ROZHODNUTÍ RADY 2013/668/SZBP
ze dne 18. listopadu 2013
na podporu činností Světové zdravotnické organizace týkajících se biologické bezpečnosti a ochrany v rámci strategie Evropské unie proti šíření zbraní hromadného ničení
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 26 odst. 2 a čl. 31 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Evropská rada přijala dne 12. prosince 2003 strategii EU proti šíření zbraní hromadného ničení (dále jen „strategie EU“), jejíž kapitola III obsahuje seznam opatření pro boj proti tomuto šíření.
(2)
Unie aktivně provádí výše uvedenou strategii EU a uplatňuje opatření uvedená v kapitole III této strategie, zejména opatření související s posílením, prováděním a univerzální platností Úmluvy o zákazu vývoje, výroby a hromadění zásob bakteriologických (biologických) a toxinových zbraní a o jejich zničení (dále jen „úmluva“).
(3)
Na šesté (2006) a sedmé (2011) hodnotící konferenci úmluvy prosazovala Unie plné dodržování všech ustanovení této úmluvy všemi smluvními státy a případné posílení vnitrostátních prováděcích opatření, včetně trestněprávních předpisů, a kontrolu patogenních mikroorganismů a toxinů v rámci úmluvy.
(4)
Dne 14. dubna 2008 přijala Rada společnou akci 2008/307/SZBP (1). Světová zdravotnická organizace (WHO) tuto společnou akci úspěšně provedla do 31. prosince 2011.
(5)
Dne 11. prosince 2008 přijala Rada „nové pokyny pro činnost“ za účelem posílení strategie EU. Kapitola IV strategie EU vyjadřuje podporu Unie koordinovanému a vzájemně se doplňujícímu přístupu k otázkám biologické bezpečnosti a biologického zabezpečení, který zaručí optimální řízení, zejména biologických rizik a hrozeb.
(6)
Dne 18. července 2011 přijala Rada rozhodnutí 2011/429/SZBP (2), v kterém vyjádřila podporu Unie vypracovávání vnitrostátních regulačních rámců, zejména pro biologickou bezpečnost a ochranu.
(7)
Sedmá hodnotící konference znovu zdůraznila závazek smluvních států přijmout nezbytná vnitrostátní opatření podle článků I, III a IV úmluvy za účelem zajištění bezpečnosti a ochrany mikrobiálních či jiných biologických činitelů nebo toxinů v laboratořích a jiných zařízeních i během přepravy, jakož i za účelem zabránění neoprávněnému přístupu k těmto činitelům a toxinům a jejich neoprávněnému odstranění. Konference rovněž naléhavě vyzvala smluvní státy, které mají odpovídající zkušenosti s právními předpisy a správními opatřeními v oblasti provádění ustanovení úmluvy, aby poskytly pomoc jiným státům, jež jsou stranami úmluvy, pokud o to požádají. Konference podpořila tuto pomoc na regionálním základě.
(8)
V souvislosti s článkem VII úmluvy sedmá hodnotící konference rovněž poznamenala, že vnitrostátní připravenost smluvních států přispívá k mezinárodním kapacitám pro reakci na výskyt nemocí, včetně těch, jež jsou způsobeny údajným použitím biologických a toxinových zbraní, a k vyšetřování a zmírnění těchto výskytů.
(9)
V souvislosti s článkem X úmluvy sedmá hodnotící konference vybídla smluvní státy, aby i nadále posilovaly stávající mezinárodní organizace a sítě, zejména ty, jež patří ke Světové zdravotnické organizaci (WHO), Organizaci OSN pro výživu a zemědělství (FAO), Světové organizaci pro zdraví zvířat (OIE) a Mezinárodní úmluvě o ochraně rostlin (IPPC).
(10)
Dne 15. června 2007 vstoupily v platnost Mezinárodní zdravotnické předpisy (dále jen „MZP“). Upravují pohyb a kontrolu výskytu infekčních nemocí a reakci na ně, bez ohledu na jejich původ, a vyžadují od států, jež jsou členy WHO, aby vybudovaly klíčové kapacity v laboratořích a zajistily dozor, který umožní provádění MZP. Sekretariát WHO je odhodlán podporovat členské státy WHO v provádění jejich vnitrostátních plánů týkajících se MZP prostřednictvím svého ústředí a regionálních úřadů WHO. Program WHO pro snižování biologických rizik poskytuje pokyny k tomu, jak by laboratoře měly fungovat, a to prostřednictvím normativních předpisů, pracovních seminářů a školení o postupech pro biologickou bezpečnost, biologickou ochranu v laboratořích a kodexech chování pro odpovědný výzkum v oblasti biologických věd. Tento program hraje rovněž roli v procesu vytváření pokynů OSN o přenosu infekčních látek. Podle MZP mají v oblasti připravenosti na biologické, chemické, radiační a jaderné hrozby svou roli laboratoře veřejného zdravotnictví. Definice biologické bezpečnosti a ochrany v laboratořích jsou obsaženy v příručce Světové zdravotnické organizace WHO „Laboratory Bio-safety Manual, 3. vyd. (2004)“ a v pokynech „Bio-risk Management, Laboratory Bio-security Guidance (2006)“.
(11)
WHO je jedinou provádějící organizací, jež disponuje odborností, hlubokými znalostmi, personálem, strukturou a zdroji umožňujícími provádět projekty a činnosti stanovené v tomto rozhodnutí Rady.
(12)
Dohledem nad řádným řízením finančního příspěvku Unie je pověřena Komise,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Za účelem okamžitého a praktického uplatňování významných prvků strategie EU přispívá Unie k provádění rozhodnutí učiněných smluvními státy na sedmé hodnotící konferenci úmluvy, a to s těmito cíli:
-
zajistit bezpečnost a ochranu mikrobiálních či jiných biologických činitelů či toxinů v laboratořích a jiných zařízeních, případně i během přepravy, za účelem zabránění neoprávněnému přístupu k těmto činitelům a toxinům a jejich neoprávněnému odstranění,
-
prosazovat postupy pro snižování biologických rizik a informovanost o nich, včetně biologické bezpečnosti a ochrany, bioetiky a připravenosti na úmyslné zneužití biologických činitelů a toxinů, a to prostřednictvím mezinárodní spolupráce v této oblasti.
2. Projekty, které odpovídají opatřením strategie EU, jsou projekty, jejichž cílem je:
-
prosazování řízení biologických rizik v laboratořích prostřednictvím celostátních a subregionálních informačních činností,
-
vytvoření vnitrostátních strategií pro řízení biologických rizik v laboratořích zaměřených na odvrácení těchto rizik (ukázkový vzor pro země).
Podrobný popis těchto projektů je obsažen v příloze.
Článek 2
1. Za provádění tohoto rozhodnutí odpovídá vysoký představitel Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku (dále jen „vysoký představitel“).
2. Technickým prováděním činností uvedených v článku 1 je pověřena WHO. Tento úkol vykonává na odpovědnost vysokého představitele. Za tímto účelem uzavře vysoký představitel s WHO nezbytná ujednání.
Článek 3
1. Finanční referenční částka na provádění projektů uvedených v čl. 1 odst. 2 činí 1 727 000 EUR.
2. Výdaje financované částkou stanovenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s postupy a pravidly, kterými se řídí souhrnný rozpočet Unie.
3. Komise dohlíží nad řádnou správou výdajů uvedených v odstavci 1. Za tímto účelem uzavře s WHO dohodu o financování. V této dohodě o financování se stanoví, že WHO zajistí viditelnost příspěvku Unie úměrnou jeho výši.
4. Komise usiluje o uzavření finanční dohody uvedené v odstavci 3 co nejdříve po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost. Informuje Radu o veškerých obtížích v tomto procesu a o dni uzavření uvedené dohody o financování.
Článek 4
Vysoký představitel podává Radě zprávy o provádění tohoto rozhodnutí na základě pravidelných zpráv vypracovávaných WHO. Na základě těchto zpráv provádí Rada hodnocení. Komise poskytuje informace o finančních aspektech projektů uvedených v čl. 1 odst. 2.
Článek 5
1. Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
2. Toto rozhodnutí pozbývá platnosti 24 měsíců ode dne uzavření dohody o financování uvedené v čl. 3 odst. 3. Pozbývá však platnosti šest měsíců ode dne přijetí, nebude-li v této lhůtě uzavřena uvedená dohoda o financování.
V Bruselu dne 18. listopadu 2013.
RÅDETS BESLUT 2013/668/GUSP
av den 18 november 2013
till stöd för Världshälsoorganisationens verksamhet på området biosäkerhet och bioskydd inom ramen för Europeiska unionens strategi mot spridning av massförstörelsevapen
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionen, särskilt artiklarna 26.2 och 31.1,
med beaktande av förslaget från unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik, och
av följande skäl:
(1)
Den 12 december 2003 antog Europeiska rådet EU:s strategi mot spridning av massförstörelsevapen (nedan kallad EU-strategin), där kapitel III innehåller en förteckning över åtgärder mot sådan spridning.
(2)
Unionen genomför aktivt EU-strategin och verkställer de åtgärder som anges i kapitel III i denna, särskilt de åtgärder som rör förstärkning, genomförande och universalisering av konventionen om förbud mot utveckling, framställning och lagring av bakteriologiska (biologiska) vapen och toxinvapen samt om deras förstöring (nedan kallad BTV-konventionen).
(3)
Under BTV-konventionens sjätte (2006) och sjunde (2011) översynskonferens talade unionen för full överensstämmelse med bestämmelserna i BTV-konventionen av alla konventionsstater och vid behov en förstärkning av nationella genomförandeåtgärder, inklusive straffrättslig lagstiftning, och kontroll av patogena mikroorganismer och toxiner inom ramen för BTV-konventionen.
(4)
Den 14 april 2008 antog rådet gemensam åtgärd 2008/307/Gusp (1). Världshälsoorganisationen (WHO) genomförde med framgång den gemensamma åtgärden fram till och med den 31 december 2011.
(5)
Den 11 december 2008 antog Europeiska unionens råd de nya handlingslinjerna för förstärkning av EU-strategin. I kapitel IV i EU-strategin anges att unionen ska stödja en samordnad och kompletterande strategi för biosäkerhets- och bioskyddsproblem som garanterar optimal hantering, i synnerhet av biologiska risker och hot.
(6)
Den 18 juli 2011 antog rådet beslut 2011/429/Gusp (2) om unionens stöd till utformningen av nationella regelverk, framför allt om biosäkerhet och bioskydd.
(7)
Under den sjunde översynskonferensen bekräftades åter konventionsstaternas åtaganden att vidta nödvändiga nationella åtgärder enligt artiklarna I, III och IV i BTV-konventionen, för att säkerställa säkerhet och skydd mot mikrobiella eller andra biologiska ämnen eller toxiner i laboratorier eller andra inrättningar samt under deras transport och även förhindra otillåtet tillträde till sådana ämnen och toxiner och otillåtet bortforslande av dem. Konferensen uppmanade också enträget konventionsstater med relevant erfarenhet av rättsliga och administrativa åtgärder för genomförandet av bestämmelserna i BTV-konventionen att på begäran bistå andra konventionsstater. Konferensen uppmuntrade till sådant bistånd på regional basis.
(8)
Den sjunde översynskonferensen noterade också i samband med artikel VII i BTV-konventionen att konventionsstaternas nationella beredskap bidrar till den internationella kapaciteten att vidta motåtgärder mot, undersöka och begränsa sjukdomsutbrott, inklusive sådana som beror på en föregiven användning av biologiska vapen eller toxinvapen.
(9)
Vid den sjunde översynskonferensen uppmanades konventionsstaterna i anslutning till artikel X i BTV-konventionen att fortsätta stärka befintliga internationella organisationer och nätverk, särskilt sådana som ingår i WHO, FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation (FAO), Världsorganisationen för djurhälsa (OIE) och den internationella växtskyddskonventionen (IPPC).
(10)
Den 15 juni 2007 trädde det internationella hälsoreglementet (nedan kallat IHR) i kraft. Det reglerar förflyttning, kontroll av utbrott av smittsamma sjukdomar och bekämpning av dessa, oavsett ursprung, och kräver att Världshälsoorganisationens medlemsstater bygger upp en central kapacitet när det gäller laboratorier och övervakning på folkhälsoområdet mot smittsamma sjukdomar för att möjliggöra tillämpningen av IHR. WHO:s sekretariat har åtagit sig att bistå sina medlemsstater vid genomförandet av nationella IHR-planer genom WHO:s huvudkontor och regionala kontor. WHO:s program för bioriskminskning ger vägledning om hur laboratorierna bör fungera genom normativa riktlinjer, workshoppar och utbildning om biosäkerhet, bioskydd i laboratorier och uppförandekoder för ansvarsfull biovetenskaplig forskning. Det har även till uppgift att fastställa FN:s riktlinjer för transport av smittbärande ämnen. Enligt IHR har laboratorier som arbetar med folkhälsa till uppgift att vara beredda att bemöta biologiska, kemiska, radiologiska och nukleära hot. Definitioner av biosäkerhet (bio-safety) och bioskydd (bio-security) i laboratorier finns upptagna i WHO:s manual Laboratory biosecurity Guidance, 3:e upplagan (2004) och i Biorisk Management, Laboratory Biosecurity Guidance (2006).
(11)
WHO är det enda genomförandeorgan som innehar den sakkunskap, de djupgående kunskaper, den personal, den struktur och de resurser som krävs för att genomföra de projekt och den verksamhet som föreskrivs i detta rådsbeslut.
(12)
Kommissionen har fått i uppdrag att ansvara för övervakningen av att unionens ekonomiska bidrag används korrekt.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. För att de relevanta delarna av EU:s strategi omedelbart ska börja tillämpas i praktiken ska unionen bidra till genomförandet av de beslut som fattats av konventionsstaterna vid BTV-konventionens sjunde översynskonferens, med följande mål:
-
Säkerställa säkerhet och skydd för mikrobiologiska och andra biologiska agens eller toxiner i laboratorier och andra anläggningar, inklusive om lämpligt under transporter för att förhindra otillåtet tillträde till sådana agens och toxiner samt otillåtet bortförande av dessa.
-
Främja praxis som minskar biorisker och ökar medvetenheten om dem, inklusive biosäkerhet, bioskydd, bioetik och beredskap mot avsiktligt missbruk av biologiska agens och toxiner genom internationellt samarbete på detta område.
2. De projekt som motsvarar åtgärder i EU-strategin har följande syften:
-
Främjande av bioriskhantering i laboratorier på nationell och underregional nivå.
-
Utformning av nationella strategier för bioriskhantering i laboratorier för att motverka biologiska risker (en demonstrationsmodell för länderna).
En utförlig beskrivning av dessa projekt återfinns i bilagan.
Artikel 2
1. Unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik (den höga representanten) ska ansvara för genomförandet av detta beslut.
2. Det tekniska genomförandet av de åtgärder som avses i artikel 1 ska anförtros WHO. WHO ska utföra sina uppgifter under den höga representantens ansvar. Den höga representanten ska för detta ändamål träffa de överenskommelser som krävs med WHO.
Artikel 3
1. Det finansiella referensbeloppet för genomförandet av de projekt som avses i artikel 1.2 ska vara 1 727 000 EUR.
2. De utgifter som ska finansieras med det belopp som fastställs i punkt 1 ska förvaltas i enlighet med förfarandena och reglerna för unionens allmänna budget.
3. Kommissionen ska övervaka att de utgifter som avses i punkt 1 förvaltas korrekt. Kommissionen ska i det syftet ingå en finansieringsöverenskommelse med WHO. Enligt finansieringsöverenskommelsen ska WHO se till att unionens bidrag synliggörs i proportion till dess storlek enligt bilagan till detta beslut.
4. Kommissionen ska sträva efter att ingå den finansieringsöverenskommelse som avses i punkt 3 så snart som möjligt efter det att detta beslut har trätt i kraft. Den ska informera rådet om alla eventuella svårigheter i samband med detta och om dagen för ingåendet av finansieringsöverenskommelsen.
Artikel 4
Den höga representanten ska rapportera till rådet om genomförandet av detta beslut på grundval av regelbundna rapporter från WHO. Dessa rapporter kommer att ligga till grund för rådets utvärdering. Kommissionen ska informera om de finansiella aspekterna av de projekt som avses i artikel 1.2.
Artikel 5
1. Detta beslut träder i kraft samma dag som det antas.
2. Detta beslut ska upphöra att gälla 24 månader efter det att den finansieringsöverenskommelse som avses i artikel 3.3 har ingåtts. Det ska dock upphöra att gälla sex månader efter antagandet om finansieringsöverenskommelsen inte har ingåtts vid denna tidpunkt.
Utfärdat i Bryssel den 18 november 2013.