ROZHODNUTÍ RADY 2012/700/SZBP
ze dne 13. listopadu 2012
v rámci Evropské bezpečnostní strategie na podporu provádění akčního plánu z Cartageny na období let 2010-2014 přijatého státy, které jsou stranami Úmluvy o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení z roku 1997
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 26 odst. 2 a čl. 31 odst. 1 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Unie v souladu s cíli a zásadami Charty OSN usiluje o dosažení vysoké míry spolupráce ve všech oblastech mezinárodních vztahů, mimo jiné s cílem zachovávat mír, předcházet konfliktům a posilovat mezinárodní bezpečnost.
(2)
Dne 12. prosince 2003 Evropská rada přijala Evropskou bezpečnostní strategii, v níž jsou určeny globální výzvy a hrozby a v níž se vyzývá k mezinárodnímu řádu založenému na konkrétních pravidlech, jenž má vycházet z účinného multilateralismu a dobře fungujících mezinárodních institucí.
(3)
Evropská bezpečnostní strategie uznává Chartu OSN jakožto základní rámec mezinárodních vztahů, přičemž usiluje o posílení OSN a o její vybavení prostředky nezbytnými k plnění jejích povinností a k účinnému jednání.
(4)
Rezoluce Valného shromáždění OSN č. 51/45 ze dne 10. prosince 1996 naléhavě vyzývá všechny státy, aby důrazně usilovaly o účinnou, právně závaznou mezinárodní dohodu za účelem zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min.
(5)
Úmluva o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení (dále jen „úmluva“) byla otevřena k podpisu dne 3. prosince 1997 a vstoupila v platnost dne 1. března 1999. Úmluva představuje jediný ucelený mezinárodní nástroj zabývající se všemi aspekty protipěchotních pozemních min, včetně jejich používání, skladování, výroby, obchodování s nimi, odstraňování min a pomoci obětem.
(6)
Dne 23. června 2008 přijala Rada společnou akci 2008/487/SZBP (1), kterou se podporuje univerzální platnost a provádění této úmluvy. Ke dni 1. říjnu 2012 vyslovilo 160 států souhlas s tím, aby byla pro ně úmluva závazná.
(7)
Dne 3. prosince 2009 přijaly státy, které jsou stranami úmluvy, akční plán z Cartageny na období let 2010-2014 (dále jen „akční plán z Cartageny“) o univerzální platnosti a provádění úmluvy ve všech jejích aspektech. Tím uznaly plné zapojení a příspěvek ze strany Mezinárodní kampaně za zákaz nášlapných min, Mezinárodního výboru Červeného kříže, národních společností Červeného kříže a Červeného půlměsíce a jejich mezinárodní federace, OSN, Ženevského mezinárodního centra pro humanitární odminování, mezinárodních a regionálních organizací, žijících obětí min a jejich organizací a dalších organizací občanské společnosti a dále vyzvaly k jejich plnému zapojení a příspěvku k provádění úmluvy, jak je stanoveno v akci č. 62 akčního plánu z Cartageny.
(8)
Dne 3. prosince 2010 přijaly státy, které jsou stranami úmluvy, „Pokyny stran úmluvy určené útvaru pro podporu provádění úmluvy“ (ISU), v nichž se dohodly, že útvar pro podporu provádění úmluvy by měl stranám poskytovat poradenství a technickou podporu v souvislosti s prováděním a univerzální platností úmluvy, usnadňovat komunikaci mezi stranami a podporovat informování států, které nejsou stranou úmluvy, a veřejnosti o úmluvě a komunikaci s nimi. Útvaru pro podporu provádění úmluvy byl udělen mandát, aby podle potřeby spolupracoval a koordinoval činnost s příslušnými mezinárodními organizacemi zapojenými do činností v rámci úmluvy, mezi jinými s Mezinárodní kampaní za zákaz nášlapných min, Mezinárodním výborem Červeného kříže, Mezinárodní federací společností Červeného kříže a Červeného půlměsíce, OSN a Ženevským mezinárodním centrem pro humanitární odminování.
(9)
Dne 2. prosince 2011 přijalo Valné shromáždění OSN rezoluci č. 66/29 o provádění Úmluvy o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení. Valné shromáždění připomnělo, že na druhé hodnotící konferenci úmluvy bylo provádění úmluvy zhodnoceno mezinárodním společenstvím a že státy, které jsou stranami úmluvy, přijaly akční plán z Cartageny, a zdůraznilo význam úplného a účinného provádění a dodržování úmluvy, a to i prostřednictvím provádění akčního plánu z Cartageny. Státy, které jsou stranami úmluvy, vyzvaly všechny státy, které tak dosud neučinily, aby úmluvu ratifikovaly nebo k ní přistoupily, a naléhavě vyzvaly všechny státy, aby se touto otázkou nadále zabývaly na nejvyšší politické úrovni a podporovaly přistoupení k úmluvě prostřednictvím dvoustranných, subregionálních, regionálních a vícestranných kontaktů, informačních činností, seminářů a jiných prostředků.
(10)
V letech 2012 a 2013 se uskuteční zasedání států, které jsou stranami úmluvy. Mezinárodní společenství se poté setká v roce 2014 u příležitosti třetí hodnotící konference úmluvy, aby posoudilo pokrok, jehož bylo dosaženo při provádění akčního plánu z Cartageny. Očekává se, že do té doby provádění akčního plánu přispěje značným dílem k úsilí o ukončení utrpení a případů úmrtí způsobených protipěchotními minami,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Na podporu provádění akčního plánu z Cartageny na období let 2010-2014 (dále jen „akční plán z Catrageny“) přijatého státy, které jsou stranami Úmluvy o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení z roku 1997 (dále jen „Úmluva“), v rámci Evropské bezpečnostní strategie a v souladu s příslušnými rozhodnutími mezinárodního společenství sleduje Unie tyto cíle:
a)
podpora úsilí států, které jsou stranami úmluvy, o provádění těch aspektů akčního plánu z Catrageny, které se týkají pomoci obětem;
b)
podpora úsilí států, které jsou stranami úmluvy, o provádění těch aspektů akčního plánu z Catrageny, které se týkají odstraňování min;
c)
prosazování univerzální platnosti úmluvy a jejích norem;
d)
prokazování trvalého odhodlání Unie a jejích členských států, pokud jde o úmluvu, a jejich úsilí o spolupráci se státy, které potřebují podporu při plnění závazků vyplývajících z úmluvy, a rozšíření pomoci těmto státům a posílení vedoucí úlohy Unie při naplňování vize úmluvy, jíž je úplné ukončení utrpení a případů úmrtí způsobených protipěchotními minami.
2. Všechny cíle uvedené v odstavci 1 budou sledovány tak, aby upevňovaly historickou povahu úmluvy spočívající v partnerství a spolupráci mezi státy, nevládními a jinými organizacemi a partnery na místní úrovni, a to zejména prostřednictvím úzké spolupráce s příslušnými subjekty v zájmu posílení konkrétních projevů této spolupráce.
3. K dosažení cílů uvedených v odstavci 1 uskuteční Unie tyto projekty:
a)
pomoc obětem: poskytnutí technické podpory v až osmi případech, provedení až pěti hodnocení v polovině období a provedení až pěti návazných opatření;
b)
odstraňování min: provedení až pěti hodnocení v polovině období a provedení až pěti návazných;
c)
univerzální platnost úmluvy: podpora pracovní skupiny na vysoké úrovni, jež vypracuje studii o bezpečnosti na hranicích bez protipěchotních min, a uspořádání až tří seminářů zaměřených na univerzální platnost;
d)
prokazování odhodlání Unie: pořádání zahajovacích a závěrečných akcí, zajišťování dostupnosti webových stránek úmluvy, rozsáhlé zpřístupňování závazků států, které jsou stranami úmluvy, týkajících se pomoci obětem, pořádání návštěvy pro tisk a tvorba komunikačních nástrojů a publikací.
Podrobný popis projektů je uveden v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
1. Za provádění tohoto rozhodnutí odpovídá vysoký představitel Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku (dále jen „vysoký představitel“).
2. Technickým prováděním projektů uvedených v čl. 1 odst. 3 se pověřuje útvar pro podporu provádění úmluvy, zastoupený Ženevským mezinárodním centrem pro humanitární odminování (dále jen „GICHD“). Útvar pro podporu provádění úmluvy plní dané úkoly pod kontrolou vysokého představitele. Za tímto účelem uzavře vysoký představitel s GICHD nezbytná ujednání.
Článek 3
1. Finanční referenční částka pro provádění opatření uvedených v čl. 1 odst. 3 činí 1 030 000 EUR.
2. Výdaje financované částkou stanovenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s postupy a pravidly použitelnými na souhrnný rozpočet Unie.
3. Na řádnou správu výdajů uvedených v odstavci 1 dohlíží Komise. Ta za tímto účelem uzavře finanční dohodu s GICHD, v které se stanoví, že útvar pro podporu provádění úmluvy zajistí viditelnost příspěvku Unie úměrnou jeho výši.
4. Komise usiluje o uzavření finanční dohody uvedené v odstavci 3 co nejdříve po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost. Komise informuje Radu o veškerých obtížích souvisejících s uzavíráním uvedené finanční dohody a o datu jejího uzavření.
Článek 4
Vysoký představitel podává Radě zprávy o provádění tohoto rozhodnutí a vychází přitom z pravidelných zpráv vypracovávaných útvarem pro podporu provádění úmluvy. Tyto zprávy tvoří základ hodnocení prováděného Radou. Komise poskytuje informace o finančních aspektech provádění tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
Pozbývá platnosti 24 měsíců ode dne uzavření finanční dohody podle čl. 3 odst. 3, nebo šest měsíců ode dne přijetí, pokud v tomto období nebude uzavřena finanční dohoda.
V Bruselu dne 13. listopadu 2012.
RÅDETS BESLUT 2012/700/GUSP
av den 13 november 2012
inom ramen för den europeiska säkerhetsstrategin till stöd för genomförandet av Cartagena-handlingsplanen 2010-2014, som antogs i Cartagena av konventionsstaterna till 1997 års konvention om förbud mot användning, lagring, produktion och överföring av antipersonella minor (truppminor) samt om deras förstöring
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionen, särskilt artiklarna 26.2 och 31.1, och
av följande skäl:
(1)
Unionen bör verka för en hög grad av samarbete på alla områden för internationella förbindelser, bland annat för att bevara freden, förebygga konflikter och stärka den internationella säkerheten i enlighet med målen och principerna för Förenta nationernas stadga.
(2)
Den 12 december 2003 antog Europeiska rådet en europeisk säkerhetsstrategi, i vilken globala utmaningar och hot identifierades och i vilken man efterlyste en regelbaserad internationell ordning, grundad på effektiv multilateralism och välfungerande internationella institutioner.
(3)
Den europeiska säkerhetsstrategin innebär ett erkännande av Förenta nationernas stadga som den grundläggande ramen för internationella förbindelser och där förespråkas att man stärker Förenta nationerna (FN) och rustar organisationen så att den kan bära sitt ansvar och agera effektivt.
(4)
I FN:s generalförsamlings resolution 51/45 av den 10 december 1996 uppmanades alla stater att energiskt eftersträva ett effektivt och rättsligt bindande internationellt avtal om förbud mot användning, lagring, produktion och överföring av antipersonella minor.
(5)
Konventionen om förbud mot användning, lagring, produktion och överföring av antipersonella minor (truppminor) samt om deras förstöring (nedan kallad konventionen) öppnades för undertecknande den 3 december 1997 och trädde i kraft den 1 mars 1999. Den utgör det enda övergripande internationella instrumentet för att hantera alla aspekter av antipersonella minor, bland annat användning, lagring, produktion, handel, röjning och hjälp till offren.
(6)
Den 23 juni 2008 antog rådet gemensam åtgärd 2008/487/Gusp (1) till stöd för universalisering och genomförande av konventionen. Den 1 oktober 2012 hade 160 stater uttryckt sitt samtycke till att bli bundna till konventionen.
(7)
Den 3 december 2009 antog de stater som är parter i konventionen Cartagena-handlingsplanen 2010-2014 (nedan kallad Cartagena-handlingsplanen) angående universalisering och genomförande av konventionen i alla dess aspekter. De erkände och främjade därigenom ytterligare fullt deltagande i och bidrag till genomförandet av konventionen från Internationella kampanjen för ett förbud av landminor (ICBL), Internationella rödakorskommittén (ICRC), nationella rödakors- och rödahalvmåneföreningar samt Internationella rödakors- och rödahalvmånefederationen (IFRC), FN, det internationella centrumet för humanitär minröjning i Genève (GICHD), internationella och regionala organisationer, överlevande och överlevandeorganisationer samt andra organisationer i det civila samhället i enlighet med åtgärd nr 62 i Cartagena-handlingsplanen.
(8)
Den 3 december 2010 antog konventionsstaterna ett direktiv om en enhet för stöd till genomförandet, där de enades om att enheten för stöd till genomförandet bör ge råd och tekniskt stöd till konventionsstaterna om genomförandet och universaliseringen av konventionen, underlätta kommunikationen mellan konventionsstaterna, främja kommunikation och information om konventionen både till stater som inte är parter i den och till allmänheten. Enheten för stöd till genomförandet fick i uppdrag att om lämpligt upprätthålla kontakter och samordna sitt arbete med relevanta internationella organisationer som deltar i konventionens arbete, bland annat ICBL, ICRC, IFRC, FN och GICHD.
(9)
Den 2 december 2011 antog Förenta nationernas generalförsamling resolution 66/29 om genomförande av konventionen om förbud mot användning, lagring, produktion och överföring av antipersonella minor (truppminor) samt om deras förstöring. Generalförsamlingen erinrade om att det internationella samfundet vid konventionens andra översynskonferens hade granskat genomförandet av konventionen och att konventionsstaterna hade antagit Cartagena-handlingsplanen, i vilken man betonar vikten av ett fullständigt och effektivt genomförande av konventionen och av att den efterlevs, bland annat genom genomförandet av Cartagena-handlingsplanen. Konventionsstaterna uppmanade alla stater som ännu inte hade ratificerat eller anslutit sig till konventionen att göra detta och rekommenderade alla stater att fortsätta att behandla frågan på högsta politiska nivå och att främja iakttagande av konventionen genom bilaterala, subregionala, regionala och multilaterala kontakter, uppsökande verksamhet, seminarier och andra medel.
(10)
Under 2012 och 2013 kommer möten mellan konventionsstaterna att äga rum. Det internationella samfundet kommer sedan att samlas under 2014 för konventionens tredje översynskonferens i syfte att bedöma framstegen med genomförandet av Cartagena-handlingsplanen. Förväntningen är att genomförandet av handlingsplanen då konkret kommer att ha bidragit till framsteg med att få ett slut på det lidande samt de dödsfall och skador som orsakas av antipersonella minor.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. I syfte att stödja genomförandet av Cartagena-handlingsplanen 2010-2014 (nedan kallad Cartagena-handlingsplanen) som antogs av de stater som är parter i 1997 års konvention om förbud mot användning, lagring, produktion och överföring av antipersonella minor (truppminor) samt om deras förstöring (nedan kallad konventionen), inom ramen för den europeiska säkerhetsstrategin och i överensstämmelse med de relevanta beslut som har fattats av det internationella samfundet, ska unionen sträva mot följande mål:
a)
Stödjande av konventionsparternas ansträngningar att genomföra de aspekter i Cartagena-handlingsplanen som gäller hjälp till offren.
b)
Stödjande av konventionsparternas ansträngningar att genomföra de aspekter i Cartagena-handlingsplanen som gäller minröjning.
c)
Främjande av universaliseringen av konventionen.
d)
Demonstrera unionens och dess medlemsstaters pågående engagemang för konventionen och deras beslutsamhet att samarbeta med och hjälpa de stater som behöver stöd med att uppfylla åtagandena i konventionen samt stärka unionens ledande roll i strävan att uppfylla konventionens vision om ett definitivt slut på det lidande samt de dödsfall och skador som orsakas av antipersonella minor.
2. Samtliga mål som anges i punkt 1 ska eftersträvas på ett sådant sätt att de stärker konventionens historiska kultur av partnerskap och samarbete mellan stater, icke-statliga och andra organisationer och lokala partner, särskilt genom ett nära samarbete med relevanta aktörer för att stärka särskilda former av sådant samarbete.
3. För att nå de mål som anges i punkt 1 ska unionen genomföra följande projekt:
a)
Hjälp till offren, genom att tillhandahålla tekniskt stöd i upp till åtta instanser, genomföra upp till fem halvtidsutvärderingar och utföra upp till fem uppföljningsåtgärder.
b)
Minröjning, genom att genomföra upp till fem halvtidsutvärderingar och utföra upp till fem uppföljningsåtgärder.
c)
Universalisering av konventionen, genom att stödja en högnivågrupp, genomföra en studie om säkerhet vid gränser utan antipersonella minor och organisera upp till tre universaliseringsseminarier.
d)
Demonstration av unionens engagemang, genom att anordna inlednings- och avslutningsevenemang, säkerställa tillgången till konventionens webbplats, göra konventionsstaternas åtaganden vad gäller hjälp till offren allmänt tillgängliga, organisera ett pressbesök samt utarbeta kommunikationsmaterial och publikationer.
En detaljerad beskrivning av projekten återfinns i bilagan.
Artikel 2
1. Unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik (nedan kallad den höga representanten) ska vara ansvarig för genomförandet av detta beslut.
2. Det tekniska genomförandet av de projekt som avses i artikel 1.3 ska anförtros åt enheten för stöd till genomförandet, representerad av det internationella centrumet för humanitär minröjning i Genève (GICHD). Enheten för stöd till genomförandet ska genomföra dessa uppgifter under den höga representantens kontroll. Den höga representanten ska i detta syfte ingå nödvändiga överenskommelser med GICHD.
Artikel 3
1. Det finansiella referensbeloppet för genomförandet av de projekt som avses i artikel 1.3 ska uppgå till 1 030 000 EUR.
2. De utgifter som ska finansieras med det belopp som fastställs i punkt 1 ska förvaltas i enlighet med förfaranden och regler för unionens allmänna budget.
3. Kommissionen ska övervaka att de utgifter som avses i punkt 1 förvaltas på rätt sätt. Den ska i detta syfte ingå en finansieringsöverenskommelse med GICHD, i vilken det ska fastställas att enheten för stöd till genomförandet ska se till att unionens bidrag synliggörs i proportion till dess storlek.
4. Kommissionen ska eftersträva ett ingående av den finansieringsöverenskommelse som avses i punkt 3 så snart som möjligt efter det att detta beslut har trätt i kraft. Den ska underrätta rådet om eventuella svårigheter i samband med detta och om tidpunkten för ingåendet av finansieringsöverenskommelsen.
Artikel 4
Den höga representanten ska rapportera till rådet om genomförandet av detta beslut på grundval av rapporter, som regelbundet ska utarbetas av enheten för stöd till genomförandet. Dessa rapporter ska utgöra grunden för rådets utvärdering. Kommissionen ska lämna information om de finansiella aspekterna av genomförandet av detta beslut.
Artikel 5
Detta beslut träder i kraft samma dag som det antas.
Det ska upphöra att gälla 24 månader efter det att den finansieringsöverenskommelse som avses i artikel 3.3 har ingåtts eller sex månader efter dagen för ikraftträdandet, om inte någon finansieringsöverenskommelse har ingåtts inom denna period.
Utfärdat i Bryssel den 13 november 2012.