år som föregår det år som berörs av force majeure eller exceptionella omständigheter. Denna procentsats får inte vara lägre än 85 %.
3. Medlemsstaterna får besluta att det vid faktiskt eller förtida arv ska vara möjligt för den jordbrukare som ärvde företaget att tillämpa differentiering av stödet enligt systemet för enhetlig arealersättning, på villkor att jordbrukaren är berättigad till stöd enligt det systemet.
Artikel 37
Produktion av hampa inom ramen för systemet för enhetlig arealersättning
Artikel 9 ska gälla i tillämpliga delar avseende systemet för enhetlig arealersättning.
KAPITEL 3
MILJÖANPASSNING
AVSNITT 1
Likvärdighet
Artikel 38
Krav på nationella eller regionala certifieringssystem
1. De medlemsstater som beslutar att genomföra likvärdiga metoder enligt artikel 43.3 b i förordning (EU) nr 1307/2013 ska utnämna en eller flera offentliga eller privata certifieringsmyndigheter, som ska intyga att jordbrukare använder metoder på sina jordbruksföretag som är förenliga med artikel 43.3 i den förordningen.
2. Offentliga eller privata certifieringsmyndigheter ska uppfylla följande villkor:
a)
De ska ha den kunskap, utrustning och infrastruktur som krävs för att utföra certifieringsuppgiften.
b)
De ska ha en tillräckligt stor välkvalificerad och erfaren personal.
c)
De ska vara opartiska och inte ha några intressekonflikter i samband med utövandet av certifieringsuppgiften.
Privata certifieringsmyndigheter ska ackrediteras i enlighet med EN ISO/IEC 17021 (Krav på organ som reviderar och certifierar ledningssystem) eller EN ISO/IEC 17065 (Bedömning av överensstämmelse - Krav för organ som certifierar produkter, processer och tjänster) inom sektorn för jordbruksproduktion. Ackreditering ska bara få utföras av ett nationellt ackrediteringsorgan i en medlemsstat i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 765/2008 (21).
3. Utnämningen av en offentlig eller privat certifieringsmyndighet ska återkallas när denna inte längre uppfyller villkoren för sin utnämning enligt punkt 2.
Artikel 39
Beräkning av det belopp som avses i artikel 28.6 i förordning (EU) nr 1305/2013
1. För de jordbrukare som beslutar att som likvärdiga metoder enligt artikel 43.3 a i förordning (EU) nr 1307/2013 använda de metoder som avses i avsnitt I punkterna 3 och 4 och avsnitt III punkt 7 i bilaga IX till samma förordning och alla ytterligare likvärdiga metoder som läggs till i den bilagan, för vilka en separat beräkning behövs för att undvika dubbelfinansiering, ska medlemsstaterna från stödbeloppet per hektar beräknat enligt artikel 28.6 i förordning (EU) nr 1305/2013 dra av ett belopp motsvarande en tredjedel av det genomsnittliga miljöanpassningsstödet per hektar i den berörda medlemsstaten eller regionen för varje miljöanpassningsmetod som den använda metoden är likvärdig med.
Det genomsnittliga miljöanpassningsstödet per hektar i den berörda medlemsstaten eller regionen ska beräknas på grundval av en procentandel enligt artikel 47.1 i förordning (EU) nr 1307/2013 av genomsnittet av de nationella tak för åren 2015-2019 som anges i bilaga II till den förordningen och det antal stödberättigande hektar som deklareras under 2015 i enlighet med artikel 33 eller 36 i förordning (EU) nr 1307/2013. De medlemsstater som beslutar att genomföra de metoder som avses i första stycket redan under 2015 får, i enlighet med artikel 34.2 i förordning (EG) nr 73/2009, uppskatta det antal stödberättigande hektar som deklareras under 2015 på grundval av de deklarationer som lämnats in 2014.
2. Genom undantag från punkt 1 får de medlemsstater som beslutar att tillämpa artikel 43.9 tredje stycket i förordning (EU) nr 1307/2013 göra det avdrag som avses i punkt 1 i den här artikeln på individuell basis med ett belopp motsvarande en tredjedel av det genomsnittliga miljöanpassningsstödet per hektar till den berörda jordbrukaren.
Det genomsnittliga miljöanpassningsstödet till jordbrukaren ska beräknas på grundval av genomsnittet av det individuella stöd som beräknas i enlighet med artikel 43.9 tredje och fjärde stycket i förordning (EU) nr 1307/2013 för åren 2015-2019 och det antal stödberättigande hektar som under 2015 deklareras av jordbrukaren i enlighet med artikel 33 i den förordningen.
AVSNITT 2
Diversifiering av grödor
Artikel 40
Beräkning av andelar olika grödor för diversifiering av grödor
1. Vid beräkningen av andelarna olika grödor enligt artikel 44.1 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska den tidsperiod som ska beaktas vara den mest relevanta delen av odlingsperioden, med beaktande av traditionella odlingsmetoder i ett nationellt sammanhang.
Medlemsstaterna ska informera jordbrukare om den perioden i god tid. Varje hektar inom jordbruksföretagets totala åkermark ska beaktas endast en gång under ett ansökningsår vid beräkningen av andelarna olika grödor.
2. Vid beräkningen av andelarna olika grödor får den areal som täcks av en gröda inkludera landskapselement som ingår i den stödberättigande arealen i enlighet med artikel 9 i delgerad förordning (EU) nr 640/2014.
3. På en areal där blandad vegetabilieproduktion tillämpas genom samtidig odling av minst två olika grödor i skilda rader ska varje gröda räknas som en skild gröda om den täcker minst 25 % av den arealen. Den areal som täcks av skilda grödor ska beräknas genom att arealen med blandad vegetabilieproduktion divideras med det antal grödor som täcker minst 25 % av den arealen, oavsett den faktiska andelen för en gröda på den arealen.
På arealer där blandad vegetabilieproduktion tillämpas genom odling av en huvudgröda som är insådd med en andra gröda ska arealen betraktas som täckt med endast huvudgrödan.
Arealer där en fröblandning sås ska, oberoende av de specifika grödor som ingår i blandningen, betraktas som täckta med en enda gröda. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 44.4 d i förordning (EU) nr 1307/2013 ska en sådan enda gröda benämnas blandad gröda. När det kan fastställas att de arter som ingår i olika fröblandningar skiljer sig från varandra får medlemsstaterna betrakta dessa olika fröblandningar som olika enda grödor, förutsatt att dessa olika fröblandningar inte används för den gröda som avses i artikel 44.4 d i förordning (EU) nr 1307/2013.
AVSNITT 3
Permanent gräsmark
Artikel 41
Ram för att utse ytterligare miljömässigt känsliga områden som utgörs av permanent gräsmark utanför Natura 2000-områden
Miljömässigt känsliga områden som utgörs av permanent gräsmark enligt artikel 45.1 andra stycket i förordning (EU) nr 1307/2013 och som är belägna utanför de områden som omfattas av direktiv 92/43/EEG eller direktiv 2009/147/EG ska utses på grundval av ett eller flera av följande kriterier:
a)
De täcker organiska jordar med en hög procentandel organiskt kol, såsom torvmark eller våtmarker.
b)
Det förekommer livsmiljöer som förtecknas i bilaga I till direktiv 92/43/EEG eller som skyddas enligt nationell lagstiftning.
c)
Det förekommer växtarter som förtecknas i bilaga II till direktiv 92/43/EEG eller som skyddas enligt nationell lagstiftning.
d)
De är av stor betydelse för vilda fågelarter som förtecknas i bilaga I till direktiv 2009/147/EG.
e)
De är av stor betydelse för vilda djurarter som skyddas enligt direktiv 92/43/EEG eller enligt nationell lagstiftning.
f)
De täcker permanent gräsmark med högt naturvärde enligt en definition baserad på objektiva kriterier som medlemsstaten ska fastställa.
g)
De täcker jordar med hög erosionsrisk.
h)
De är belägna i ett känsligt område som utsetts inom ramen för en förvaltningsplan för avrinningsdistrikt enligt direktiv 2000/60/EG.
Medlemsstaterna får varje år besluta att lägga till nya utsedda områden och ska informera de berörda jordbrukarna om det beslutet i god tid.
Artikel 42
Återställning om skyldigheten avseende miljömässigt känsliga områden som utgörs av permanent gräsmark inte fullgörs
Om en jordbrukare har ställt om eller plöjt permanent gräsmark som omfattas av skyldigheten i artikel 45.1 tredje stycket i förordning (EU) nr 1307/2013 ska den berörda medlemsstaten, utan att det påverkar tillämpningen av Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/35/EG (22), föreskriva en skyldighet att återställa arealen till permanent gräsmark och får, från fall till fall, utfärda exakta instruktioner till den berörda jordbrukaren om hur den orsakade miljöskadan ska avhjälpas för att återställa den miljömässigt känsliga statusen.
När det har fastställts att skyldigheten inte har fullgjorts ska jordbrukaren utan dröjsmål informeras om återställningsskyldigheten och om den dag före vilken skyldigheten ska vara fullgjord. Dagen får inte infalla senare än sista dag för inlämning av den samlade ansökan för det påföljande året eller, i fråga om Sverige och Finland, den 30 juni påföljande år.
Genom undantag från artikel 4.1 h i förordning (EU) nr 1307/2013 ska den återställda marken betraktas som permanent gräsmark från och med återställningens första dag och vara föremål för den skyldighet som avses i artikel 45.1 tredje stycket i förordning (EU) nr 1307/2013.
Artikel 43
Beräkning av andelen permanent gräsmark
1. Arealer som deklareras av jordbrukare som deltar i ordningen för småbrukare enligt avdelning V i förordning (EU) nr 1307/2013 samt de enheter inom ett jordbruksföretag som används för ekologisk produktion i enlighet med artikel 11 i rådets förordning (EG) nr 834/2007 (23) ska inte ingå i den andel arealer som utgörs av permanent gräsmark i förhållande till den totala jordbruksarealen och den referensandel som avses i artikel 45.2 i förordning (EU) nr 1307/2013.
2. Arealer som en jordbrukare deklarerat under 2012 som permanent betesmark som har ställts om till mark med annan användning får dras av vid beräkningen av arealer som utgörs av permanent gräsmark i enlighet med artikel 45.2 andra stycket a i förordning (EU) nr 1307/2013, upp till det antal hektar permanent betesmark eller permanent gräsmark som jordbrukaren etablerat efter 2012 och deklarerat under 2015 på nationell, regional eller subregional nivå eller jordbruksföretagsnivå, förutsatt att de befintliga regler för bibehållande av permanent betesmark som anges i artikel 6.2 i förordning (EG) nr 73/2009 och i artikel 93.3 i förordning (EU) nr 1306/2013 har iakttagits.
Vid beräkningen av det antal hektar permanent betesmark eller permanent gräsmark etablerad efter 2012 som avses i första stycket ska bara de hektar permanent betesmark eller permanent gräsmark på en jordbruksareal som deklarerats under 2012, 2013 eller 2014 i enlighet med artikel 34.2 i förordning (EG) nr 73/2009 beaktas.
3. Medlemsstaterna ska anpassa referensandelen om de bedömer att det finns en betydande inverkan på andelens utveckling till följd av i synnerhet en förändring av arealen under ekologisk produktion eller av populationen av deltagare i ordningen för småbrukare. I dessa fall ska medlemsstaterna informera kommissionen utan dröjsmål om den anpassning som gjorts och motiveringen till denna.
Artikel 44
Bibehållande av andelen permanent gräsmark
1. Medlemsstaterna får föreskriva en individuell skyldighet för jordbrukare att inte ställa om arealer som utgörs av permanent gräsmark utan ett individuellt förhandstillstånd. De berörda jordbrukarna ska informeras om den skyldigheten utan dröjsmål och under alla omständigheter före den 15 november det år då den berörda medlemsstaten fastställer skyldigheten. Denna skyldighet ska endast gälla jordbrukare som är föremål för skyldigheterna enligt avdelning III kapitel 3 i förordning (EU) nr 1307/2013 när det gäller arealer som utgörs av permanent gräsmark som inte omfattas av artikel 45.1 i förordning (EU) nr 1307/2013.
Vid utfärdandet av tillstånd får objektiva och icke-diskriminerande kriterier tillämpas, inbegripet miljömässiga kriterier. Om tillståndet enligt första stycket är förenat med villkoret att en annan areal med motsvarande antal hektar etableras som permanent gräsmark, ska den arealen, genom undantag från artikel 4.1 h i förordning (EU) nr 1307/2013, betraktas som permanent gräsmark från och med den första omställningsdagen. Sådana arealer ska användas för odling av gräs eller annat örtartat foder under minst fem på varandra följande år från omställningsdagen eller, om medlemsstaten så beslutar och om jordbrukarna ställer om arealer som redan används till att odla gräs och annat örtartat foder till arealer som utgörs av permanent gräsmark, under de återstående antal år som krävs för att uppnå de fem på varandra följande åren.
2. Om det fastställs att den andel som avses i artikel 45.2 första stycket i förordning (EU) nr 1307/2013 har minskat med mer än 5 % i förhållande till referensandelen i samma artikel, ska den berörda medlemsstaten föreskriva en skyldighet att återställa arealer till arealer som utgörs av permanent gräsmark och regler för undvikande av ny omställning av arealer som utgörs av permanent gräsmark.
Medlemsstaterna ska besluta vilka jordbrukare som ska vara föremål för återställningsskyldigheten bland jordbrukare som
a)
är föremål för skyldigheterna enligt avdelning III kapitel 3 i förordning (EU) nr 1307/2013 när det gäller arealer som utgörs av permanent gräsmark som inte omfattas av artikel 45.1 i samma förordning, och
b)
på grundval av de ansökningar som har lämnats in i enlighet med artikel 72 i förordning (EU) nr 1306/2013 eller artikel 19 i förordning (EG) nr 73/2009 under de två föregående kalenderåren eller, i fråga om 2015, under de tre föregående kalenderåren, förfogar över jordbruksarealer som ställts om från arealer som utgörs av permanent gräsmark eller permanent betesmark till arealer med annan användning.
Om de perioder som avses i andra stycket b inbegriper kalenderår före 2015, ska skyldigheten att återställa också gälla för arealer som ställdes om till arealer med annan användning från permanent betesmark som var föremål för den skyldighet som avses i artikel 6.2 i förordning (EG) nr 73/2009 eller artikel 93.3 i förordning (EU) nr 1306/2013.
När medlemsstaterna fastställer vilka jordbrukare som ska återställa arealer till arealer som utgörs av permanent gräsmark ska de först fastställa den skyldigheten för jordbrukare som förfogar över en areal som ställts om från en areal som utgörs av permanent gräsmark eller permanent betesmark till en areal med annan användning i strid med kravet på tillstånd, i tillämpliga fall, enligt punkt 1 i denna artikel eller artikel 4.1 i förordning (EG) nr 1122/2009. Dessa jordbrukare ska återställa hela den omställda arealen.
3. Om tillämpningen av punkt 2 fjärde stycket inte leder till en ökning av den andel som avses i artikel 45.2 första stycket i förordning (EU) nr 1307/2013 över tröskeln på 5 % ska medlemsstaterna föreskriva att jordbrukare som förfogar över en areal som ställts om från en areal som utgörs av permanent gräsmark eller permanent betesmark till en areal med annan användning under de perioder som avses i punkt 2 andra stycket b i denna artikel även ska återställa en procentandel av den omställda arealen till arealer som utgörs av permanent gräsmark eller etablera en annan areal som motsvarar denna procentsats som areal som utgörs av permanent gräsmark. Procentandelen ska beräknas på grundval av den areal som jordbrukaren ställde om under de perioder som avses i punkt 2 andra stycket b i denna artikel och den areal som krävs för att öka den andel som avses i artikel 45.2 i förordning (EU) nr 1307/2013 över tröskeln på 5 %.
Vid beräkningen av den procentandel som avses i första stycket får medlemsstaterna från den areal som jordbrukaren ställt om utesluta de arealer som blivit permanent gräsmark efter den 31 december 2015, förutsatt att de utför administrativa korskontroller av de arealer permanent gräsmark som årligen deklarerats i den geospatiala stödansökan med hjälp av ett geografiskt snitt med den areal som under 2015 deklarerats som permanent betesmark och som registrerats i identifieringssystemet för jordbruksskiften och förutsatt att dessa arealer som utgörs av permanent gräsmark inte etablerats till följd av en skyldighet att återställa eller etablera en areal som utgörs av permanent gräsmark enligt punkt 2 eller denna punkt. Om en sådan uteslutning inte gör det möjligt att öka den andel som avses i artikel 45.2 första stycket i förordning (EU) nr 1307/2013 till en nivå över tröskeln på 5 % får dock medlemsstaterna inte utesluta de arealerna.
Arealer som utgörs av permanent gräsmark eller permanent betesmark och som jordbrukare anlägger inom ramen för åtaganden i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1698/2005 (24) och förordning (EU) nr 1305/2013 ska inte beaktas i den areal som jordbrukaren ställer om vid beräkningen av procentandelen enligt första stycket.
Jordbrukarna ska utan dröjsmål informeras om den individuella återställningsskyldigheten och reglerna för undvikande av ny omställning av arealer som utgörs av permanent gräsmark, och under alla omständigheter före den 31 december det år då minskningen på mer än 5 % fastställs. Återställningsskyldigheten ska vara fullgjord senast sista dagen för inlämning av den samlade ansökan för det påföljande året eller, i fråga om Sverige och Finland, den 30 juni påföljande år.
Genom undantag från artikel 4.1 h i förordning (EU) nr 1307/2013 ska arealer som återställs till eller som etableras som arealer som utgörs av permanent gräsmark betraktas som permanent gräsmark från och med återställningens eller etableringens första dag. Sådana arealer ska användas för odling av gräs eller annat örtartat foder under minst fem på varandra följande år från omställningsdagen eller, om medlemsstaten så beslutar och om jordbrukarna ställer om arealer som redan används till att odla gräs och annat örtartat foder till arealer som utgörs av permanent gräsmark, under de återstående antal år som krävs för att uppnå de fem på varandra följande åren.
AVSNITT 4
Arealer med ekologiskt fokus
Artikel 45
Ytterligare kriterier för typer av arealer med ekologiskt fokus
1. Vid bedömning av huruvida de typer av arealer som förtecknas i artikel 46.2 första stycket i förordning (EU) nr 1307/2013 kan betecknas som arealer med ekologiskt fokus ska punkterna 2-11 i den här artikeln tillämpas.
2. På mark som ligger i träda ska det inte förekomma någon jordbruksproduktion. Genom undantag från artikel 4.1 h i förordning (EU) nr 1307/2013 ska mark som ligger i träda under mer än fem år för att uppfylla kravet avseende arealer med ekologiskt fokus förbli åkermark.
3. Terrasser ska utgöras av terrasser som skyddas enligt GAEC 7 i enlighet med bilaga II till förordning (EU) nr 1306/2013 samt andra terrasser. Medlemsstaterna får besluta att enbart terrasser som skyddas enligt GAEC 7 ska betraktas som arealer med ekologiskt fokus. De medlemsstater som beslutar att även andra typer av terrasser ska betraktas som arealer med ekologiskt fokus ska fastställa kriterier för dessa terrasser, däribland deras minimihöjd, på grundval av nationella eller regionala särdrag.
4. Landskapselement ska vara sådana element som jordbrukare förfogar över och som skyddas enligt GAEC 7, SMR 2 eller SMR 3 i enlighet med bilaga II till förordning (EU) nr 1306/2013 samt följande element:
a)
Häckar eller skogsremsor med en bredd av upp till 10 meter.
b)
Isolerade träd med en krondiameter på minst 4 meter.
c)
Träd på rad med en krondiameter på minst 4 meter. Utrymmet mellan kronorna får inte överskrida 5 meter.
d)
Träd i grupp som förbinds med överlappande krontäcken och skogsdungar på, i båda fallen, högst 0,3 ha.
e)
Åkerrenar med en bredd av 1-20 meter där det inte förekommer jordbruksproduktion.
f)
Dammar på högst 0,1 ha. Reservoarer av betong eller plast ska inte betraktas som arealer med ekologiskt fokus.
g)
Diken med en bredd av högst 6 meter, däribland öppna vattendrag för konstbevattnings- eller dräneringsändamål. Kanaler med murar av betong ska inte betraktas som arealer med ekologiskt fokus.
h)
Traditionella stenmurar.
Medlemsstaterna får i vederbörligen motiverade fall besluta att begränsa urvalet av landskapselement till de element som skyddas enligt GAEC 7, SMR 2 eller SMR 3 i enlighet med bilaga II till förordning (EU) nr 1306/2013 och/eller till ett eller flera av de element som förtecknas i första stycket a-h.
För tillämpning av första stycket b och c får medlemsstaterna inkludera träd som de erkänner som värdefulla landskapselement och som har en krondiameter på mindre än 4 meter.
För tillämpning av första stycket e får medlemsstaterna fastställa en lägre högsta bredd.
För tillämpning av första stycket f får medlemsstaterna fastställa en minimistorlek på dammar och att en remsa med strandnära växtlighet längs vattnet med en bredd av upp till 10 meter ska räknas med i dammens storlek. De får fastställa kriterier för att säkerställa att dammar har ett naturvärde, där den roll som naturliga dammar spelar för bevarandet av habitat och arter beaktas.
För tillämpning av första stycket h ska medlemsstaterna fastställa minimikriterier utifrån nationella eller regionala särdrag, inbegripet gränser för höjd- och breddmått.
5. Buffertområden ska innefatta buffertområden längs vattendrag som krävs enligt GAEC 1, SMR 1 eller SMR 10 i enlighet med bilaga II till förordning (EU) nr 1306/2013 samt andra buffertområden. Medlemsstaterna ska fastställa minimibredden för dessa andra typer av buffertområden, som dock inte får underskrida 1 meter. De ska vara belägna på eller intill åkermark och så att deras långsidor är parallella med randen på ett vattendrag eller en vattenförekomst. Längs vattendrag kan de innefatta remsor med strandnära växtlighet med en bredd av upp till 10 meter. På buffertområden får ingen jordbruksproduktion förekomma. Genom undantag från kravet på avsaknad av produktion får medlemsstaterna tillåta bete eller mejning, förutsatt att buffertområdet kan särskiljas från angränsande jordbruksmark.
6. Trädjordbrukshektar ska betraktas som åkermark som berättigar till stöd enligt den ordning för grundstöd eller det system för enhetlig arealersättning som avses i avdelning III kapitel 1 i förordning (EU) nr 1307/2013 och som uppfyller de villkor enligt vilka stöd enligt artikel 44 i förordning (EG) nr 1698/2005 eller artikel 23 i förordning (EU) nr 1305/2013 beviljas eller har beviljats.
7. När det gäller remsor med stödberättigande hektar längs skogsbryn kan medlemsstaterna besluta antingen att tillåta jordbruksproduktion eller uppställa ett krav på frånvaro av jordbruksproduktion, eller föreskriva båda möjligheterna för jordbrukarna. Om medlemsstaterna beslutar att inte tillåta jordbruksproduktion kan de, genom undantag från kravet på frånvaro av jordbruksproduktion, tillåta bete eller avverkning under förutsättning att remsan förblir urskiljbar från angränsande jordbruksmark. Minimibredden för dessa remsor ska fastställas av medlemsstaten, men ska inte vara under 1 meter. Maximibredden ska vara 10 meter.
8. När det gäller arealer med skottskog med kort omloppstid där inga mineralgödselmedel eller växtskyddsmedel används ska medlemsstaterna fastställa en förteckning över arter som får användas för detta ändamål, genom att ur den förteckning som upprättats enligt artikel 4.2 c i förordning (EU) nr 1307/2013 välja ut de arter som är mest lämpliga ur ett ekologiskt perspektiv och därigenom utesluta arter som uppenbart inte är inhemska. Medlemsstaterna ska också fastställa kraven angående användning av mineralgödselmedel och växtskyddsmedel mot bakgrund av målet för arealer med ekologiskt fokus, särskilt för att skydda och förbättra den biologiska mångfalden.
9. Arealer med fånggrödor eller växttäcke ska innefatta sådana arealer som etablerats enligt kraven i SMR 1 i enlighet med bilaga II till förordning (EU) nr 1306/2013 och andra arealer med fånggrödor eller växttäcke, förutsatt att de etablerats genom sådd av en blandning av arter av grödor eller genom insådd av gräs i huvudgrödan. Medlemsstaterna ska upprätta förteckningen över de blandningar av arter av grödor som ska användas och perioden för sådd av fånggrödor eller växttäcke, och kan fastställa ytterligare villkor vad gäller produktionsmetoder. Den period som fastställs av medlemsstaterna får inte utsträckas längre än den 1 oktober.
Arealer med fånggrödor eller växttäcke ska inte innefatta arealer under höstgrödor som normalt sås på hösten för skörd eller bete. De ska inte heller innefatta de arealer som täcks av likvärdiga metoder enligt avsnitt I punkterna 3 och 4 i bilaga IX till förordning (EU) nr 1307/2013 vilka genomförs med hjälp av åtaganden enligt artikel 43.3 a i samma förordning.
10. På arealer med kvävefixerande grödor ska jordbrukare odla sådana kvävefixerande grödor som är upptagna i en av medlemsstaten fastställd förteckning. Denna förteckning ska innehålla de kvävefixerande grödor som enligt medlemsstatens bedömning bidrar till målet att förbättra den biologiska mångfalden. Dessa grödor ska föreligga under växtodlingssäsongen. Medlemsstaterna ska fastställa regler om var kvävefixerande grödor som motsvarar kraven för arealer med ekologiskt fokus kan odlas. Dessa regler ska beakta behovet att uppnå målen med direktiven 91/676/EEG och 2000/60/EG och med tanke på de kvävefixerande grödornas potential att höja risken för kväveutlakning under hösten. Medlemsstaterna kan fastställa ytterligare villkor i synnerhet vad gäller produktionsmetoder.
Arealer med kvävefixerande grödor ska inte innefatta de arealer som täcks av likvärdiga metoder enligt avsnitt I punkterna 3 och 4 i bilaga IX till förordning (EU) nr 1307/2013 vilka genomförs med hjälp av åtaganden enligt artikel 43.3 a i samma förordning.
11. En jordbrukare kan endast deklarera samma areal eller landskapselement en gång under ett ansökningsår med avseende på syftet att uppfylla kravet gällande arealer med ekologiskt fokus.
Artikel 46
Regler för regionalt genomförande av arealer med ekologiskt fokus
1. De medlemsstater som väljer ett regionalt genomförande enligt artikel 46.5 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska fastställa regioner för detta. Regionerna ska utgöras av samlade och enhetliga geografiska områden med liknande jordbruks- och miljöförutsättningar. För detta ändamål ska enhetlighet avse jordmånstyp, höjd och förekomst av naturområden och delvis orörda naturområden.
2. Inom de på detta sätt fastställda regionerna ska medlemsstaterna utse de arealer där upp till hälften av procentandelarna för kraven på arealer med ekologiskt fokus måste genomföras.
3. För de på detta sätt fastställda arealerna ska medlemsstaterna föreskriva särskilda skyldigheter för deltagande jordbrukare eller grupper av jordbrukare. Dessa skyldigheter ska säkerställa att arealerna med ekologiskt fokus blir sammanhängande och gränsar till varandra. Skyldigheterna för deltagande jordbrukare eller jordbrukargrupper ska innefatta ett krav på att för varje deltagande jordbrukare ska minst 50 % av den areal som omfattas av skyldigheten enligt artikel 46.1 i förordning (EU) nr 1307/2013 vara belägen på dennes jordbruksföretags mark inom regionen och i enlighet med artikel 46.2 andra stycket i den förordningen.
4. Skyldigheterna för deltagande jordbrukare eller jordbrukargrupper ska säkerställa att de sammanhängande arealer med ekologiskt fokus som avses i punkt 3 består av en eller flera av de arealer som avses i artikel 46.2 första stycket a, c, d och h i förordning (EU) nr 1307/2013.
5. När medlemsstaterna utser arealer och föreskriver skyldigheter enligt punkterna 2 och 3 ska de i tillämpliga fall beakta befintliga nationella eller regionala strategier för biologisk mångfald och/eller strategier avseende begränsning av samt anpassning till klimatförändringar, förvaltningsplaner för avrinningsdistrikt eller behov som identifierats i syfte att garantera att Natura 2000-nätet enligt artikel 10 i direktiv 92/43/EEG är ekologiskt sammanhängande eller för att bidra till genomförandet av strategin för grön infrastruktur.
6. Innan de föreskriver skyldigheter för jordbrukare ska medlemsstaterna samråda med berörda jordbrukare eller jordbrukargrupper och andra relevanta intressenter. Efter detta samråd ska medlemsstaterna fastställa en slutlig detaljerad plan för det regionala genomförandet och informera de intressenter som deltog i samrådet och berörda jordbrukare eller jordbrukargrupper om denna plan, inbegripet vilka arealer som utsetts, skyldigheterna för deltagande jordbrukare eller jordbrukargrupper och särskilt den exakta procentandel som varje individuell jordbrukare måste genomföra på sitt eget jordbruksföretag. Medlemsstaterna ska skicka dessa uppgifter till jordbrukarna senast den 30 juni året före det år då det regionala genomförandet kommer att tillämpas eller, för det första år då denna förordning tillämpas, i god tid så att jordbrukarna kan skicka en relevant ansökan.
Utan att det påverkar det stöd till jordbrukare som avses i artikel 43.9 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska medlemsstaterna se till att arrangemang ingås i fråga om ekonomiska ersättningar mellan jordbrukare och om administrativa sanktioner när kravet avseende sammanhängande arealer med ekologiskt fokus inte efterlevs.
Artikel 47
Regler för gemensamt genomförande och de kriterier som jordbruksföretag ska uppfylla för att anses ligga nära varandra
1. De medlemsstater som beslutar att tillåta ett gemensamt genomförande enligt artikel 46.6 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska fastställa de kriterier som ska uppfyllas av jordbruksföretag som ska anses ligga nära varandra, på grundval av ett av följande krav:
a)
Jordbrukare vars jordbruksföretag till 80 % ligger i samma kommun.
b)
Jordbrukare vars jordbruksföretag till 80 % ligger inom ett område med en radie av ett visst antal kilometer som fastställs av medlemsstaten och som högst uppgår till 15 km.
2. De medlemsstater som väljer att utse de arealer där ett gemensamt genomförande är möjligt och väljer att införa skyldigheter för deltagande jordbrukare eller jordbrukargrupper ska beakta befintliga nationella eller regionala strategier för biologiska mångfald och/eller strategier avseende begränsning av samt anpassning till klimatförändringar, förvaltningsplaner för avrinningsdistrikt eller behov som identifierats i syfte att garantera att Natura 2000-nätet enligt artikel 10 i direktiv 92/43/EEG är ekologiskt sammanhängande eller för att bidra till främjandet av grön infrastruktur.
3. Skyldigheterna för deltagande jordbrukare eller jordbrukargrupper enligt punkt 2 ska innefatta villkoret att de sammanhängande arealerna med ekologiskt fokus består av en eller flera av de arealer som avses i artikel 46.2 andra stycket a, c, d och h i förordning (EU) nr 1307/2013.
4. Jordbrukare som deltar i ett gemensamt genomförande ska ingå ett skriftligt avtal som innehåller uppgifter om interna arrangemang för ekonomisk ersättning och om administrativa sanktioner vid bristande efterlevnad av villkoren för den gemensamma arealen med ekologiskt fokus.
Artikel 48
Fastställande av storleksförhållandet mellan skogsmark och jordbruksmark
1. De medlemsstater som beslutar att genomföra artikel 46.7 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska fastställa den procentandel skog i förhållande till den totala markytan som avses i första stycket i den punkten på grundval av tillgängliga uppgifter från Eurostat. Uppgifter om skog ska bygga på den definition som används av FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation (FAO) och ska utesluta annan trädbevuxen mark. Den totala markytan ska inte innefatta det område som täcks av inlandsvatten, inbegripet floder och sjöar.
2. Storleksförhållandet mellan skogsmark och jordbruksmark enligt artikel 46.7 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska beräknas på grundval av tillgängliga uppgifter från Eurostat. Om det inte finns några sådana tillgängliga uppgifter från Eurostat angående skogtäckt areal och jordbruksmark på den erforderliga skalan för att kunna bedöma andelen skog på en områdesnivå motsvarande LAU2-nivå eller en annan tydligt avgränsad enhet som omfattar ett samlat, tydligt och sammanhängande geografiskt område med likartade jordbruksförutsättningar, får andra uppgiftskällor användas.
Medlemsstaterna ska visa att de har använt aktuella och konsekventa uppgifter om skogtäckt areal och jordbruksmark som i möjligaste mån avspeglar den aktuella situationen.
3. De uppgifter och beräkningar som avses i punkterna 1 och 2 ska gälla i tre år. Efter denna treårsperiod ska de medlemsstater som beslutar att fortsätta att tillämpa undantaget enligt artikel 46.7 i förordning (EU) nr 1307/2013 och att förlänga den treårsperioden göra en ny beräkning av storleksförhållandena enligt punkterna 1 och 2 i den här artikeln på grundval av senast tillgängliga uppgifter.
Om administrativa gränser ändras och detta påverkar storleksförhållandet enligt punkt 2 ska uppgifterna och beräkningarna bedömas på nytt och alla ändringar när det gäller tillämpningen av undantaget anmälas till kommissionen.
KAPITEL 4
STÖD TILL UNGA JORDBRUKARE
Artikel 49
Tillträde för juridiska personer till stödordningen för unga jordbrukare
1. Det årliga stöd till unga jordbrukare som avses i artikel 50.1 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska beviljas en juridisk person, oberoende av juridisk form, om följande villkor är uppfyllda:
a)
Den juridiska personen är berättigad till stöd enligt ordningen för grundstöd eller systemet för enhetlig arealersättning enligt avdelning III kapitel 1 i förordning (EU) nr 1307/2013 och har aktiverat stödrätter eller deklarerat stödberättigande hektar i enlighet med artikel 50.4 i den förordningen.
b)
En ung jordbrukare i den mening som avses i artikel 50.2 i förordning (EU) nr 1307/2013 utövar faktisk och varaktig kontroll över den juridiska personen när det gäller beslut om ledning, ersättningar och ekonomiska risker under det första år som den juridiska personen ansöker om stöd enligt ordningen för unga jordbrukare. Om flera fysiska personer, som kan omfatta en eller flera personer som inte är unga jordbrukare, deltar i den juridiska personens kapital eller förvaltningen av den juridiska personen, ska den unga jordbrukaren, antingen enskilt eller tillsammans med andra jordbrukare, kunna utöva sådan faktisk och varaktig kontroll.
c)
Minst en av de unga jordbrukare som uppfyller det villkor som anges i led b uppfyller de kriterier för stödberättigande som medlemsstaterna eventuellt har fastställt i enlighet med artikel 50.3 i förordning (EU) nr 1307/2013, såvida medlemsstaterna inte har beslutat att dessa kriterier ska tillämpas på alla sådana unga jordbrukare.
Om en annan juridisk person helt eller tillsammans med andra kontrollerar en juridisk person ska villkoren i första stycket b tillämpas på varje fysisk person som har kontroll över denna andra juridiska person.
2. Det stöd som avses i artikel 50.1 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska inte längre beviljas om ingen av de unga jordbrukare som uppfyller kriterierna i punkt 1 första stycket b och, i tillämpliga fall, punkt 1 första stycket c längre har kontroll över den juridiska personen.
3. Vid tillämpning av denna artikel ska följande gälla:
a)
Varje hänvisning i artikel 50.4-50.10 i förordning (EU) nr 1307/2013 till jordbrukare ska anses som en hänvisning till den juridiska person som avses i den här artikeln.
b)
Hänvisningen i artikel 50.2 a i förordning (EU) nr 1307/2013 till den första ansökan inom ramen för ordningen för grundstöd eller systemet för enhetlig arealersättning ska anses som en hänvisning till den juridiska personens första ansökan om stöd inom ramen för stödet till unga jordbrukare.
c)
Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 4 i den här artikeln ska hänvisningen i artikel 50.5 andra meningen i förordning (EU) nr 1307/2013 till etablering anses som en hänvisning till etableringen av de unga jordbrukare som har kontroll över den juridiska personen i enlighet med punkt 1 första stycket b i den här artikeln.
4. Om flera unga jordbrukare enligt punkt 1 första stycket b har förvärvat kontroll över den juridiska personen vid olika tillfällen, ska det tidigaste förvärvet av kontroll anses vara den tidpunkt för etablering som avses i artikel 50.5 andra meningen i förordning (EU) nr 1307/2013.
Artikel 50
Tillträde för en grupp fysiska personer till stödordningen för unga jordbrukare
Artikel 49 ska i tillämpliga delar gälla i fråga om en grupp fysiska personer enligt artikel 4.1 a i förordning (EU) nr 1307/2013 för vilka kraven i artikel 49.1 a i den här förordningen är uppfyllda på gruppnivå.
KAPITEL 5
KOPPLAT STÖD
AVSNITT 1
Frivilligt kopplat stöd
Artikel 51
Definitioner
I detta avsnitt ska med kopplade stödåtgärder avses åtgärder för att genomföra det frivilliga kopplade stöd som avses i artikel 52.1 i förordning (EU) nr 1307/2013.
Artikel 52
Allmänna principer
1. De regioner som avses i artikel 52.3 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska anges av medlemsstaterna i enlighet med objektiva och icke-diskriminerande kriterier, t.ex. jordbruksmässiga och socioekonomiska särdrag och regional jordbrukspotential eller institutionell eller administrativ struktur. Sådana regioner kan skilja sig från de regioner som fastställs inom ramen för andra stödordningar enligt förordning (EU) nr 1307/2013.
2. När medlemsstaterna anger de särskilda typer av jordbruk eller särskilda jordbrukssektorer som avses i artikel 52.3 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska de i synnerhet beakta relevanta produktionsstrukturer och produktionsvillkor i den berörda regionen eller sektorn.
3. Vid tillämpning av artikel 52.3 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska vissa typer av jordbruk eller vissa jordbrukssektorer anses ha svårigheter om det finns risk för nedläggning eller produktionsminskning på grund av bland annat svag lönsamhet i den verksamhet som bedrivs, vilket negativt påverkar den ekonomiska, sociala eller miljömässiga balansen i den berörda regionen eller sektorn.
Artikel 53
Villkor för beviljande av stöd
1. Medlemsstaterna ska fastställa kriterier för stödberättigande när det gäller kopplade stödåtgärder i överensstämmelse med regelverket i förordning (EU) nr 1307/2013 och villkoren i denna förordning.
2. De arealer, avkastningar och antal djur som avses i artikel 52.6 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska fastställas av medlemsstaterna på regional nivå eller sektorsnivå. De ska avspegla den högsta avkastning eller odlingsareal eller det högsta antal djur som uppnåtts i den berörda regionen eller sektorn under minst ett år av den femårsperiod som föregår året för det beslut som avses i artikel 53.1 i den förordningen.
Det årliga stödet ska uttryckas som stödbelopp per enhet. Det ska grundas på förhållandet mellan det belopp som fastställs för finansieringen av den åtgärd som anmälts enligt punkt 3 i i bilaga I till denna förordning och antingen den areal eller det antal djur som berättigar till stöd under det berörda året, eller den areal eller det antal djur som fastställts i enlighet med första stycket.
3. Om de kopplade stödåtgärderna avser sådana oljeväxter som avses i bilagan till samförståndsavtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Förenta staterna om oljeväxter inom ramen för Gatt, får summan av de maximala arealer som omfattas av stöd och som anmälts av medlemsstaterna inte överstiga den maximala areal för hela unionen som fastställts för efterlevnad av unionens internationella åtaganden.
Om den maximala areal som anges i första stycket överskrids ska de berörda medlemsstaterna anpassa den areal som anmälts genom att tillämpa en nedsättningskoefficient som grundar sig på förhållandet mellan den tillåtna maximala arealen och den totala areal som anmälts för stöd till sådana oljeväxter enligt första stycket.
Kommissionen ska fastställa den nedsättningskoefficient som avses i andra stycket med hjälp av genomförandeakter som antas utan tillämpning av det förfarande som avses i artikel 71.2 eller 71.3 i förordning (EU) nr 1307/2013.
4. Om de kopplade stödåtgärderna avser nötkreatur och/eller får och getter ska medlemsstaterna, som ett villkor för stödberättigande, ange de krav på identifiering och registrering av djur som avses i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1760/2000 (25) respektive rådets förordning (EG) nr 21/2004 (26).
5. Medlemsstaterna får inte bevilja arealbaserat kopplat stöd till områden som inte är stödberättigande arealer enligt artikel 32.2, 32.3 och 32.4 i förordning (EU) nr 1307/2013. Om medlemsstaterna beviljar kopplat stöd till hampa, ska villkoret i artikel 32.6 i förordning (EU) nr 1307/2013 och artikel 9 i den här förordningen tillämpas.
Artikel 54
Förenlighet och kumulering av stöd
1. Vid tillämpning av artikel 52.8 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska de åtgärder som föreskrivs i förordning (EU) nr 1305/2013 och Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1308/2013 (27) betraktas som ”andra unionsåtgärder och annan unionspolitik”.
2. Medlemsstaterna ska säkerställa förenlighet mellan
a)
kopplade stödåtgärder och åtgärder som genomförs i enlighet med andra unionsåtgärder och annan unionspolitik,
b)
olika kopplade stödåtgärder, och
c)
kopplade stödåtgärder och åtgärder som finansieras genom statligt stöd.
Medlemsstaterna ska säkerställa att kopplade stödåtgärder inte hindrar andra åtgärder enligt första stycket från att fungera väl.
3. Om stöd enligt en viss kopplad stödåtgärd också kan beviljas enligt en annan kopplad stödåtgärd, eller enligt en åtgärd som genomförs enligt andra unionsåtgärder och annan unionspolitik, ska medlemsstaterna säkerställa att jordbrukaren kan få stöd för att uppnå det mål som avses i artikel 52.5 i förordning (EU) nr 1307/2013 endast inom ramen för en av dessa åtgärder.
Artikel 55
Kriterier för kommissionens godkännande
1. Vid tillämpning av artikel 55.1 a i förordning (EU) nr 1307/2013 ska en brist på alternativ anses föreligga om
a)
ingen annan produktion än den som omfattas av kopplade stödåtgärder kan genomföras i den berörda regionen eller sektorn eller om en fortsättning av sådan produktion kräver stora förändringar i produktionsstrukturerna, eller
b)
omställning till en annan produktion är kraftigt kringskuren på grund av bristande tillgång till mark eller infrastruktur anpassad till den produktionen eller på grund av betydande konsekutiva minskningar av antalet företag, av den investeringsnivå som behövs till följd av omställningen eller liknande skäl.
2. Vid tillämpning av artikel 55.1 b i förordning (EU) nr 1307/2013 ska det anses vara nödvändigt att förse den lokala bearbetningsindustrin med stabila leveranser när ett tillfälligt stopp i eller en minskning av produktionen i den berörda regionen eller sektorn väntas ha en negativ inverkan på verksamheten och därmed lönsamheten eller sysselsättningen i företag som befinner sig i ett senare led i förädlingskedjan och som till stor del är beroende av en sådan produktion, till exempel företag som bearbetar råvaror, slakterier eller företag inom livsmedelsindustrin. Sådana företag i senare led måste vara belägna i respektive region eller vara ytterst beroende av sektorn för sin fortsatta verksamhet.
3. Vid tillämpning av artikel 55.1 c i förordning (EU) nr 1307/2013 ska kontinuerliga störningar på den berörda marknaden anses föreligga när jordbrukare i den berörda regionen eller sektorn drabbas av ekonomiska förluster till följd av framför allt förorening, kontaminering eller kvalitetsförsämring av miljön kopplad till en specifik händelse med begränsad geografisk utsträckning.
4. Vid bedömningen av den stödnivå för kopplat stöd som kommer att följa av åtgärder som ska godkännas och som anmälts av medlemsstaten ska kommissionen ta hänsyn till nivån på de kopplade direktstöd som beviljats under minst ett år inom referensperioden 2010-2014 enligt artikel 53.4 i förordning (EU) nr 1307/2013.
AVSNITT 2
Grödspecifikt stöd för bomull
Artikel 56
Godkännande av jordbruksmark för bomullsproduktion
Medlemsstaterna ska fastställa objektiva kriterier för godkännande av jordbruksmark i enlighet med artikel 57.2 i förordning (EU) nr 1307/2013.
Kriterierna ska vara grundade på en eller flera av följande faktorer:
a)
De ekonomiska förhållandena inom jordbruket i de regioner som har en betydande bomullsproduktion.
b)
Jordmåns- och klimatförhållandena i de berörda områdena.
c)
Förvaltningen av bevattningsresurser.
d)
Växtföljder och odlingstekniker som sannolikt är miljövänliga.
Artikel 57
Godkännande av sorter för sådd
Vid tillämpning av artikel 57.2 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska medlemsstaterna godkänna de sorter som registrerats i den gemensamma sortlistan för arter av lantbruksväxter, antagen genom direktiv 2002/53/EG, och som är anpassade till marknadsbehoven.
Artikel 58
Regler för stödberättigande
Sådd på de arealer som avses i artikel 57.1 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska ske enligt en lägsta planteringstäthet, som ska fastställas av den berörda medlemsstaten på grundval av jordmåns- och klimatförhållandena och, i tillämpliga fall, regionala särdrag.
Artikel 59
Jordbruksmetoder
Medlemsstaterna får fastställa särskilda bestämmelser för sådana jordbruksmetoder som krävs för att upprätthålla och skörda grödor under normala odlingsbetingelser.
Artikel 60
Godkännande av branschorganisationer
1. Varje år ska medlemsstaterna, för en period av ett år med start senast den 1 mars, godkänna en branschorganisation enligt artikel 59.1 i förordning (EU) nr 1307/2013 som ansöker om att bli en sådan godkänd organisation och som
a)
omfattar en sammanlagd areal på minst 4 000 ha, vilken fastställts av medlemsstaten och som uppfyller de kriterier för godkännande som fastställs i artikel 56 i denna förordning,
b)
innefattar minst ett rensningsföretag, och
c)
har antagit en intern arbetsordning, särskilt angående villkor för medlemskap och avgifter, i enlighet med nationella regler och unionsregler.
2. Om det konstateras att en godkänd branschorganisation inte uppfyller kriterierna för godkännande enligt punkt 1 ska medlemsstaten återkalla godkännandet, såvida inte åtgärder vidtas för att iaktta kriterierna. Medlemsstaten ska meddela branschorganisationen om den har planer på att återkalla godkännandet och samtidigt motivera varför. Medlemsstaten ska ge branschorganisationen möjlighet att lämna synpunkter under en angiven tidsperiod.
En jordbrukare som är medlem i en godkänd branschorganisation vars godkännande återkallas i enlighet med första stycket ska förlora rätten till det ökade stöd som anges i artikel 60.2 i förordning (EU) nr 1307/2013.
Artikel 61
Producenters skyldigheter
1. En producent får inte vara medlem i mer än en godkänd branschorganisation som avses i artikel 59.1 i förordning (EU) nr 1307/2013.
2. En producent som är medlem i en godkänd branschorganisation ska endast leverera sin bomull till ett rensningsföretag som tillhör samma organisation.
3. Producenternas medlemskap i en godkänd branschorganisation ska vara frivilligt.
KAPITEL 6
ANMÄLNINGAR
Artikel 62
Anmälningar rörande definitioner och tillhörande bestämmelser
Medlemsstaterna ska senast den 31 januari 2015 till kommissionen anmäla alla beslut som fattas i enlighet med artikel 4.2 i förordning (EU) nr 1307/2013. Anmälan ska innehålla närmare uppgifter om besluten, motiveringen till besluten och de objektiva kriterier på grundval av vilka besluten har fattats.
Artikel 63
Anmälningar rörande nedsättningskoefficienten enligt artikel 32.5 i förordning (EU) nr 1307/2013
Medlemsstaterna ska senast den 31 januari 2015 till kommissionen anmäla alla beslut som fattas enligt artikel 8. Anmälan ska innehålla närmare uppgifter om besluten, motiveringen till besluten och de objektiva kriterier på grundval av vilka besluten har fattats.
Artikel 64
Anmälningar rörande grundstöd
1. Om en medlemsstat till kommissionen anmäler sina beslut enligt artiklarna 22.2, 22.3, 24.10, 29 och 40.4 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska anmälan innehålla närmare uppgifter om besluten. För beslut enligt artiklarna 24.10, 29 och 40.4 i den förordningen ska det i tillämpliga fall dessutom ingå en motivering.
Om en medlemsstat till kommissionen anmäler sina beslut enligt artikel 23.6 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska anmälan innehålla närmare uppgifter om besluten, motiveringen till besluten och de objektiva kriterier på grundval av vilka besluten har fattats, i synnerhet de kriterier som använts för fastställande av regioner enligt artikel 23.1 i förordningen, de kriterier som använts för fördelning av de nationella taken mellan regioner enligt artikel 23.2 i förordningen och de kriterier som använts för årliga successiva ändringar enligt artikel 23.3 i förordningen.
2. Om en medlemsstat beslutar att utnyttja de möjligheter som föreskrivs i artiklarna 30.7, 30.11 b, 32.3 b, 32.5 och 36.3 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska den, senast den 31 januari under det första tillämpningsåret för ett sådant beslut, till kommissionen anmäla närmare uppgifter om besluten samt motiveringen till besluten och, i tillämpliga fall, de objektiva kriterier på grundval av vilka besluten har fattats.
Om det beslut som avses i artikel 30.7 i förordning (EU) nr 1307/2013 blir föremål för en översyn ska de uppgifter som avses i första stycket i den här punkten anmälas till kommissionen senast den 31 januari under det första tillämpningsåret för ett sådant beslut som setts över.
3. Om en medlemsstat beslutar att utnyttja den möjlighet som avses i artikel 34.3 och 34.4 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska den anmäla sitt beslut till kommissionen senast den 31 januari under det första tillämpningsåret för beslutet.
4. Om en medlemsstat beslutar att utnyttja de möjligheter som föreskrivs i artiklarna 39.1 andra stycket, 40.2 och 40.5 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska den, senast den 31 juli året före det första tillämpningsåret för ett sådant beslut, till kommissionen anmäla närmare uppgifter om samt motiveringen till besluten och, i tillämpliga fall, de objektiva kriterier på grundval av vilka besluten har fattats.
5. Om en medlemsstat beslutar att tillämpa det system för enhetlig arealersättning som föreskrivs i artikel 36.1 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska den, senast den 1 september varje år och för det berörda ansökningsåret, till kommissionen anmäla det totala antal hektar som jordbrukarna har deklarerat i enlighet med artikel 36.2 i samma förordning.
Artikel 65
Anmälningar rörande miljöanpassning
1. Medlemsstaterna ska anmäla följande uppgifter till kommissionen:
a)
Senast den 15 december 2014:
i)
I tillämpliga fall, deras beslut att beräkna det stöd som avses i artikel 43.9 i förordning (EU) nr 1307/2013 i enlighet med tredje stycket i den punkten.
ii)
I tillämpliga fall, deras beslut att utse ytterligare områden som känslig permanent gräsmark enligt artikel 45.1 andra stycket i förordning (EU) nr 1307/2013.
iii)
I tillämpliga fall, deras beslut att använda det stöd som avses i artikel 43.9 i förordning (EU) nr 1307/2013 på regional nivå i enlighet med artikel 47.2 andra stycket i den förordningen.
b)
Senast den 15 december under det berörda året, beslut att på nytt utse miljömässigt känslig permanent gräsmark enligt artikel 41 andra stycket i denna förordning.
c)
Senast den 15 december varje år, för det berörda ansökningsåret:
i)
Det totala antal jordbrukare som måste tillämpa åtminstone en skyldighet avseende miljöanpassning enligt artikel 43.2 och 43.3 i förordning (EU) nr 1307/2013 och det totala antal hektar som dessa jordbrukare deklarerat.
ii)
Det totala antal jordbrukare som är befriade från en eller flera miljöanpassningsmetoder och det antal hektar som dessa jordbrukare deklarerat, det antal jordbrukare som är befriade från samtliga metoder eftersom de uppfyller kraven i förordning (EG) nr 834/2007, det antal jordbrukare som är befriade från kravet avseende diversifiering av grödor och det antal jordbrukare som är befriade från kravet avseende arealer med ekologiskt fokus, samt det respektive antal hektar som deklarerats av dessa jordbrukare. Dessa antal ska inte inbegripa de jordbrukare som deltar i ordningen för småbrukare.
iii)
Det totala antal jordbrukare som tillämpar likvärdiga åtgärder, med särskiljning av de jordbrukare som tillämpar likvärdighet enligt artikel 43.3 a eller b i förordning (EU) nr 1307/2013 och det respektive antal hektar som dessa jordbrukare deklarerat.
iv)
Det totala antal jordbrukare som omfattas av ett krav på diversifiering av grödor, med uppdelning på det antal jordbrukare som har diversifiering med två grödor och det antal som har diversifiering med tre grödor och det respektive antal hektar åkermark som dessa jordbrukare deklarerat.
v)
Det totala antal jordbrukare som beaktats för beräkningen av andelen permanent gräsmark i förhållande till den totala jordbruksarealen och det totala antal hektar som täcks av permanent gräsmark som deklarerats av dessa jordbrukare.
vi)
Det totala antal jordbrukare som deklarerat miljömässigt känslig permanent gräsmark, det totala antal hektar som täcks av miljömässigt känslig permanent gräsmark som deklarerats av dessa jordbrukare och det totala antalet hektar med utsedd miljömässigt känslig permanent gräsmark.
vii)
Det totala antal jordbrukare som omfattas av kravet avseende arealer med ekologiskt fokus, det totala antal hektar jordbruksmark som deklarerats av dessa jordbrukare och det totala antal hektar som deklarerats som areal med ekologiskt fokus före tillämpningen av viktningsfaktorer, med uppdelning på typ av areal med ekologiskt fokus enligt förteckningen i artikel 46.2 första stycket i förordning (EU) nr 1307/2013.
viii)
Det totala antal jordbrukare som genomför kravet avseende arealer med ekologiskt fokus på regional eller gemensam nivå och det totala antal hektar jordbruksmark som deklarerats av dessa jordbrukare.
d)
Senast den 15 december varje år, referensandelen för och den årliga andelen arealer som utgörs av permanent gräsmark i förhållande till den totala jordbruksarealen, tillsammans med information rörande skyldigheter som fastställts på företagsnivå i enlighet med artikel 45.2 femte stycket i förordning (EU) nr 1307/2013 och artikel 44 i denna förordning.
2. De anmälningar till kommissionen som medlemsstaterna ska göra senast den 1 augusti 2014 enligt artikel 46.8 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska innehålla uppgifter om följande:
a)
Deras beslut angående vilka arealer enligt förteckningen i artikel 46.2 första stycket i förordning (EU) nr 1307/2013 som ska betraktas som arealer med ekologiskt fokus, vilka senast den 1 oktober 2014 ska kompletteras med detaljerade uppgifter om dessa beslut, däribland de villkor som gäller för dessa arealer till följd av medlemsstaternas beslut.
b)
Detaljerade uppgifter om användningen av de omräknings- och viktningsfaktorer som avses i artikel 46.3 i förordning (EU) nr 1307/2013.
3. De anmälningar till kommissionen som medlemsstaterna ska göra senast den 1 augusti året före den första tillämpningen av det berörda beslutet enligt artikel 46.8 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska innehålla uppgifter om följande:
a)
För de medlemsstater som väljer ett regionalt genomförande enligt artikel 46.5 i förordning (EU) nr 1307/2013, uppgifter om fastställandet av regioner, om utseendet av arealer och om de områden som valts ut för tillämpningen av artikel 46.4 i den här förordningen samt uppgifter som visar hur detta regionala genomförande stöder unionspolitiken för miljö, klimat och biologisk mångfald.
b)
För de medlemsstater som beslutar att tillåta ett gemensamt genomförande enligt artikel 46.6 i förordning (EU) nr 1307/2013, uppgifter om fastställandet av arealer och, i tillämpliga fall, de arealer som valts ut för tillämpningen av artikel 47.3 i den här förordningen.
4. I de anmälningar som medlemsstaterna ska göra senast den 1 augusti året före den första tillämpningen av det berörda beslutet enligt artikel 46.8 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska de medlemsstater som uppfyller villkoret i artikel 46.7 i den förordningen och som beslutar att tillämpa det undantag som föreskrivs i den bestämmelsen anmäla närmare uppgifter om det beslutet till kommissionen, inbegripet uppgifter och beräkningar som visar att samtliga villkor för undantaget enligt artikel 46.7 i förordning (EU) nr 1307/2013 är uppfyllda.
Det första stycket ska i tillämpliga delar gälla beslut om att fortsätta att tillämpa undantaget enligt artikel 46.7 i förordning (EU) nr 1307/2013 och förlänga den treårsperiod som avses i artikel 48.3 i den här förordningen.
Medlemsstaterna ska omedelbart till kommissionen anmäla alla förändringar av hur undantaget enligt artikel 46.7 i förordning (EU) nr 1307/2013 tillämpas.
Artikel 66
Anmälningar rörande stöd till unga jordbrukare
1. Om en medlemsstat beslutar att tillämpa artikel 50.6 i förordning (EU) nr 1307/2013 för beräkning av stöd till unga jordbrukare ska den senast den 31 januari 2015 till kommissionen anmäla vilken metod som valts för att beräkna stödet och den övre gräns som fastställts i enlighet med artikel 50.9 i den förordningen.
2. Om en medlemsstat beslutar att fastställa kriterier för stödberättigande i enlighet med artikel 50.3 i förordning (EU) nr 1307/2013 eller att tillämpa den beräkningsmetod som avses i artikel 50.10 i samma förordning ska den senast den 31 januari 2015 anmäla detta beslut till kommissionen.
3. Om en medlemsstat beslutar att använda sig av möjligheten att räkna om det fasta antalet hektar i enlighet med artikel 50.10 tredje stycket i förordning (EU) nr 1307/2013, ska den senast den 1 augusti det år då en sådan omräkning avses tillämpas anmäla detta beslut till kommissionen och ange en motivering samt de objektiva kriterier på grundval av vilka beslutet fattas.
Artikel 67
Anmälningar rörande frivilligt kopplat stöd
1. De anmälningar som avses i artikel 54.1 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska innehålla de uppgifter som anges i bilaga I till denna förordning.
2. För varje kopplad stödåtgärd och varje särskild typ av jordbruk eller berörd jordbrukssektor ska medlemsstaterna till kommissionen anmäla det totala antalet stödmottagare, de stödbelopp som har beviljats och de sammanlagda arealer och det totala antal djur för vilka stöd faktiskt har betalats ut. Dessa anmälningar ska göras senast den 15 september året efter det år för vilket stödet beviljats.
Artikel 68
Anmälningar rörande minimikrav för erhållande av direktstöd
Medlemsstaterna ska senast den 1 augusti 2014 till kommissionen anmäla de beslut som fattas i enlighet med artikel 10 i förordning (EU) nr 1307/2013.
Artikel 69
Anmälningar rörande omfördelningsstöd
Om en medlemsstat beslutar att bevilja ett omfördelningsstöd i enlighet med avdelning III kapitel 2 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska den anmälan som avses i artikel 41.1 andra stycket i den förordningen innehålla närmare uppgifter om beslutet, inklusive närmare uppgifter om och motivering till beräkningen av omfördelningsstödet och, i tillämpliga fall, uppgifter om tillämpning på regional nivå enligt artikel 41.2 i den förordningen samt om gradering inom antalet hektar enligt artikel 41.5 i den förordningen.
Artikel 70
Anmälningar rörande stöd till områden med naturliga begränsningar
Om en medlemsstat beslutar att bevilja stöd till områden med naturliga begränsningar i enlighet med avdelning III kapitel 4 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska den senast den 1 augusti 2014 till kommissionen anmäla de beslut som fattas i enlighet med artikel 48 i förordning (EU) nr 1307/2013. En sådan anmälan ska innehålla närmare uppgifter om beslutet inklusive, i tillämpliga fall, information om begränsning av stödet till vissa områden enligt artikel 48.2 i förordning (EU) nr 1307/2013, om tillämpning av de övre gränser som avses i artikel 48.4 i den förordningen och om tillämpning på regional nivå enligt artikel 48.5 i den förordningen.
Artikel 71
Anmälningar rörande ordningen för småbrukare
Om en medlemsstat beslutar att tillämpa ordningen för småbrukare enligt avdelning V i förordning (EU) nr 1307/2013 ska den senast den 1 augusti 2014 till kommissionen anmäla de beslut som fattas i enlighet med den avdelningen.
En sådan anmälan ska innehålla närmare uppgifter om beslutet, däribland huruvida jordbrukare automatiskt kan inkluderas enligt artikel 62.2 i förordning (EU) nr 1307/2013 och om beräkningen av stödet enligt artikel 63 i den förordningen.
Medlemsstaterna ska utan dröjsmål underrätta kommissionen om de beslut om finansiering som avses i artikel 65.2 i förordning (EU) nr 1307/2013, dock senast den 1 december det kalenderår som stödet avser.
Artikel 72
Tillämpning av artiklarna 8.1, 41.4 eller 52.6 i förordning (EU) nr 1307/2013 på medlemmar av juridiska personer eller grupper
Om en medlemsstat beslutar att tillämpa artiklarna 8.4, 41.8 eller 52.7 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska den senast den 1 augusti 2014 till kommissionen anmäla närmare uppgifter om dessa beslut.
Artikel 73
Linjära minskningar av stöd
Vid tillämpning av linjära minskningar enligt artiklarna 7.1 andra stycket, 51.2 eller 65.2 c i förordning (EU) nr 1307/2013 ska medlemsstaterna utan dröjsmål underrätta kommissionen om den minskningsprocentsats som tillämpats, dock senast den 30 juni året efter det kalenderår under vilket det ansöktes om linjärt minskat direktstöd.
Artikel 74
Begäran om information om åtgärder som vidtas av medlemsstaterna
Om det krävs för att garantera en korrekt tillämpning av bestämmelserna i förordning (EU) nr 1307/2013 eller i den här förordningen, får kommissionen anmoda medlemsstater att lämna in närmare uppgifter om de åtgärder som har vidtagits för att genomföra förordning (EU) nr 1307/2013 eller de regler som antagits av kommissionen på grundval av den förordningen.
Artikel 75
Rapporter
1. Om Bulgarien och Rumänien beslutar sig för att bevilja kompletterande nationellt direktstöd i enlighet med artikel 18 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska de lämna in en rapport till kommissionen senast den 30 juni 2016. För varje kompletterande nationellt direktstöd ska rapporten innehålla uppgift om antalet stödmottagare, totalbeloppet för beviljat kompletterande nationellt direktstöd, det antal hektar för vilka stödet har beviljats och stödnivån i tillämpliga fall.
2. Om en medlemsstat beslutar att bevilja nationellt övergångsstöd enligt artikel 37.1 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska den lämna in en årlig rapport till kommissionen senast den 15 september året efter genomförandet av det nationella övergångsstödet. Rapporten ska för varje sektor innehålla uppgift om antalet stödmottagare, beloppet för beviljat nationellt övergångsstöd, de hektar och det antal djur eller andra enheter för vilka stödet har beviljats och stödnivån i tillämpliga fall.
Artikel 76
Anmälan av beslut till följd av en översyn
Om ett beslut som anmälts till kommissionen i enlighet med förordning (EU) nr 1307/2013 eller denna förordning får ses över ska ett beslut till följd av denna översyn anmälas till kommissionen inom fyra veckor efter det att ett sådant beslut har fattats, om inte en annan tidsfrist för en sådan anmälan anges i förordning (EU) nr 1307/2013.
Anmälan ska innehålla närmare uppgifter om beslutet och, i tillämpliga fall, den motivering och de objektiva kriterier på grundval av vilka beslutet har fattats.
KAPITEL 7
ÄNDRING, UPPHÄVANDE OCH IKRAFTTRÄDANDE
Artikel 77
Ändring av förordning (EU) nr 1307/2013
Bilaga X till förordning (EU) nr 1307/2013 ska ersättas med texten i bilaga II till den här förordningen.
Artikel 78
Upphävande
Förordningarna (EG) nr 1120/2009 och (EG) nr 1121/2009 ska upphöra att gälla.
För stödansökningar avseende kalenderår före 2015 ska de dock fortsätta att gälla.
Artikel 79
Ikraftträdande och tillämpning
Denna förordning träder i kraft den sjunde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska tillämpas för stödansökningar avseende kalenderår som följer på kalenderåret 2014.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdat i Bryssel den 11 mars 2014.