PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1081/2012
ze dne 9. listopadu 2012
k nařízení Rady (ES) č. 116/2009 o vývozu kulturních statků
(kodifikované znění)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 116/2009 ze dne 18. prosince 2008 o vývozu kulturních statků (1), a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (EHS) č. 752/93 ze dne 30. března 1993, které stanoví způsob provádění nařízení Rady (EHS) č. 3911/92 o vývozu kulturních statků (2), bylo několikrát podstatně změněno (3). Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno.
(2)
Jsou potřebná prováděcí ustanovení k nařízení (ES) č. 116/2009, která stanoví, mimo jiné, zavedení systému vývozního povolení pro určité kategorie kulturních statků uvedené v příloze I uvedeného nařízení.
(3)
Z důvodu zajištění jednotnosti formuláře pro vývozní povolení stanovená uvedeným nařízením jsou potřebné podmínky pro sestavování, vydávání a používání tohoto formuláře. Za tímto účelem je třeba, aby bylo k dispozici vzorové povolení.
(4)
Z důvodu vyloučení nadbytečné administrativy je nezbytné mít vymezen pojem otevřené povolení pro dočasný vývoz kulturních statků odpovědnými osobami nebo organizacemi pro použití a/nebo vystavení ve třetí zemi.
(5)
Členským státům, které si přejí využít takových možností, by mělo být umožněno takto učinit ve vztahu k jejich kulturním statkům, osobám a organizacím. Podmínky, které musí být splněny, se mohou v různých členských státech lišit. Členským státům by měla být dána možnost výběru, zda otevřená povolení použijí či nikoli, a stanovit podmínky pro jejich vydávání.
(6)
Vývozní povolení by měla být vyhotovena v jednom z úředních jazyků Unie.
(7)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v článku 8 nařízení (ES) č. 116/2009,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
ODDÍL I
FORMULÁŘ POVOLENÍ
Článek 1
1. Zavádí se tři typy povolení k vývozu kulturních statků, která jsou vydávána a používána v souladu s nařízením (ES) č. 116/2009 a s tímto nařízením:
a)
standardní povolení;
b)
zvláštní otevřené povolení;
c)
obecné otevřené povolení.
2. Používání vývozních povolení se nijak nedotýká povinností spojených s vývozními formalitami nebo se souvisejícími dokumenty.
3. Formulář vývozního povolení musí být poskytován na žádost příslušným orgánem nebo orgány uvedenými v čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 116/2009.
Článek 2
1. Standardní povolení se běžně použije pro každý vývoz podléhající nařízení (ES) č. 116/2009.
Každý z příslušných členských států však může rozhodnout, zda si přeje vydávat jakákoliv zvláštní nebo obecná otevřená povolení, která mohou být použita místo standardního povolení, pokud jsou splněny zvláštní podmínky vztahující se k nim, vymezené v článcích 10 a 13.
2. Zvláštní otevřené povolení zahrnuje opakovaný dočasný vývoz zvláštního kulturního statku určitou osobou nebo organizací, v souladu s ustanoveními článku 10.
3. Obecné otevřené povolení zahrnuje jakýkoliv dočasný vývoz takových kulturních statků, které tvoří součást stálé sbírky muzea nebo jiné instituce, v souladu s ustanoveními článku 13.
4. Členský stát může kdykoliv zrušit jakékoliv zvláštní nebo obecné povolení, pokud podmínky, za kterých bylo toto povolení vydáno, nejsou nadále splňovány. Členský stát neprodleně uvědomí Komisi, jestliže vydané povolení není obnoveno a mohlo by být použito protiprávně. Komise ihned uvědomí ostatní členské státy.
5. Členské státy mohou zavést jakákoliv přiměřená opatření, která považují za nezbytná na svém vnitrostátním území ke sledování používání svých vlastních otevřených povolení.
ODDÍL II
STANDARDNÍ POVOLENÍ
Článek 3
1. Standardní povolení jsou vydávána na formuláři, jehož vzor je uveden v příloze I. Formulář vývozního povolení musí být vytištěn na bílém bezdřevém papíře upraveném pro psaní o hmotnosti nejméně 55 g/m2.
2. Formuláře mají rozměr 210 × 297 mm.
3. Formuláře jsou vyhotoveny v tištěné nebo elektronické podobě a vyplněny v úředním jazyce Unie, který určí příslušné orgány vydávajícího členského státu.
Příslušné orgány členského státu, ve kterém je formulář předkládán, mohou požádat o překlad do několika nebo jednoho z úředních jazyků tohoto členského státu. V tomto případě hradí náklady na překlad držitel povolení.
4. Členské státy odpovídají za:
a)
vytištění formulářů s uvedením názvu a adresy tiskárny nebo její značky;
b)
přijetí nezbytných opatření k zamezení padělání formulářů. Způsob identifikace přijatý členskými státy k tomuto účelu je třeba oznámit Komisi, aby o tom mohla uvědomit příslušné orgány ostatních členských států.
5. Formuláře jsou přednostně vyplňovány mechanicky či elektronicky. Žádost však může být vyplněna čitelně ručně; v tomto případě je nutno napsat ji inkoustem a hůlkovými písmeny.
Ať je použit kterýkoliv postup, ve formulářích nesmí být mazáno, přepisováno nebo jinak upravováno.
Článek 4
1. Aniž je dotčen odstavec 3, pro každou zásilku kulturních statků je vydáno zvláštní vývozní povolení.
2. Pro účely odstavce 1 se „zásilkou“ rozumí buď jednotlivý kulturní statek nebo několik kulturních statků.
3. Jedná-li se o zásilku sestávající z více kulturních statků, musejí příslušné orgány určit, zda je nutné vydat pro danou zásilku jedno či několik vývozních povolení.
Článek 5
Formulář obsahuje tři listy:
a)
jeden list označený jako č. 1, který tvoří vlastní žádost;
b)
jeden list označený jako č. 2 pro držitele;
c)
jeden list označený jako č. 3, který musí být vrácen vydávajícímu orgánu.
Článek 6
1. Žadatel vyplní kolonky 1, 3, 6 až 21, 24 a případně i kolonku 25 žádosti a ostatní listy s výjimkou míst, kde je schválený předtisk kolonky nebo kolonek.
Členské státy však mohou stanovit, že je třeba vyplnit pouze žádost.
2. K žádosti musí být přiloženy:
a)
podklady obsahující veškeré potřebné údaje o kulturním statku (statcích) a jeho (jejich) právním postavení ke dni podání žádosti v případě potřeby formou jakýchkoli podpůrných dokladů (faktur, znaleckých posudků atd.);
b)
řádně ověřená fotografie nebo v případě potřeby a po uvážení příslušných orgánů více fotografií, černobílých nebo barevných (o rozměrech nejméně 8 × 12 cm) dotyčných kulturních statků.
Tento požadavek může být nahrazen v případě potřeby a po uvážení příslušných orgánů podrobným seznamem kulturních statků.
3. Příslušné orgány si mohou pro účely udělení vývozního povolení vyžádat fyzické předložení kulturních statků, které mají být vyvezeny.
4. Veškeré náklady vzniklé uplatňováním odstavců 2 a 3 hradí žadatel o vývozní povolení.
5. Pro přiznání vývozního povolení je třeba předložit řádně vyplněný formulář příslušným orgánům, které určí členský stát podle čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 116/2009. Pokud tento orgán vývozní povolení přiznal, ponechá si list č. 1 tento orgán a zbývající listy jsou vráceny držiteli vývozního povolení nebo jeho oprávněnému zástupci.
Článek 7
Spolu s vývozním prohlášením musejí být předloženy následující listy vývozního povolení:
a)
list pro držitele;
b)
list, který má být zaslán vydávajícímu orgánu.
Článek 8
1. Celní úřad příslušný k přijetí vývozního prohlášení zajistí, aby údaje uvedené ve vývozním prohlášení nebo případně na ATA-karnetu byly v souladu s údaji uvedenými ve vývozním povolení a aby v kolonce 44 vývozního prohlášení nebo na kontrolním ústřižku ATA-karnetu byl učiněn odkaz na toto vývozní povolení.
Celní orgán přijme vhodná opatření k zajištění identifikace. Tato opatření mohou spočívat v zapečetění nebo orazítkování celním úřadem. List formuláře vývozního povolení, který je vrácen vydávajícímu orgánu, je přiložen ke kopii 3 jednotného správního dokladu.
2. Po vyplnění kolonky 23 na listu 2 a 3 vrátí celní úřad příslušný k přijetí vývozního prohlášení deklarantovi nebo jeho oprávněnému zástupci list určený pro držitele povolení.
3. List formuláře vývozního povolení, který má být vrácen vydávajícímu orgánu, musí doprovázet zásilku až do celního orgánu v místě, kde opustí celní území Unie.
Celní úřad otiskne své služební razítko do kolonky 26 formuláře a vrátí jej vydávajícímu orgánu.
Článek 9
1. Doba platnosti vývozního povolení nepřesáhne 12 měsíců ode dne jeho vydání.
2. V případě žádosti o dočasný vývoz mohou příslušné orgány určit lhůtu, ve které musejí být kulturní statky opět dovezeny do vydávajícího členského státu.
3. Jestliže skončí platnost vývozního povolení, aniž by bylo použito, držitel neprodleně vrátí originál a listy, které jsou v jeho držbě, vydávajícímu orgánu.
ODDÍL III
ZVLÁŠTNÍ OTEVŘENÁ POVOLENÍ
Článek 10
1. Zvláštní otevřená povolení mohou být vydávána pro určitý kulturní statek, který je pravidelně dočasně vyvážen z Unie za účelem použití a/nebo vystavení ve třetí zemi. Kulturní statek musí být vlastněn určitou osobou nebo organizací, která dotyčný statek používá nebo vystavuje, nebo výše uvedená osoba nebo organizace musí být jeho oprávněným držitelem.
2. Povolení může být vydáno pouze za předpokladu, že příslušné orgány jsou přesvědčeny, že dotyčná osoba nebo organizace poskytuje veškeré záruky, jež jsou považovány za nezbytné k tomu, aby kulturní statek byl navrácen do Unie v dobrém stavu, a že uvedený statek může být popsán nebo označen tak, aby v okamžiku dočasného vývozu nevznikly pochybnosti, že kulturní statek, který je vyvážen, je ten popsaný ve zvláštním otevřeném povolení.
3. Doba platnosti povolení nemůže přesáhnout pět let.
Článek 11
Povolení je předloženo společně s písemným vývozním prohlášením nebo, v jiných případech, musí být na požádání předloženo spolu s kulturními statky ke kontrole.
Příslušné orgány členského státu, ve kterém je povolení předloženo, mohou požadovat jeho přeložení do jazyka, nebo do jednoho z úředních jazyků, tohoto členského státu. V takovém případě náklady na překlad hradí držitel povolení.
Článek 12
1. Celní úřad oprávněný k přijetí vývozního prohlášení zajistí, aby předložené kulturní statky byly ty, které jsou popsány ve vývozním povolení, a aby na výše uvedené povolení byl učiněn odkaz v kolonce 44 vývozního prohlášení, pokud je písemné prohlášení vyžadováno.
2. Pokud je písemné prohlášení vyžadováno, musí být povolení přiloženo ke kopii 3 jednotného správního dokladu a doprovázet kulturní statek na celní úřad v místě opuštění celního území Unie. Pokud je kopie 3 jednotného správního dokladu zpřístupněna vývozci nebo jeho zástupci, je mu povolení rovněž zpřístupněno k použití při další příležitosti.
ODDÍL IV
OBECNÁ OTEVŘENÁ POVOLENÍ
Článek 13
1. Obecná otevřená povolení mohou být vydána muzeím nebo jiným institucím pro dočasný vývoz kteréhokoliv z kulturních statků, který patří do jejich stálé sbírky a je pravidelně dočasně vyvážen z Unie za účelem vystavení ve třetí zemi.
2. Povolení může být vydáno pouze za předpokladu, že příslušné orgány jsou přesvědčeny, že dotyčná instituce poskytuje veškeré záruky, jež jsou považovány za nezbytné k tomu, aby byl tento kulturní statek navrácen do Unie v dobrém stavu. Povolení může být použito pro jakékoliv kombinace kulturních statků ve stálé sbírce při jakékoliv jednotlivé příležitosti dočasného vývozu. Může být použito pro skupiny různých kombinací kulturních statků buď postupně nebo souběžně.
3. Povolení nesmí mít platnost delší než pět let.
Článek 14
Povolení musí být předloženo společně s vývozním prohlášením.
Příslušné orgány členského státu, ve kterém je povolení předloženo, mohou požadovat jeho přeložení do jazyka, nebo do jednoho z úředních jazyků, tohoto členského státu. V takovém případě náklady na překlad hradí držitel povolení.
Článek 15
1. Celní úřad oprávněný k přijetí vývozního prohlášení zajistí, aby povolení bylo předloženo společně se seznamem vyvážených kulturních statků, které jsou také popsány ve vývozním prohlášení. Seznam musí být vypracován na hlavičkovém papíře příslušného orgánu a každá strana podepsána jednou z osob patřících k orgánu a jmenovaných na povolení. Každá strana musí být rovněž orazítkována razítkem orgánu, stejným jako je na povolení. V kolonce 44 vývozního prohlášení musí být učiněn odkaz na povolení.
2. Povolení musí být přiloženo ke kopii 3 jednotného správního dokladu a doprovázet kulturní statek na celní úřad v místě opuštění celního území Unie. Pokud je kopie 3 jednotného správního dokladu zpřístupněna vývozci nebo jeho zástupci, je mu povolení rovněž zpřístupněno k použití při další příležitosti.
ODDÍL V
FORMULÁŘE PRO OTEVŘENÁ POVOLENÍ
Článek 16
1. Zvláštní otevřená povolení jsou vydávána na formuláři, jehož vzor je v příloze II.
2. Obecná otevřená povolení jsou vydávána na formuláři, jehož vzor je v příloze III.
3. Formulář povolení je vyhotoven v tištěné nebo elektronické podobě v jednom nebo více úředních jazycích Unie.
4. Povolení má rozměry 210 × 297 mm, je povolena tolerance délky nejvýše o 5 mm méně nebo o 8 mm více.
Použitý papír musí být bílý, bezdřevý, upravený pro psaní, s hmotností nejméně 55 g/m2. Papír musí mít světle modrý gravírovaný podtisk, na kterém je viditelné každé mechanicky nebo chemicky provedené padělání.
5. Druhý list povolení, který nemá gravírovaný podtisk, slouží pouze pro vlastní potřebu nebo záznamy vývozce.
Formu žádosti určí příslušné členské státy.
6. Členské státy si mohou vyhradit právo tisku formulářů povolení nebo je mohou nechat vytisknout schválenými tiskárnami. Ve druhém z uvedených případů musí každý formulář nést odkaz týkající se takového schválení.
Na každém formuláři musí být název a adresa tiskárny nebo značka, podle které může být tiskárna identifikována. Každý formulář musí rovněž mít pořadové číslo, buď vytištěné nebo vyražené, podle kterého může být identifikován.
7. Členské státy jsou odpovědné za přijetí nezbytných opatření k zamezení padělání povolení.
Prostředky identifikace přijaté členskými státy za tímto účelem jsou oznámeny Komisi, která o nich uvědomí příslušné orgány ostatních členských států.
8. Povolení musí být vyplněno mechanickými nebo elektronickými prostředky. Za výjimečných okolností mohou být vyplněna černým kuličkovým perem hůlkovými písmeny.
Nic v nich nesmí být mazáno, přepisováno nebo jinak upravováno.
ODDÍL VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 17
Nařízení (EHS) č. 752/93 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze V.
Článek 18
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 9. listopadu 2012.
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 1081/2012
av den 9 november 2012
för rådets förordning (EG) nr 116/2009 om export av kulturföremål
(kodifiering)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 116/2009 av den 18 december 2008 om export av kulturföremål (1), särskilt artikel 7, och
av följande skäl:
(1)
Kommissionens förordning (EEG) nr 752/93 av den 30 mars 1993 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 3911/92 om export av kulturföremål (2) har ändrats flera gånger (3) på ett väsentligt sätt. För att skapa klarhet och överskådlighet bör den förordningen kodifieras.
(2)
Det behövs föreskrifter för genomförande av förordning (EG) nr 116/2009, som bland annat föreskriver inrättandet av en exportlicensordning för vissa kategorier av kulturföremål som anges i bilaga I till den förordningen.
(3)
För att säkerställa att de exportlicenser som föreskrivs i nämnda förordning är enhetliga behövs regler för upprättandet, utfärdandet och användningen av formulären. En förlaga till en sådan licens bör därför finnas tillgänglig.
(4)
För att undvika onödigt administrativt arbete behövs begreppet ”öppna licenser” för att ansvarsfulla personer eller organisationer temporärt ska kunna exportera kulturföremål för att användas och/eller ställas ut i tredjeland.
(5)
De medlemsstater som önskar utnyttja dessa möjligheter bör kunna göra detta beträffande sina egna kulturföremål, personer och organisationer. De villkor som ska uppfyllas kommer att variera från en medlemsstat till en annan. Medlemsstaterna bör kunna välja att använda eller inte använda öppna licenser och fastställa de villkor som ska uppfyllas för att de ska utfärdas.
(6)
Exportlicenser bör upprättas på ett av unionens officiella språk.
(7)
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från den kommitté som avses i artikel 8 i förordning (EG) nr 116/2009.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
AVSNITT I
FORMULÄR FÖR LICENS
Artikel 1
1. Det ska finnas tre slag av licenser för export av kulturföremål, vilka ska utfärdas och användas i enlighet med förordning (EG) nr 116/2009 och med denna förordning:
a)
En standardlicens.
b)
En särskild öppen licens.
c)
En allmän öppen licens.
2. Användning av exportlicens ska inte på något sätt påverka de förpliktelser som hör samman med exportformaliteter eller tillhörande handlingar.
3. Formulär för exportlicens ska på begäran tillhandahållas av den behöriga myndighet eller de behöriga myndigheter som anges i artikel 2.2 i förordning (EG) nr 116/2009.
Artikel 2
1. En standardlicens ska vanligtvis användas vid varje exporttillfälle som omfattas av förordning (EG) nr 116/2009.
Varje enskild medlemsstat får dock bestämma om den vill utfärda särskilda eller allmänna öppna licenser; dessa får användas i stället om de särskilda villkor som anges i artiklarna 10 och 13 är uppfyllda.
2. En särskild öppen licens ska användas vid upprepad temporär export av ett särskilt kulturföremål som förs ut av en viss person eller organisation enligt vad som anges i artikel 10.
3. En allmän öppen licens ska användas vid all temporär export av kulturföremål som ingår i ett museums eller en annan institutions permanenta samlingar enligt vad som anges i artikel 13.
4. En medlemsstat får när som helst återkalla en särskild eller allmän öppen licens om de förutsättningar som gällde när den utfärdades inte längre föreligger. Medlemsstaten ska omedelbart underrätta kommissionen om den utfärdade licensen inte har återlämnats och skulle kunna användas på ett oriktigt sätt. Kommissionen ska omedelbart underrätta de andra medlemsstaterna.
5. Medlemsstaterna får vidta alla rimliga åtgärder som de anser behövs inom deras egna territorier för att övervaka användningen av sina egna öppna licenser.
AVSNITT II
STANDARDLICENSEN
Artikel 3
1. Standardlicenser ska upprättas med hjälp av ett formulär som överensstämmer med den förlaga som visas i bilaga I. Formuläret ska tryckas på vitt träfritt skrivpapper som väger minst 55 g/m2.
2. Formulären ska vara 210 × 297 mm.
3. Formulären ska tryckas eller upprättas på elektronisk väg och fyllas i på ett av unionens officiella språk, bestämt av de behöriga myndigheterna i den utfärdande medlemsstaten.
De behöriga myndigheterna i den medlemsstat där formuläret uppvisas får begära att det översätts till det officiella språket eller ett av de officiella språken i den medlemsstaten. I så fall ska översättningskostnaderna bäras av innehavaren av licensen.
4. Medlemsstaterna ska vara ansvariga
a)
för att låta trycka formulären som ska vara försedda med tryckeriets namn och adress eller identifieringsmärke,
b)
för att vidta nödvändiga åtgärder för att undvika att formulären förfalskas. De sätt för identifiering som antas av medlemsstaterna för detta ändamål ska anmälas till kommissionen för att vidarebefordras till de behöriga myndigheterna i de andra medlemsstaterna.
5. Formulären ska företrädesvis fyllas i på mekanisk eller elektronisk väg. Ansökan får emellertid fyllas i läsligt för hand; i det senare fallet ska det fyllas i med bläck och med tryckbokstäver.
Oavsett vilken metod som används får formulären inte innehålla raderingar, överskrivna ord eller andra ändringar.
Artikel 4
1. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 3 ska en särskild exportlicens utfärdas för varje sändning av kulturföremål.
2. I punkt 1 förstås med sändning antingen ett enda kulturföremål eller ett antal kulturföremål.
3. När en sändning innehåller ett antal kulturföremål är det de behöriga myndigheterna som ska bestämma om en eller flera exportlicenser bör utfärdas för sändningen i fråga.
Artikel 5
Formulären ska bestå av tre exemplar, varav
a)
ett exemplar märkt nr 1 ska utgöra ansökan,
b)
ett exemplar märkt nr 2 är avsett för innehavaren av licensen,
c)
ett exemplar märkt nr 3 ska återsändas till den utfärdande myndigheten.
Artikel 6
1. Den sökande ska fylla i fälten 1, 3, 6-21, 24 och vid behov 25 på ansökan och de andra exemplaren, bortsett från det eller de fält där förtryckning är tillåten.
Medlemsstaterna får emellertid föreskriva att endast ansökan behöver fyllas i.
2. Ansökan ska åtföljas av
a)
dokumentation som innehåller alla relevanta upplysningar om kulturföremålen och deras rättsliga status vid tidpunkten för ingivande av ansökan, i förekommande fall med hjälp av stödjande handlingar (fakturor, expertvärderingar etc.),
b)
ett vederbörligen bestyrkt fotografi eller, i förekommande fall och på begäran av de behöriga myndigheterna, fotografier i svartvitt eller i färg (minst 8 cm × 12 cm) av kulturföremålen i fråga.
Detta krav kan de behöriga myndigheterna ersätta med en detaljerad förteckning över kulturföremålen.
3. De behöriga myndigheterna får för att utfärda en exportlicens kräva att de kulturföremål som ska exporteras visas upp.
4. Om tillämpningen av punktema 2 och 3 orsakar kostnader ska dessa bäras av den som ansöker om exportlicens.
5. För att exportlicens ska beviljas ska de vederbörligen ifyllda formulären läggas fram för de behöriga myndigheter som utsetts av medlemsstaterna enligt artikel 2.2 i förordning (EG) nr 116/2009. När myndigheten har beviljat exportlicens ska exemplar 1 behållas av den myndigheten och de återstående exemplaren återsändas till innehavaren av exportlicensen eller till dennes representant.
Artikel 7
Följande ska framläggas till stöd för exportdeklarationen:
a)
Det exemplar som är avsett för innehavaren av licensen.
b)
Det exemplar som ska återsändas till den utfärdande myndigheten.
Artikel 8
1. Det tullkontor som är behörigt att ta emot exportdeklarationen ska säkerställa att de upplysningar som anges på denna eller, i förekommande fall, på ATA-carneten överensstämmer med dem som ges på exportlicensen och att hänvisning görs till licensen i fält 44 i exportdeklarationen eller på talongen i ATA-carneten.
Tullkontoret ska vidta lämpliga åtgärder för identifiering. Åtgärderna kan bestå av ett sigill eller en stämpel som anbringas av tullkontoret. Det exemplar av exportlicensformuläret som ska återsändas till den utfärdande myndigheten ska fästas vid exemplar 3 av det administrativa enhetsdokumentet.
2. Efter att ha fyllt i fält 23 i exemplar 2 och 3 ska det tullkontor som är behörigt att ta emot exportdeklarationen till deklaranten eller dennes representant överlämna det exemplar som är avsett för innehavaren av licensen.
3. Det exemplar av licensen som ska återsändas till den utfärdande myndigheten ska åtfölja sändningen till kontoret vid platsen för utförsel ur unionens tullterritorium.
Tullkontoret ska stämpla i fält 26 i det exemplaret och återsända exemplaret till den utfärdande myndigheten.
Artikel 9
1. Exportlicensens giltighetstid får inte överstiga tolv månader räknat från utfärdandedagen.
2. I fråga om ansökan om temporär export får de behöriga myndigheterna specificera den tidsfrist inom vilken kulturföremålen ska återimporteras till den utfärdande medlemsstaten.
3. När en exportlicens löper ut utan att ha använts ska innehavaren omedelbart återsända de exemplar han har i sin ägo till den utfärdande myndigheten.
AVSNITT III
SÄRSKILDA ÖPPNA LICENSER
Artikel 10
1. Särskilda öppna licenser får utfärdas för ett visst kulturföremål som regelbundet kan komma att utföras temporärt från unionen för att användas och/eller ställas ut i tredjeland. Kulturföremålet ska ägas eller lagligen innehas av den person eller organisation som använder eller ställer ut föremålet.
2. En licens får utfärdas om myndigheterna är övertygade om att den berörda personen eller organisationen lämnar de garantier som anses nödvändiga för att föremålet ska föras åter till unionen i gott skick och att föremålet kan beskrivas och/eller märkas på sådant sätt att det vid tillfället för den temporära exporten inte råder något tvivel om att det är samma föremål som finns beskrivet i den särskilda öppna licensen.
3. En licens får inte gälla längre än fem år.
Artikel 11
Licensen ska uppvisas till stöd för en skriftlig exportdeklaration eller finnas tillgänglig för att kunna visas upp på begäran tillsammans med de kulturföremål som ska granskas.
De behöriga myndigheterna i den medlemsstat där licensen uppvisas får begära att den översätts till det officiella språket eller ett av de officiella språken i denna medlemsstat. I så fall ska kostnaderna för översättningen betalas av licensinnehavaren.
Artikel 12
1. Det tullkontor som är behörigt att ta emot exportdeklarationen ska se till att de uppvisade föremålen är samma som de i exportlicensen beskrivna och att det hänvisas till denna licens i fält 44 i exportdeklarationen om en skriftlig deklaration krävs.
2. Om en skriftlig deklaration krävs ska licensen fästas vid exemplar 3 av det administrativa enhetsdokumentet och följa föremålet till tullkontoret vid platsen för utförsel ur unionens tullterritorium. När exemplar 3 av det administrativa enhetsdokumentet ställs till exportörens eller dennes representants förfogande ska även licensen ställas till dennes förfogande för att användas vid följande tillfälle.
AVSNITT IV
ALLMÄNNA ÖPPNA LICENSER
Artikel 13
1. Allmänna öppna licenser får utfärdas till museer eller andra institutioner för att användas vid temporär export av föremål som ingår i deras permanenta samlingar och som regelbundet kan komma att exporteras temporärt från unionen för att ställas ut i tredjeland.
2. En licens får utfärdas endast om myndigheterna är övertygade om att den berörda institutionen lämnar de garantier som anses nödvändiga för att föremålet ska föras åter till unionen i gott skick. Licensen får användas för alla föremålstyper i de permanenta samlingarna vid varje tillfälle då temporär export sker. Den får användas för olika kombinationer av föremålstyper antingen efter varandra eller samtidigt.
3. En licens får inte gälla längre än fem år.
Artikel 14
Licensen ska visas upp till stöd för exportdeklarationen.
De behöriga myndigheterna i den medlemsstat där licensen uppvisas får begära att den översätts till det officiella språket, eller ett av de officiella språken, i denna medlemsstat. I så fall ska kostnaderna för översättningen betalas av licensinnehavaren.
Artikel 15
1. Det tullkontor som är behörigt att ta emot exportdeklarationen ska se till att licensen visas upp tillsammans med en förteckning över de föremål som exporteras och som även finns beskrivna i exportdeklarationen. Förteckningen ska upprättas på papper med institutionens brevhuvud och varje sida ska vara undertecknad av en företrädare för institutionen vars namn ska anges på licensen. Varje sida ska också vara försedd med institutionens stämpel, vilken även ska vara påförd licensen. En hänvisning till licensen ska göras i fält 44 i exportdeklarationen.
2. Licensen ska fästas vid exemplar 3 av det administrativa enhetsdokumentet och ska följa sändningen till det tullkontor där utförsel ur unionens tullterritorium sker. När exemplar 3 av det administrativa enhetsdokumentet ställs till exportörens eller dennes representants förfogande ska även licensen ställas till hans förfogande för att användas vid följande tillfälle.
AVSNITT V
LICENSFORMULÄR FÖR ÖPPNA LICENSER
Artikel 16
1. Särskilda öppna licenser ska upprättas med hjälp av ett formulär som överensstämmer med den förlaga som visas i bilaga II.
2. Allmänna öppna licenser ska upprättas med hjälp av ett formulär som överensstämmer med den förlaga som visas i bilaga III.
3. Licensformuläret ska tryckas eller upprättas på elektronisk väg på ett av unionens officiella språk.
4. Licensen ska ha måtten 210 × 297 mm. Längdmåttet ska tillåtas variera med minus 5 mm eller plus 8 mm.
Vitt träfritt skrivpapper med en vikt av minst 55 g/m2 ska användas. Det ska ha en tryckt guillocherad bakgrund i ljusblått som gör all förfalskning på mekanisk eller kemisk väg synlig.
5. Det andra exemplaret av licensen, som inte ska ha guillocherad bakgrund, är avsett enbart för exportörens eget bruk eller för arkivering.
De berörda medlemsstaterna ska ange vilket ansökningsformulär som ska användas.
6. Medlemsstaterna får förbehålla sig rätten att själva trycka licensformulären eller låta dem tryckas av godkända tryckerier. I det senare fallet ska det finnas en tillståndshänvisning på varje formulär.
Varje formulär ska vara försett med tryckeriets namn och adress eller identifieringsmärke. Det ska även vara försett med ett tryckt eller stämplat löpnummer genom vilket det kan identifieras.
7. Medlemsstaterna ska ansvara för att nödvändiga åtgärder vidtas för att undvika att formulären förfalskas.
De identifieringskriterier som bestäms av medlemsstaterna för detta ändamål ska anmälas till kommissionen för att vidarebefordras till de behöriga myndigheterna i de andra medlemsstaterna.
8. Formulären ska fyllas i på mekanisk eller elektronisk väg. I undantagsfall får de fyllas i med kulspets och med tryckbokstäver.
De får inte innehålla raderingar, överskrivna ord eller andra ändringar.
AVSNITT VI
AVSLUTANDE BESTÄMMELSER
Artikel 17
Förordning (EEG) nr 752/93 ska upphöra att gälla.
Hänvisningar till den upphävda förordningen ska anses som hänvisningar till denna förordning och ska läsas enligt jämförelsetabellen i bilaga V.
Artikel 18
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 9 november 2012.