NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 814/2013
ze dne 2. srpna 2013,
kterým se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/125/ES, pokud jde o požadavky na ekodesign ohřívačů vody a zásobníků teplé vody
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/125/ES ze dne 21. října 2009 o stanovení rámce pro určení požadavků na ekodesign výrobků spojených se spotřebou energie (1), a zejména na čl. 15 odst. 1 uvedené směrnice,
po poradě s konzultačním fórem o ekodesignu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle směrnice 2009/125/ES by měla Komise stanovit požadavky na ekodesign výrobků spojených se spotřebou energie, které mají významný objem prodeje, významný dopad na životní prostředí a významný potenciál ke zlepšení dopadu na životní prostředí prostřednictvím lepšího konstrukčního návrhu bez nepřiměřeně vysokých nákladů.
(2)
Ustanovení čl. 16 odst. 2 písm. a) směrnice 2009/125/ES stanoví, že v souladu s postupem podle čl. 19 odst. 3, s kritérii stanovenými v čl. 15 odst. 2 a po poradě s konzultačním fórem o ekodesignu zavede Komise ve vhodných případech prováděcí opatření pro výrobky s vysokým potenciálem pro nákladově efektivní snížení emisí skleníkových plynů, což zahrnuje zařízení pro ohřev vody.
(3)
Komise vypracovala přípravnou studii analyzující technické, environmentální a hospodářské aspekty ohřívačů vody a zásobníků teplé vody, které se obvykle používají v domácnostech a obchodním sektoru. Studie byla zpracována ve spolupráci se zúčastněnými a dotčenými stranami z Unie i ze třetích zemí a její výsledky byly zveřejněny.
(4)
Environmentálními aspekty ohřívačů vody, které jsou považovány za významné pro účely tohoto nařízení, jsou spotřeba energie ve fázi jejich používání a (u ohřívačů vody s tepelným čerpadlem) hladina akustického výkonu. U ohřívačů vody využívajících fosilní paliva byly navíc mezi významné environmentální aspekty zařazeny také emise oxidů dusíku, oxidu uhelnatého a uhlovodíků. Významným environmentálním aspektem zásobníků teplé vody je spotřeba energie související se statickými ztrátami.
(5)
Není účelné určovat požadavky na ekodesign pro emise oxidu uhelnatého a uhlovodíků, protože dosud nejsou k dispozici žádné vhodné evropské metody měření. S cílem vyvinout takové metody měření Komise pověřila evropské normalizační organizace, aby během přezkumu tohoto nařízení zvážily požadavky na ekodesign pro tento typ emisí. Dokud nevstoupí v platnost odpovídající požadavky Unie na ekodesign, mohou zůstat zachovány vnitrostátní právní předpisy s požadavky na ekodesign pro emise oxidu uhelnatého a uhlovodíků z ohřívačů vody. Ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/142/ES ze dne 30. listopadu 2009 o spotřebičích plynných paliv (2), jež omezují množství spalin produkovaných spotřebiči plynných paliv s ohledem na zdraví a bezpečnost, nejsou dotčena.
(6)
Přípravná studie ukazuje, že požadavky týkající se jiných parametrů ekodesignu uvedených v části 1 přílohy I směrnice 2009/125/ES nejsou v případě ohřívačů vody a zásobníků teplé vody potřebné. Zejména emise skleníkových plynů v souvislosti s chladivy využívanými v ohřívačích vody s tepelnými čerpadly pro vytápění dnešního evropského fondu budov se nejeví jako významné. Při přezkumu tohoto nařízení bude znovu posouzena vhodnost určení požadavků na ekodesign pro tyto skleníkové plyny.
(7)
Oblast působnosti tohoto nařízení by se neměla omezit na ohřívače vody sloužící pro dodávku teplé pitné a užitkové vody.
(8)
Ohřívače vody, které jsou navrženy pro využití plynných nebo kapalných paliv vyrobených převážně (tj. více než 50 %) z biomasy, mají zvláštní technické vlastnosti, jež vyžadují další technické, hospodářské a environmentální analýzy. V závislosti na výsledku těchto analýz by později měly být případně stanoveny požadavky na ekodesign ohřívačů vody tohoto typu.
(9)
Roční spotřeba energie spojená s ohřívači vody a zásobníky teplé vody v Unii byla za rok 2005 odhadnuta na 2 156 PJ (51 Mtoe), což odpovídá emisím ve výši 124 Mt CO2. Pokud nebudou přijata konkrétní opatření, předpokládá se, že v roce 2020 dosáhne roční spotřeba energie 2 243 PJ. Roční emise oxidů dusíku v souvislosti s ohřívači vody a zásobníky teplé vody v Unii v roce 2005 podle odhadů činily 559 kt ekvivalentu SOx. Pokud nebudou přijata konkrétní opatření, předpokládá se, že v roce 2020 dosáhnou roční emise 603 kt ekvivalentu SOx. Přípravná studie ukazuje, že spotřebu energie ve fázi používání a emise oxidů dusíku ohřívačů vody lze podstatně snížit.
(10)
Spotřeba energie ohřívačů vody a zásobníků teplé vody může být snížena uplatněním existujících nákladově efektivních nechráněných technologií, což povede ke snížení úhrnných nákladů spojených se zakoupením a používáním těchto výrobků.
(11)
Předpokládá se, že kombinovaný účinek požadavků na ekodesign stanovených v tomto nařízení a v nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 812/2013 ze dne 18. února 2013, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/30/EU, pokud jde o uvádění spotřeby energie na energetických štítcích ohřívačů vody, zásobníků teplé vody a na soupravách sestávajících z ohřívače vody a solárního zařízení (3), povede do roku 2020 ve srovnání se situací bez přijetí zvláštních opatření k odhadovaným ročním úsporám energie přibližně ve výši 450 PJ (11 Mtoe), což odpovídá emisím přibližně 26 Mt CO2, a ke snížení ročních emisí oxidů dusíku o přibližně 130 kt ekvivalentu SOx.
(12)
Požadavky na ekodesign by měly harmonizovat požadavky na spotřebu energie, hladinu akustického výkonu a emise oxidů dusíku ohřívačů vody a požadavky na statické ztráty zásobníků teplé vody v celé Unii, což přispěje k lepšímu fungování vnitřního trhu a ke zlepšení vlivu těchto výrobků na životní prostředí.
(13)
Požadavky na ekodesign by neměly ovlivnit funkčnost nebo cenovou dostupnost ohřívačů vody nebo zásobníků teplé vody z hlediska koncového uživatele ani nepříznivě ovlivňovat zdraví, bezpečnost a životní prostředí.
(14)
Požadavky na ekodesign by měly být zaváděny postupně, aby výrobci měli dostatek času na potřebné změny konstrukce výrobků podléhajících tomuto nařízení. Časový průběh by měl být takový, aby byly zohledněny dopady na náklady pro výrobce, zejména pak na malé a střední podniky, a aby bylo zároveň zajištěno včasné dosažení cílů tohoto nařízení.
(15)
Měření a výpočty parametrů výrobků je nutno provádět za použití spolehlivých, přesných a opakovatelných metod, které zohledňují uznávané nejmodernější metody měření a výpočtů, včetně harmonizovaných norem (pokud jsou k dispozici) přijatých evropskými organizacemi pro normalizaci na žádost Komise v souladu s postupy stanovenými v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1025/2012 ze dne 25. října 2012 o evropské normalizaci (4).
(16)
V souladu s čl. 8 odst. 2 směrnice 2009/125/ES určuje toto nařízení, jaké postupy se použijí pro posuzování shody.
(17)
Pro usnadnění kontrol shody by výrobci měli v technické dokumentaci uvádět informace podle příloh IV a V směrnice 2009/125/ES, pokud se tyto informace týkají požadavků stanovených tímto nařízením.
(18)
V zájmu dalšího omezení dopadu ohřívačů vody a zásobníků teplé vody na životní prostředí by výrobci měli poskytovat informace o demontáži, recyklaci a/nebo likvidaci výrobku.
(19)
Kromě právně závazných požadavků stanovených tímto nařízením by měly být určeny orientační referenční hodnoty nejlepších dostupných technologií, aby bylo zajištěno, že informace o vlivu ohřívačů vody a zásobníků teplé vody na životní prostředí během jejich celého životního cyklu budou široce dostupné a snadno přístupné.
(20)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 19 odst. 1 směrnice 2009/125/ES,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanovuje požadavky na ekodesign pro uvádění na trh a/nebo do provozu ohřívačů vody o jmenovitém tepelném výkonu ≤ 400 kW a zásobníků teplé vody s užitným objemem ≤ 2 000 litrů včetně těch, které jsou začleněny do souprav sestávajících z ohřívače vody a solárního zařízení ve smyslu definice v článku 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 812/2013.
2. Toto nařízení se nevztahuje na:
a)
ohřívače vody konkrétně navržené pro využití plynných nebo kapalných paliv vyrobených převážně z biomasy;
b)
ohřívače vody využívající pevná paliva;
c)
ohřívače vody v oblasti působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU (5);
d)
kombinované ohřívače vody, jak je definuje článek 2 nařízení Komise (EU) č. 813/2013 (6);
e)
ohřívače vody, které nedosahují alespoň zátěžového profilu s nejmenší referenční energií uvedeného v tabulce 1 přílohy III;
f)
ohřívače vody navržené pouze pro výrobu teplých nápojů a/nebo potravin;
g)
zdroje tepla navržené pro ohřívače vody a pláště ohřívačů vody, jež mají být takovými zdroji tepla vybaveny, které budou uvedeny na trh před 1. lednem 2018 náhradou za identické zdroje tepla a identické pláště ohřívačů vody. Na náhradním výrobku nebo jeho obalu musí být jasně uvedeno, pro jaký ohřívač vody je určen.
Článek 2
Definice
Kromě definic stanovených v článku 2 směrnice 2009/125/ES se pro účely tohoto nařízení použijí tyto definice:
1)
„ohřívačem vody“ se rozumí zařízení, které:
a)
je připojeno na vnější přívod pitné nebo užitkové vody;
b)
vyrábí a předává teplo pro dodávku teplé pitné nebo užitkové vody o dané teplotě a v daném množství a průtoku v daném časovém období a
c)
může být vybaveno jedním nebo více zdroji tepla;
2)
„zdrojem tepla“ se rozumí ta část ohřívače vody, která vyrábí teplo za využití jednoho nebo více z následujících procesů:
a)
spalování fosilních paliv a/nebo paliv z biomasy;
b)
využití Jouleova jevu v prvcích elektrického odporového ohřevu;
c)
zachycování tepla okolního prostředí ze vzdušného, vodního nebo zemního zdroje a/nebo tepla odpadního;
z toho plyne, že zdroj tepla navržený pro ohřívač vody a plášť ohřívače vody, který má být takovým zdrojem tepla vybaven, musí být také považován za ohřívač vody;
3)
„pláštěm ohřívače vody“ se rozumí ta část ohřívače vody, která je určena na zabudování zdroje tepla;
4)
„jmenovitým tepelným výkonem“ se rozumí deklarovaný tepelný výkon ohřívače vody během procesu ohřívání vody za standardních jmenovitých podmínek vyjádřený v kW;
5)
„užitným objemem“ (V) se rozumí jmenovitý objem zásobníku teplé vody vyjádřený v litrech;
6)
„standardními jmenovitými podmínkami“ se rozumí provozní podmínky ohřívačů vody využívané při stanovení jmenovitého tepelného výkonu, energetické účinnosti ohřevu vody, hladiny akustického výkonu a emisí oxidu dusíku a u zásobníků teplé vody při stanovení statických ztrát;
7)
„biomasou“ se rozumí biologicky rozložitelná část výrobků, odpadů a zbytků biologického původu ze zemědělství (včetně rostlinných a živočišných látek), lesnictví a souvisejících odvětví, včetně rybolovu a akvakultury, jakož i biologicky rozložitelná část průmyslového a obecního odpadu;
8)
„palivem z biomasy“ se rozumí plynné nebo kapalné palivo vyrobené z biomasy;
9)
„fosilním palivem“ se rozumí plynné nebo kapalné palivo fosilního původu;
10)
„konvenčním ohřívačem vody“ se rozumí ohřívač vody, který vyrábí teplo za využití spalování fosilních paliv a/nebo paliv z biomasy a/nebo Jouleova jevu v prvcích elektrického odporového ohřevu;
11)
„ohřívačem vody s tepelným čerpadlem“ se rozumí ohřívač vody, který k výrobě tepla využívá teplo okolního prostředí ze vzdušného, vodního nebo zemního zdroje a/nebo odpadní teplo;
12)
„solárním ohřívačem vody“ se rozumí ohřívač vody vybavený jedním nebo více solárními kolektory, solárními zásobníky teplé vody, zdroji tepla, popřípadě čerpadly v kolektorovém okruhu a jinými částmi; solární ohřívač vody je uváděn na trh jako jedna jednotka;
13)
„zásobníkem teplé vody“ se rozumí nádoba pro uchovávání teplé vody za účelem ohřevu vody a/nebo vytápění vnitřních prostor, včetně jakýchkoli přídatných látek, která není vybavena žádným zdrojem tepla, s možnou výjimkou jednoho nebo více záložních ponorných ohřívačů;
14)
„záložním ponorným ohřívačem“ se rozumí elektrický odporový ohřívač pracující na bázi Jouleova jevu, který je součástí zásobníku teplé vody a vyrábí teplo, pouze když je vnější zdroj tepla přerušen (a to i v době údržby) nebo je mimo provoz nebo je součástí solárního zásobníku teplé vody, a poskytuje teplo, když solární zdroj tepla není dostačující pro dosažení požadované úrovně tepelné pohody;
15)
„energetickou účinností ohřevu vody“ (ηwh ) se rozumí poměr mezi užitečnou energií poskytovanou ohřívačem vody a energií potřebnou pro její výrobu, vyjádřený v %;
16)
„hladinou akustického výkonu“ (LWA ) se rozumí hladina akustického výkonu vážená váhovou funkcí A ve vnitřním anebo venkovním prostředí, vyjádřená v dB;
17)
„statickou ztrátou“(S) se rozumí topný výkon, který unikne ze zásobníku teplé vody za daných teplot vody a okolního prostředí vyjádřený ve W;
18)
„převodním koeficientem“ (CC) se rozumí koeficient vyjadřující odhadovanou 40 % průměrnou účinnost při výrobě energie v EU uvedenou ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2012/27/EU (7); hodnota převodního koeficientu je CC = 2,5.
Další definice pro účely příloh II až VI jsou uvedeny v příloze I.
Článek 3
Požadavky na ekodesign a harmonogram
1. Požadavky na ekodesign ohřívačů vody a zásobníků teplé vody jsou stanoveny v příloze II.
2. Požadavky na ekodesign se použijí podle tohoto harmonogramu:
a)
od 26. září 2015:
i)
ohřívače vody musí splňovat požadavky stanovené v bodě 1.1 písm. a) a dále v bodech 1.2, 1.3, 1.4 a 1.6 přílohy II,
ii)
zásobníky teplé vody musí splňovat požadavky stanovené v bodě 2.2 přílohy II;
b)
od 26. září 2017:
i)
ohřívače vody musí splňovat požadavky stanovené v bodě 1.1 písm. b) přílohy II,
ii)
zásobníky teplé vody musí splňovat požadavky stanovené v bodě 2.1 přílohy II;
c)
od 26. září 2018:
i)
ohřívače vody musí splňovat požadavky stanovené v bodě 1.1 písm. c) přílohy II,
ii)
ohřívače vody musí splňovat požadavky stanovené v bodě 1.5 písm. a) přílohy II.
3. Splnění požadavků na ekodesign bude měřeno a vypočteno podle požadavků stanovených v příloze III a příloze IV.
Článek 4
Posuzování shody
1. Postupem posuzování shody uvedeným v čl. 8 odst. 2 směrnice 2009/125/ES se rozumí systém interní kontroly designu stanovený v příloze IV uvedené směrnice nebo systém řízení stanovený v příloze V uvedené směrnice.
2. Pro účely posuzování shody musí technická dokumentace obsahovat informace o výrobcích stanovené v bodě 1.6 přílohy II tohoto nařízení.
Článek 5
Postup ověřování pro účely dohledu nad trhem
Při provádění kontrol v rámci dohledu nad trhem podle čl. 3 odst. 2 směrnice 2009/125/ES za účelem splnění požadavků stanovených v příloze II tohoto nařízení použijí orgány členských států postup ověřování popsaný v příloze V tohoto nařízení.
Článek 6
Orientační referenční hodnoty
Orientační referenční hodnoty ohřívačů vody a zásobníků teplé vody s nejlepšími výkonnostními parametry, které jsou dostupné na trhu v době, kdy toto nařízení vstupuje v platnost, jsou uvedeny v příloze VI.
Článek 7
Přezkum
1. Komise přezkoumá toto nařízení s ohledem na technický pokrok v oblasti ohřívačů vody a zásobníků teplé vody a výsledek tohoto přezkumu předloží konzultačnímu fóru o ekodesignu nejpozději do pěti let od vstupu tohoto nařízení v platnost. Tento přezkum bude zahrnovat zejména posouzení následujících aspektů:
a)
vhodnost stanovení požadavků na ekodesign pro emise skleníkových plynů vzniklé v souvislosti s chladivy;
b)
jakou úroveň požadavků na ekodesign pro emise oxidu uhelnatého a uhlovodíků lze zavést na základě vyvíjených metod měření;
c)
vhodnost stanovení přísnějších požadavků na ekodesign pro emise oxidů dusíku;
d)
vhodnost stanovení požadavků na ekodesign ohřívačů vody konkrétně navržených pro využití plynných nebo kapalných paliv vyrobených převážně z biomasy;
e)
platnost hodnoty převodního koeficientu;
f)
vhodnost certifikace třetí stranou.
2. Komise rovněž přezkoumá toto nařízení na základě technického pokroku u ohřívačů vody a výsledek uvedeného přezkumu předloží nejpozději tři roky ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost konzultačnímu fóru o ekodesignu. Přezkum obsahuje pouze posouzení toho, zda je vhodné stanovit samostatné požadavky na ekodesign různých typů ohřívačů vody.
Článek 8
Přechodná ustanovení
1. Až do 26. září 2015 mohou členské státy povolit uvádění na trh a/nebo do provozu ohřívačů vody, které splňují vnitrostátní předpisy, týkající se energetické účinnosti při ohřevu vody a hladiny akustického výkonu, platné v době přijetí tohoto nařízení.
2. Až do 26. září 2018 mohou členské státy povolit uvádění na trh a/nebo do provozu ohřívačů vody, které splňují vnitrostátní předpisy týkající se emisí oxidů dusíku platné v době přijetí tohoto nařízení.
3. Až do 26. září 2017 mohou členské státy povolit uvádění na trh a/nebo do provozu zásobníků teplé vody, které splňují vnitrostátní předpisy týkající se statických ztrát platné v době přijetí tohoto nařízení.
Článek 9
Vstup v platnost
Tato nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém svém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. srpna 2013.
KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EU) nr 814/2013
av den 2 augusti 2013
om genomförande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/125/EG med avseende på krav på ekodesign för varmvattenberedare och ackumulatortankar
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/125/EG av den 21 oktober 2009 om upprättande av en ram för att fastställa krav på ekodesign för energirelaterade produkter (1), särskilt artikel 15.1,
efter samråd med samrådsforumet för ekodesign, och
av följande skäl:
(1)
Enligt direktiv 2009/125/EG ska kommissionen fastställa krav på ekodesign för energirelaterade produkter som står för betydande försäljnings- och handelsvolymer, har betydande miljöpåverkan och erbjuder stora möjligheter till minskning av miljöpåverkan genom design utan att det medför orimliga kostnader.
(2)
Enligt artikel 16.2 a i direktiv 2009/125/EG ska kommissionen, i enlighet med förfarandet i artikel 19.3 och kriterierna i artikel 15.2 och efter att ha hört samrådsforumet för ekodesign, på lämpligt sätt införa genomförandeåtgärder för produkter som erbjuder stora möjligheter till kostnadseffektiv minskning av utsläppen av växthusgaser, t.ex. varmvattenberedare.
(3)
Kommissionen har genomfört en förberedande studie om de tekniska, miljömässiga och ekonomiska aspekterna hos varmvattenberedare och ackumulatortankar som vanligtvis används i hushåll och inom den kommersiella sektorn. Studien utarbetades i samarbete med berörda aktörer och intresserade parter från unionen och tredjeländer, och resultaten har offentliggjorts.
(4)
Miljöaspekter hos varmvattenberedare som identifierats som betydande för denna förordnings syften är energiförbrukning under användningsfasen och (för varmvattenberedare med värmepump) ljudeffektnivåer. För varmvattenberedare som använder fossila bränslen har dessutom utsläppen av kväveoxid, kolmonoxid och kolväten identifierats som betydande miljöaspekter. Den betydande miljömässiga aspekten för ackumulatortankar är energiförbrukningen till följd av varmhållningsförluster.
(5)
Det är inte lämpligt att fastställa krav på ekodesign för utsläpp av kolmonoxid och kolväten, eftersom det ännu inte finns någon lämplig europeisk mätmetod. I syfte att utveckla sådana mätmetoder har kommissionen gett de europeiska standardiseringsorganisationerna i uppdrag att överväga ekodesignkrav för sådana utsläpp i samband med översynen av denna förordning. Nationella bestämmelser om ekodesignkrav för varmvattenberedares utsläpp av kolmonoxid och kolväten kan bibehållas fram till dess att motsvarande EU-ekodesignkrav träder i kraft. Bestämmelserna i Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/142/EG av den 30 november 2009 om anordningar för förbränning av gasformiga bränslen (2), som begränsar förbränningsprodukterna för apparater som förbränner gasformiga bränslen med avseende på hälsa och säkerhet påverkas inte.
(6)
Den förberedande studien har visat att krav avseende de andra ekodesignparametrar som anges i del 1 i bilaga I till direktiv 2009/125/EG inte behövs för varmvattenberedare och ackumulatortankar. Bland annat har utsläppen av växthusgaser från kylmedel som används i varmvattenberedare med värmepump för dagens uppvärmning av Europas byggnadsbestånd inte identifierats som betydande. I samband med att denna förordning ses över kommer man på nytt att ta ställning till huruvida det är lämpligt att införa ekodesignkrav för dessa växthusgasutsläpp.
(7)
Denna förordning bör begränsas till att omfatta varmvattenberedare som är avsedda för tillhandahållandet av tappvarmvatten.
(8)
Varmvattenberedare som i huvudsak är avsedda att drivas med gasformiga eller flytande bränslen (över 50 %) framställda av biomassa har tekniska egenskaper som kräver ytterligare tekniska, ekonomiska och miljörelaterade analyser. Beroende på resultaten av dessa analyser bör ekodesignkraven för sådana varmvattenberedare där så är lämpligt fastställas senare.
(9)
Den årliga energiförbrukningen för varmvattenberedare och ackumulatortankar beräknades ha uppgått till 2 156 PJ (51 Mtoe) i unionen under 2005, motsvarande utsläpp av 124 Mt koldioxid. Prognoser visar att om inga särskilda åtgärder vidtas kommer den årliga energiförbrukningen år 2020 att uppgå till 2 243 PJ. De årliga utsläppen av kväveoxider till följd av användningen av varmvattenberedare och ackumulatortankar beräknas ha uppgått till 559 kt SOx-ekvivalenter i unionen år 2005. Prognoser visar att om inga särskilda åtgärder vidtas kommer de årliga utsläppen år 2020 att uppgå till 603 kt SOx. Den förberedande studien visar att varmvattenberedares energiförbrukning och utsläpp av kväveoxider i användningsfasen kan minskas betydligt.
(10)
Varmvattenberedares och ackumulatortankars energiförbrukning kan minskas med generisk kostnadseffektiv teknik som medför en minskning av de kombinerade kostnaderna för inköp och drift av dessa produkter.
(11)
De kombinerade effekterna av ekodesignkraven i denna förordning och i kommissionens delegerade förordning (EU) nr 812/2013 av den 18 februari 2013 som kompletterar Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/30/EU vad gäller energimärkning av varmvattenberedare, ackumulator-tankar och paket med varmvattenberedare och solvärmeutrustning (3) förväntas leda till årliga energibesparingar på cirka 450 PJ (11 Mtoe), motsvarande ungefär 26 Mt koldioxidutsläpp, och till årliga minskningar av kväveoxidutsläppen med cirka 130 kt SOx-ekvivalenter till 2020, jämfört med resultaten om inga åtgärder skulle vidtas.
(12)
Ekodesignkraven bör harmonisera kraven avseende energiförbrukning, ljudeffektnivåer och kväveoxidutsläpp för varmvattenberedare och ackumulatortankar samt kraven avseende varmhållningsförluster för ackumulatortankar i hela unionen och på så sätt bidra till att den inre marknaden fungerar bättre och att dessa produkters miljöprestanda förbättras.
(13)
Ekodesignkraven bör inte påverka varmvattenberedarnas eller ackumulatortankarnas funktionalitet eller överkomlighet ur slutanvändarens synpunkt, och bör inte negativt påverka hälsan, säkerheten eller miljön.
(14)
Ekodesignkraven bör införas gradvis så att tillverkarna får tillräckligt med tid för att anpassa de produkter som omfattas av denna förordning. Tidsramarna bör vara sådana att kostnadseffekterna för tillverkarna, och särskilt för små och medelstora företag beaktas, samtidigt som målen för denna förordning uppnås så snart som möjligt.
(15)
Produktparametrar bör mätas och beräknas med tillförlitliga, exakta och reproducerbara metoder som tar hänsyn till allmänt erkänd bästa praxis för mått- och beräkningsmetoder, inklusive, i förekommande fall, de harmoniserade standarder som antagits av europeiska standardiseringsorganisationer inom ramen för en begäran från kommissionen, i enlighet med det förfarande som anges i Europaparlamentets och rådets förordning 1025/2012/EU av 25 oktober 2012 om europeisk standardisering (4).
(16)
I enlighet med artikel 8.2 i direktiv 2009/125/EG, anges i denna förordning vilka förfaranden för bedömning av överensstämmelse som tillämpas.
(17)
För att underlätta överensstämmelsekontrollerna bör tillverkarna lämna information i den tekniska dokumentation som anges i bilagorna IV och V till direktiv 2009/125/EG i den utsträckning som informationen rör de krav som anges i denna förordning.
(18)
I syfte att ytterligare minska varmvattenberedares och ackumulatortankars miljöpåverkan bör tillverkarna tillhandahålla upplysningar om demontering, materialåtervinning och/eller omhändertagande.
(19)
Utöver de rättsligt bindande krav som anges i denna förordning bör även indikativa riktmärken för bästa tillgängliga teknik identifieras så att information om miljöprestanda under hela livscykeln för varmvattenberedare och ackumulatortankar görs allmänt tillgänglig och lättåtkomlig.
(20)
De åtgärder som fastställs i denna förordning är i överensstämmelse med yttrandet från den kommitté som har inrättats enligt artikel 19.1 i direktiv 2009/125/EG.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Syfte och tillämpningsområde
1. Genom denna förordning fastställs ekodesignkrav för utsläppande på marknaden och/eller ibruktagande av varmvattenberedare och ackumulatortankar med en nominell avgiven värmeeffekt på ≤ 400 kW och ackumulatortankar med en volym på ≤ 2 000 liter, inbegripet sådana som ingår i paket av varmvattenberedare och solvärmeutrustning enligt definition i artikel 2 i delegerade förordning (EU) nr 812/2013.
2. Denna förordning ska inte tillämpas på
a)
Varmvattenberedare som särskilt konstruerats för att huvudsakligen drivas med gasformiga eller flytande bränslen framställda av biomassa.
b)
Varmvattenberedare för fasta bränslen.
c)
Varmvattenberedare som omfattas av Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/75/EU (5).
d)
Pannor eller värmepumpar med inbyggd tappvarmvattenberedning enligt definition i artikel 2 i kommissionens förordning (EU) nr 813/2013 (6).
e)
Varmvattenberedare som inte åtminstone uppfyller belastningsprofilen med minsta referensenergivärde, enligt tabell 1 i bilaga III.
f)
Varmvattenberedare avsedda uteslutande för varma drycker och/eller livsmedel.
g)
Värmegeneratorer för varmvattenberedare och höljen till varmvattenberedare som ska utrustas med värmegeneratorer som släppts ut på marknaden före den 1 januari 2018 i syfte att ersätta identiska värmegeneratorer och identiska höljen till varmvattenberedare. På ersättningsprodukten eller dess förpackning ska det tydligt anges för vilken/vilka varmvattenberedare produkten är avsedd.
Artikel 2
Definitioner
Utöver de definitioner som fastställs i artikel 2 i direktiv 2009/125/EG gäller följande definitioner i denna förordning:
1. varmvattenberedare: en apparat som
2. värmegenerator: den del av en varmvattenberedare som genererar värme medelst en eller flera av följande processer:
Detta innebär att en värmegenerator avsedd för en varmvattenberedare och ett varmvattenberedarhölje avsett att utrustas med en sådan värmegenerator också ska anses vara en varmvattenberedare.
3. varmvattenberedarhölje: den del av en varmvattenberedare som är avsedd att förses med värmegeneratorer.
4. nominell avgiven värmeeffekt: varmvattenberedarens deklarerade värmeproduktion vid vattenuppvärmning vid standardförhållanden, uttryckt i kW.
5. volym (V): en ackumulatortanks eller en förrådsvarmvattenberedares märkvolym, uttryckt i liter.
6. standardförhållanden: varmvattenberedares driftförhållanden för fastställande av den nominella avgivna värmeeffekten, energieffektiviteten vid uppvärmning av vatten, ljudeffektnivå och kväveoxidutsläpp samt ackumulatortankars driftförhållanden för fastställande av varmhållningsförluster.
7. biomassa: den biologiskt nedbrytbara delen av produkter, avfall och rester av biologiskt ursprung från jordbruk (inklusive material av vegetabiliskt och animaliskt ursprung), skogsbruk och därmed förknippad industri, inklusive fiske och vattenbruk, liksom den biologiskt nedbrytbara delen av industriavfall och kommunalt avfall.
8. biobränsle: ett gasformigt eller flytande bränsle framställt av biomassa.
9. fossilt bränsle: ett gasformigt eller flytande bränsle av fossilt ursprung.
10. konventionell varmvattenberedare: varmvattenberedare som producerar värme genom förbränning av fossila bränslen och/eller biobränslen och/eller Jouleeffekten i elektriska motståndselement.
11. varmvattenberedare med värmepump: varmvattenberedare som använder omgivningsvärme från luft-, vatten- eller markkällor och/eller spillvärme för värmeproduktion.
12. solvärmd varmvattenberedare: varmvattenberedare utrustad med en eller flera solfångare, solvärmda ackumulatortankar, värmegeneratorer och eventuellt pumpar i solfångarslingan och andra delar; solvärmda varmvattenberedare saluförs som en enhet.
13. ackumulatortank: ett kärl för lagring av varmvatten för vatten- och/eller rumsuppvärmningsändamål, inbegripet eventuella tillsatser, som inte är utrustad med värmegeneratorer med eventuellt undantag för en eller flera reservvärmare instuckna i tanken.
14. reservvärmare instucken i tanken: värmare som utnyttjar Jouleeffekten i elektriska motståndselement och ingår i ackumulatortankar och producerar värme endast om den externa värmekällan avbryts (även i samband med underhåll) eller är ur funktion, eller som ingår i en solvärmd varmvattenberedare och producerar värme om solvärmekällan inte är tillräcklig för att tillgodose komfortbehoven.
15. energieffektiviteten vid uppvärmning av vatten (ηwh): förhållandet mellan nyttiggjord energi som tillhandahålls av en varmvattenberedare och den energi som krävs för produktionen av denna energi, uttryckt i %.
16. ljudeffektnivå (LWA): den A-viktade ljudeffektnivån, inomhus och/eller utomhus, uttryckt i dB.
17. varmhållningsförlust (S): den värmeeffekt som strålar ut från en ackumulatortank vid en given vatten- och rumstemperatur, uttryckt i W.
18. konversionsfaktor (CC): en faktor som återspeglar den uppskattade genomsnittliga produktionseffektiviteten på 40 % som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2012/27/EU (7); konversionsfaktorns värde är CC = 2,5.
För de syften som avses i bilagorna II-VI anges ytterligare definitioner i bilaga I.
Artikel 3
Krav på ekodesign och tidsfrister
1. Ekodesignkraven för varmvattenberedare och ackumulatortankar anges i bilaga II.
2. Varje krav på ekodesign ska gälla enligt följande tidtabell:
a)
Från och med den 26 september 2015
i)
ska varmvattenberedare uppfylla kraven i punkterna 1.1 a, 1.2, 1.3, 1.4 och 1.6 i bilaga II,
ii)
ska ackumulatortankar uppfylla kraven i punkt 2,2 i bilaga II.
b)
Från och med den 26 september 2017
i)
ska varmvattenberedare uppfylla kraven i punkt 1.1 b i bilaga II,
ii)
ska ackumulatortankar uppfylla kraven i punkt 2.1 i bilaga II.
c)
Från och med den 26 september 2018
i)
ska varmvattenberedare uppfylla kraven i punkt 1.1 c i bilaga II,
ii)
ska varmvattenberedare uppfylla kraven i punkt 1.5 a i bilaga II.
3. Överensstämmelsen med krav på ekodesign ska mätas och beräknas i enlighet med kraven i bilaga III och bilaga IV.
Artikel 4
Bedömning av överensstämmelse
1. Förfarandet för bedömning av överensstämmelse enligt artikel 8.2 i direktiv 2009/125/EG ska vara en intern designkontroll enligt bilaga IV till det direktivet eller det ledningssystem som anges i bilaga V till det direktivet.
2. För att en bedömning av överensstämmelse ska kunna genomföras ska den tekniska informationen innehålla den produktinformation som anges i punkt 1.6 i bilaga II till denna förordning.
Artikel 5
Kontrollförfarande för marknadsövervakningsändamål
När en marknadsövervakning som anges i artikel 3.2 i direktiv 2009/125/EG utförs för att kontrollera överensstämmelse med de krav som anges i bilaga II till denna förordning, ska medlemsstaternas myndigheter tillämpa det kontrollförfarande som beskrivs i bilaga V till denna förordning.
Artikel 6
Indikativa riktmärken
Indikativa riktmärken för de varmvattenberedare och ackumulatortankar med bästa prestanda som finns på marknaden när denna förordning träder i kraft anges i bilaga VI.
Artikel 7
Översyn
1. Kommissionen ska se över denna förordning mot bakgrund av den tekniska utvecklingen av varmvattenberedare och ackumulatortankar senast fem år efter det att förordningen har trätt i kraft och presentera resultaten av denna översyn för samrådsforumet för ekodesign. Översynen ska i synnerhet omfatta en bedömning av följande frågor:
a)
Huruvida det är lämpligt att fastställa ekodesignkrav för växthusgasutsläpp från kylmedel.
b)
Nivån på de ekodesignkrav för utsläpp av kolmonoxid och kolväten som kan komma att införas, utgående från de mätmetoder som är under utveckling.
c)
Huruvida det är lämpligt att införa strängare ekodesignkrav för utsläpp av kväveoxider.
d)
Huruvida det är lämpligt att fastställa ekodesignkrav för varmvattenberedare som är särskilt konstruerade för att använda gasformiga eller flytande bränslen som huvudsakligen är framställda av biomassa.
e)
Huruvida konversionsfaktorns värde är berättigat.
f)
Huruvida tredjeparters certifiering är tillräcklig.
2. Kommissionen ska även se över denna förordning mot bakgrund av den tekniska utvecklingen av varmvattenberedare senast tre år efter det att förordningen har trätt i kraft och presentera resultaten av denna översyn för samrådsforumet för ekodesign. Översynen ska endast omfatta en bedömning av huruvida det är lämpligt att införa särskilda ekodesignkrav för olika typer av varmvattenberedare.
Artikel 8
Övergångsbestämmelser
1. Till och med den 26 september 2015 får medlemsstaterna tillåta utsläppande på marknaden och/eller ibruktagande av varmvattenberedare som överensstämmer med gällande nationella bestämmelser om varmvattenberedares energieffektivitet och ljudeffektnivåer vid tidpunkten för förordningens antagande.
2. Till och med den 26 september 2018 får medlemsstaterna tillåta utsläppande på marknaden och/eller ibruktagande av varmvattenberedare som överensstämmer med gällande nationella bestämmelser om utsläpp av kväveoxider vid tidpunkten för förordningens antagande.
3. Till och med den 26 september 2017 får medlemsstaterna tillåta utsläppande på marknaden och/eller ibruktagande av ackumulatortankar som överensstämmer med gällande nationella bestämmelser om varmhållningsförluster vid tidpunkten för förordningens antagande.
Artikel 9
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 2 augusti 2013.