NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) 2015/514
ze dne 18. prosince 2014
o informacích, které mají podávat příslušné orgány Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy v souladu s čl. 67 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU ze dne 8. června 2011 o správcích alternativních investičních fondů a o změně směrnic 2003/41/ES a 2009/65/ES a nařízení (ES) č. 1060/2009 a (EU) č. 1095/2010 (1) a zejména s ohledem na čl. 67 odst. 5 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Je nezbytné upřesnit obsah informací, které příslušné orgány členských států musí čtvrtletně podávat Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy (ESMA) v souladu s čl. 67 odst. 3 směrnice 2011/61/EU, aby tak tento orgán mohl posoudit, jak funguje pas pro unijní správce alternativních investičních fondů (dále jen: unijní správci), kteří spravují nebo nabízejí unijní alternativní investiční fondy v Unii, podmínky provozování činnosti pro alternativní investiční fondy a jejich správce a případný dopad rozšíření působnosti pasu.
(2)
Je důležité zajistit, aby informace podávané příslušnými orgány byly věcné a umožňovaly provést informované posouzení. Všechny příslušné orgány by proto měly podávat informace, které umožňují soudržné posouzení v celé Unii, a zároveň by měla být zachována možnost poskytnout také jakékoli další informace, které by mohly považovat za užitečné, pokud jde o hodnocení celkového fungování pasu EU, vnitrostátních pravidel upravujících neveřejné nabízení a rovněž možného dopadu rozšíření působnosti pasu na fondy a správce ze třetích zemí. Aby bylo zajištěno, že se jednotný soubor požadavků na podávání zpráv uplatní přímo na všechny příslušné orgány, je nezbytné stanovit pravidla pro informace, jež mají být poskytovány orgánu pro cenné papíry a trhy, formou nařízení.
(3)
V zájmu posouzení využívání pasu EU je důležité shromažďovat kvantitativní údaje o správcích alternativních investičních fondů a o alternativních investičních fondech, jež využívají pasy uvedené v článcích 32 a 33 směrnice 2011/61/EU, údaje o jurisdikcích, v nichž dochází k přeshraničním činnostem, a rovněž o druzích přeshraničních činností.
(4)
Nezbytným prvkem celkového fungování pasu EU je účinná spolupráce mezi příslušnými orgány. Pro posouzení účinnosti je nezbytné shromáždit informace o spolupráci mezi příslušnými orgány při výkonu jejich pravomocí v souladu s články 45 a 50 směrnice 2011/61/EU. To znamená posouzení případů, kdy se překrývají různé pravomoci, přijatých opatření v reakci na tuto situaci a rovněž účinnosti spolupráce, pokud jde o načasování, věcnost a důkladnost.
(5)
Pas EU je založen na systému oznamování stanoveném v článcích 32 a 33 směrnice 2011/61/EU. Příslušné orgány by proto měly podávat informace o provozování tohoto systému, zvláště pokud jde o načasování, bezproblémovost, kvalitu oznámených informací a případné odchylky při jeho uplatňování.
(6)
Aby bylo možné provést objektivní posouzení, měly by mít příslušné orgány povinnost podávat informace o fungování pasu také z hlediska investorů, zvláště pokud jde o dopady na jejich ochranu. Příslušné orgány by měly také podávat informace o stížnostech, které podali investoři v souvislosti se správci alternativních investičních fondů nebo s těmito fondy usazenými v jiném členském státě, než ve kterém má investor bydliště, o dotazech investorů týkajících se rozdělení pravomocí mezi příslušnými orgány z různých členských států a o jakýchkoli záležitostech, které vyvstaly v souvislosti s opatřeními ohledně nabízení fondů.
(7)
Při posouzení fungování pasu je nutno náležitě zohledňovat úlohu Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy při odstraňování rozdílného přístupu příslušných orgánů k přeshraniční správě a nabízení fondů. Příslušné orgány by proto měly sdělovat své názory na užitečnost, načasování, kvalitu a jakékoli další záležitosti týkající se zapojení orgánu pro cenné papíry a trhy.
(8)
V zájmu posouzení fungování nynějších vnitrostátních režimů, které umožňují mimounijním správcům a mimounijním alternativním investičním fondům působit v jednotlivých členských státech, je třeba znát beze zbytku podrobnosti týkající se právních rámců přijatých těmito jednotlivými členskými státy, jejich specifické rysy a odlišnosti ve srovnání s pravidly, jež se uplatňují na unijní správce a unijní alternativní investiční fondy. Rovněž je důležité shromažďovat kvantitativní informace o počtu mimounijních alternativních investičních fondů nabízených v členských státech a mimounijních správců, kteří v členských státech spravují nebo nabízejí alternativní investiční fondy. Tyto informace by měly rovněž obsahovat údaje o opatřeních v oblasti prosazování práva a dohledu a rovněž o doplňujících informacích, které dodaly mimounijní orgány dohledu na základě žádosti.
(9)
Příslušné orgány by poté, co se zapojí do vyjednávání mnohostranných memorand o porozumění, měly sdělovat informace o všech dohodách o spolupráci uzavřených s orgány dohledu třetích zemí, o nichž Evropský orgán pro cenné papíry a trhy dosud neví. Aby bylo možné posoudit fungování dohod o spolupráci, je důležité shromažďovat informace o účinnosti těchto dohod, např. kvantitativní i kvalitativní informace o využívání různých pravomocí stanovených v těchto dohodách. Mezi tyto informace patří i požadavky na informace, inspekce na místě a sdílení informací. Účinnost spolupráce by měla být posuzována z hlediska významnosti, důkladnosti, načasování a úplnosti poskytované pomoci.
(10)
Příslušné orgány by měly podávat informace o veškerých prvcích režimu třetí země, které de facto nebo de iure způsobují omezení nebo obtíže při výkonu dohledových funkcí příslušného orgánu členského státu nebo s ohledem na přímé přijímání informací od mimounijních subjektů. Kromě toho by měly být shromažďovány informace o stížnostech ze strany investorů, jakož i o opatřeních, jež příslušné orgány v reakci na tyto stížnosti přijaly.
(11)
Posouzení vzájemného působení mezi oběma systémy zavedenými pro správu nebo nabízení alternativních investičních fondů by mělo vycházet z důkazů, které odrážejí celkovou situaci na vnitřním trhu, a také z krátkodobých i dlouhodobých posouzení vývoje na trhu, včetně možných narušení trhu či hospodářské soutěže. Posouzení, zda mají členské státy a jednotlivé třetí země rovné podmínky, například pokud jde o regulační zátěž, podmínky hospodářské soutěže nebo dohled, by měla být založena na důkazech. Příslušné orgány by měly podávat konkrétní informace o obecných nebo konkrétních záležitostech týkajících se třetích zemí a uvádět jejich příčiny.
(12)
Příslušné orgány by měly při podávání informací o možných narušeních trhu a hospodářské soutěže zohledňovat veškeré subjekty kolektivního financování a jejich správce. Je důležité určit, zda a do jaké míry jsou unijní alternativní investiční fondy a subjekty kolektivního investování do převoditelných cenných papírů zavedené podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES (2) a jejich správci potenciálně dotčeni zavedením pasu třetí země. Je to významné zvláště s ohledem na to, že se definice mimounijních správců alternativních investičních fondů ve směrnici 2011/61/EU vztahuje na všechny subjekty kolektivního investování usazené v třetích zemích, včetně těch, na které by se jinak vztahovala směrnice 2009/65/ES, pokud by byly usazeny v některém členském státě. Aby bylo možné zhodnotit celkový dopad na trh, je kromě toho nezbytné určit potenciální dopad na další zprostředkovatele působící v odvětví správy majetku, jako jsou depozitáři nebo poskytovatelé služeb,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příslušné orgány podávají Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy (ESMA) v souladu s čl. 67 odst. 3 směrnice 2011/61/EU tyto informace:
a)
informace o fungování pasu EU pro unijní správce alternativních investičních fondů (dále jen: unijní správci), kteří spravují nebo nabízejí unijní alternativní investiční fondy, jak je stanoveno v článcích 2 až 7;
b)
informace o fungování nabízení mimounijních alternativních investičních fondů unijními správci v členských státech a o správě nebo nabízení alternativních investičních fondů mimounijními správci v členských státech v souladu s příslušnými vnitrostátními režimy, jak je stanoveno v článcích 8 až 13;
c)
informace o dopadu fungování systémů uvedených v písmenech a) a b) tohoto odstavce, jak je stanoveno v článku 14.
Článek 2
V souvislosti s využíváním pasu podávají příslušné orgány tyto informace:
a)
počet unijních správců alternativních investičních fondů povolených podle článku 7 směrnice 2011/61/EU;
b)
počet unijních správců, kteří nabízejí podílové jednotky nebo akcie unijních alternativních investičních fondů podle článku 32 směrnice 2011/61/EU, počet unijních alternativních investičních fondů a jejich podfondů, které jsou nabízeny podle článku 32 směrnice 2011/61/EU, a rozdělení těchto informací podle domovského a hostitelského členského státu;
c)
počet unijních správců, kteří spravují unijní alternativní investiční fondy podle článku 33 směrnice 2011/61/EU, počet unijních alternativních investičních fondů spravovaných podle článku 33 směrnice 2011/61/EU a rozdělení těchto informací podle domovského a hostitelského členského státu;
d)
počet unijních správců, kteří spravují unijní alternativní investiční fondy usazené v jiných členských státech prostřednictvím pobočky podle článku 33 směrnice 2011/61/EU a počet unijních správců, kteří spravují unijní alternativní investiční fondy usazené v jiném členském státě přímo podle článku 33 směrnice 2011/61/EU.
Článek 3
Pokud jde o problémy, které vyvstanou v souvislosti s účinnou spoluprací mezi příslušnými orgány, podávají příslušné orgány tyto informace:
a)
počet případů, kdy příslušný orgán oznámil příslušnému orgánu domovského členského státu správce alternativního investičního fondu situaci popsanou v čl. 45 odst. 5 směrnice 2011/61/EU, včetně uvedení druhu situace;
b)
počet případů, kdy příslušný orgán poté, co obdržel oznámení od příslušného orgánu hostitelského členského státu, jak je popsáno v čl. 45 odst. 5 směrnice 2011/61/EU, přijal opatření stanovená v čl. 45 odst. 5 uvedené směrnice, včetně uvedení druhu přijatých opatření;
c)
počet případů, kdy příslušný orgán poté, co obdržel oznámení od příslušného orgánu domovského členského státu správce alternativního investičního fondu o situaci popsané v čl. 45 odst. 5 směrnice 2011/61/EU, přijal opatření stanovená v čl. 45 odst. 6 uvedené směrnice, včetně uvedení druhu přijatých opatření;
d)
počet případů, kdy příslušný orgán oznámil příslušnému orgánu domovského členského státu správce alternativního investičního fondu situaci popsanou v čl. 45 odst. 7 směrnice 2011/61/EU, včetně uvedení druhu situace;
e)
počet případů, kdy příslušný orgán poté, co obdržel oznámení od příslušného orgánu hostitelského členského státu, jak je popsáno v čl. 45 odst. 7 směrnice 2011/61/EU, přijal opatření v souladu v čl. 45 odst. 7 této směrnice, včetně uvedení druhu přijatých opatření;
f)
počet případů, kdy příslušný orgán poté, co obdržel oznámení od příslušného orgánu domovského členského státu správce alternativního investičního fondu o situaci popsané v čl. 45 odst. 7 směrnice 2011/61/EU, přijal opatření stanovená v čl. 45 odst. 8 této směrnice, včetně uvedení druhu přijatých opatření;
g)
počet zaslaných a přijatých oznámení podle čl. 50 odst. 5 směrnice 2011/61/EU a uvedení opatření přijatých v důsledku oznámení;
h)
pokud jde o žádosti o pomoc vydané příslušným orgánem:
-
počet a druh žádostí,
-
počet zamítnutých žádostí a důvody zamítnutí,
-
míra spokojenosti s přijatou pomocí a obtíže, které vyvstaly,
-
průměrná doba do obdržení odpovědi;
i)
pokud jde o žádosti o pomoc, které obdržel příslušný orgán od příslušných orgánů v jiných členských státech:
-
počet a druh žádostí,
-
počet zamítnutých žádostí a důvody zamítnutí,
-
průměrná doba do vydání odpovědi;
j)
počet ověření na místě nebo šetření, která příslušný orgán provedl v jiném členském státě v souladu s čl. 54 odst. 1 směrnice 2011/61/EU a počet žádostí o ověření na místě nebo šetření v jiném členském státě, které byly zamítnuty.
Článek 4
Pokud jde o problémy, jež vyvstaly v souvislosti s účinným fungováním systému oznamování stanoveném v článcích 32 a 33 směrnice 2011/61/EU, poskytnou příslušné orgány tyto informace:
a)
průměrná doba, která uplyne mezi přijetím oznámení se všemi nezbytnými dokumenty od správce alternativního investičního fondu a okamžikem, kdy přijímající příslušný orgán podá oznámení příslušnému orgánu hostitelského členského státu;
b)
průměrná doba, která uplyne, než příslušný orgán domovského členského státu správce alternativního investičního fondu tomuto správci oznámí, že může provádět přeshraniční činnosti; tato doba se počítá od data předání oznámení s dokumenty příslušnému orgánu hostitelského členského státu;
c)
počet žádostí příslušného orgánu hostitelské země o objasnění skutečností, které se týkají oznámení;
d)
počet sporů příslušných orgánů domovského a hostitelského členského státu týkajících se postupu oznamování.
Článek 5
Pokud jde o záležitosti ochrany investorů týkající se alternativních investičních fondů nabízených nebo spravovaných z jiného členského státu a rovněž alternativních investičních fondů nabízených podle článku 43 směrnice 2011/61/EU, podají příslušné orgány tyto informace:
a)
počet a druh stížností investorů podaných příslušnému orgánu týkajících se alternativních investičních fondů nabízených nebo spravovaných správcem usazeným v jiném členském státě, uváděné důvody a způsob, jakým byly tyto stížnosti vyřízeny;
b)
důkazy o nejasnostech ze strany investorů, pokud jde o rozdělení úkolů dohledu mezi příslušné orgány domovské a hostitelské země;
c)
veškeré záležitosti týkající se fungování opatření přijatých správcem a týkajících se nabízení alternativních investičních fondů a opatření, která byla přijata, aby se zabránilo nabízení podílových jednotek nebo akcií alternativních investičních fondů neprofesionálním investorům, jak je požadováno v příloze IV písm. h) směrnice 2011/61/EU.
Článek 6
Pokud jde o zprostředkování ze strany orgánu pro cenné papíry a trhy, příslušné orgány podají informace o míře spokojenosti se zprostředkováním provedeným tímto orgánem ve věcech týkajících se fungování pasu pro unijní správce spravující nebo nabízející unijní alternativní investiční fondy.
Článek 7
Pokud jde o účinnost shromažďování a sdílení informací o sledování systémových rizik, poskytnou příslušné orgány tyto informace:
a)
počet případů, kdy příslušný orgán obdržel informaci od jiného příslušného orgánu, která se týkala sledování systémového rizika, přičemž se rozliší tyto informace:
-
opakované informace poskytované v souladu s první větou čl. 25 odst. 2 směrnice 2011/61/EU,
-
informace získané na dvoustranném základě o významných zdrojích rizika u protistrany předané v souladu s druhou větou čl. 25 odst. 2 směrnice 2011/61/EU,
-
informace podle aktuální potřeby, které jsou sdíleny na dvoustranném základě v souladu s článkem 53 směrnice 2011/61/EU;
b)
počet situací, kdy příslušný orgán sdílel s jiným příslušným orgánem informace, které se týkaly sledování systémového rizika, přičemž se rozliší tyto informace:
-
informace podávané pravidelně podle článku 25 směrnice 2011/61/EU,
-
informace podle aktuální potřeby, které jsou sdíleny na dvoustranném základě v souladu s článkem 53 směrnice 2011/61/EU.
Článek 8
Pokud jde o nabízení mimounijních alternativních investičních fondů unijními správci v souladu s čl. 36 odst. 1 směrnice 2011/61/EU, příslušné orgány poskytnou tyto informace:
a)
právní ustanovení, na jejichž základě je takové nabízení povoleno, včetně popisu uplatňovaných zvláštních podmínek;
b)
počet unijních správců, jimž příslušný orgán povolil nabízet ve své jurisdikci mimounijní alternativní investiční fondy v souladu s článkem 36 směrnice 2011/61/EU, a počet nabízených mimounijních alternativních investičních fondů;
c)
počet žádostí o informace, které podal příslušný orgán unijním správcům ohledně nabízení mimounijních alternativních investičních fondů;
d)
vymáhání nebo opatření dohledu nebo sankce uložené unijním správcům v souvislosti s nabízením mimounijních alternativních investičních fondů.
Článek 9
Pokud jde o nabízení alternativních investičních fondů mimounijními správci v souladu s čl. 42 odst. 1 směrnice 2011/61/EU, příslušné orgány poskytnou tyto informace:
a)
právní ustanovení, na jejichž základě je takové nabízení povoleno, včetně popisu uplatňovaných zvláštních podmínek;
b)
počet mimounijních správců, kteří nabízejí alternativní investiční fondy v jurisdikci příslušného orgánu v souladu s čl. 42 odst. 1 směrnice 2011/61/EU, a počet nabízených alternativních investičních fondů;
c)
počet žádostí o informace, které podal příslušný orgán mimounijním správcům ohledně nabízení alternativních investičních fondů podle čl. 42 odst. 1 směrnice 2011/61/EU;
d)
vymáhání nebo opatření dohledu nebo sankce uložené příslušným orgánem mimounijním správcům alternativních investičních fondů v souvislosti s povinnostmi stanovenými v článcích 22, 23, 24 a 26 až 30 směrnice 2011/61/EU.
Článek 10
Pokud jde o správu unijních alternativních investičních fondů mimounijními správci na základě příslušných vnitrostátních režimů, příslušné orgány poskytnou tyto informace:
a)
právní ustanovení, na jejichž základě je taková správa povolena, včetně popisu uplatňovaných zvláštních podmínek;
b)
počet mimounijních správců, kteří spravují unijní alternativní investiční fondy v jurisdikci příslušného orgánu, a počet spravovaných unijních alternativních investičních fondů;
c)
počet žádostí o informace, které podal příslušný orgán mimounijním správcům ohledně správy unijních alternativních investičních fondů.
Článek 11
Pokud jde o existenci a účinnost dohod o spolupráci mezi příslušným orgánem členského státu a orgánem dohledu mimounijní země pro účely dohledu nad systémovými riziky, příslušné orgány poskytnou tyto informace:
a)
existence dvoustranných dohod o spolupráci mezi příslušným orgánem a orgány dohledu v třetích zemích jiných než těch, které byly sjednány a schváleny pod záštitou Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy a dotčených třetích zemí;
b)
pokud jde o žádosti o informace nebo pomoc, které podá příslušný orgán orgánům třetí země v souladu s dohodami o spolupráci:
-
počet a druh žádostí,
-
počet zamítnutých žádostí a důvody zamítnutí,
-
míra spokojenosti s přijatou pomocí, včetně obtíží, které vyvstaly,
-
průměrná doba do obdržení odpovědi;
c)
počet návštěv na místě, o jejichž vykonání svým jménem požádal příslušný orgán v souladu s dohodami o spolupráci orgán dohledu třetí země, a rovněž počet žádostí o inspekce na místě, které byly zamítnuty;
d)
počet situací, kdy orgán dohledu třetí země podal v souladu s dohodami o spolupráci nevyžádanou informaci ohledně:
-
jakékoli významné události, která by mohla mít negativní vliv na subjekt, nad nímž je vykonáván dohled,
-
vymáhání nebo regulačních opatření či sankcí, včetně zrušení, přerušení nebo úpravy příslušných licencí nebo registrací, jež se týkají nebo mají nějaký vztah k mimounijním správcům, kteří nabízejí nebo spravují alternativní investiční fondy v jurisdikci příslušného orgánu;
e)
počet případů, kdy příslušný orgán sdílel s jinými příslušnými orgány informaci, kterou obdržel v souladu s dohodami o spolupráci od orgánů dohledu třetí země pro účely sledování systémového rizika.
Článek 12
Pokud jde o záležitosti ochrany investorů ve vztahu k nabízení a správě fondů podle příslušných vnitrostátních režimů, příslušné orgány poskytnou tyto informace:
a)
počet a druh stížností investorů podaných příslušnému orgánu, které se týkají alternativních investičních fondů nabízených v dané jurisdikci podle příslušného vnitrostátního režimu;
b)
vymáhání nebo regulační opatření či sankce uložené příslušným orgánem, včetně zrušení, pozastavení nebo změny příslušných licencí nebo registrací, jež se týkají nebo mají nějaký vztah k mimounijním správcům, kteří nabízejí nebo spravují alternativní investiční fondy v dané jurisdikci, nebo k mimounijním alternativním investičním fondům nabízeným v dané jurisdikci unijními správci.
Článek 13
Pokud jde o vlastnosti regulačního a dohledového rámce třetí země, které by mohly bránit účinnému výkonu dohledových pravomocí příslušného orgánu, příslušné orgány poskytnou tyto informace:
a)
problémy nebo překážky při uplatňování regulačního a dohledového rámce, se kterými se příslušný orgán setkal při výkonu svých dohledových pravomocí nad mimounijními správci alternativních investičních fondů nebo mimounijními alternativními investičními fondy;
b)
problémy při získávání informací přímo od mimounijních správců alternativních investičních fondů.
Článek 14
Pokud jde o dopad fungování systémů uvedených v čl. 1 písm. a) a b), příslušné orgány poskytnou tyto informace:
a)
důkazy, že správci alternativních investičních fondů, kteří byli usazeni v jejich jurisdikci, se přesunuli do třetích zemí, přičemž upřesní souhrnné údaje o počtu alternativních investičních fondů a majetku ve správě za každou třetí zemi a důvody tohoto přesunu;
b)
podrobné informace o jakémkoli zjištěném nebo očekávaném narušení trhu nebo hospodářské soutěže mezi unijními a mimounijními subjekty kolektivního investování a rovněž unijními a mimounijními správci těchto subjektů;
c)
důkazy, že unijní správci subjektů kolektivního investování povolených v jejich jurisdikci se setkali s obtížemi nebo omezeními při usazování nebo při nabízení subjektů kolektivního investování, které spravují, v jakékoliv třetí zemi, přičemž příslušné orgány uvedou tuto třetí zemi;
d)
důkazy, že v třetích zemích existují obtíže nebo omezení, jež ve svém důsledku odrazují unijní správce subjektů kolektivního investování povolených v jejich jurisdikci od rozhodnutí usadit se nebo nabízet subjekty kolektivního investování, které spravují, v jakékoli třetí zemi, přičemž příslušné orgány uvedou tuto třetí zemi;
e)
informace uvádějící jakékoli všeobecné nebo konkrétní obtíže, s nimiž se unijní správci subjektů kolektivního investování setkávají při usazování nebo nabízení subjektů kolektivního investování, které spravují, v třetích zemích, přičemž příslušné orgány uvedou tuto třetí zemi.
Článek 15
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 18. prosince 2014.
KOMMISSIONENS DELEGERADE FÖRORDNING (EU) 2015/514
av den 18 december 2014
om den information som de behöriga myndigheterna ska lämna till Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten i enlighet med artikel 67.3 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU av den 8 juni 2011 om förvaltare av alternativa investeringsfonder samt om ändring av direktiv 2003/41/EG och 2009/65/EG och förordningarna (EG) nr 1060/2009 och (EU) nr 1095/2010 (1), särskilt artikel 67.5, och
av följande skäl:
(1)
Det är nödvändigt att närmare ange innehållet i den information som de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna varje kvartal ska överlämna till Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (Esma) i enlighet med artikel 67.3 i direktiv 2011/61/EU för att göra det möjligt för Esma att utvärdera hur marknadsföringspasset för EU-baserade AIF-förvaltare som förvaltar eller marknadsför EU-baserade AIF-finder fungerar i unionen, verksamhetsvillkor för AIF-fonder och deras förvaltare och den potentiella effekten av en utvidgning av marknadsföringspasset.
(2)
Det är viktigt att säkerställa att informationen från de behöriga myndigheterna är relevant och kapabel att stödja en välgrundad bedömning. Alla behöriga myndigheter bör därför lämna information som möjliggör en enhetlig bedömning i hela unionen, samtidigt som dessa behåller möjligheten att också lämna eventuell ytterligare information som de anser vara till nytta för bedömningen av det övergripande genomförandet av EU-marknadsföringspasset, av de nationella regler som styr privata placeringar, liksom alla potentiella effekter av utvidgningen av marknadsföringspasset till fonder och förvaltare i tredjeländer. För att säkerställa att en enhetlig uppsättning rapporteringskrav är direkt tillämpliga för alla behöriga myndigheter är det nödvändigt att fastställa bestämmelser om vilken information som ska lämnas till Esma i form av en förordning.
(3)
För att bedöma användningen av EU:s marknadsföringspass, är det viktigt att samla in kvantitativa uppgifter om AIF-förvaltare och AIF-fonder som använder de marknadsföringspass som föreskrivs i artiklarna 32 och 33 i direktiv 2011/61/EU, uppgifter om de jurisdiktioner där gränsöverskridande verksamhet pågår, samt om typerna av gränsöverskridande verksamhet.
(4)
Effektivt samarbete mellan behöriga myndigheter är en viktig aspekt för den övergripande funktionen av EU:s marknadsföringspass. För att bedöma effektiviteten är det nödvändigt att samla in information om samarbetet mellan de behöriga myndigheterna när de utövar sina skyldigheter i enlighet med artiklarna 45 och 50 i direktiv 2011/61/EU. Detta innebär att man bedömer de fall där de olika befogenheterna har uppkommit, åtgärder som har vidtagits, samt effektiviteten i samarbetet när det gäller val av tidpunkter, relevans och detaljnivå.
(5)
EU:s marknadsföringspass grundas på de regler för anmälan som föreskrivs i artiklarna 32 och 33 i direktiv 2011/61/EU. De behöriga myndigheterna bör därför lämna information om driften av dessa system, i synnerhet när det gäller tidpunkter, smidighet, kvaliteten på anmäld information och eventuella skillnader som uppstår vid tillämpningen.
(6)
För att möjliggöra en objektiv bedömning bör de behöriga myndigheterna vara skyldiga att tillhandahålla information om hur marknadsföringspasset fungerar även ur investerares perspektiv, särskilt i fråga om effekterna på investerarskyddet. De behöriga myndigheterna bör också tillhandahålla information om klagomål som lämnats in av investerare om AIF-förvaltare eller AIF-fonder som är etablerade i andra medlemsstater än den där investeraren har sitt hemvist, förfrågningar från investerare i samband med fördelningen av befogenheter mellan behöriga myndigheter från olika medlemsstater och sådana frågor som uppkommer i samband med marknadsföringsarrangemang.
(7)
Vid bedömningen av hur marknadsföringspasset fungerar måste vederbörlig hänsyn tas till Esmas roll när det gäller att lösa meningsskiljaktigheter mellan behöriga myndigheter när det gäller gränsöverskridande förvaltning eller marknadsföring. De behöriga myndigheterna bör därför lämna synpunkter på behov, tidpunkter, kvalitet och andra frågor som rör Esmas deltagande.
(8)
För att utvärdera hur nuvarande nationella ordningar gör det möjligt för icke EU-baserade AIF-förvaltare och icke EU-baserade AIF-fonder att bedriva verksamhet i enskilda medlemsstater, är det nödvändigt att ha full kunskap om de rättsliga ramar som antagits av enskilda medlemsstater, deras särdrag och skillnader i förhållande till de regler som är tillämpliga för EU-baserade AIF-förvaltare och AIF-fonder. Det är också viktigt att samla in kvantitativa uppgifter om antalet icke EU-baserade AIF-fonder som marknadsförs i medlemsstaterna och icke EU-baserade AIF-förvaltare som förvaltar eller marknadsför AIF-fonder i medlemsstaterna. Denna information bör också innehålla uppgifter om verkställighets- och tillsynsåtgärder, samt om ytterligare information som på begäran mottagits från andra icke EU-baserade tillsynsmyndigheter.
(9)
Behöriga myndigheter bör meddela information om eventuella samarbetsarrangemang med tillsynsmyndigheter i tredjeländer som inte redan är kända av Esma efter dess deltagande i förhandlingarna om multilaterala samförståndsavtal. För att kunna bedöma hur samarbetsarrangemangen fungerar är det viktigt att samla in information om effektiviteten av sådana samarbetsformer, såsom kvantitativa och kvalitativa uppgifter om användningen av de olika befogenheter som föreskrivs i dessa arrangemang. Detta omfattar även framställningar om information, besök på platsen och informationsutbyte. Samarbetets effektivitet bör utvärderas med avseende på relevans, detaljnivå, tidpunkter och fullständighet vad gäller det bistånd som mottagits.
(10)
De behöriga myndigheterna bör ge information om eventuella inslag i det tredjelandssystem som, i praktiken eller rättsligt sett, skapar hinder eller svårigheter för utövandet av tillsyn av den behöriga myndigheten i en medlemsstat eller för det direkta mottagandet av information från enheter utanför EU. Dessutom bör man samla information om klagomål från investerare och åtgärder som vidtagits av de behöriga myndigheterna med anledning av sådana klagomål.
(11)
Utvärderingen av samspelet mellan de två system för förvaltning eller marknadsföring av AIF-fonder bör baseras på belägg som återspeglar den allmänna situationen på den inre marknaden, samt på kortsiktiga och långsiktiga bedömningar om utvecklingen på marknaden, inbegripet marknadsstörningar eller snedvridning av konkurrensen som kan uppstå. Bedömningar bör göras på grundval av belägg för huruvida det råder lika villkor mellan medlemsstaterna och enskilda tredjeländer, t.ex. när det gäller regleringsbörda, konkurrensvillkor eller tillsyn. De behöriga myndigheterna bör tillhandahålla konkret information om allmänna eller särskilda frågor som rör enskilda tredjeländer och ange källan till sådana frågor.
(12)
När de lämnar in information om marknadsstörningar och snedvridning av konkurrensen som kan uppstå bör de behöriga myndigheterna beakta alla företag för kollektiva investeringar och deras förvaltare. Det är viktigt att fastställa huruvida, och i vilken utsträckning, både EU-baserade AIF-fonder och företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper som inrättats enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/65/EG (2), samt deras förvaltare, kan komma att beröras av införandet av marknadsföringspasset för tredjeländer. Detta är särskilt viktigt med tanke på att definitionen av icke EU-baserade AIF-förvaltare i direktiv 2011/61/EU omfattar alla företag för kollektiva investeringar som är etablerade i tredjeländer, även de som skulle ha omfattats av direktiv 2009/65/EG, om de hade varit etablerade i en medlemsstat. För att kunna bedöma den samlade effekten på marknaden är det nödvändigt att identifiera potentiella konsekvenser för andra mellanhänder inom kapitalförvaltningssektorn, såsom förvaringsinstitut eller tjänsteleverantörer.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
De behöriga myndigheterna ska i enlighet med artikel 67.3 i direktiv 2011/61/EU lämna följande information till Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (Esma):
a)
Information om hur EU:s marknadsföringspass fungerar för EU-baserade förvaltare av alternativa investeringsfonder (nedan kallade AIF-förvaltare) som förvaltar och/eller marknadsför EU-baserade alternativa investeringsfonder (nedan kallade AIF-fonder), i enlighet med vad som anges i artiklarna 2-7.
b)
Information om hur EU-baserade AIF-förvaltares marknadsföring av icke EU-baserade AIF-fonder i medlemsstaterna och icke EU-baserade AIF-förvaltares förvaltning och/eller marknadsföring av AIF-fonder i medlemsstaterna fungerar i enlighet med tillämpliga nationella ordningar, i enlighet med vad som anges i artiklarna 8-13.
c)
Information om effekten av de system som avses i leden a och b i denna punkt, i enlighet med vad som anges i artikel 14.
Artikel 2
När det gäller hur marknadsföringspasset har använts ska de behöriga myndigheterna lämna följande information:
a)
Antalet auktorisationer som beviljats EU-baserade AIF-förvaltare i enlighet med artikel 7 i direktiv 2011/61/EG.
b)
Antalet EU-baserade AIF-förvaltare som marknadsför andelar eller aktier i EU-baserade AIF-fonder i enlighet med artikel 32 i direktiv 2011/61/EU, antalet EU-baserade AIF-fonder och delfonder av AIF-fonder som marknadsförs i enlighet med artikel 32 i direktiv 2011/61/EU, och fördelningen mellan hemmedlemsstaten och värdmedlemsstaten.
c)
Antalet EU-baserade AIF-förvaltare som förvaltar EU-baserade AIF-fonder i enlighet med artikel 33 i direktiv 2011/61/EU, antalet EU-baserade AIF-fonder som förvaltas i enlighet med artikel 33 i direktiv 2011/61/EU och fördelningen mellan värdmedlemsstaten och hemmedlemsstaten.
d)
Antalet EU-baserade AIF-förvaltare som förvaltar EU-baserade AIF-fonder som är etablerade i andra medlemsstater i enlighet med artikel 33 i direktiv 2011/61/EU genom etablerandet av en filial och antalet EU-baserade AIF-förvaltare som direkt förvaltar EU-baserade AIF-fonder som är etablerade i andra medlemsstater i enlighet med artikel 33 i direktiv 2011/61/EU.
Artikel 3
När det gäller problem i fråga om effektivt samarbete mellan behöriga myndigheter ska de behöriga myndigheterna lämna följande information:
a)
Antalet fall i vilka en behörig myndighet har underrättat den behöriga myndigheten i AIF-förvaltarens hemmedlemsstat om en situation som den som beskrivs i artikel 45.5 i direktiv 2011/61/EU, med angivande av den typ av situation som avses.
b)
Antalet fall där en behörig myndighet, efter att ha underrättats i enlighet med artikel 45.5 i direktiv 2011/61/EU av den behöriga myndigheten i värdmedlemsstaten, har vidtagit de åtgärder som anges i artikel 45.5 i det direktivet, med angivande av den typ av åtgärder som vidtagits.
c)
Antalet fall där en behörig myndighet, efter att ha underrättat den behöriga myndigheten i AIF-förvaltarens hemmedlemsstat, om en situation som den som beskrivs i artikel 45.5 i direktiv 2011/61/EU, har vidtagit de åtgärder som anges i artikel 45.6 i det direktivet, med angivande av den typ av åtgärder som vidtagits.
d)
Antalet fall där en behörig myndighet har underrättat den behöriga myndigheten i AIF-förvaltarens hemmedlemsstat om en situation som den som beskrivs i artikel 45.7 i direktiv 2011/61/EU, med angivande av den typ av situation som avses.
e)
Antalet fall där en behörig myndighet, efter att ha underrättats i enlighet med artikel 45.7 i direktiv 2011/61/EU av den behöriga myndigheten i värdmedlemsstaten, har vidtagit åtgärder i enlighet med artikel 45.7 i det direktivet, med angivande av den typ av åtgärder som vidtagits.
f)
Antalet fall där en behörig myndighet, efter att ha underrättat den behöriga myndigheten i AIF-förvaltarens hemmedlemsstat om en situation som den som beskrivs i artikel 45.7 i direktiv 2011/61/EU, har vidtagit de åtgärder som anges i artikel 45.8 i det direktivet, med angivande av den typ av åtgärder som vidtagits.
g)
Antalet underrättelser som sänts och som tagits emot i enlighet med artikel 50.5 i direktiv 2011/61/EU, med angivande av de åtgärder som vidtagits till följd av underrättelsen.
h)
När det gäller framställningar om bistånd som utfärdats av den behöriga myndigheten ska följande information lämnas:
-
Antalet och typen av framställningar.
-
Antalet framställningar som avvisats och skälen till avslaget.
-
Graden av tillfredsställelse med det bistånd som tagits emot och de svårigheter som uppstått.
-
Den genomsnittliga tiden för få ett svar.
i)
När det gäller de framställningar om bistånd som den behöriga myndigheten har tagit emot från behöriga myndigheter i andra medlemsstater ska följande information lämnas:
-
Antalet och typen av framställningar.
-
Antalet framställningar som avvisats och skälen till avslaget.
-
Den genomsnittliga tiden för att lämna ett svar.
j)
Antalet kontroller på plats eller utredningar som den behöriga myndigheten har genomfört i en annan medlemsstat i enlighet med artikel 54.1 i direktiv 2011/61/EU och antalet framställningar om kontroller på plats eller utredningar i en annan medlemsstat som avslagits.
Artikel 4
När det gäller problem man stött på vad gäller ett effektivt fungerande system för anmälan som föreskrivs i artiklarna 32 och 33 i direktiv 2011/61/EU ska de behöriga myndigheterna lämna följande information:
a)
Den genomsnittliga tiden mellan mottagandet av en fullständig anmälan från en AIF-förvaltare och den tidpunkt då den behöriga myndigheten underrättar den behöriga myndigheten i värdmedlemsstaten.
b)
Den genomsnittliga tiden för underrättelse till AIF-förvaltaren från den behöriga myndigheten i dess hemmedlemsstat om att den kan bedriva gränsöverskridande verksamhet, beräknad från dagen för överföringen av anmälan till den behöriga myndigheten i värdmedlemsstaten.
c)
Antalet framställningar om klargöranden från den behöriga myndigheten i värdlandet i samband med anmälan.
d)
Antalet tvister som involverar de behöriga myndigheterna i hemmedlemsstaten och värdmedlemsstaten när det gäller anmälningsförfarandet.
Artikel 5
När det gäller frågor om investerarskydd i samband med AIF-fonder som marknadsförs eller förvaltas från en annan medlemsstat samt AIF-fonder som marknadsförs i enlighet med artikel 43 i direktiv 2011/61/EU ska de behöriga myndigheterna lämna följande information:
a)
Antalet och typen av klagomål från investerare som riktas till den behöriga myndigheten avseende AIF-fonder som marknadsförs eller förvaltas av en AIF-förvaltare som är etablerad i en annan medlemsstat, de orsaker som åberopats och hur dessa klagomål har lösts.
b)
Belägg för bristen på klarhet bland investerare när det gäller fördelningen av tillsynsuppgifter mellan de behöriga myndigheterna i hem- och värdlandet.
c)
Eventuella frågor om hur de arrangemang som vidtagits av AIF-förvaltaren fungerar för marknadsföring av AIF-fonder och de arrangemang som fastställts för att förhindra att andelar eller aktier i AIF-fonden marknadsförs till icke-professionella investerare, enligt kraven i led h i bilaga IV till direktiv 2011/61/EU.
Artikel 6
När det gäller medling genom Esma ska behöriga myndigheter lämna information om graden av tillfredsställelse med medlingen genom Esma i frågor som gäller hur marknadsföringspasset för EU-baserade AIF-förvaltare som förvaltar och/eller marknadsför EU-baserade AIF-fonder.
Artikel 7
När det gäller effektiviteten av insamlingen och utbytet av information vad avser övervakningen av systemrisker ska de behöriga myndigheterna lämna följande information:
a)
Antalet fall där den behöriga myndigheten har tagit emot information från en annan behörig myndighet när det gäller övervakningen av systemrisk, med uppgift om:
-
Återkommande information som gjorts tillgänglig i enlighet med artikel 25.2, första meningen i direktiv 2011/61/EU.
-
Viktiga källor till information om bilaterala motpartsrisker som överlämnats i enlighet med den andra meningen i artikel 25.2 i direktiv 2011/61/EU.
-
Ad-hoc information som delas bilateralt i enlighet med artikel 53 i direktiv 2011/61/EU.
b)
Antalet fall där den behöriga myndigheten har utbytt information med en annan behörig myndighet vad avser övervakningen av systemrisker, med uppgift om följande:
-
Information som regelbundet rapporteras i enlighet med artikel 25 i direktiv 2011/61/EU.
-
Ad-hoc information som delas bilateralt i enlighet med artikel 53 i direktiv 2011/61/EU.
Artikel 8
När det gäller EU-baserade AIF-förvaltares marknadsföring av icke EU-baserade AIF-fonder i enlighet med artikel 36.1 i direktiv 2011/61/EU ska de behöriga myndigheterna lämna följande information:
a)
De rättsliga bestämmelser enligt vilka marknadsföringen är tillåten, inbegripet en beskrivning av särskilda villkor som är tillämpliga.
b)
Antalet EU-baserade AIF-förvaltare som auktoriserats av den behöriga myndigheten för att marknadsföra icke EU-baserade AIF-fonder i dess jurisdiktion i enlighet med artikel 36 i direktiv 2011/61/EU och antalet icke EU-baserade AIF-fonder som marknadsförs.
c)
Antalet framställningar om upplysningar som den behöriga myndigheten riktat till EU-baserade AIF-förvaltare i samband med marknadsföringen av icke EU-baserade AIF-fonder.
d)
Verkställighets- eller tillsynsåtgärder eller påföljder som ålagts EU-baserade AIF-förvaltare när det gäller marknadsföring av icke EU-baserade AIF-fonder.
Artikel 9
När det gäller icke EU-baserade AIF-förvaltares marknadsföring av AIF-fonder i enlighet med artikel 42.1 i direktiv 2011/61/EU ska de behöriga myndigheterna lämna följande information:
a)
De rättsliga bestämmelser enligt vilka marknadsföringen är tillåten, inbegripet en beskrivning av de särskilda villkor som är tillämpliga.
b)
Antalet icke EU-baserade AIF-förvaltare som marknadsför AIF-fonder i den behöriga myndighetens jurisdiktion i enlighet med artikel 42.1 i direktiv 2011/61/EU och antalet AIF-fonder som marknadsförs.
c)
Antalet framställningar om upplysningar som den behöriga myndigheten riktar till icke EU-baserade AIF-förvaltare i samband med marknadsföringen av AIF-fonder i enlighet med artikel 42.1 i direktiv 2011/61/EU.
d)
Verkställighets- eller tillsynsåtgärder eller påföljder som den behöriga myndigheten ålagt icke EU-baserade AIF-förvaltare med avseende på de skyldigheter som anges i artiklarna 22, 23, 24 och 26-30 i direktiv 2011/61/EU.
Artikel 10
När det gäller icke EU-baserade AIF-förvaltares förvaltning av EU-baserade AIF-fonder i enlighet med tillämpliga nationella ordningar ska de behöriga myndigheterna lämna följande information:
a)
De rättsliga bestämmelser enligt vilka en sådan förvaltning är tillåten, inbegripet en beskrivning av de särskilda villkor som är tillämpliga.
b)
Antalet icke EU-baserade AIF-förvaltare som förvaltar EU-baserade AIF-fonder i den behöriga myndighetens jurisdiktion och antalet EU-baserade AIF-fonder som förvaltas.
c)
Antalet framställningar om upplysningar som den behöriga myndigheten riktat till icke EU-baserade AIF-förvaltare avseende förvaltningen av EU-baserade AIF-fonder.
Artikel 11
När det gäller förekomsten av samt effektiviteten i de samarbetsarrangemang för övervakning av systemrisker mellan den behöriga myndigheten i en medlemsstat och tillsynsmyndigheten i ett tredjeland ska de behöriga myndigheterna lämna följande information:
a)
Förekomsten av andra bilaterala samarbetsarrangemang mellan den behöriga myndigheten och tillsynsmyndigheterna i tredjeländer än de som förhandlats fram under överinseende av Esma och de berörda tredjeländerna.
b)
När det gäller framställningar om upplysningar eller bistånd som lämnats av den behöriga myndigheten till myndigheterna i ett tredjeland i enlighet med samarbetsarrangemangen ska följande information lämnas:
-
Antalet och typen av framställningar.
-
Antalet framställningar som avvisats och orsakerna till avslaget.
-
Graden av tillfredsställelse med det bistånd som tagits emot, inklusive eventuella problem.
-
Den genomsnittliga tiden för att få ett svar.
c)
Antalet besök på plats som den behöriga myndigheten har begärt att en tillsynsmyndighet i ett tredjeland ska utföra för dess räkning i enlighet med samarbetsarrangemangen, samt antalet framställningar om besök på plats som avslagits.
d)
Antalet tillfällen när icke begärd information, i enlighet med samarbetsarrangemangen, tagits emot från tillsynsmyndigheten i ett tredjeland avseende följande:
-
Alla kända väsentliga händelser som negativt skulle kunna påverka en enhet som omfattas av tillsyn.
-
Verkställighetsåtgärder, föreskrivande åtgärder eller påföljder, inbegripet återkallande, tillfälligt upphävande eller ändring av relevanta tillstånd eller registrering, som rör eller har anknytning till icke EU-baserade AIF-förvaltare som marknadsför eller förvaltar AIF-fonder i den behöriga myndighetens jurisdiktion.
e)
Antalet tillfällen när den behöriga myndigheten har utbytt information med andra behöriga myndigheter som tagits emot från tillsynsmyndigheter i tredjeland i syfte att övervaka systemrisker i enlighet med samarbetsarrangemangen.
Artikel 12
När det gäller frågor om investerarskydd avseende marknadsföring och förvaltning enligt tillämpliga nationella system ska de behöriga myndigheterna lämna följande information:
a)
Antal och typ av klagomål som riktats till den behöriga myndigheten från investerare avseende AIF-fonder som marknadsförts inom dess jurisdiktion enligt tillämplig nationell lagstiftning.
b)
Verkställighetsåtgärder, föreskrivande åtgärder eller påföljder som den behöriga myndigheten ålagt, inbegripet återkallande, tillfälligt upphävande eller ändring av relevanta tillstånd eller registrering, som rör eller har anknytning till icke EU-baserade AIF-förvaltare som marknadsför eller förvaltar AIF-fonder i dess jurisdiktion eller icke EU-baserade AIF-fonder som marknadsförs inom dess jurisdiktion av EU-baserade AIF-förvaltare.
Artikel 13
När det gäller egenskaperna i ett tredjelands reglerings- och tillsynsramar som kan förhindra ett effektivt utövande av den behöriga myndighetens tillsynsfunktioner ska de behöriga myndigheterna lämna följande information:
a)
Problem eller hinder för tillämpningen av de rättsliga och tillsynsmässiga ramar som den behöriga myndigheten stått inför när den utövat tillsynsfunktioner för icke EU-baserade AIF-förvaltare eller icke EU-baserade AIF-fonder.
b)
Problem med att få information direkt från icke EU-baserade AIF-förvaltare.
Artikel 14
När det gäller effekterna av de system som avses i artikel 1 a och b ska de behöriga myndigheterna lämna följande information:
a)
Belägg för att AIF-förvaltare som varit etablerade inom deras jurisdiktion har flyttat till tredjeländer, med specificering av det totala antalet AIF-fonder och de totala förvaltade tillgångarna per tredjeland och orsakerna till att de har flyttat.
b)
Detaljerade upplysningar om eventuella konstaterade eller förväntade störningar på marknaden eller snedvridningar av konkurrensen mellan EU-baserade och icke EU-baserade företag för kollektiva investeringar samt EU-baserade och icke EU-baserade förvaltare av företag för kollektiva investeringar.
c)
Belägg för att EU-baserade förvaltare av företag för kollektiva investeringar som är auktoriserade inom deras jurisdiktion har stött på svårigheter eller begränsningar när de ska etablera verksamhet eller marknadsföra företag för kollektiva investeringar som de förvaltar i ett tredjeland, med angivande av det tredjelandet.
d)
Belägg för befintliga svårigheter eller begränsningar i tredjeländer som avskräcker EU-baserade förvaltare av företag för kollektiva investeringar som är auktoriserade inom deras jurisdiktion från att fatta beslut om att etablera verksamhet eller marknadsföra företag för kollektiva investeringar som de förvaltar i ett tredjeland, med angivande av det tredjelandet.
e)
Information om andra allmänna eller specifika svårigheter som EU-baserade förvaltare av företag för kollektiva investeringar stöter på när de ska etablera verksamhet eller marknadsföra företag för kollektiva investeringar som de förvaltar i ett tredjeland, med angivande av det tredjelandet.
Artikel 15
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 18 december 2014.