NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 1398/2014
ze dne 24. října 2014,
kterým se stanoví normy a postupy týkající se zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 375/2014 o zřízení Evropského dobrovolnického sboru humanitární pomoci („iniciativa Humanitární dobrovolníci EU“) (1), a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V souladu s nařízením (EU) č. 375/2014 by Komise měla vypracovat normy a postupy týkající se nezbytných podmínek, postupů a požadavků, jež mají uplatňovat vysílající a přijímající organizace při vyhledávání, výběru, přípravě, řízení a vysílání zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU na podporu humanitární pomoci ve třetích zemích. Nařízení (EU) č. 375/2014 stanoví, že normy mají být přijaty prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci a postupy prostřednictvím prováděcích aktů.
(2)
U všech zúčastněných stran iniciativy Humanitární dobrovolníci EU, včetně samotných dobrovolníků a vysílajících a přijímajících organizací, by mělo být podporováno ztotožnění se s iniciativou.
(3)
Kompetenční rámec, který se má použít v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU, musí definovat průřezové kompetence, které jsou požadovány v mnoha odvětvích dobrovolnické činnosti a zaměstnanosti, a rovněž stanovit specifické kompetence, které jsou potřebné pro iniciativu Humanitární dobrovolníci EU a pro práci na humanitární pomoci. Jeho součástí by měl být seznam příkladů technických kompetencí. To by mělo pomoci zajistit efektivní a potřebami odůvodněný výběr a přípravu zájemců o dobrovolnickou činnost na základě společného kompetenčního rámce.
(4)
Aby bylo možné jejich kompetence, vzdělávací potřeby a výsledky učení dokumentovat a hodnotit, měli by humanitární dobrovolníci EU po celou dobu své účasti na iniciativě postupovat podle snadno použitelného plánu učení a rozvoje. Při vytváření tohoto plánu se bude vycházet z poznatků získaných při iniciativách Youth Pass (pas mládeže) (2) a Europass (3).
(5)
Účastí na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU si dobrovolníci mohou na základě znalostí, dovedností a kompetencí, které zde získají, zlepšit svou zaměstnatelnost. Účast je rovněž důkazem jejich solidarity s lidmi, kteří potřebují pomoc, a jejich odhodlání vyzdvihovat vědomí evropského občanství. Zvláštní ustanovení by proto měla v největší možné míře usnadnit uznávání neformálního a informálního učení humanitárních dobrovolníků EU v souladu s doporučením Rady ze dne 20. prosince 2012 o uznávání neformálního a informálního učení (4).
(6)
Normy, kterými se řídí partnerství mezi vysílajícími a přijímajícími organizace, jsou důležité jak pro odvětví humanitární pomoci, tak pro dobrovolnické organizace. Podporují cíl, kterým je budování partnerství mezi provádějícími organizacemi, a jsou vyjádřením vzájemné odpovědnosti těchto organizací i jednotlivých humanitárních dobrovolníků za dosahování cílů iniciativy Humanitární dobrovolníci EU. Je třeba definovat zásady, na nichž je partnerství postaveno, a dohoda o partnerství by měla stanovovat minimální požadavky pro to, aby se partneři o projekty zahrnující vysílání humanitárních dobrovolníků EU do třetích zemí mohli ucházet nebo tyto projekty spravovat.
(7)
Zásady týkající se rovných příležitostí a nediskriminace jsou zakotveny ve vnitrostátních právních předpisech a právních předpisech Unie a vysílající a přijímající organizace by je měly vždy dodržovat a podporovat. V případě potřeby jsou nicméně podle konkrétních okolností přijaty zvláštní výjimky týkající se definice úlohy a profilu humanitárních dobrovolníků EU.
(8)
Dodržování příslušných vnitrostátních právních předpisů a práva Unie, jakož i právních předpisů přijímající země je velmi důležité. Odpovědnost za něj nesou vysílající a přijímající organizace, jež jsou rovněž povinny informovat humanitární dobrovolníky EU o jejich právech a zákonných povinnostech plynoucích z daných předpisů a o jejich právu na pojistné krytí. Základním předpokladem pro vyslání dobrovolníků je jejich jasný právní status, který by tudíž měl být definován ve smlouvě o vyslání uzavírané mezi vysílající organizací a humanitárním dobrovolníkem EU. Zvláštní pozornost by rovněž měla být věnována ochraně osobních údajů, potřebě jednat v souladu se zásadami integrity a s etickým kodexem a ochraně práv dětí a ohrožených dospělých osob, zejména zavedením zásady nulové tolerance pohlavního zneužívání.
(9)
Aby se zajistilo včasné provádění iniciativy Humanitární dobrovolníci EU, je nezbytné, aby toto nařízení vstoupilo v platnost jako naléhavé, neboť obsahuje ustanovení, na jejichž základě provádějící organizace vysílají humanitární dobrovolníky EU do třetích zemí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA 1
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví normy týkající se zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU, pokud jde o tyto záležitosti uvedené v čl. 9 odst. 2 nařízení (EU) č. 375/2014:
a)
kompetenční rámec pro vyhledávání, výběr a přípravu dobrovolníků jako začátečníků či zkušených odborníků;
b)
zajištění rovných příležitostí a zamezení diskriminaci při vyhledávání a výběru;
c)
zajištění dodržování příslušných vnitrostátních právních předpisů a práva Unie a práva přijímající země ze strany vysílajících a přijímajících organizací;
d)
normy upravující partnerství mezi vysílajícími a přijímajícími organizacemi a
e)
zajištění uznávání schopností a dovedností získaných humanitárními dobrovolníky EU v souladu s relevantními stávajícími iniciativami Unie.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice uvedené v článku 3 nařízení (EU) č. 375/2014 a definice uvedené v prováděcím nařízení Komise, které má být přijato na základě čl. 9 odst. 3 nařízení (EU) č. 375/2014. Použijí se rovněž tyto definice:
a)
„kompetencemi“ se podle definice uvedené v evropském referenčním rámci pro klíčové schopnosti pro celoživotní učení (5) rozumí kombinace znalostí, dovedností a postojů odpovídajících určitému kontextu, která humanitárním dobrovolníkům EU umožní přispět k poskytování humanitární pomoci založené na potřebách;
b)
„průřezovými kompetencemi“ se rozumí kompetence, které jsou požadovány v mnoha odvětvích dobrovolnické činnosti a zaměstnanosti a které nejsou specifické pro odvětví humanitární pomoci;
c)
„specifickými kompetencemi“ se rozumí kompetence, které jsou požadovány pro iniciativu Humanitární dobrovolníci EU a pro humanitární pomoc v širším slova smyslu;
d)
„technickými kompetencemi“ se rozumí kompetence, které jsou výsledkem odborných znalostí, jež jsou v kontextu humanitární pomoci opodstatněné;
e)
„výsledky učení“ se podle definice uvedené v evropském rámci kvalifikací (6) rozumí vyjádření toho, co dotyčná osoba zná, čemu rozumí a co je schopna vykonávat po ukončení vzdělávacího procesu. Jsou vymezeny na základě znalostí, dovedností a kompetencí.
KAPITOLA 2
KOMPETENČNÍ RÁMEC
Článek 3
Kompetenční rámec
1. Kompetenční rámec používaný pro iniciativu Humanitární dobrovolníci EU má tři dimenze:
a)
průřezové kompetence;
b)
specifické kompetence a
c)
technické kompetence.
2. Kompetenční rámec musí být přizpůsoben:
a)
začátečníkům, zejména čerstvým absolventům, kteří mají méně než pět let odborné praxe a méně než pět let zkušeností v oblasti humanitární činnosti a
b)
zkušeným odborníkům, kteří mají více než pět let odborné praxe v odpovědných funkcích nebo na odborné pozici.
3. Kompetenční rámec podporuje nepřetržitý proces osobního rozvoje, kterým humanitární dobrovolníci EU procházejí během různých fází své účasti na iniciativě, a zároveň slouží jako měřítku jejich posunu. Úroveň znalostí v jednotlivých kompetencích se posuzuje v souladu s přístupem podle evropského rámce kvalifikací a pomocí následujícího odstupňování:
a)
Úroveň 4: výborná znalost;
b)
Úroveň 3: ucelená znalost;
c)
Úroveň 2: znalost s potřebou dalšího rozvoje;
d)
Úroveň 1: nedostatečná znalost.
4. Definice hlavních používaných kompetencí jsou uvedeny v příloze.
Článek 4
Plán učení a rozvoje
1. Plán učení a rozvoje stanoví výsledky učení, které jsou u humanitárních dobrovolníků EU očekávány, a poskytuje informace o kompetencích, vzdělávacích potřebách a výsledcích, které mají humanitární dobrovolníci dosáhnout v jednotlivých fázích účasti na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU.
2. Plán učení a rozvoje obsahuje tyto informace:
a)
základní informace o humanitárním dobrovolníkovi EU;
b)
základní informace o působení dobrovolníka a popis úkolů, které má vykonávat;
c)
kompetence stanovené v kompetenčním rámci a hodnocení výkonů dobrovolníka a souvisejících výsledků učení;
d)
případně vzdělávací potřeby a činnosti plánované za účelem dalšího rozvoje;
e)
školení absolvovaná během odborné přípravy nebo působení a
f)
další důležité informace.
3. Používání jednotlivých prvků plánu učení a rozvoje závisí na individuálních potřebách a ambicích humanitárního dobrovolníka EU a je pravidelně aktualizováno, zejména v těchto fázích:
a)
výběr;
b)
odborná příprava, případně včetně stáže;
c)
vyslání a
d)
hodnocení po vyslání.
KAPITOLA 3
UZNÁNÍ SCHOPNOSTÍ A DOVEDNOSTÍ ZÍSKANÝCH HUMANITÁRNÍMI DOBROVOLNÍKY EU
Článek 5
Hodnocení kompetencí a postup jejich dokumentace
1. Hodnocení kompetencí, které humanitární dobrovolníci EU získali účastí na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU, a jejich dokumentace napomáhá k:
a)
profesnímu uznání získaných kompetencí, které jsou případně využitelné v souvislosti s profesí a které mohou zlepšit zaměstnatelnost dobrovolníka a
b)
společenskému uznání přínosu dobrovolníka při vyjadřování hodnot Unie a jeho solidarity s lidmi v nouzi a při vyzdvihování vědomí evropského občanství.
2. Rozsah a proces hodnocení a dokumentace se upraví tak, aby se dal použít pro začátečníky i zkušené odborníky a závisí na individuálních potřebách a ambicích humanitárních dobrovolníků EU.
3. Hodnocení a dokumentace získaných zkušeností jsou odrazem dlouhodobého procesu rozvoje, kterým humanitární dobrovolník EU prochází, a tudíž vyjádřením uznání procesu učení a rozvoje v jednotlivých fázích účasti dobrovolníka na iniciativě a podpory tohoto procesu. Hodnocení a dokumentace se provádějí na základě plánu učení a rozvoje uvedeného v článku 4.
4. Vysílající a přijímající organizace dává najevo své odhodlání hodnotit a dokumentovat zkušenosti získané humanitárními dobrovolníky EU s cílem usnadnit profesní a společenské uznání.
5. Komise a členské státy EU poskytnou příslušným vnitrostátním orgánům odpovědným za uznávání neformálního a informálního učení důležité informace o iniciativě Humanitární dobrovolníci EU a o procesu hodnocení a dokumentace, aby případně usnadnily proces formálního uznání získaných zkušeností humanitárních dobrovolníků EU v jejich zemích.
Článek 6
Profesní uznání
1. Na základě své žádosti obdrží humanitární dobrovolník EU osvědčení o účasti na iniciativě. Toto osvědčení vydává Komise a jsou v něm uvedeny alespoň tyto informace:
a)
datum působení;
b)
názvy a podrobnosti o vysílající a přijímající organizaci;
c)
jméno a kontaktní údaje osoby, která dobrovolníka zaškolovala, a jeho přímého nadřízeného;
d)
jména a kontaktní údaje osob ve vysílající a přijímající organizaci, které jsou o dobrovolníkovi ochotny poskytnout reference;
e)
hlavní úkoly a povinnosti humanitárního dobrovolníka EU;
f)
popis hlavních výsledků, kterých humanitární dobrovolník EU během svého působení dosáhl;
g)
popis výsledků učení, kterých humanitární dobrovolník EU dosáhl v jednotlivých fázích své účasti na iniciativě, pomocí odstupňování v souladu s čl. 3 odst. 3 tohoto nařízení.
2. Na žádost humanitárního dobrovolníka EU může být k osvědčení připojena kopie plánu učení a rozvoje.
Článek 7
Společenské uznání
1. Společenské uznání je podporováno prostřednictvím činností uvedených v plánu komunikace podle článku 17 nařízení (EU) č. 375/2014. Humanitární dobrovolník EU má možnost zapojit se do vnějších komunikačních činností s cílem šířit informace o iniciativě a o angažovanosti dobrovolníků.
2. Komise v případě potřeby organizuje mezinárodní akce za účelem osvěty a zviditelnění iniciativy.
3. Vysílající organizace šíří informace o Humanitární dobrovolníci EU a podporují zapojení do sítě dané iniciativy s důrazem na příležitosti, jež síť dobrovolníků nabízí, aby se problematice týkající se humanitární pomoci a aktivní evropského občanské věnovali i po návratu z mise.
4. Vysílající a přijímající organizace informují humanitární dobrovolníky EU o příležitostech nadále se věnovat problematice týkající se humanitární pomoci a aktivního evropského občanství. Zejména humanitární pracovníky EU povzbuzují, aby se účastnili konferencí a workshopů organizovaných na úrovni EU a na vnitrostátní úrovni a sdíleli své zkušenosti se zainteresovanými zúčastněnými stranami.
KAPITOLA 4
NORMY UPRAVUJÍCÍ PARTNERSTVÍ MEZI VYSÍLAJÍCÍMI A PŘIJÍMAJÍCÍMI ORGANIZACEMI
Článek 8
Cíl partnerství a jeho účastníci
1. Partnerství mezi vysílající a přijímající organizací obsahuje ujednání mezi partnery, kteří se ucházejí o projekty zahrnující vysílání humanitárních dobrovolníků EU do třetích zemí, jejich součástí mohou být rovněž činnosti související s budováním kapacit a/nebo technickou pomocí, a kteří tyto projekty spravují.
2. Účastníky partnerství jsou vysílající organizace v souladu s čl. 10 odst. 3 nařízení (EU) č. 375/2014 a přijímající organizace v souladu s čl. 10 odst. 4 nařízení (EU) č. 375/2014.
3. Při vytváření partnerství mohou vysílající a přijímající organizace jako partnery zahrnout jiné organizace, které se zaměřují na oblasti související s cíli nebo věnují projektům zahrnujícím aktivity uvedené v odstavci 1, aby přispěly se svými specifickými odbornými znalostmi.
4. Jsou-li součástí projektů činnosti související s budováním kapacit a/nebo technickou pomocí, lze za způsobilé partnery považovat vysílající a přijímající organizace, které již podstoupily proces akreditace v souladu s prováděcím nařízením Komise, které má být přijato na základě čl. 10 odst. 1 nařízení (EU) č. 375/2014, ale dosud akreditaci neobdržely, pokud uplatňují strategii pro budování kapacit a/nebo technickou pomoc odpovídající potřebám.
5. Pokud projekty slouží jako podpora opatření v reakci na mimořádné situace, mohou partnerství tvořit pouze vysílající organizace.
Článek 9
Zásady partnerství
Při činnostech v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU je podporováno nadnárodní partnerství mezi vysílajícími a přijímajícími organizacemi založené na zásadách:
a)
rovnosti;
b)
společných hodnot a společné vize;
c)
transparentnosti;
d)
odpovědnosti a důvěryhodnosti;
e)
vzájemné důvěry a respektu;
f)
komplementarity, využívání rozmanitosti společenství zabývajících se humanitární pomocí a dobrovolnickou činností s důrazem na budování místních kapacit;
g)
flexibility a přizpůsobení a
h)
vzájemnosti při rozdělování prostředků a stanovování cílů.
Článek 10
Dohoda o partnerství a normy
1. Dříve než vysílající a přijímající organizace uzavřou partnerství, vypracují přijímající organizace případně ve spolupráci s vysílajícími organizacemi posouzení potřeb zohledňující posouzení potřeb v oblasti humanitární pomoci, jež vypracovala Komise.
2. V posouzení potřeb musí být uvedeny alespoň tyto body:
a)
posouzení zranitelnosti a rizik země vyslání, včetně posouzení rizik pro ochranu, cestování a zdraví, která se humanitárních dobrovolníků EU mohou týkat;
b)
zvážení stávající kapacity přijímající organizace přijmout humanitárního dobrovolníka EU;
c)
analýza kompetencí a kapacit, které se přijímající organizaci a místnímu společenství v současné době nedostávají, s uvedením potřeb a analýzy, jak lze dané nedostatky nejlépe řešit;
d)
analýza očekávaného přínosu humanitárního dobrovolníka EU, případně předpokládané pomoci přijímající organizaci a místnímu společenství v otázce budování kapacit.
3. Dohodu o partnerství podepisují všichni partneři, aby se zajistilo dodržování těchto minimálních norem partnerství:
a)
Partnerství jsou založena na dohodě o společných hodnotách a společné vizi, zejména v otázkách dobrovolnické činnosti a humanitární pomoci;
b)
Musí být jasně definován přínos jednotlivých partnerů a jejich úkoly;
c)
Všichni partneři souhlasí se společnými cíli partnerství a se způsobem, jakým je partnerství spravováno, zejména pokud jde o:
i)
rozhodovací a pracovní postupy;
ii)
finanční ujednání a správu;
iii)
způsoby komunikace mezi všemi zúčastněnými stranami; četnost schůzek a inspekcí na místě ze strany vysílajících organizací;
iv)
plán práce a činností včetně harmonogramu;
v)
přidělení úkolů v souladu s plánem komunikace iniciativy;
vi)
sledování a hodnocení partnerství;
vii)
vedení účetnictví a dokumentace;
viii)
konečné úpravy a finalizaci posouzení potřeb podle odstavce 1;
ix)
společné definování a hodnocení úkolů přidělených humanitárním dobrovolníkům EU;
x)
úkoly a povinnosti zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU v různých fázích účasti na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU;
xi)
postupy pro řešení stížností (podaných v rámci partnerství nebo zvnějšku v souvislosti s činností partnerství) a řešení sporů mezi partnery;
xii)
politiky a postupy upravující ukončení partnerství ze strany partnera;
xiii)
finanční dopady a
xiv)
smluvní dopady (včetně dopadů týkajících se humanitárního dobrovolníka EU a dotčených společenství).
d)
V případě potřeby bude vypracována strategie pro budování kapacit a/nebo technickou pomoc mezi partnery odpovídající potřebám a na danou strategii bude vyčleněn zvláštní rozpočet.
e)
Partneři se podílejí na vzdělávacích aktivitách a zavazují se provádět akce zaměřené na komunikaci a zviditelnění v souladu s plánem komunikace podle článku 17 nařízení (EU) č. 375/2014.
KAPITOLA 5
ROVNÉ PŘÍLEŽITOSTI A ZAMEZENÍ DISKRIMINACI
Článek 11
Obecná zásada
1. Iniciativa je otevřena všem způsobilým zájemcům, bez ohledu na jejich státní příslušnost, pohlaví, rasu, etnický původ, věk, sociální zázemí, náboženské vyznání nebo víru, rodinný stav nebo sexuální orientaci a jakékoli případné zdravotní postižení.
2. Vysílající a přijímající organizace se zavazují dodržovat zásady rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace. Tyto zásady jsou nedílnou součástí procesu vyhledávání, výběru a přijímání a přípravy dobrovolníků a politik a postupů řízení výkonnosti.
Článek 12
Rovné zacházení, rovné příležitosti a nediskriminace
1. Vysílající organizace má zakotvené zásady a uplatňuje politiku zajišťující v praxi na pracovišti zohledňování zásady rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace a organizační kultura podporující začlenění.
2. Politika rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace uvedená v odstavci 1 musí splňovat přinejmenším tyto podmínky:
a)
být v souladu s příslušnými právními předpisy Unie a vnitrostátními předpisy a snažit se bránit diskriminačnímu jednání a postupům, a to včetně jakýchkoli překážek zaměstnanosti pro všechny skupiny, které jsou uvedeny v daných právních předpisech a/nebo o kterých je známo, že se při hledání zaměstnání mohou potýkat s předsudky, a u kterých tudíž hrozí, že nebudou dostatečně zastoupeny, taková jednání a postupy řešit nebo je odstraňovat;
b)
zahrnovat mimo jiné všechny aspekty dobrovolnické praxe, včetně pravidel chování jednotlivců, zveřejňování volných míst, přijímání a výběru, odborné přípravy a rozvoje, řízení výkonnosti, pracovních podmínek včetně postupů odměňování a propouštění;
c)
jasně definovat úkoly a povinnosti všech zaměstnanců a dobrovolníků, týmů vedoucích a řídících pracovníků, oddělení lidských zdrojů a jakýchkoli jiných zúčastněných stran, které organizace určí;
d)
být pravidelně kontrolována a přezkoumávána s cílem, aby se zajistil její soulad s příslušnými právními předpisy a její správné a účinné provádění.
3. Přijímající organizace poskytne vysílající organizaci písemné srozumění se zásadami a politikou rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace a poskytne vysílající organizaci poradenství ohledně jakýchkoli výjimek týkajících se definice úlohy a profilu humanitárního dobrovolníka EU, které jsou nezbytné na základě konkrétních souvislostí její práce.
4. Vysílající organizace je nápomocna přijímající organizaci při uplatňování politiky rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace a výjimečně přijímajícím organizacím pomáhá s případnými úpravami těchto zásad podle konkrétních okolností.
5. Je-li to možné, poskytuje vysílající organizace všem zaměstnancům pravidelná odpovídající odborná školení a instruktáž ohledně politiky a jejích zásad, aby všechny zúčastněné strany politiku pochopily, podporovaly a uplatňovaly.
KAPITOLA 6
DODRŽOVÁNÍ VNITROSTÁTNÍCH PRÁVNÍCH PŘEDPISŮ, PRÁVA UNIE A PRÁVNÍCH PŘEDPISŮ PŘIJÍMAJÍCÍ ZEMĚ
Článek 13
Obecná ustanovení
1. Vysílající a přijímající organizace zajistí, aby byly dodržovány příslušné vnitrostátní právní předpisy, právo Unie a právní předpisy přijímající země, včetně:
a)
nařízení (EU) č. 375/2014, včetně obecných zásad uvedených v článku 5;
b)
právních předpisů upravujících právní status humanitárních dobrovolníků EU;
c)
použitelných právních předpisů týkajících se pracovních podmínek, zdraví, ochrany a bezpečnosti dobrovolníků;
d)
právních předpisů o rovném zacházení a nediskriminaci a
e)
právních předpisů o ochraně osobních údajů.
2. Vysílající a přijímající organizace informují humanitární dobrovolníky EU o jejich právech a zákonných povinnostech plynoucích z právních předpisů uvedených v odstavci 1 a o jejich právu na pojistné krytí stanoveném v prováděcím nařízení Komise, které má být přijato na základě čl. 9 odst. 3 nařízení (EU) č. 375/2014.
Článek 14
Právní status humanitárního dobrovolníka EU
1. Vysílající organizace dodržuje právní předpisy upravující právní status humanitárního dobrovolníka EU. Připraví proto smlouvu o vyslání podle čl. 14 odst. 5 nařízení (EU) č. 375/2014, kterou musí podepsat vysílající organizace a humanitární dobrovolník EU. Ve smlouvě musí být uvedeny použitelné právní předpisy a právo příslušné pro smlouvu.
2. Vysílající organizace zajistí, aby přijímající organizace smlouvu dodržovala, a je odpovědná za porušení ustanovení smlouvy o vyslání ze strany přijímající organizace.
Článek 15
Povinnost informovat humanitárního dobrovolníka EU o daňových pravidlech
1. Před vysláním informuje vysílající organizace humanitárního dobrovolníka EU o veškerých daňových pravidlech vztahujících se na příspěvky na pobyt v zemi, v níž má vysílající organizace sídlo, případně v zemi vyslání.
2. Není-li humanitární dobrovolník EU rezidentem v zemi, v níž má vysílající organizace sídlo, informuje vysílající organizace humanitárního dobrovolníka EU, že je povinen seznámit se s daňovými pravidly, která země, v níž pobývá, v dané konkrétní situaci uplatňuje.
Článek 16
Ochrana údajů
1. Při zpracování osobních údajů postupují vysílající a přijímající organizace v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (7), případně nařízením (ES) Evropského parlamentu a Rady č. 45/2001 (8).
2. Vysílající a přijímající organizace zajistí, aby při zpracování údajů o zájemcích o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolnících EU, včetně jejich shromažďování, užívání, zveřejňování, nebo při vymazávání těchto údajů nedocházelo ke zneužití nebo nesprávnému užívání. To se týká všech záležitostí v souvislosti se zájemci o dobrovolnickou činnost a humanitárními dobrovolníky EU, zejména:
a)
přijímání a výběru (včetně formulářů žádostí, zápisů z pohovorů a dotazníků k sebehodnocení) a
b)
přípravy a řízení humanitárních dobrovolníků EU (včetně plánů učení a rozvoje, přezkumů výkonnosti a záznamů o zaškolení, lékařských prohlídek nebo jakýchkoli disciplinárních záležitostí).
3. Vysílající a přijímající organizace zajistí, aby byly zpracovávány pouze relevantní údaje a aby veškeré osobní údaje, jako je jméno, věk, adresa a datum narození, včetně citlivých údajů, informace týkající se přijetí, vlastního zaměstnání a výkonnosti, byly:
a)
shromažďovány zákonným způsobem a způsobem odpovídajícím legitimnímu účelu;
b)
zpracovány korektně a zákonným způsobem;
c)
v případě potřeby opravovány nebo aktualizovány;
d)
přístupné pouze oprávněným zaměstnancům;
e)
dotčenému zájemci o dobrovolnickou činnost nebo humanitárnímu dobrovolníkovi EU na žádost zpřístupněny;
f)
bezpečně uchovávány a
g)
uchovávány po dobu ne delší než je nezbytné.
4. Ke zpracování údajů uvedených v odstavci 3 musí vysílající a přijímající organizace získat výslovný souhlas humanitárního dobrovolníka EU.
5. Vysílající a přijímající organizace informují zájemce o dobrovolnickou činnost nebo humanitárního dobrovolníka EU, že mají právo na ochranu osobních údajů, právo podat stížnost a užívat své vlastní údaje a mít k nim přístup, právo znát totožnost subjektů, které budou mít přístup k jejich osobním údajům, a vědět k jakému typu údajů budou mít jednotlivé subjekty přístup.
Článek 17
Integrita a etický kodex
1. Vysílající a přijímající organizace se dohodne na politice integrity, jejímž cílem je předcházet korupci a úplatkářství, a na etickém kodexu založeném na vhodné politice řízení vysílající organizace, která se vztahuje na humanitární dobrovolníky EU a poskytuje jim pokyny ohledně očekávaného chování, slušnosti a integritě požadované během jejich účasti na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU.
2. Etický kodex je pro humanitární dobrovolníky EU závazný a zahrnuje přinejmenším tyto požadavky:
a)
závazek podporovat ztotožnění s iniciativou Humanitární dobrovolníci EU a přispívat k jejím cílům;
b)
respektování druhých, lidské důstojnosti a dodržování zásad nediskriminace;
c)
dodržování zásad humanitární pomoci uvedených v čl. 5 odst. 1 nařízení (EU) č. 375/2014;
d)
závazek k ochraně práv dětí a ohrožených dospělých osob, zejména zavedením zásady nulové tolerance pohlavního zneužívání;
e)
nulová tolerance k užívaní drog nedovolených v zemi vyslání;
f)
dodržování místních zákonů;
g)
integrita, opatření proti podvodům a proti korupci;
h)
zachování vysoké úrovně osobního a profesního chování;
i)
dodržování postupů týkajících se ochrany, zdraví a bezpečnosti;
j)
povinnost oznámit případné porušení etického kodexu a opatření upravující takové oznamování;
k)
pravidla pro jednání s médii a pro správu informací a
l)
pravidla zakazující zneužívání zařízení organizace.
3. V případě jakéhokoli porušení etického kodexu ze strany humanitárního dobrovolníka EU se postupuje podle politiky řízení vysílající organizace.
4. Hrubé porušení etického kodexu má za následek předčasný návrat humanitárního dobrovolníka EU, případně je jeho chování oznámeno příslušným profesním nebo správním organizacím či orgánům.
Článek 18
Opatření na ochranu práv dětí a ohrožených dospělých osob, včetně nulové tolerance pohlavního zneužívání
1. Vysílající a přijímající organizace se zavazují k politice nulové tolerance zneužívání dětí a/nebo ohrožených dospělých osob, včetně pohlavního zneužívání. Musí být schopny hlásit případy zneužívání, neprodleně a řádně je řešit, poskytovat pomoc obětem, předcházet viktimizaci osob, které případ oznámily, a přivést pachatele k odpovědnosti.
2. Během procesu vybírání humanitárních dobrovolníků EU a jejich úvodních školení a odborné přípravy vysílající a přijímající organizace předcházejí zneužívání vytvořením kultury otevřenosti a informovanosti ohledně daného tématu a stanovením jasného řízení a povinností v oblasti dohledu.
3. Vysílající organizace provede všechny ze zákona nařízené kontroly, aby prověřila způsobilost zájemců o dobrovolnickou činnost k práci s těmito cílovými skupinami.
4. Ve snaze zajistit, aby k danému zneužívání nedocházelo, informují vysílající a přijímající organizace zájemce o dobrovolnickou činnost nebo humanitární dobrovolníky EU o rizicích a doporučených preventivních opatřeních.
KAPITOLA 7
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 19
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 24. října 2014.
KOMMISSIONENS DELEGERADE FÖRORDNING (EU) nr 1398/2014
av den 24 oktober 2014
om fastställande av normer för frivilligkandidater och EU-frivilliga för humanitärt arbete
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 375/2014 av den 3 april 2014 om inrättande av en europeisk frivilligkår för humanitärt bistånd (initiativet EU-frivilliga för humanitärt arbete) (1), särskilt artikel 9.2, och
av följande skäl:
(1)
Förordning (EU) nr 375/2014 föreskriver att kommissionen ska upprätta normer och förfaranden som omfattar de villkor, arrangemang och krav som ska tillämpas av utsändar- och värdorganisationer när de identifierar, väljer ut, förbereder, administrerar och utplacerar frivilligkandidater och EU-frivilliga för humanitärt arbete till stöd för humanitära biståndsinsatser i tredjeländer. Enligt förordning (EU) nr 375/2014 ska normerna antas genom delegerade akter och förfarandena genom genomförandeakter.
(2)
Alla intressenter inom initiativet EU-frivilliga för humanitärt arbete, inbegripet frivilligarbetarna själva och utsändar- och värdorganisationerna, bör uppmuntras att utveckla en känsla av delaktighet med initiativet.
(3)
Den kompetensram som ska användas för initiativet EU-frivilliga för humanitärt arbete måste inbegripa en definition av den övergripande kompetens som krävs för många typer av frivilligarbete och yrkesområden, och även ange den särskilda kompetens som krävs för initiativet EU-frivilliga för humanitärt arbete och för att arbeta med humanitärt bistånd. Den bör också innehålla en icke-uttömmande förteckning över teknisk kompetens. Detta bör kunna bidra till ett effektivt och behovsbaserat urval och förberedande av frivilligkandidater, på grundval av en gemensam kompetensram.
(4)
För att de EU-frivilligas kompetens, utbildningsbehov och resultat ska kunna dokumenteras och bedömas bör de följa en lättanvänd plan för lärande och utveckling under hela den tid de deltar i initiativet. Utformningen av denna plan kommer att bygga på erfarenheterna från initiativen Youthpass (2) (ungdomspass) och Europass (3).
(5)
Deltagande i initiativet EU-frivilliga för humanitärt arbete kan förbättra frivilligarbetarnas anställbarhet tack vare de kunskaper och färdigheter och den kompetens de förvärvat. Dessutom är det ett bevis för deras solidaritet med behövande människor och för deras åtagande att på ett tydligt sätt främja känslan av ett europeisk medborgarskap. Specifika bestämmelser bör därför i möjligaste mån underlätta valideringen av de EU-frivillas icke-formella och informella lärande, i enlighet med rådets rekommendation av den 20 december 2012 om validering av icke-formellt och informellt lärande (4).
(6)
De normer som reglerar partnerskapen mellan utsändar- och värdorganisationer är av betydelse både för den humanitära sektorn och för frivilligorganisationer. De stöder målet att upprätta partnerskap mellan genomförandeorganisationer och återspeglar dessa organisationers ömsesidiga ansvar både för att uppnå målen för initiativet EU-frivilliga för humanitärt arbete och för de EU-frivilliga som individer. För att partnerna i ett partnerskap ska kunna ansöka om och förvalta projekt som inbegriper utplacering av EU-frivilliga i tredjeländer måste grundprinciperna för partnerskapet fastställas och partnerskapsavtalet uppfylla minimikraven.
(7)
Principerna om lika möjligheter och icke-diskriminering fastställs i nationell lagstiftning och unionslagstiftning och bör alltid respekteras och främjas av utsändar- och värdorganisationerna. Vid behov bör dock undantag som föranleds av det specifika sammanhanget vara möjliga när det gäller definitionen av de EU-frivilligas roll och profil.
(8)
Det är av största vikt att relevant nationell lagstiftning och unionslagstiftning samt lagstiftningen i värdlandet iakttas. Ansvaret för detta ligger hos utsändar- och värdorganisationerna, som också är skyldiga att informera de EU-frivilliga om deras rättigheter och rättsliga skyldigheter på grundval av nämnda lagstiftning samt om deras rätt till försäkringsskydd. En tydlig rättslig ställning för frivilligarbetare är en förutsättning för deras utplacering och bör därför fastställas i ett utplaceringskontrakt mellan utsändarorganisationen och den EU-frivilliga. Särskild uppmärksamhet bör också ägnas skyddet av personuppgifter, behovet av att handla med integritet och i enlighet med en uppförandekod samt skyddet av barn och sårbara vuxna, bland annat genom fastställande av principen om nolltolerans för sexuella övergrepp.
(9)
För att säkerställa snabbt genomförande av initiativet EU-frivilliga för humanitärt arbete behöver denna förordning träda i kraft i brådskande ordning, eftersom den fastställer de bestämmelser som genomförandeorganisationer ska följa vid utplacerandet av EU-frivilliga i tredjeländer.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
KAPITEL 1
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER
Artikel 1
Syfte
I denna förordning fastställs normer för frivilligkandidater och EU-frivilliga för humanitärt arbete med avseende på följande aspekter, som anges i artikel 9.2 i förordning (EU) nr 375/2014:
a)
En kompetensram som ska användas för identifiering, urval och förberedelse av frivilliga till lägre och högre poster.
b)
Bestämmelser som säkerställer lika möjligheter och icke-diskriminering vid identifierings- och urvalsprocessen.
c)
Bestämmelser som säkerställer att utsändar- och värdorganisationerna följer relevant nationell rätt och unionsrätt såväl som lagstiftningen i värdlandet.
d)
Normer som reglerar partnerskapen mellan utsändar- och värdorganisationerna.
e)
Bestämmelser för erkännande av den förmåga och kompetens som EU-frivilliga för humanitärt arbete har fått i enlighet med befintliga relevanta unionsinitiativ.
Artikel 2
Definitioner
I denna förordning ska definitionerna i artikel 3 i förordning (EU) nr 375/2014 och definitionerna i den genomförandeförordning (EU) från kommissionen som ska antas på grundval av artikel 9.3 i förordning (EU) nr 375/2014 gälla. Dessutom gäller följande definitioner:
a) kompetens : enligt den definition som anges i den europeiska referensramen för nyckelkompetenser för livslångt lärande (5) en kombination av kunskaper, färdigheter och attityder som är anpassade till det aktuella området och som gör det möjligt för EU-frivilliga för humanitärt arbete att bidra till tillhandahållandet av behovsbaserat humanitärt bistånd.
b) övergripande kompetens : kompetens som krävs för många typer av frivilligarbete och yrkesområden och som inte är specifik för humanitärt biståndsarbete.
c) särskild kompetens : kompetens som krävs för initiativet EU-frivilliga för humanitärt arbete och för att arbeta med humanitärt bistånd i vidare bemärkelse.
d) teknisk kompetens : kompetens till följd av specialiserade kunskaper som är relevanta inom ramen för humanitärt biståndsarbete.
e) resultat av lärande : enligt den definition som anges i den europeiska referensramen för kvalifikationer (6) vad en inlärare vet, förstår och kan göra när en lärandeprocess är avslutad. Det uttrycks i kunskaper, färdigheter och kompetens.
KAPITEL 2
KOMPETENSRAM
Artikel 3
Kompetensram
1. Den kompetensram som ska användas för initiativet EU-frivilliga för humanitärt arbete ska ha följande tre dimensioner:
a)
Övergripande kompetens.
b)
Särskild kompetens.
c)
Teknisk kompetens.
2. Kompetensramen ska utformas för
a)
lägre poster, särskilt för nyutexaminerade med mindre än fem års yrkeserfarenhet och mindre än fem års erfarenhet av humanitära insatser, och
b)
högre poster för personer med minst fem års yrkeserfarenhet i ansvarsställning eller som expert.
3. Kompetensramen ska dels främja den fortlöpande personliga utvecklingsprocess som EU-frivilliga för humanitärt arbete genomgår under de olika etapperna av sitt deltagande i initiativet, dels mäta deras framsteg. Kunskapsnivåerna inom varje enskild kompetens ska bedömas i enlighet med tillvägagångssättet i den europeiska referensramen för kvalifikationer och enligt följande skala:
a)
Nivå 4: Mycket goda kunskaper.
b)
Nivå 3: Goda kunskaper.
c)
Nivå 2: Kunskaper med utvecklingsbehov.
d)
Nivå 1: Svaga kunskaper.
4. Definitioner av de viktigaste kompetenser som används återfinns i bilagan.
Artikel 4
Plan för lärande och utveckling
1. De resultat av lärande som de EU-frivilliga för humanitärt arbete förväntas uppnå ska anges i en plan för lärande och utveckling, som också ska innehålla information om de EU-frivilligas förväntade kompetens, utbildningsbehov och resultat under de olika etapperna av deras deltagande i initiativet EU-frivilliga för humanitärt arbete.
2. Följande uppgifter ska ingå i planen för lärande och utveckling:
a)
Grundläggande information om den EU-frivilliga.
b)
Grundläggande information om utplaceringen och en beskrivning av de uppgifter som ska utföras.
c)
De kompetenser som anges i kompetensramen och en bedömning av den EU-frivilligas prestationer och resultat av lärande i enlighet med dessa.
d)
Utbildningsbehov och planerade utvecklingsåtgärder, när så är relevant.
e)
Kurser som den EU-frivilliga gått under utbildningen eller utplaceringen.
f)
Annan relevant information.
3. Användningen av de olika inslagen i planen för lärande och utveckling ska bero på den EU-frivilligas individuella behov och ambitioner och ska uppdateras regelbundet, bland annat i samband med följande etapper:
a)
Urval.
b)
Utbildning, däribland praktiktjänstgöring, när så är relevant.
c)
Utplacering.
d)
Avrapportering efter utplaceringen, när så är relevant.
KAPITEL 3
ERKÄNNANDE AV DE FÄRDIGHETER OCH DEN KOMPETENS SOM DE EU-FRIVILLIGA HAR FÖRVÄRVAT
Artikel 5
Bedömnings- och dokumentationsprocessen
1. Bedömningen och dokumentationen av den kompetens som EU-frivilliga har förvärvat i samband med sitt deltagande i initiativet EU-frivilliga för humanitärt arbete ska stödja
a)
yrkesmässigt erkännande av sådan förvärvad kompetens som skulle kunna användas i arbetslivet och som skulle förbättra en frivilligarbetares anställbarhet, och
b)
socialt erkännande av frivilligarbetarnas bidrag till att uttrycka unionens solidaritet med behövande människor och till att på ett tydligt sätt främja känslan av ett europeiskt medborgarskap.
2. Omfattningen av och processen för bedömning och dokumentation ska anpassas så att de lämpar sig för både lägre och högre poster och ska utgå från den EU-frivilligas individuella behov och ambitioner.
3. Bedömningen och dokumentationen av lärande ska avspegla den fortlöpande utvecklingsprocess som de EU-frivilliga genomgår och ska därigenom erkänna och stödja lärande och utveckling under de olika etapperna av en frivilligarbetares deltagande i initiativet. Bedömning och dokumentation ska utföras på grundval av den plan för lärande och utveckling som avses i artikel 4.
4. Utsändar- och värdorganisationerna ska visa ett fortlöpande engagemang för bedömningen och dokumentation av EU-frivilligas lärande i syfte att underlätta yrkesmässigt och socialt erkännande.
5. Kommissionen och EU:s medlemsstater ska när så är lämpligt ge de behöriga nationella myndigheter som ansvarar för validering av icke-formellt och informellt lärande relevant information om initiativet EU-frivilliga för humanitärt arbete och om bedömnings- och dokumentationsprocessen i syfte att underlätta den formella valideringen av EU-frivilligas lärande i deras hemländer.
Artikel 6
Yrkesmässigt erkännande
1. EU-frivilliga för humanitärt arbete ska på begäran erhålla ett intyg över avslutat deltagande i initiativet. Detta ska utfärdas av kommissionen och innehålla åtminstone följande uppgifter:
a)
Datum för påbörjande och avslutande av uppdraget.
b)
Namn på och kontaktuppgifter för utsändar- och värdorganisationerna.
c)
Namn på och kontaktuppgifter för den EU-frivilligas mentor och närmaste överordnade.
d)
Namn på och kontaktuppgifter för personer i utsändar- och värdorganisationer som är villiga att lämna referenser för den EU-frivilliga.
e)
Den EU-frivilligas viktigaste uppgifter och ansvarsområden.
f)
En beskrivning av den EU-frivilligas viktigaste resultat under utplaceringen.
g)
En beskrivning av de resultat av lärande som den EU-frivilliga uppnått under de olika etapperna av deltagandet i initiativet, bedömda i enlighet med artikel 3.3 i denna förordning.
2. På begäran av den EU-frivilliga för humanitärt arbete kan en kopia av planen för lärande och utveckling bifogas intyget.
Artikel 7
Socialt erkännande
1. Socialt erkännande ska främjas genom de åtgärder som beskrivs i den kommunikationsplan som avses i artikel 17 i förordning (EU) nr 375/2014. EU-frivilliga för humanitärt arbete ska ha möjlighet att delta i externt kommunikationsarbete som syftar till att ge publicitet åt initiativet och frivilligarbetarnas engagemang.
2. När så är lämpligt ska kommissionen organisera evenemang på hög nivå för att öka allmänhetens medvetenhet och förbättra synligheten för initiativet.
3. Utsändarorganisationerna ska sprida information om och främja engagemang i nätverket för initiativet EU-frivilliga för humanitärt arbete och härvid lyfta fram de möjligheter det ger frivilligarbetare att efter utplaceringen fortsätta att engagera sig i frågor som rör humanitärt bistånd och ett aktivt europeiskt medborgarskap.
4. Utsändar- och värdorganisationerna ska informera de EU-frivilliga om möjligheter till fortsatt engagemang i frågor som rör humanitärt bistånd och ett aktivt europeiskt medborgarskap. De ska i synnerhet uppmuntra EU-frivilliga att delta i konferenser och seminarier som anordnas på EU-nivå och nationell nivå för att dela med sig av sin erfarenhet till relevanta intressenter.
KAPITEL 4
NORMER SOM REGLERAR PARTNERSKAPEN MELLAN UTSÄNDAR- OCH VÄRDORGANISATIONERNA
Artikel 8
Ett partnerskaps mål och medlemmar
1. Partnerskapet mellan utsändar- och värdorganisationerna ska fastställa arrangemangen mellan partner som ansöker om och förvaltar projekt som inbegriper utplacering av EU-frivilliga för humanitärt arbete i tredjeländer; arrangemangen kan även omfatta verksamhet för kapacitetsuppbyggnad eller tekniskt bistånd.
2. Partnerskapets medlemmar ska vara utsändarorganisationer som överensstämmer med artikel 10.3 i förordning (EU) nr 375/2014 och värdorganisationer som överensstämmer med artikel 10.4 i förordning (EU) nr 375/2014.
3. När ett partnerskap ingås kan utsändar- och värdorganisationerna inkludera andra organisationer, som är specialiserade inom något område som är relevant för målen eller åtgärderna för de projekt som avses i punkt 1, som partner för att bidra med sin sakkunskap.
4. När projekten omfattar verksamhet som avser kapacitetsuppbyggnad eller tekniskt bistånd kan sådana utsändar- och värdorganisationer som har genomgått en certifieringsprocess i enlighet med den genomförandeförordning (EU) från kommissionen som ska antas på grundval av artikel 10.1 i förordning (EU) nr 375/2014, men som inte har tilldelats certifiering också räknas som stödberättigande partner, förutsatt att de har en behovsbaserad strategi för kapacitetsuppbyggnad eller tekniskt stöd.
5. I de fall då syftet med projekten är att ge stöd till katastrofinsatser får partnerskapet ingås enbart mellan utsändarorganisationer.
Artikel 9
Principer för partnerskapen
Verksamheten inom initiativet EU-frivilliga för humanitärt arbete ska främja gränsöverskridande partnerskap mellan utsändar- och värdorganisationer som grundar sig på följande principer:
a)
Jämställdhet.
b)
Gemensamma värden och en gemensam vision.
c)
Öppenhet.
d)
Ansvar, redovisningsskyldigheten och tillförlitlighet.
e)
Ömsesidigt förtroende och respekt.
f)
Komplementaritet, baserad på mångfalden inom det humanitära samfundet och frivilligsektorn, med en stark fokusering på lokal kapacitetsuppbyggnad.
g)
Flexibilitet och anpassningsförmåga.
h)
Ömsesidighet vid fördelningen av medel och fastställandet av mål.
Artikel 10
Partnerskapsavtal och normer
1. Innan utsändar- och värdorganisationer ingår ett partnerskap ska en behovsbedömning göras av värdorganisationerna, när så är lämpligt i samarbete med utsändarorganisationerna, med beaktande av kommissionens bedömning av behoven av humanitärt bistånd.
2. Behovsbedömningen ska åtminstone innehålla följande:
a)
Sårbarhets- och riskbedömning av utplaceringslandet, inklusive bedömning av säkerhets-, rese- och hälsorisker som är relevanta för EU-frivilliga.
b)
Beaktande av den aktuella kapaciteten hos värdorganisationen att ta emot en EU-frivillig.
c)
Analys av den kompetens och kapacitet som för närvarande saknas inom värdorganisationen och det lokala samhället, vilken även ska identifiera behoven och analysera hur de bäst kan åtgärdas.
d)
Analys av det förväntade mervärde som den EU-frivilliga, och när så är relevant det planerade stödet till kapacitetsuppbyggnad hos värdorganisationen och det lokala samhället, kan tillföra.
3. Ett partnerskapsavtal ska undertecknas av alla partner för att säkerställa att följande miniminormer för partnerskapet iakttas:
a)
Partnerskapet ska grundas på en överenskommelse om gemensamma värden och en gemensam vision, särskilt i fråga om frivilligarbete och humanitärt bistånd.
b)
Det mervärde som varje partner tillför samt deras respektive roller ska fastställas på ett tydligt sätt.
c)
Alla parter ska komma överens om de gemensamma målen för partnerskapet och hur partnerskapet ska förvaltas, särskilt
i)
beslutsförfaranden och arbetsrutiner,
ii)
finansiella arrangemang och förvaltning,
iii)
kommunikationskanalerna mellan alla intressenter, mötesfrekvens och besök på platsen av utsändarorganisationerna,
iv)
arbetsplan och verksamheter, inbegripet tidsplan,
v)
uppgiftsfördelning i enlighet med initiativets kommunikationsplan,
vi)
övervakning och utvärdering av partnerskapet,
vii)
bokföring och dokumentation,
viii)
finslipning och slutförande av den behovsbedömning som avses i punkt 1,
ix)
gemensam utformning och utvärdering av de EU-frivilligas arbetsuppgifter,
x)
uppdrag och ansvarsområden för frivilligkandidater och EU-frivilliga för humanitärt arbete under de olika etapperna av deras deltagande i initiativet EU-frivilliga för humanitärt arbete,
xi)
förfaranden för hantering av klagomål (både sådana som framförs inom partnerskapet och sådana som framförs av externa parter med avseende på partnerskapets funktion) och för biläggande av tvister mellan partnerna,
xii)
regler och förfaranden för en partner utträde,
xiii)
ekonomiska konsekvenser, och
xiv)
avtalsmässiga konsekvenser (även för de EU-frivilliga och de berörda samhällena).
d)
När så är relevant ska en behovsbaserad strategi för kapacitetsuppbyggnad eller tekniskt bistånd mellan partner utarbetas och specifika medel avsättas för denna strategi.
e)
Partnerna ska bidra till lärande och ska åta sig att genomföra åtgärder som rör kommunikation och synlighet i enlighet med den kommunikationsplan som avses i artikel 17 i förordning (EU) nr 375/2014.
KAPITEL 5
LIKA MÖJLIGHETER OCH ICKE-DISKRIMINERING
Artikel 11
Allmänna bestämmelser
1. Initiativet EU-frivilliga för humanitärt arbete är öppet för alla behöriga kandidater, oavsett nationalitet, kön, ras, etniskt ursprung, ålder, social bakgrund, religion eller övertygelse, civilstånd, sexuell läggning och funktionshinder.
2. Utsändar- och värdorganisationerna ska förbinda sig att följa principerna om likabehandling, lika möjligheter och icke-diskriminering. Dessa principer ska integreras fullständigt i förfarandet för identifiering, urval, rekrytering och förberedelse av frivilligarbetare samt i regler och rutiner för prestationshantering.
Artikel 12
Likabehandling, lika möjligheter och icke-diskriminering
1. Utsändarorganisationen ska ha en principförklaring och en politik för att säkerställa att principerna om lika behandling, lika möjligheter och icke-diskriminering iakttas på arbetsplatsen och för att främja en inkluderande organisationskultur.
2. Den politik för likabehandling, lika möjligheter och icke-diskriminering som avses i punkt 1 ska åtminstone
a)
vara förenlig med relevant unionslagstiftning och nationell lagstiftning och syfta till att undvika, eller att ta itu med och undanröja, diskriminerande politik och praxis, inklusive eventuella hinder för sysselsättning för alla grupper som identifieras i nämnda lagstiftning eller som man vet är utsatta för fördomar när de söker anställning och därför riskerar att bli underrepresenterade,
b)
omfatta, men inte begränsas till, alla aspekter av frivilligarbetarnas erfarenhet, inklusive enskilda uppförandenormer, utannonsering av arbetet, rekrytering och urval, utbildning och utveckling, prestationshantering samt arbetsvillkor, inbegripet lönevillkor och uppsägningsförfaranden,
c)
inbegripa tydligt angivna roller och ansvarsområden för alla anställda och frivilligarbetare, högsta ledningen och ledningsgrupper, personalavdelningar och alla andra intressenter som organisationen har identifierat,
d)
regelbundet övervakas och ses över för att säkerställa att politiken förblir förenlig med relevant lagstiftning och att den genomförs korrekt och effektivt.
3. Värdorganisationen ska skriftligen till utsändarorganisationen bekräfta principen och politiken för likabehandling, lika möjligheter och icke-diskriminering samt meddela utsändarorganisationen alla eventuella undantag när det gäller utformningen av de EU-frivilligas roller och profil som föranleds av det specifika sammanhang i vilket organisationen verkar.
4. Utsändarorganisationen ska stödja värdorganisationen i genomförandet av politiken för likabehandling, lika möjligheter och icke-diskriminering samt vid behov undantagsvis stödja värdorganisationens justeringar av dessa principer som föranleds av sammanhanget.
5. Om möjligt ska utsändarorganisationen regelbundet tillhandahålla lämplig utbildning och information om politiken och dess principer för alla anställda, i syfte att säkerställa att alla intressenter förstår, stöder och genomför denna politik.
KAPITEL 6
EFTERLEVNAD AV NATIONELL LAGSTIFTNING, UNIONSLAGSTIFTNING OCH VÄRDLANDETS LAGSTIFTNING
Artikel 13
Allmänna bestämmelser
1. Utsändar- och värdorganisationerna ska säkerställa efterlevnaden av relevant nationell lagstiftning, unionslagstiftning och lagstiftning i värdlandet, inbegripet
a)
förordning (EU) nr 375/2014, inklusive iakttagande av de allmänna principer som avses i artikel 5,
b)
lagstiftning som är tillämplig på den rättsliga ställningen för de EU-frivilliga,
c)
tillämplig lagstiftning om frivilligarbetares arbetsvillkor, hälsa, säkerhet och skydd,
d)
lagstiftning om likabehandling och icke-diskriminering, och
e)
lagstiftning om skydd av personuppgifter.
2. Utsändar- och värdorganisationerna ska informera de EU-frivilliga för humanitärt arbete om deras rättigheter och rättsliga skyldigheter som följer av den lagstiftning som avses i punkt 1 och om deras rätt till försäkringsskydd i enlighet med den genomförandeförordning (EU) från kommissionen som ska antas på grundval av artikel 9.3 i förordning (EU) nr 375/2014.
Artikel 14
Rättslig ställning för EU-frivilliga för humanitärt arbete
1. Utsändarorganisationen ska efterleva den lagstiftning som är tillämplig på den rättsliga ställningen för EU-frivilliga för humanitärt arbete. Den ska i detta syfte utarbeta ett sådant utplaceringskontrakt som avses i artikel 14.5 i förordning (EU) nr 375/2014, vilket ska undertecknas av utsändarorganisationen själv och av den EU-frivilliga för humanitärt arbete. Kontraktet ska ange den lagstiftning som är tillämplig på det och den jurisdiktion som det omfattas av.
2. Utsändarorganisationen ska säkerställa att värdorganisationen iakttar kontraktet och vara ansvarig för värdorganisationens överträdelser av bestämmelserna i utplaceringskontraktet.
Artikel 15
Skyldighet att informera den EU-frivilliga för humanitärt arbete om skatteregler
1. Före utplaceringen ska utsändarorganisationen underrätta den EU-frivilliga för humanitärt arbete om de skatteregler som är tillämpliga på traktamenten i det land där utsändarorganisationen är etablerad och, när så är relevant, i utplaceringslandet.
2. Om en EU-frivillig för humanitärt arbete inte är bosatt i det land där utsändarorganisationen är etablerad ska utsändarorganisationen informera den EU-frivilliga om hans eller hennes skyldighet att bekanta sig med de skatteregler i hans eller hennes hemland som är tillämpliga på hans eller hennes specifika situation.
Artikel 16
Skydd av personuppgifter
1. Utsändar- och värdorganisationernas behandling av personuppgifter ska i tillämpliga fall överensstämma med Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG (7) och Europaparlamentets och rådets förordning (EG) 45/2001 (8).
2. Utsändar- och värdorganisationerna ska säkerställa att missbruk och felaktig användning av personuppgifter förhindras under all bearbetning, inklusive insamling, användning, utlämnande och radering av personuppgifter om frivilligkandidater och EU-frivilliga för humanitärt arbete. Detta gäller alla åtgärder som avser frivilligkandidater och EU-frivilliga, särskilt
a)
rekrytering och urval (inbegripet ansökningsformulär, intervjuanteckningar och frågeformulär för självbedömning), och
b)
förberedelse och ledning av de EU-frivilliga (inklusive planer för lärande och utveckling, prestationsgranskningar samt register över mentorsstöd, medicinska kontroller eller disciplinära frågor).
3. Utsändar- och värdorganisationerna ska se till att endast relevanta uppgifter behandlas och att alla personuppgifter såsom namn, ålder, adress och födelsedatum, inklusive känsliga uppgifter och uppgifter om rekrytering, anställning och prestationer
a)
insamlas lagligt och på lämpligt sätt för ett legitimt ändamål,
b)
behandlas på ett korrekt och lagligt sätt,
c)
vid behov rättas eller uppdateras,
d)
är tillgängliga endast för godkänd personal,
e)
på begäran görs tillgängliga för den berörda frivilligkandidaten eller EU-frivilliga,
f)
förvaras säkert, och
g)
inte bevaras under en längre tid än vad som är nödvändigt.
4. Vid behandling av uppgifter som avses i punkt 3 ska utsändar- och värdorganisationerna inhämta den EU-frivilligas uttryckliga medgivande.
5. Utsändar- och värdorganisationerna ska informera frivilligkandidaten eller den EU-frivilliga om deras rätt till skydd av personuppgifter, deras rätt att klaga och att använda och få tillgång till sina egna uppgifter samt deras rätt att få veta namnen på de enheter som kommer att ha tillgång till deras personuppgifter och att få veta vilken typ av uppgifter som varje enhet har tillgång till.
Artikel 17
Integritet och uppförandekod
1. Utsändar- och värdorganisationerna ska komma överens om en integritetspolitik som syftar till att förhindra korruption och mutor och om en uppförandekod baserad på utsändarorganisationens ledningsprinciper, vilka ska vara lämpliga för och tillämpliga på de EU-frivilliga samt innehålla vägledning om det uppförande, den anständighet och den integritet som krävs av dem under hela deras deltagande i initiativet EU-frivilliga för humanitärt arbete.
2. Uppförandekoden ska vara bindande för de EU-frivilliga och ska omfatta åtminstone följande krav:
a)
Åtagande att utveckla en känsla av delaktighet i initiativet EU-frivilliga för humanitärt arbete och att bidra till dess mål.
b)
Respekt för andra människor och deras värdighet och respekt för principen om icke-diskriminering.
c)
Respekt för de principer för humanitärt arbete som avses i artikel 5.1 i förordning (EU) nr 375/2014.
d)
Engagemang för skydd av barn och utsatta vuxna, bland annat genom nolltolerans för sexuellt utnyttjande.
e)
Nolltolerans för användning av droger som är olagliga i värdlandet.
f)
Respekt för lokala lagar.
g)
Integritet, avståndstagande från bedrägeri och korruption.
h)
Upprätthållande av höga normer för det personliga och yrkesmässiga uppförandet.
i)
Efterlevnad av förfaranden säkerhet, skydd och hälsa.
j)
Skyldighet att anmäla överträdelser samt bestämmelser om meddelarfrihet.
k)
Regler för kontakter med medier och informationshantering.
l)
Regler som förbjuder missbruk av organisationens utrustning.
3. Varje överträdelse av uppförandekoden av en EU-frivillig ska hanteras i enlighet med utsändarorganisationens ledningsprinciper.
4. Om överträdelsen anses utgöra ett allvarligt fel ska den leda till att den EU-frivilliga skickas hem i förtid, och när så är nödvändigt kommer hans eller hennes uppförande att rapporteras till alla relevanta yrkesmässiga eller rättsliga organisationer eller myndigheter.
Artikel 18
Skydd av barn och sårbara vuxna, inbegripet nolltolerans mot sexuella övergrepp
1. Utsändar- och värdorganisationerna ska åta sig att tillämpa nolltolerans när det gäller missbruk av barn eller sårbara vuxna, inklusive sexuella övergrepp. De ska ha förmåga att rapportera missbruk, handlägga incidenter korrekt och utan dröjsmål, stödja offer, förhindra repressalier för personer som slår larm om missförhållanden samt ställa förövare till svars.
2. Utsändar- och värdorganisationerna ska förebygga missbruk genom det förfarande som används för urval av EU-frivilliga och för deras introduktion och utbildning, genom att skapa en kultur av öppenhet och medvetenhet om frågorna och genom ett tydligt lednings- och tillsynsansvar.
3. Utsändarorganisationen ska utföra alla lagstadgade kontroller i syfte att få godkännande för frivilligkandidater att arbeta med dessa målgrupper.
4. Utsändar- och värdorganisationerna ska informera frivilligkandidaterna och de EU-frivilliga om riskerna och rekommenderade förebyggande åtgärder i syfte att säkerställa att missbruk inte sker.
KAPITEL 7
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 19
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 24 oktober 2014.