NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1299/2013
ze dne 17. prosincem 2013
o zvláštních ustanoveních týkajících se podpory z Evropského fondu pro regionální rozvoj pro cíl Evropská územní spolupráce
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 178 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle článku 176 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen "Smlouva o fungování EU) je úkolem Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR), aby pomáhal odstraňovat zásadní regionální rozdíly v Unii. V souladu s uvedeným článkem a s čl. 174 druhým a třetím pododstavcem Smlouvy o fungování EU má tak EFRR přispívat ke snižování rozdílů mezi úrovní rozvoje různých regionů a zaostalosti nejvíce znevýhodněných regionů, v rámci nichž má být zvláštní pozornost věnována venkovským oblastem, oblastem postiženým průmyslovými přeměnami a regionům, které jsou závažně a trvale znevýhodněny přírodními nebo demografickými podmínkami, jako jsou například nejsevernější regiony s velmi nízkou hustotou obyvatelstva a ostrovní, přeshraniční a horské regiony.
(2)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 (3) obsahuje společná ustanovení týkající se EFRR, Evropského sociálního fondu (ESF), Fondu soudržnosti, Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) a Evropského námořního a rybářského fondu (ENRF). Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1301/2013 (4) stanoví zvláštní ustanovení o typu činností, které lze financovat z EFRR, a vymezuje cíle pro tyto činnosti. Uvedená nařízení nejsou plně přizpůsobena zvláštním potřebám cíle Evropská územní spolupráce, kde spolupracují alespoň dva členské státy nebo jeden členský stát a třetí země. Proto je zapotřebí stanovit zvláštní ustanovení pro cíl Evropská územní spolupráce, která se týkají oblasti působnosti, zeměpisného pokrytí, finančních zdrojů, tematického zaměření a investičních priorit, programování, monitorování a hodnocení, technické pomoci, způsobilosti, řízení, kontroly a určení, účasti třetích zemí a finančního řízení.
(3)
Má-li se zvýšit přidaná hodnota politiky soudržnosti Unie, měla by být zvláštní ustanovení zaměřena na značné zjednodušení pro všechny zúčastněné subjekty, jimiž jsou příjemci, programové orgány, případně orgány zúčastněných členských států na místní, regionální nebo celostátní úrovni a třetí země i Komise.
(4)
Za účelem podpory harmonického rozvoje území Unie na různých úrovních by měl EFRR podporovat přeshraniční, nadnárodní a meziregionální spolupráci v rámci cíle Evropská územní spolupráce.
(5)
Cílem přeshraniční spolupráce by mělo být řešení společných problémů určených společně v pohraničních regionech, kterými jsou například: špatná dostupnost, zejména v souvislosti s připojením k sítím informačních a komunikačních technologií (IKT) a také s dopravní infrastrukturou, upadající místní průmyslová odvětví, nevhodné podnikatelské prostředí, nedostatek sítí mezi místními a regionálními správami, nízká úroveň výzkumu a inovací a zavádění IKT, znečištění životního prostředí, předcházení rizikům, záporné postoje vůči občanům sousední země, a cílem by mělo být i využití nevyužitého růstového potenciálu v pohraničních oblastech (rozvoj přeshraničních zařízení a klastrů pro výzkum a inovace, integrace přeshraničního trhu práce, spolupráce mezi vzdělávacími institucemi, včetně univerzit, nebo mezi zdravotnickými centry) a zároveň prohlubování procesu spolupráce za účelem celkově harmonického rozvoje Unie.
(6)
Nadnárodní spolupráce by měla být zaměřena na posílení spolupráce prostřednictvím opatření přispívajících k integrovanému územnímu rozvoji v souvislosti s prioritami politiky soudržnosti Unie a měla by rovněž zahrnovat námořní přeshraniční spolupráci, na kterou se nevztahují programy přeshraniční spolupráce.
(7)
Cílem meziregionální spolupráce by mělo být posílení účinnosti politiky soudržnosti díky podpoře výměny zkušeností mezi regiony, pokud jde o tematické cíle a rozvoj měst, včetně vazeb mezi městem a venkovem, za účelem lepšího provádění programů a opatření v oblasti územní spolupráce a také podpory analýzy trendů rozvoje v oblasti územní soudržnosti prostřednictvím studií, sběru údajů a dalších opatření. Výměna zkušeností týkajících se tematických cílů by měla posílit utváření a uskutečňování zejména operačních programů v rámci cíle Investice pro růst a zaměstnanost, ale popřípadě také programů v rámci cíle Evropská územní spolupráce, včetně podpory vzájemně přínosné spolupráce mezi klastry věnujícími se inovacím a výzkumu a výměny mezi vědci a výzkumnými institucemi v rozvinutých i méně rozvinutých regionech, přičemž je nutné přihlížet ke zkušenostem získaným na základě programů „Regiony znalostí“ a „Výzkumný potenciál v konvergenčních a nejvzdálenějších regionech“ v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum.
(8)
Měla by být stanovena objektivní kritéria pro určování způsobilých regionů a oblastí. K tomuto účelu by mělo být určení způsobilých regionů a oblastí na úrovni Unie založeno na společném systému klasifikace regionů stanoveném nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1059/2003 (5).
(9)
Přeshraniční spolupráce by měla podporovat regiony, které se nacházejí na pozemních nebo námořních hranicích. Na základě zkušeností z předchozích programových období by měla Komise vymezit seznam přeshraničních oblastí, které mohou získat podporu v rámci programů přeshraniční spolupráce jednodušeji, podle programu spolupráce. Komise by měla při přípravě tohoto seznamu přihlédnout k úpravám potřebným pro zajištění soudržnosti, zejména s ohledem na pozemní a námořní hranice, a pokračování programových oblastí stanovených pro programové období 2007-2013. Tyto úpravy by se mohly týkat zmenšení či rozšíření stávající programové oblasti nebo počtu programů přeshraniční spolupráce při současném umožnění zeměpisného překrývání.
(10)
Komise by měla vymezit oblasti pro nadnárodní spolupráci s ohledem na opatření potřebná k podpoře integrovaného územního rozvoje. Komise by při vymezování těchto oblastí měla zohlednit zkušenosti získané na základě předchozích programů a případně strategií pro makroregiony a přímořské oblasti.
(11)
Za účelem zajištění toho, aby všechny regiony Unie mohly využívat výměnu zkušeností a osvědčených postupů, měl by každý program meziregionální spolupráce zahrnovat celé území Unie.
(12)
Je třeba i nadále podporovat nebo případně zřídit přeshraniční, nadnárodní a meziregionální spolupráci se sousedními třetími zeměmi Unie, neboť taková spolupráce je významným nástrojem politiky regionálního rozvoje a prospěla by regionům členských států sousedícím s třetími zeměmi. Za tímto účelem by měl EFRR přispívat na přeshraniční a přímořské programy zřízené v rámci evropského nástroje sousedství (ENS) podle budoucího legislativního aktu Unie o evropském nástroji sousedství pro období 2014-2020 (dále jen „legislativní akt o ENS“) a nástroje předvstupní pomoci (NPP II) podle budoucího legislativního aktu Unie o předvstupní pomoci pro období 2014-2020 (dále jen „legislativní akt o NPP II“).
(13)
Kromě zásahů na vnějších hranicích podporovaných nástroji vnější politiky Unie, které zahrnují pohraniční regiony uvnitř i vně Unie, by mělo být možné, aby programy spolupráce podporované z EFRR zahrnovaly regiony uvnitř a v některých případech i vně Unie, kdy se na regiony mimo Unii nevztahují nástroje vnější politiky, protože se nejedná o vymezenou přijímající zemi nebo protože tyto programy vnější spolupráce nelze vytvořit. Je však nutné zajistit, aby financování podpory z EFRR pro operace prováděné na území třetích zemí přinášelo prospěch především regionům Unie. V rámci těchto omezení by Komise měla zahrnout při sestavování seznamu přeshraničních a nadnárodních programových oblastí i regiony třetích zemí.
(14)
Je zapotřebí stanovit prostředky přidělené každé složce cíle Evropská územní spolupráce a zároveň se neustále výrazně soustředit na přeshraniční spolupráci, mimo jiné na podíl každého členského státu na celkové výši částky určené na přeshraniční a nadnárodní spolupráci a na potenciál, jímž disponují členské státy, pokud jde o flexibilitu mezi těmito složkami, a zajistit dostatečnou výši financování pro spolupráci s nejvzdálenějšími regiony.
(15)
Ve prospěch regionů Unie by měl být zřízen mechanismus organizace podpory z EFRR pro nástroje vnější politiky, jako jsou ENS a NPP II, a to i v případech, kdy nemohou být programy vnější spolupráce přijaty nebo musí být ukončeny. Tento mechanismus by měl usilovat o dosažení optimálního fungování a maximální možné koordinace mezi těmito nástroji.
(16)
Převážná část finančních prostředků EFRR určených na přeshraniční a nadnárodní programy by se měla soustředit na omezený počet tematických cílů, aby se maximalizoval dopad politiky soudržnosti napříč Unií. Soustředění na tematické cíle v rámci programu meziregionální spolupráce by se však mělo projevovat v cíli každé operace, a nikoliv v omezení počtu tematických cílů, aby bylo možné z meziregionální spolupráce vytěžit co nejvíce pro posílení účinnosti politiky soudržnosti především v rámci cíle Investice pro růst a zaměstnanost a případně také cíle Evropská územní spolupráce. V případě jiných programů meziregionální spolupráce by mělo tematické zaměření vyplývat z jejich konkrétní oblasti působnosti.
(17)
Za účelem splnění cílů a záměrů stanovených ve strategii Unie pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění by EFRR měl v rámci cíle Evropská územní spolupráce přispívat k tematickým cílům rozvoje hospodářství založeného na znalostech, výzkumu a inovacích, mimo jiné podporou spolupráce mezi podniky, především mezi malými a středními podniky, a prosazováním zavádění systémů přeshraniční výměny informací v oblasti IKT a dále k cílům podpory konkurenceschopnější a ekologičtější ekonomiky méně náročné na zdroje, mimo jiné propagací udržitelné přeshraniční mobility, prosazování vysoké zaměstnanosti, která přináší sociální a územní soudržnost, mimo jiné prostřednictvím činností na podporu udržitelného cestovního ruchu, kultury a přírodního dědictví v rámci územní strategie, usilující o dosažení růstu podporujícího zaměstnanost, a rozvoje správní kapacity. Seznam investičních priorit v rámci různých tematických cílů by však měl být přizpůsoben zvláštním potřebám cíle Evropská územní spolupráce tím, že poskytne dodatečné investiční priority, které umožní zejména pokračování právní a správní spolupráce, spolupráce mezi občany a institucemi v rámci přeshraniční spolupráce a spolupráce v oblastech zaměstnanosti, odborného vzdělávání, integrace komunit a sociálního začlenění s přeshraničním rozměrem, a tím že bude rozvíjet a koordinovat strategie pro makroregiony a přímořské oblasti v rámci nadnárodní spolupráce. Pro některé programy meziregionální spolupráce by navíc měly být stanoveny zvláštní nebo dodatečné investiční priority, které by odrážely jejich specifické činnosti
(18)
V rámci tematického cíle podpory sociálního začleňování a boje proti chudobě a při zohlednění jeho praktického významu je třeba zajistit, aby v případě přeshraničního programu PEACE mezi Severním Irskem a sousedními hrabstvími Irska na podporu míru a usmíření přispíval EFRR rovněž k podpoře sociální a hospodářské stability v dotyčných regionech, zejména opatřeními na podporu soudržnosti dotčených komunit. Vzhledem ke zvláštním rysům uvedeného přeshraničního programu některá pravidla tohoto nařízení týkající se výběru operací by se neměla na tento přeshraniční program vztahovat.
(19)
Je třeba přizpůsobit požadavky na obsah programů spolupráce v rámci cíle Evropská územní spolupráce specifickým potřebám. Proto by také měly tyto požadavky zahrnovat aspekty potřebné pro účinné provádění na území zúčastněných členských států, jako jsou požadavky týkající se orgánů zodpovědných za audit a kontrolu, postupu pro zřízení společného sekretariátu a rozdělení závazků v případě finančních oprav. Pokud se členské státy a regiony podílí na strategiích pro makroregiony a přímořské oblasti, mělo by být v dotčených programech spolupráce stanoveno, jakým způsobem by zásahy mohly přispívat k těmto strategiím. Kromě toho by měl být vzhledem k horizontálnímu charakteru programů meziregionální spolupráce obsah těchto programů spolupráce přizpůsoben, zvlášť pokud jde o vymezení příjemce nebo příjemců v rámci současných programů INTERACT a ESPON.
(20)
S cílem posílit koordinaci financování z EFRR pro programy spolupráce přijaté na základě tohoto nařízení, kterých se účastní nejvzdálenější regiony, s případným doplňkovým financováním z Evropského rozvojového fondu (ERF), ENS, NPP II a Evropské investiční banky (EIB) by členské státy a třetí země nebo zámořské země a území (dále jen „území“) účastnící se takových programů spolupráce měly v těchto programech stanovit pravidla pro mechanismy spolupráce.
(21)
Je vhodné zapojit do přípravy programů spolupráce třetí země nebo území, pokud přijaly pozvání k účasti v těchto programech. Pro tuto účast by měly být v tomto nařízení vytvořeny zvláštní postupy. V případě programů spolupráce, do nichž jsou zapojeny nejvzdálenější regiony a třetí země či území, by zúčastněné členské státy odchylně od standardního postupu měly konzultovat příslušné třetí země či území dříve, než tyto programy předloží Komisi. Aby bylo zapojení třetích zemí či území do programů spolupráce účinnější a pragmatičtější, mělo by být rovněž možné, aby dohody o obsahu programů spolupráce a o možném příspěvku třetích zemí či území mohly být vyjádřeny v podobě formálně schválených zápisů z konzultačních jednání s těmito třetími zeměmi nebo územími nebo z jednání organizací pro regionální spolupráci. S ohledem na zásady sdíleného řízení a zjednodušování by postup schvalování operačních programů měl být takový, že Komise bude schvalovat pouze klíčové prvky programů spolupráce, zatímco ostatní prvky by měly být schváleny zúčastněným členským státem nebo zúčastněnými členskými státy. V zájmu právní jistoty a transparentnosti je nutné zajistit, aby v případech, kdy zúčastněný členský stát nebo zúčastněné členské státy změní některý prvek programu spolupráce, jenž nepodléhá schválení Komisí, řídicí orgán tohoto členského státu nebo členských států informoval o tomto rozhodnutí o změně Komisi do jednoho měsíce od daného rozhodnutí o změně.
(22)
V souladu se strategií Unie pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění by evropské strukturální a investiční fondy měly mít k řešení místních problémů integrovanější přístup podporující začlenění. S cílem posílit tento přístup by podpora z EFRR v pohraničních regionech měla být koordinována s podporou z EZFRV a ENRF a v příslušných případech by měla zahrnovat evropská seskupení pro územní spolupráci vytvořená podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1302/2013 (6), jejichž jedním z cílů je místní rozvoj.
(23)
Na základě zkušeností z programového období 2007-2013 by měly být objasněny a posíleny podmínky pro výběr operací, aby se zajistil výběr pouze ryze společných operací. Vzhledem ke zvláštním souvislostem a specifikům programů spolupráce mezi nejvzdálenějšími regiony a třetími zeměmi nebo územími by měly být stanoveny a uzpůsobeny mírnější podmínky spolupráce, pokud jde o zpracovávání operací v rámci těchto programů. Měl by být vymezen jediný příjemce a tento příjemce by měl mít možnost provádět operace spolupráce sám.
(24)
Měly by se konkrétně stanovit povinnosti hlavních příjemců, kteří nesou celkovou zodpovědnost za provádění operace.
(25)
Požadavky na zprávy o provádění by se měly přizpůsobit souvislostem spolupráce a měly by odrážet fázi provádění programu. V zájmu řádného řízení by mělo být možné provádět každoroční přezkum písemně.
(26)
V souladu s nařízením (EU) č. 1303/2013 by měl řídicí orgán zajistit, aby bylo hodnocení programů spolupráce provedeno na základě plánu hodnocení, a aby zahrnovalo hodnocení za účelem posouzení účinnosti, účelnosti a dopadu těchto programů. Nejméně jednou za programové období by se v rámci hodnocení mělo posoudit, jak poskytnutá podpora přispěla k dosahování cílů programu. Tato hodnocení by měla zahrnovat informace o veškerých úpravách navržených během programového období.
(27)
V příloze k tomuto nařízení by měl být stanoven společný soubor ukazatelů výstupů, které usnadní posouzení pokroku při provádění programů vycházející z konkrétního charakteru programů spolupráce. Uvedené ukazatele by měly být doplněny ukazateli výsledků a případně ukazateli výstupů, specifickými pro jednotlivé programy.
(28)
Vzhledem k zapojení více než jednoho členského státu a výsledným vyšším správním nákladům, zejména v souvislosti s kontrolami a překladem, by měl být strop pro výdaje na technickou pomoc vyšší než v rámci cíle Investice pro růst a zaměstnanost. Aby bylo možné kompenzovat vyšší správní náklady, členské státy by, bude-li to možné, měly být vybízeny ke snižování administrativní zátěže související s prováděním společných projektů. Kromě toho by programy spolupráce s omezenou podporou z EFRR měly obdržet určitou minimální částku na technickou pomoc, která by mohla převyšovat 6 %, aby bylo zajištěno dostatečné financování účinných činností technické pomoci.
(29)
Kvůli zapojení více než jednoho členského státu není obecné pravidlo stanovené v nařízení (EU) č. 1303/2013, že každý členský stát má přijmout svá vnitrostátní pravidla způsobilosti výdajů, pro cíl Evropská územní spolupráce vhodné. Na základě zkušeností z programového období 2007-2013 by měla být stanovena zřetelná hierarchie pravidel způsobilosti výdajů s větším důrazem na společná pravidla způsobilosti výdajů na úrovni Unie nebo pro program spolupráce v celém jeho rozsahu, aby se zabránilo jakýmkoli možným rozporům či nesrovnalostem mezi jednotlivými nařízeními a mezi nařízeními a vnitrostátními pravidly. Komise by měla zejména na základě zkušeností z programového období 2007-2013 přijmout pravidla způsobilosti výdajů, která by vycházela z kategorií nákladů stanovených v tomto nařízení.
(30)
Kvůli častému zapojování zaměstnanců z více než jednoho členského státu do uskutečňování operací a vzhledem k počtu operací, u kterých náklady na zaměstnance tvoří významný prvek, by se na ostatní přímé náklady na operace spolupráce měly použít paušální náklady na zaměstnance, což by zabránilo individuálnímu vyúčtování za řízení těchto operací.
(31)
Měla by být zjednodušena pravidla pružnosti v souvislosti s operacemi mimo oblast programu. Dále je zapotřebí podporovat a prostřednictvím zvláštních opatření usnadňovat účinnou přeshraniční, nadnárodní a meziregionální spolupráci s třetími zeměmi či územími sousedícími s Unií, kde je to zapotřebí k zajištění účinné pomoci s rozvojem regionů členských států. Proto je vhodné výjimečně a za určitých podmínek povolit podporu z EFRR pro operace situované v programové oblasti, která je mimo území Unie, a na území sousedních třetích zemí, jsou-li tyto operace ve prospěch regionů Unie.
(32)
Členské státy by měly být podporovány, aby pověřovaly funkcí řídicího orgánu ESÚS nebo aby takovéto seskupení učinily zodpovědným za řízení části programu spolupráce, která se vztahuje k území spadajícímu do tohoto ESÚS.
(33)
Řídicí orgán by měl zřídit společný sekretariát, který by měl, mimo jiné, žadatelům o podporu poskytovat informace, zpracovávat projektové žádosti a pomáhat příjemcům s uskutečňováním jejich operací.
(34)
Řídicí orgány by měly být zodpovědné za funkce stanovené v nařízení (EU) č. 1303/2013, včetně ověřování řízení, aby byly zajištěny jednotné standardy v celé programové oblasti. Bude-li však jako řídicí orgán určeno ESÚS, mělo by být toto ověřování prováděno řídicím orgánem nebo na jeho odpovědnost alespoň u těch členských států a třetích zemí či území, z nichž pocházejí členové zúčastnění v ESÚS, zatímco kontrolorů by mělo být využito pouze ve zbývajících členských státech a třetích zemích či územích. I pokud nebude určeno žádné ESÚS, měly by zúčastněné členské státy řídicí orgán oprávnit k provádění ověřování v celé programové oblasti.
(35)
Certifikační orgány by měly být odpovědné za funkce certifikačního orgánu stanovené v nařízení (EU) č. 1303/2013. Členské státy mohou určit řídicí orgán, který bude rovněž vykonávat funkce certifikačního orgánu.
(36)
Za výkon funkcí auditního orgánu stanovených v nařízení (EU) č. 1303/2013 by měl být odpovědný jediný auditní orgán, aby byly zajištěny jednotné standardy v celé programové oblasti. Není-li toto možné, měla by být programovému auditnímu orgánu schopna pomáhat skupina auditorů.
(37)
S cílem upevnit hospodářskou, sociální a územní soudržnost Unie a posílit účinnost její politiky soudržnosti by třetím zemím mělo být umožněno podílet se na nadnárodních a meziregionálních programech spolupráce prostřednictvím příspěvku z NPP II a z prostředků z ENS. Operace spolufinancované v rámci těchto programů by však měly nadále sledovat cíle politiky soudržnosti, i kdyby byly částečně či v plném rozsahu prováděny mimo území Unie. V této souvislosti hraje příspěvek na cíle vnější činnosti Unie pouze podružnou úlohu, neboť těžiště programů spolupráce by mělo být vymezeno prostřednictvím tematických cílů a investičních priorit politiky soudržnosti. Aby byla zajištěna efektivní účast třetích zemí na programech spolupráce řízených podle zásad sdíleného řízení, podmínky provádění programu by měly být stanoveny v samotných programech spolupráce a případně také ve finančních dohodách uzavřených mezi Komisí, vládami jednotlivých třetích zemí a členským státem, v němž se nachází sídlo řídicího orgánu příslušného programu spolupráce. Podmínky provádění programu by měly být v souladu s platnými právem Unie a případně s platnými právními předpisy zúčastněných členských států, které se týkají jeho provádění.
(38)
Měl by být stanoven zřetelný řetězec finančních závazků v souvislosti se zpětným získáváním částek v případě nesrovnalostí, počínaje příjemci přes hlavního příjemce a řídicí orgán až po Komisi. Měl by být stanoven závazek členských států pro případ, že nelze částky získat zpět.
(39)
Na základě zkušeností z programového období 2007-2013 by měla být stanovena jednoznačná odchylka pro převod výdajů vzniklých v jiné měně než v eurech uplatněním měsíčního přepočítacího koeficientu ke dni, který je co nejblíže okamžiku vzniku výdajů, nebo v měsíci, kdy byly výdaje předloženy k ověření nebo v měsíci, kdy byly výdaje převedeny hlavnímu příjemci. Finanční plány, zprávy a účty, které se týkají společných operací spolupráce, by měly být předkládány společnému sekretariátu, programovým orgánům a monitorovacímu výboru pouze v eurech. Měla by být ověřena správnost převodu.
(40)
Za účelem vymezení zvláštních pravidel pro změnu společných ukazatelů výstupů a pro způsobilost výdajů by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o změnu seznamu společných ukazatelů výstupů stanoveného v příloze tohoto nařízení a pokud jde o zvláštní pravidla pro způsobilost výdajů pro programy spolupráce. Je zvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(41)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o seznam přeshraničních a nadnárodních oblastí, seznam všech programů spolupráce a celkovou částku z podpory EFRR pro jednotlivé programy spolupráce, nomenklaturu týkající se kategorií zásahů a vzory programů spolupráce a zprávy o jejich provádění. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (7).
(42)
Komisi by měly být svěřeny prováděcí pravomoci za účelem přijímání rozhodnutí, jimiž se schvalují některé prvky programů spolupráce a následné změny těchto prvků.
(43)
Tímto nařízením by však nemělo být dotčeno pokračování ani změny pomoci schválené Komisí na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1080/2006 (8) nebo jiného právního předpisu, který se na takovou pomoc použije ke dni 31. prosince 2013. V důsledku toho by se uvedené nařízení nebo zmíněný jiný právní předpis měly použít na takovou pomoc nebo dotyčné projekty i po 31. prosinci 2013, a to až do jejich ukončení. Žádosti o pomoc podané nebo schválené podle nařízení (ES) č. 1080/2006 by měly zůstat v platnosti.
(44)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž posílení hospodářské, sociální a územní soudržnosti vyrovnáním hlavní regionální nerovnováhy v Unii, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich, z důvodu rozsahu rozdílů mezi úrovní rozvoje různých regionů a zaostalosti nejvíce znevýhodněných regionů a omezenosti finančních prostředků členských států a regionů, může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle,
(45)
S cílem umožnit co nejrychlejší uplatňování jím stanovených opatření by toto nařízení mělo vstoupit v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
Obecná ustanovení
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví oblast působnosti Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) v souvislosti s cílem Evropská územní spolupráce a zvláštní ustanovení týkající se uvedeného cíle.
2. Toto nařízení vymezuje pro cíl Evropská územní spolupráce prioritní cíle a uspořádání EFRR, kritéria způsobilosti členských států a regionů pro podporu z EFRR, dostupné finanční prostředky pro podporu z EFRR a kritéria pro jejich přidělování.
Stanoví také ustanovení potřebná k zajištění účinného provádění, monitorování, finančního řízení a kontroly operačních programů v rámci cíle Evropská územní spolupráce (dále jen „programy spolupráce“), včetně případů, kdy se těchto programů spolupráce účastní třetí země.
3. Na cíl Evropská územní spolupráce a na programy spolupráce v rámci uvedeného cíle se použije nařízení (EU) č. 1303/2013 a kapitola I nařízení (EU) č. 1301/2013, s výjimkou případů konkrétně stanovených podle tohoto nařízení nebo případů, kdy se uvedená ustanovení vztahují pouze na cíl Investice pro růst a zaměstnanost.
Článek 2
Složky cíle Evropská územní spolupráce
V rámci cíle Evropská územní spolupráce EFRR podporuje tyto složky:
1)
přeshraniční spolupráci mezi přilehlými regiony na podporu integrovaného regionálního rozvoje mezi sousedními pozemními a námořními pohraničními regiony dvou nebo více členských států či mezi sousedními pohraničními regiony alespoň jednoho členského státu a jedné třetí země na vnějších hranicích Unie, na které se nevztahují programy v rámci vnějších finančních nástrojů Unie;
2)
nadnárodní spolupráci na velkých nadnárodních územích, která zahrnuje vnitrostátní, regionální a místní partnery, a také námořní přeshraniční spolupráci v případech, jež nespadají do přeshraniční spolupráce, s cílem dosáhnout vyššího stupně územní integrace uvedených území;
3)
meziregionální spolupráci s cílem posílit účinnost politiky soudržnosti podporou:
a)
výměny zkušeností zaměřené na tematické cíle mezi partnery v celé Unii, a to i v souvislosti s rozvojem regionů uvedených v článku 174 Smlouvy o fungování EU, na určení a šíření osvědčených postupů za účelem jejich přenosu především do operačních programů v rámci cíle Investice pro růst a zaměstnanost, ale případně také do programů spolupráce;
b)
výměny zkušeností, které se týkají určení, přenosu a šíření osvědčených postupů v oblasti udržitelného rozvoje měst, včetně vazeb mezi městem a venkovem;
c)
výměny zkušeností, které se týkají určení, přenosu a šíření osvědčených postupů a inovačních přístupů v souvislosti s prováděním programů a opatření spolupráce a také s využíváním ESÚS;
d)
analýzy trendů rozvoje v souvislosti s cíli územní soudržnosti, včetně územních aspektů hospodářské a sociální soudržnosti, a s harmonickým rozvojem území Unie prostřednictvím studií, sběru údajů a jiných opatření.
Článek 3
Zeměpisné pokrytí
1. Pro účely přeshraniční spolupráce mezi podporované regiony patří regiony Unie úrovně NUTS 3 nacházející se podél všech vnitřních a vnějších pozemních hranic, na něž se nevztahují programy v rámci vnějších finančních nástrojů Unie, a všechny regiony Unie úrovně NUTS 3 podél námořních hranic, které jsou od sebe vzdáleny nejvýše 150 kilometrů, aniž jsou dotčeny případné úpravy potřebné pro zajištění soudržnosti a kontinuity programových oblastí spolupráce zřízených pro programové období 2007-2013.
Komise přijme prostřednictvím prováděcích aktů rozhodnutí stanovící seznam přeshraničních oblastí, jež mohou získat podporu, rozdělený podle programů spolupráce. Tyto prováděcí akty se přijímají poradním postupem podle čl. 150 odst. 2 nařízení (EU) č. 1303/2013.
V seznamu se vymezí rovněž regiony Unie úrovně NUTS 3, na něž se vztahují příspěvky z EFRR na přeshraniční spolupráci na všech vnitřních hranicích a těch vnějších hranicích, na něž se uplatňují vnější finanční nástroje Unie, jako jsou ENS podle legislativního aktu o ENS a NPP II podle legislativního aktu o NPP II.
Při předkládání návrhu programů přeshraniční spolupráce mohou členské státy v řádně odůvodněných případech a v zájmu zajištění soudržnosti přeshraničních oblastí požádat, aby byly k dotyčným přeshraničním oblastem spolupráce uvedeným v rozhodnutí zmíněném v druhém pododstavci přidány další regiony úrovně NUTS 3.
S cílem usnadnit nejvzdálenějším regionům přeshraniční spolupráci na námořních hranicích a aniž je dotčen první pododstavec, může Komise na žádost dotčeného členského státu či dotčených členských států do rozhodnutí uvedeného v druhém pododstavci zařadit regiony úrovně NUTS 3 v nejvzdálenějších regionech podél námořních hranic, které jsou od sebe vzdáleny více než 150 km, jakožto přeshraniční oblasti, které mohou získat podporu z odpovídajících vyčleněných prostředků těchto členských států.
2. Aniž je dotčen čl. 20 odst. 2 a 3, mohou programy přeshraniční spolupráce zahrnovat regiony Norska a Švýcarska a rovněž zahrnovat Lichtenštejnsko, Andorru, Monako a San Marino a třetí země či území sousedící s nejvzdálenějšími regiony, přičemž všechny z těchto regionů musí být rovnocenné regionům úrovně NUTS 3.
3. Pro účely nadnárodní spolupráce přijme Komise prostřednictvím prováděcích aktů rozhodnutí stanovící seznam nadnárodních oblastí, které mohou získat podporu, rozdělený podle programů spolupráce a zahrnující regiony úrovně NUTS 2, přičemž je zároveň zajištěno pokračování této spolupráce ve větších souvislých oblastech na základě předchozích programů, popřípadě s ohledem na strategie pro makroregiony a přímořské oblasti. Tyto prováděcí akty se přijímají poradním postupem podle čl. 150 odst. 2 nařízení (EU) č. 1303/2013.
Při předkládání návrhů programů nadnárodní spolupráce mohou členské státy požádat, aby do dané oblasti nadnárodní spolupráce byly přidány další regiony úrovně NUTS 2 přilehlé k regionům uvedeným v rozhodnutí zmíněném v prvním pododstavci. Členské státy tuto žádost odůvodní.
4. Aniž je dotčen čl. 20 odst. 2 a 3, mohou programy nadnárodní spolupráce zahrnovat regiony těchto třetích zemí či území:
a)
třetí země nebo území uvedené nebo zmíněné v odstavci 2 tohoto článku;
b)
Faerské ostrovy a Grónsko.
Aniž je dotčen čl. 20 odst. 2 a 3, mohou programy nadnárodní spolupráce zahrnovat rovněž regiony třetích zemí, na něž se uplatňují vnější finanční nástroje Unie, jako je ENS podle legislativního aktu o ENS, a to včetně příslušných regionů Ruské federace, a NPP II podle legislativního aktu o NPP II. Roční prostředky odpovídající podpoře z ENS a NPP II pro tyto programy se poskytnou, pokud programy přiměřeným způsobem splňují cíle vnější spolupráce.
Tyto regiony musí být rovnocenné regionům úrovně NUTS 2.
5. U meziregionální spolupráce se podpora z EFRR vztahuje na celé území Unie.
Aniž je dotčen čl. 20 odst. 2 a 3, mohou programy meziregionální spolupráce zahrnovat celé třetí země či území uvedené v odst. 4 prvním pododstavci písm. a) a b) tohoto článku nebo jejich části.
6. Regiony třetích zemí nebo území uvedené v odstavcích 2 a 4, se uvedou v seznamech zmíněných v odstavcích 1 a 3.
7. V řádně odůvodněných případech a s cílem zvýšit účinnost provádění programu mohou nejvzdálenější regiony v rámci jednoho programu územní spolupráce kombinovat prostředky z EFRR vyčleněné na přeshraniční spolupráci a nadnárodní spolupráci, včetně dodatečně přidělených prostředků stanovených v čl. 4 odst. 2, přičemž musí být dodržena pravidla platná pro každý z těchto prostředků přídělů.
Článek 4
Prostředky pro cíl Evropská územní spolupráce
1. Prostředky pro cíl Evropská územní spolupráce představují 2,75 % z celkových prostředků dostupných pro rozpočtový závazek z EFRR, ESF a Fondu soudržnosti na programové období 2014 až 2020 a stanovených v čl. 91 odst. 1 nařízení (EU) č. 1303/2013 (tj. celkem 8 948 259 330 EUR) a rozdělují se takto:
a)
74,05 % (tj. celkem 6 626 631 760 EUR) na přeshraniční spolupráci,
b)
20,36 % (tj. celkem 1 821 627 570 EUR) na nadnárodní spolupráci,
c)
5,59 % (tj. celkem 500 000 000 EUR) na meziregionální spolupráci.
2. Na programy v rámci cíle Evropská územní spolupráce se pro nejvzdálenější regiony vyčlení nejméně 150 % podpory z EFRR, kterou obdržely na programy spolupráce v programovém období 2007-2013. Kromě toho se na spolupráci nejvzdálenějších regionů vyčlení 50 000 000 EUR z prostředků na meziregionální spolupráci. Pokud jde o tematické zaměření, na toto dodatečné přidělení prostředků se použije čl. 6 odst. 1.
3. Komise každému členskému státu oznámí jeho podíl na celkové částce pro přeshraniční a nadnárodní spolupráci uvedené v odst. 1 písm. a) a b), rozdělený podle jednotlivých let. Jako kritérium pro rozdělení podle členských států se použije počet obyvatel v oblastech uvedených v čl. 3 odst. 1 druhém pododstavci a čl. 3 odst. 3 prvním pododstavci.
Na základě částek oznámených v souladu s prvním pododstavcem každý členský stát informuje Komisi o tom, zda a jak naložil s možností převodu stanovenou článkem 5, jakož i o výsledném rozdělení finančních prostředků mezi přeshraniční a nadnárodní programy, jichž se daný členský stát účastní. Komise na základě informací členských států přijme prostřednictvím prováděcích aktů rozhodnutí, kterým stanoví seznam všech programů spolupráce a uvede celkovou výši podpory z EFRR pro každý z programů. Tyto prováděcí akty se přijímají poradním postupem podle čl. 150 odst. 2 nařízení (EU) č. 1303/2013.
4. Příspěvek z EFRR na programy přeshraniční spolupráce a programy spolupráce přímořských oblastí v rámci ENS a na programy přeshraniční spolupráce v rámci NPP II stanoví Komise a dotčené členské státy. Příspěvek z EFRR stanovený pro každý členský stát se následně mezi dotčenými členskými státy nepřerozděluje.
5. Podpora z EFRR na jednotlivé programy přeshraniční spolupráce a spolupráce přímořských oblastí v rámci ENS a programy přeshraniční spolupráce v rámci NPP II se poskytne za předpokladu poskytnutí alespoň rovnocenných částek z ENS a NPP II. Tato rovnocennost podléhá maximální částce stanovené v legislativní aktu o ENS nebo legislativních aktu o NPP II.
6. Objem ročních prostředků odpovídající podpoře z EFRR na programy přeshraniční spolupráce a programy spolupráce přímořských oblastí v rámci ENS a na programy přeshraniční spolupráce v rámci NPP II se zapisuje do příslušných rozpočtových linií uvedených nástrojů pro plnění rozpočtu na rok 2014.
7. V roce 2015 a v roce 2016 se roční příspěvek z EFRR na programy v rámci ENS a NPP II, pro které nebyl Komisi předložen žádný program do 30. června v rámci programů přeshraniční spolupráce a spolupráce přímořských oblastí podle ENS a v rámci programů přeshraniční spolupráce podle NPP II a který nebyl přerozdělen do jiného programu předloženého v rámci stejné kategorie programů vnější spolupráce, přidělí na vnitřní programy přeshraniční spolupráce podle odst. 1 písm. a), jichž se účastní dotčený členský stát nebo dotčené členské státy.
Existují-li k 30. červnu 2017 v rámci programů přeshraniční spolupráce a spolupráce přímořských oblastí podle ENS a programů přeshraniční spolupráce podle NPP II stále programy, které nebyly předloženy Komisi, přidělí se celý příspěvek z EFRR uvedený v odstavci 4 na tyto programy na zbývající léta až do roku 2020, který nebyl přerozdělen do jiného přijatého programu v rámci stejné kategorie programů vnější spolupráce, na vnitřní programy přeshraniční spolupráce podle odst. 1 písm. a), jichž se účastní dotčený členský stát nebo dotčené členské státy.
8. Programy přeshraniční spolupráce a spolupráce pobřežních oblastí zmíněné v odstavci 4, které byly přijaty Komisí, se ukončí nebo se prostředky vyčleněné na tyto programy sníží v souladu s platnými pravidly a postupy, zejména jestliže:
a)
žádná z partnerských zemí zahrnutých do programu nepodepsala příslušnou dohodu o financování ve lhůtě stanovené v souladu s legislativním aktem o ENS nebo legislativním aktem o NPP II; nebo
b)
program nemůže být uskutečněn podle plánu z důvodu problémů vzniklých ve vztazích mezi zúčastněnými zeměmi.
V tomto případě se podpora z EFRR uvedená v odstavci 4, která odpovídá dosud nevyčleněným ročním splátkám či ročním splátkám zcela nebo částečně vyčleněným a zrušeným v rámci stejného rozpočtového roku, které dosud nebyly přerozděleny do jiného programu stejné kategorie programů vnější pomoci, přidělí na žádost dotčeného členského státu či dotčených členských států na vnitřní programy přeshraniční spolupráce podle odst. 1 písm. a), jichž se dotčený členský stát nebo dotčené členské státy účastní.
9. Komise předloží výboru zřízenému podle čl. 150 odst. 1 nařízení (EU) č. 1303/2013 roční shrnutí finančního plnění programů přeshraniční spolupráce a spolupráce přímořských oblastí podle ENS a programů přeshraniční spolupráce podle NPP II, na něž EFRR přispívá v souladu s tímto článkem.
Článek 5
Možnost převodu
Každý členský stát může převést až 15 % svého finančního přídělu pro každou složku uvedenou v čl. 4 odst. 1 písm. a) a b) z jedné z těchto složek do druhé.
KAPITOLA II
Tematické zaměření a investiční priority
Článek 6
Tematické zaměření
1. Nejméně 80 % přídělu z EFRR pro každý program přeshraniční a nadnárodní spolupráce se soustředí na nejvýše čtyři tematické cíle stanovené v čl. 9 prvním pododstavci nařízení (EU) č. 1303/2013.
2. Pro meziregionální spolupráci podle čl. 2 odst. 3 písm. a) tohoto nařízení lze vybrat všechny tematické cíle stanovené v čl. 9 prvním pododstavci nařízení (EU) č. 1303/2013.
Článek 7
Investiční priority
1. EFRR v rámci své oblasti působnosti stanovené v článku 3 nařízení (EU) č. 1301/2013 přispívá k tematickým cílům stanoveným v čl. 9 prvním pododstavci nařízení (EU) č. 1303/2013 prostřednictvím společných opatření v rámci programů přeshraniční, nadnárodní a meziregionální spolupráce. Vedle investičních priorit uvedených v článku 5 nařízení (EU) č. 1301/2013 může EFRR podpořit i tyto investiční priority v rámci tematických cílů určených pro každou složku Evropské územní spolupráce:
a)
v rámci přeshraniční spolupráce:
i)
podporu udržitelných a kvalitních pracovních míst a podporu mobility pracovních sil: integrací přeshraničních trhů práce, včetně přeshraniční mobility, společných místních iniciativ na podporu zaměstnanosti, informačních a poradenských služeb a společné odborné přípravy;
ii)
podporu sociálního začleňování a boj proti chudobě a diskriminaci: přeshraniční podporou rovnosti žen a mužů, rovných příležitostí a integrace komunit;
iii)
investice do vzdělávání, odborné přípravy a školení za účelem získávání dovedností a celoživotního učení: vypracováním a naplňováním společných programů vzdělávání, odborné přípravy a školení;
iv)
posilování institucionální kapacity orgánů veřejné správy a zúčastněných subjektů a účinné veřejné správy: podporou právní a správní spolupráce a spolupráce mezi občany a institucemi.
b)
v rámci nadnárodní spolupráce: posilování institucionální kapacity orgánů veřejné správy a zúčastněných subjektů a účinné veřejné správy: rozvojem a koordinací strategií pro makroregiony a přímořské oblasti.
c)
v rámci meziregionální spolupráce: posilování institucionální kapacity orgánů veřejné správy a zúčastněných subjektů a účinné veřejné správy:
i)
šířením osvědčených postupů a odborných znalostí a využitím výsledků výměny zkušeností týkajících se udržitelného rozvoje měst, včetně vazeb mezi městem a venkovem podle čl. 2 odst. 3 písm. b).
ii)
podporou výměny zkušeností s cílem posílit účinnost programů a opatření v oblasti územní spolupráce, jakož i využívání ESÚS podle čl. 2 odst. 3 písm. c);
iii)
posílením faktické základny s cílem posílit účinnost politiky soudržnosti a dosažení tematických cílů prostřednictvím analýzy trendů rozvoje podle čl. 2 odst. 3 písm. d);
2. V případě přeshraničního programu PEACE a v rámci tematického cíle na podporu sociálního začleňování a boje proti chudobě EFRR přispívá rovněž k prosazování sociální a hospodářské stability v dotčených regionech, zejména prostřednictvím opatření na podporu soudržnosti dotčených komunit.
KAPITOLA III
Programování
Článek 8
Obsah, přijímání a změny programů spolupráce
1. Program spolupráce sestává z prioritních os. Aniž je dotčen článek 59 nařízení (EU) č. 1303/2013, prioritní osa odpovídá tematickému cíli a zahrnuje jednu nebo několik investičních priorit daného tematického cíle v souladu s články 6 a 7 tohoto nařízení. Je-li to vhodné a zvýší-li se tím její dopad a účinnost jako součást tematicky soudržného integrovaného přístupu k plnění cílů strategie Unie pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění, lze prioritní osu v řádně odůvodněných případech doplnit o jednu či více doplňujících se investičních priorit z jiných tematických cílů, aby bylo možné dosáhnout maximálního příspěvku k prioritní ose.
2. Program spolupráce přispívá ke strategii Unie pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění a k dosažení hospodářské, sociální a územní soudržnosti a stanoví:
a)
odůvodnění volby tematických cílů, odpovídajících investičních priorit a finančních příspěvků s ohledem na společný strategický rámec uvedený v příloze I nařízení (EU) č. 1303/2013, vycházející z analýzy potřeb v rámci programové oblasti jako celku a strategie vybrané podle těchto potřeb, přičemž je vhodné zabývat se chybějícími prvky v přeshraniční infrastruktuře a zohlednit výsledky hodnocení ex ante provedeného v souladu s článkem 55 nařízení (EU) č. 1303/2013;
b)
pro každou prioritní osu kromě technické pomoci:
i)
investiční priority a odpovídající specifické cíle;
ii)
očekávané výsledky pro specifické cíle a odpovídající ukazatele výsledků spolu s výchozí hodnotou a případně kvantifikovanými cílovými hodnotami, v souladu s článkem 16, s cílem posílit zaměření programování na výsledky;
iii)
popis druhu a příkladů opatření, jež mají být podporovány v rámci jednotlivých investičních priorit, a jejich očekávaný přínos k plnění specifických cílů uvedených v bodě i), včetně hlavních zásad pro výběr operací a případně stanovení hlavních cílových skupin, konkrétních cílových území, druhů příjemců, plánovaného využití finančních nástrojů a velkých projektů;
iv)
společné ukazatele výstupů a ukazatele specifické pro každou investiční prioritu, včetně kvantifikované cílové hodnoty, které by podle očekávání měly v souladu s článkem 16 přispět k dosažení výsledků;
v)
určení prováděcích opatření a finančních ukazatelů a ukazatelů výstupů, a případně ukazatelů výsledků, které mají v souladu s čl. 21 odst. 1 a přílohou II nařízení (EU) č. 1303/2013 plnit funkci milníků a cílů pro výkonnostní rámec;
vi)
případně shrnutí plánovaného využití technické pomoci, jež v případě nutnosti zahrnuje i kroky k posílení správní kapacity orgánů zapojených do řízení a kontroly programů a příjemců a v nezbytném případě také opatření k posílení správní kapacity příslušných partnerů, kteří se mají podílet na provádění programů;
vii)
odpovídající kategorie zásahů vycházející z nomenklatury přijaté Komisí a orientační rozdělení naplánovaných prostředků;
c)
pro každou prioritní osu týkající se technické pomoci:
i)
specifické cíle;
ii)
očekávané výsledky pro jednotlivé specifické cíle a v případech objektivně odůvodněných vzhledem k obsahu opatření odpovídající ukazatele výsledků spolu s výchozí hodnotou a cílovou hodnotou v souladu s článkem 16;
iii)
popis kroků, které mají být podporovány, a jejich očekávaný přínos k plnění specifických cílů uvedených v bodě i);
iv)
ukazatele výstupů, které by podle očekávání měly přispět k dosažení výsledků;
v)
odpovídající kategorie zásahů vycházející z nomenklatury přijaté Komisí a orientační rozdělení naplánovaných prostředků;
Bod ii) se nepoužije, pokud příspěvek Unie k prioritní ose nebo osám týkajícím se technické pomoci v rámci programu spolupráce nepřesahuje částku 15 000 000 EUR.
d)
finanční plán obsahující tyto tabulky (bez rozdělení podle zúčastněných členských států):
i)
tabulka, jež v souladu s pravidly pro míru spolufinancování stanovenými v článcích 60, 120 a 121 nařízení (EU) č. 1303/2013 pro každý rok uvádí výši celkového finančního příspěvku plánovaného na podporu z EFRR;
ii)
tabulka, jež pro celé programové období, každý program spolupráce a každou prioritní osu uvádí výši celkového finančního příspěvku podpory z EFRR a spolufinancování jednotlivých států. U prioritních os, které kombinují investiční priority z různých tematických cílů, se v tabulce uvede výše celkového finančního příspěvku a vnitrostátního spolufinancování pro každý z odpovídajících tematických cílů. Sestává-li vnitrostátní spolufinancování z veřejného a soukromého spolufinancování, uvede se v tabulce předběžné rozdělení mezi veřejnou a soukromou složkou. Pro informaci se v ní uvede jakýkoli příspěvek ze třetích zemí, které se programu účastní, a předpokládaná účast EIB;
e)
seznam velkých projektů, jejichž realizace je plánována během programového období.
Komise přijímá prováděcí akty týkající se nomenklatury uvedené v prvním pododstavci písm. b) bodu vii) a písm. c) bodu v). Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 150 odst. 3 nařízení (EU) č. 1303/2013.
3. V programu spolupráce se s přihlédnutím k jeho obsahu a cílům a s ohledem na dohody o partnerství zúčastněných členských států popíše integrovaný přístup k územnímu rozvoji, a to i pokud jde o regiony a oblasti uvedené v čl. 174 odst. 3 Smlouvy o fungování EU, a uvede se, jak tento program spolupráce přispívá k dosažení jejích cílů a očekávaných výsledků, a případně se upřesní:
a)
přístup k využívání nástrojů komunitně vedeného místního rozvoje a zásady pro určení oblastí, v nichž bude tento přístup uplatňován;
b)
zásady pro určení městských oblastí, kde budou přijata integrovaná opatření k udržitelnému rozvoji měst, a předběžný příspěvek podpory z EFRR na tato opatření;
c)
přístup k využívání nástroje pro integrované územní investice uvedeného v článku 11 v případech, na než se nevztahuje písmeno b), a orientační výše finančních prostředků přidělených v rámci jednotlivých prioritních os;
d)
jestliže se členské státy a regiony podílejí na strategiích pro makroregiony a přímořské oblasti, přínos plánovaných zásahů v rámci programu spolupráce pro tyto strategie v závislosti na potřebách programové oblasti, jak je určily příslušné členské státy, a případně s ohledem na strategicky významné projekty určené v těchto strategiích.
4. V programu spolupráce se rovněž určí:
a)
prováděcí ustanovení, která:
i)
určují řídicí orgán, případně certifikační orgán a auditní orgán;
ii)
určují subjekt nebo subjekty pověřené kontrolou;
iii)
určují subjekt nebo subjekty odpovědné za audit;
iv)
stanoví postup zřízení společného sekretariátu;
v)
uvádějí souhrnný popis ustanovení o řízení a kontrole;
vi)
uvádějí rozdělení závazků mezi zúčastněné členské státy v případě finančních oprav uložených řídicím orgánem nebo Komisí.
b)
subjekt, kterému má Komise poukazovat platby;
c)
opatření přijatá s cílem zapojit partnery uvedené v článku 5 nařízení (EU) č. 1303/2013 do přípravy programu spolupráce a úlohu těchto partnerů při přípravě a provádění programu spolupráce, včetně jejich zapojení do monitorovacího výboru.
5. V programu spolupráce se s ohledem na obsah dohod o partnerství a s přihlédnutím k institucionálnímu a právnímu rámci členských států stanoví:
a)
mechanismus zajišťující účinnou koordinaci mezi EFRR, ESF, Fondem soudržnosti, EZFRV, ENRF a dalšími unijními a vnitrostátními nástroji financování, včetně koordinace a možné kombinace s nástrojem pro propojení Evropy podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1316/2013 (9), ENS, ERF, NPP II a EIB, a to s ohledem na přílohu I nařízení (EU) č. 1303/2013, pokud se členské státy a třetí země nebo území účastní programů spolupráce, které zahrnují využívání prostředků EFRR pro nejvzdálenější regiony a zdrojů ERF, koordinačních mechanismů na příslušné úrovni, aby byla usnadněna účinná koordinace při využívání těchto prostředků a zdrojů;
b)
souhrn posouzení správní zátěže pro příjemce a v případě potřeby plánovaných opatření, včetně orientačního harmonogramu, za účelem snížení správní zátěže.
6. Informace vyžadované podle odst. 2 prvního pododstavce písm. a), odst. 2 prvního pododstavce písm. b) bodů i) až vii), odstavce 3 a odst. 5 písm. a) se přizpůsobí zvláštnímu charakteru programů spolupráce podle čl. 2 odst. 3 písm. b), c) a d). V programech spolupráce podle čl. 2 odst. 3 písm. c) a d) nejsou uváděny informace vyžadované podle odst. 2 prvního pododstavce písm. e) a odst. 5 písm. b).
7. Každý program spolupráce v případě potřeby a v závislosti na řádně odůvodněném posouzení jejich významu pro obsah a cíle programu předloženého příslušnými členskými státy zahrnuje popis:
a)
konkrétních opatření, jež ve výběru operací zohledňují požadavky na ochranu životního prostředí, účinnost zdrojů, zmírnění změny klimatu a přizpůsobení se jí, odolnost vůči katastrofám, předcházení rizikům a jejich řízení;
b)
konkrétních opatření, jež během přípravy, vytváření a provádění programu spolupráce podporují rovné příležitosti a předcházejí diskriminaci na základě pohlaví, rasového nebo etnického původu, náboženství nebo víry, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace, a to zejména pokud jde o přístup k finančním prostředkům, přičemž se zohlední rovněž potřeby různých cílových skupin ohrožených diskriminací, a zejména popis požadavků zajišťujících přístup k finančním prostředkům pro osoby se zdravotním postižením;
c)
přínosu programu spolupráce k prosazování rovnosti žen a mužů a případně opatření k začlenění genderového hlediska na úrovni programů a operací.
Ustanovení prvního pododstavce písm. a) a b) se nepoužijí na programy spolupráce podle čl. 2 odst. 3 písm. b), c) a d).
8. Programy spolupráce podle čl. 2 odst. 3 písm. c) a d) vymezí příjemce a mohou specifikovat postup pro udělení grantů.
9. Zúčastněné členské státy a popřípadě třetí země či území, pokud přijaly pozvání k účasti na programu spolupráce, před předložením programu spolupráce Komisi písemně potvrdí svůj souhlas s jeho obsahem. Tento souhlas také obsahuje závazek všech zúčastněných členských států a případně třetích zemí či území poskytnout spolufinancování potřebné k provádění programu spolupráce a případně závazek třetích zemí či území k poskytnutí finančního příspěvku.
Odchylně od prvního pododstavce, v případě programů spolupráce, do nichž jsou zapojeny nejvzdálenější regiony a třetí země či území, konzultují dotčené členské státy příslušné třetí země či území dříve, než tyto programy spolupráce předloží Komisi. V tomto případě může být souhlas ohledně obsahu programů spolupráce a možného příspěvku třetích zemí či území vyjádřen ve formálně schváleném zápisu z konzultačních jednání se třetími zeměmi či územími nebo ze zasedání organizací pro regionální spolupráci.
10. Zúčastněné členské státy a třetí země či území, pokud přijaly pozvání k účasti na programu spolupráce, vypracují programy spolupráce v souladu se vzorem přijatým Komisí.
11. Komise vzor uvedený v odstavci 10 přijme prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijímají poradním postupem podle čl. 150 odst. 2 nařízení (EU) č. 1303/2013.
12. Komise přijme prostřednictvím prováděcích aktů rozhodnutí o schválení všech prvků (včetně budoucích změn), na něž se vztahuje tento článek, s výjimkou prvků, na něž se vztahuje odst. 2 písm. b) bod vii), odst. 2 písm. c) bod v), odst. 2 písm. e), odst. 4 písm. a) bod i), odst. 4 písm. c) a odstavce 5 a 7 tohoto článku, za něž jsou i nadále odpovědné zúčastněné členské státy.
13. Řídicí orgán oznámí Komisi veškerá rozhodnutí o změně prvků programu spolupráce, na něž se rozhodnutí Komise uvedené v odstavci 12 nevztahuje, do jednoho měsíce ode dne tohoto rozhodnutí o změně. V rozhodnutí o změně je upřesněn den jeho vstupu v platnost, který nesmí předcházet dni jeho přijetí.
Článek 9
Společný akční plán
Je-li společný akční plán uvedený v čl. 104 odst. 1 nařízení (EU) č. 1303/2013 uskutečňován v rámci povinností ESÚS jakožto příjemce, mohou se zaměstnanci společného sekretariátu programu spolupráce a členové shromáždění ESÚS stát členy řídícího výboru uvedeného v čl. 108 odst. 1 nařízení (EU) č. 1303/2013. Členové shromáždění ESÚS nesmí tvořit v uvedeném řídícím výboru většinu.
Článek 10
Komunitně vedený místní rozvoj
Komunitně vedený místní rozvoj podle článku 32 nařízení (EU) č. 1303/2013 může být uskutečňován v rámci programů přeshraniční spolupráce za předpokladu, že skupina pro místní rozvoj je složena ze zástupců alespoň dvou zemí, z nichž jedna je členským státem.
Článek 11
Integrované územní investice
Pokud jde o programy spolupráce, zprostředkujícím subjektem pověřeným řízením a prováděním integrovaných územních investic uvedených v čl. 36 odst. 3 nařízení (EU) č. 1303/2013 je buď právní subjekt zřízený podle právních předpisů jedné ze zúčastněných zemí, pokud je tvořen orgány veřejné správy nebo subjekty z alespoň dvou zúčastněných zemí, nebo ESÚS.
Článek 12
Výběr operací
1. Operace v rámci programů spolupráce vybírá monitorovací výbor uvedený v článku 47 nařízení (EU) č. 1303/2013. Tento monitorovací výbor může pro výběr operací ustavit řídící výbor, jež jedná z jeho pověření.
2. Operace vybrané v rámci přeshraniční a nadnárodní spolupráce zahrnují příjemce alespoň ze dvou zúčastněných zemí, přičemž přinejmenším jeden z nich je z členského státu. Operaci lze uskutečňovat v jediné zemi za předpokladu, že jsou určeny její přeshraniční nebo nadnárodní dopady a výhody.
Operace v rámci meziregionální spolupráce uvedené v čl. 2 odst. 3 písm. a) a b) zahrnují příjemce alespoň ze tří zemí, přičemž přinejmenším dvě jsou členskými státy.
Podmínky stanovené v prvním pododstavci se nevztahují na operace v rámci přeshraničního programu PEACE mezi Severním Irskem a pohraničními hrabstvími Irska na podporu míru a usmíření podle čl. 7 odst. 2.
3. Bez ohledu na odstavec 2 může být ESÚS nebo jiný právní subjekt zřízený podle právních předpisů jedné ze zúčastněných zemí jediným příjemcem operace za předpokladu, že je v případě přeshraniční a nadnárodní spolupráce tvořen orgány veřejné správy nebo subjekty alespoň ze dvou zúčastněných zemí a v případě meziregionální spolupráce alespoň ze tří zúčastněných zemí.
Právní subjekt, který provádí finanční nástroj nebo případně fond fondů, může být jediným příjemcem operace, aniž by byly uplatňovány požadavky na jeho složení stanovené v prvním pododstavci.
4. Příjemci spolupracují na rozvoji a uskutečňování operací. Kromě toho spolupracují na personálním obsazení nebo na financování operací nebo na obou těchto úkolech.
V případě operací v programech zřízených mezi nejvzdálenějšími regiony a třetími zeměmi či územími se od příjemců vyžaduje, aby spolupracovali pouze ve dvou oblastech uvedených v prvním pododstavci.
5. Pro každou operaci poskytne řídicí orgán hlavnímu nebo jedinému příjemci dokument, který stanoví podmínky podpory operace, včetně zvláštních požadavků, jež se týkají produktů či služeb, které mají být v rámci operace dodány, finančního plánu a lhůty pro provedení.
Článek 13
Příjemci
1. Existují-li v programu spolupráce pro jednu operaci dva nebo více příjemců, určí všichni příjemci jednoho z nich hlavním příjemcem.
2. Hlavní příjemce:
a)
stanoví ujednání s ostatními příjemci v dohodě, která obsahuje ustanovení, jež mimo jiné zaručují řádné finanční řízení finančních prostředků přidělených na operaci, včetně mechanismů pro navrácení neoprávněně vyplacených částek;
b)
přebírá odpovědnost za zajištění uskutečnění celé operace;
c)
zajišťuje, že výdaje předkládané všemi příjemci vznikly při uskutečňování operace a odpovídají činnostem dohodnutým mezi všemi příjemci a že jsou v souladu s dokumentem poskytnutým řídicím orgánem podle čl. 12 odst. 5;
d)
zajišťuje, že výdaje předkládané ostatními příjemci jsou ověřeny kontrolorem nebo kontrolory, pokud toto ověření neprovádí řídicí orgán podle čl. 23 odst. 3.
3. Není-li v ujednáních stanovených v souladu s odst. 2 písm. a) stanoveno jinak, hlavní příjemce zajistí, aby ostatní příjemci obdrželi celkovou částku příspěvku z fondů co nejrychleji a v plné výši. Žádná částka se nesmí odečíst ani zadržovat a nesmí být vymáhány žádné zvláštní poplatky či jiné poplatky s rovnocenným účinkem, které by snížily tyto částky určené ostatním příjemcům.
4. Hlavní příjemci se nacházejí v členském státě podílejícím se na programu spolupráce. Členské státy a třetí země či území, které se podílejí na programu spolupráce, se však mohou dohodnout na tom, že hlavní příjemce se může nacházet ve třetí zemi či území, které se účastní daného programu spolupráce, za předpokladu, že se řídicí orgán ubezpečí, že hlavní příjemce je schopen provádět úkoly stanovené v odstavcích 2 a 3 a že jsou splněny požadavky na řízení, ověřování a audit.
5. Jediní příjemci jsou zaregistrováni v členském státě účastnícím se programu spolupráce. Avšak pokud jsou splněny podmínky stanovené v čl. 12. odst. 3, mohou být registrováni v členských státech, které se programu neúčastní.
KAPITOLA IV
Monitorování a hodnocení
Článek 14
Zprávy o provádění programu
1. Řídicí orgán podá Komisi do 31. května 2016 a do téhož dne každého následujícího roku až do roku 2022 včetně výroční zprávu o provádění v souladu s čl. 50 odst. 1 nařízení (EU) č. 1303/2013. Zpráva o provádění předložená v roce 2016 zahrnuje finanční roky 2014 a 2015 a také období mezi počátečním datem způsobilosti výdajů a 31. prosincem 2013.
2. U zpráv předkládaných v letech 2017 a 2019 je termínem uvedeným v odstavci 1 30. červen.
3. Výroční prováděcí zprávy uvádějí informace:
a)
o provádění programu spolupráce v souladu s čl. 50 odst. 2 nařízení (EU) č. 1303/2013;
b)
případně o pokroku při přípravě a uskutečňování velkých projektů a společných akčních plánů.
4. Výroční zprávy o provádění předkládané v letech 2017 a 2019 uvedou a vyhodnotí informace požadované podle čl. 50 odst. 4 a 5 nařízení (EU) č. 1303/2013 a informace stanovené v odstavci 2 tohoto článku spolu s těmito informacemi:
a)
pokrok při plnění hodnotícího plánu a následné kroky vzhledem ke zjištěním hodnocení;
b)
výsledky informačních a propagačních opatření prováděných v rámci komunikační strategie;
c)
zapojení partnerů do monitorování a hodnocení programu spolupráce.
Výroční zprávy o provádění předkládané v letech 2017 a 2019 mohou v závislosti na obsahu a cílech každého programu spolupráce uvádět informace a hodnocení týkající se:
a)
pokroku při uskutečňování integrovaného přístupu k územnímu rozvoji, včetně udržitelného rozvoje měst, a komunitně vedeného místního rozvoje v rámci programu spolupráce;
b)
pokroku při provádění opatření na posílení kapacity orgánů a příjemců spravovat a využívat EFRR;
c)
případně přínosu ke strategiím pro makroregiony a přímořské oblasti;
d)
konkrétních opatření přijatých na podporu rovného zacházení s ženami a muži a k prosazování zákazu diskriminace, zejména přístupu osob se zdravotním postižením, a ustanovení prováděných s cílem zajistit zahrnutí genderového hlediska do programu spolupráce a operací;
e)
opatření přijatých v zájmu podpory udržitelného rozvoje;
f)
pokroku při provádění opatření v oblasti sociálních inovací.
5. Výroční a závěrečná zpráva o provádění se vypracuje podle vzorů, jež Komise přijme prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijímají poradním postupem podle čl. 150 odst. 2 nařízení (EU) č. 1303/2013.
Článek 15
Každoroční přezkum
Výroční jednání o přezkumu se koná v souladu s článkem 51 nařízení (EU) č. 1303/2013.
Nekoná-li se výroční jednání o přezkumu podle čl. 51 odst. 3 nařízení (EU) č. 1303/2013, může se každoroční přezkum provést písemně.
Článek 16
Ukazatele pro cíl Evropská územní spolupráce
1. Společné ukazatele výstupů stanovené v příloze tohoto nařízení, ukazatele výsledků specifické pro jednotlivé programy a případně ukazatele výstupů specifické pro jednotlivé programy se používají v souladu s čl. 27 odst. 4 nařízení (EU) č. 1303/2013 a čl. 8 odst. 2 prvním pododstavcem písm. b) body ii) a iv) a písm. c) body ii) a iv) tohoto nařízení.
2. Pro společné ukazatele výstupů a ukazatele výstupů specifické pro jednotlivé programy se stanoví výchozí hodnota na nulu. Kumulované kvantifikované cílové hodnoty těchto ukazatelů se stanoví pro rok 2023.
3. Pro ukazatele výsledků specifické pro jednotlivé programy, které se týkají investičních priorit, se stanoví výchozí hodnoty na základě posledních dostupných údajů a cílové hodnoty se stanoví pro rok 2023. Cílové hodnoty lze vyjádřit kvantitativně nebo kvalitativně.
4. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 29, pokud jde o změnu seznamu společných ukazatelů výstupů uvedeného v příloze, s cílem provádět v odůvodněných případech úpravy k zajištění účinného posouzení pokroku dosaženého v provádění programu
Článek 17
Technická pomoc
Výše prostředků z EFRR přidělených na technickou pomoc je omezena na 6 % celkové částky přidělené na program spolupráce. U programů, jejichž celková výše přidělených prostředků nepřekračuje 50 000 000 EUR, je výše prostředků vyčleněných z EFRR na technickou pomoc omezena na 7 % z celkové přidělené částky, avšak nesmí být nižší než 1 500 000 EUR a vyšší než 3 000 000 EUR.
KAPITOLA V
Způsobilost
Článek 18
Pravidla způsobilosti výdajů
1. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 29 za účelem stanovení zvláštních pravidel způsobilosti výdajů pro programy spolupráce s ohledem na náklady na zaměstnance, kancelářské a administrativní výdaje, náklady na cestování a ubytování, náklady na externí odborné poradenství a na služby a výdaje na vybavení. Komise oznámí akty v přenesené pravomoci, přijaté v souladu s článkem 29, současně Evropskému parlamentu a Radě do 22. dubna 2014
2. Aniž jsou dotčena pravidla způsobilosti stanovená v článcích 65 až 71 nařízení (EU) č. 1303/2013, v nařízení (EU) č. 1301/2013, v tomto nařízení nebo v aktu v přenesené pravomoci uvedeném v odstavci 1 tohoto článku či na jejich základě, stanoví zúčastněné členské státy v monitorovacím výboru dodatečná pravidla způsobilosti výdajů pro program spolupráce jako celek.
3. V záležitostech, na které se nevztahují pravidla způsobilosti stanovená v článcích 65 až 71 nařízení (EU) č. 1303/2013, v nařízení (EU) č. 1301/2013, v aktu v přenesené pravomoci uvedeném v odstavci 1 tohoto článku nebo v pravidlech stanovených společně zúčastněnými členskými státy podle odstavce 2 tohoto článku či na jejich základě, se použijí vnitrostátní pravidla členského státu, v němž výdaj vznikl.
Článek 19
Náklady na zaměstnance
Náklady na zaměstnance v rámci operace lze vypočítat paušálně až do výše 20 % jiných přímých nákladů, než jsou náklady na zaměstnance v rámci uvedené operace.
Článek 20
Způsobilost operací v programech spolupráce v závislosti na lokalitě
1. Operace v rámci programů spolupráce, s výhradou výjimek uvedených v odstavcích 2 a 3, se odehrávají v části programové oblasti, která tvoří území Unie (dále jen „unijní část programové oblasti“).
2. Řídicí orgán může souhlasit, že se celá operace nebo její část bude uskutečňovat mimo unijní část programové oblasti za předpokladu, že jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
operace je ve prospěch programové oblasti;
b)
celková částka přidělená v rámci programu spolupráce na operace mimo unijní část programové oblasti nepřekročí 20 % podpory z EFRR na úrovni programu nebo 30 % v případě programů spolupráce, u kterých unijní část programové oblasti sestává z nejvzdálenějších regionů;
c)
povinnosti řídicího a auditního orgánu v souvislosti s řízením, kontrolou a auditem, které souvisejí s operací, plní orgány programu spolupráce nebo uzavřou dohody s orgány v členském státě nebo třetí zemi nebo území, v níž je operace uskutečňována.
3. Výdaje v souvislosti s technickou pomocí nebo operacemi, které se týkají propagačních činností a budování kapacit, mohou vzniknout mimo unijní část programové oblasti za předpokladu, že jsou splněny podmínky v odst. 2 písm. a) a c).
KAPITOLA VI
Řízení, kontrola a určování
Článek 21
Určení orgánů
1. Členské státy, které se účastní programu spolupráce, určí pro účely čl. 123 odst. 1 nařízení (EU) č. 1303/2013 jediný řídicí orgán; pro účely čl. 123 odst. 2 uvedeného nařízení určí jediný certifikační orgán; a pro účely čl. 123 odst. 4 uvedeného nařízení určí jediný auditní orgán. Řídicí orgán a auditní orgán se nacházejí ve stejném členském státě.
Členské státy účastnící se programu spolupráce mohou určit, že řídicí orgán ponese rovněž odpovědnost za výkon funkcí certifikačního orgánu. Takovým rozhodnutím není dotčeno rozdělení závazků v souvislosti s uplatňováním finančních oprav mezi zúčastněnými členskými státy tak, jak je uvedeno v programu spolupráce.
2. Certifikační orgán obdrží platby uskutečněné Komisí a zpravidla poskytuje platby hlavnímu příjemci v souladu s článkem 132 nařízení (EU) č. 1303/2013.
3. Postup pro určení řídicího orgánu a případně certifikačního orgánu stanovený v čl. 124 nařízení (EU) č. 1303/2013 provádí členský stát, ve kterém se daný orgán nachází.
Článek 22
Evropské seskupení pro územní spolupráci
Členské státy, které se účastní programu spolupráce, mohou využít ESÚS a učinit jej odpovědným za řízení daného programu spolupráce nebo jeho části, zejména svěřením povinností řídicího orgánu uvedenému seskupení.
Článek 23
Funkce řídicího orgánu
1. Aniž je dotčen odstavec 4 tohoto článku, řídicí orgán programu spolupráce vykonává funkce stanovené v článku 125 nařízení (EU) č. 1303/2013.
2. Řídicí orgán po konzultaci s členskými státy a jakýmikoli třetími zeměmi, které se účastní programu spolupráce, zřídí společný sekretariát.
Společný sekretariát pomáhá řídicímu orgánu a monitorovacímu výboru při výkonu jejich příslušných funkcí. Společný sekretariát také poskytuje informace potenciálním příjemcům o možnostech financování v rámci programů spolupráce a pomáhá příjemcům s uskutečňováním operací.
3. Je-li řídicím orgánem ESÚS, provádí ověření podle čl. 125 odst. 4 písm. a) nařízení (EU) č. 1303/2013 řídicí orgán nebo za jeho provedení odpovídá, a to alespoň pro ty členské státy a třetí země či území, z nichž pocházejí členové zúčastnění v ESÚS.
4. Neprovádí-li řídicí orgán ověření podle čl. 125 odst. 4 písm. a) nařízení (EU) č. 1303/2013 v celé programové oblasti nebo nejsou-li ověření pro členské státy a třetí země či území, z nichž pocházejí členové zúčastnění v ESÚS, prováděna řídicím orgánem nebo v jeho odpovědnosti v souladu s odstavcem 3, určí každý členský stát nebo každá třetí země či území, pokud přijaly pozvání k účasti v programu spolupráce, orgán či osobu odpovědnou za provádění těchto ověření v souvislosti s příjemci na svém území (dále jen „kontrolor“).
Kontroloři uvedení v prvním pododstavci mohou být tytéž orgány, které odpovídají za provádění těchto ověření u operačních programů v rámci cíle Investice pro růst a zaměstnanost, nebo v případě třetích zemí za provádění srovnatelných ověření v rámci nástrojů vnější politiky Unie.
Řídicí orgán se přesvědčí, že výdaje každého příjemce, který se účastní operace, ověřil určený kontrolor.
Každý členský stát zajistí, aby bylo možné ověřit výdaje příjemce do tří měsíců poté, co dotčený příjemce předloží příslušné dokumenty.
Každý členský stát nebo každá třetí země, pokud přijala pozvání k účasti v programu spolupráce, odpovídají za ověření prováděná na jejich území.
5. Lze-li dodání spolufinancovaných produktů nebo služeb ověřit pouze ve vztahu k celé operaci, provede ověření řídicí orgán či kontrolor členského státu, v němž se nachází hlavní příjemce.
Článek 24
Funkce certifikačního orgánu
Certifikační orgán programu spolupráce vykonává funkce stanovené v článku 126 nařízení (EU) č. 1303/2013.
Článek 25
Funkce auditního orgánu
1. Členské státy a třetí země, které se účastní programu spolupráce, mohou oprávnit auditní orgán, aby přímo vykonával funkce stanovené v článku 127 nařízení (EU) č. 1303/2013 na celém území, na něž se vztahuje program spolupráce. Specifikují, kdy auditní orgán doprovází auditor členského státu nebo třetí země.
2. Nemá-li auditní orgán oprávnění uvedené v odstavci 1, pomáhá mu skupina auditorů složená po jednom ze zástupců z každého členského státu nebo třetí země, které se účastní programu spolupráce, jež vykonává funkce stanovené v článku 127 nařízení (EU) č. 1303/2013. Každý členský stát nebo každá třetí země, pokud přijala pozvání k účasti v programu spolupráce, odpovídají za audity prováděné na jejich území.
Každý zástupce z každého členského státu či třetí země, kteří se účastní programu spolupráce, odpovídá za poskytnutí věcných prvků souvisejících s výdaji na jeho území, které auditní orgán požaduje za účelem posouzení.
Do tří měsíců od rozhodnutí o schválení programu spolupráce se zřídí skupina auditorů. Vypracuje svůj jednací řád a předsedá jí auditní orgán pro program spolupráce.
3. Auditoři jsou funkčně nezávislí na kontrolorech, kteří provádějí ověření podle článku 23.
KAPITOLA VII
Účast třetích zemí na nadnárodních a meziregionálních programech spolupráce
Článek 26
Podmínky provádění pro účast třetích zemí
Použitelné podmínky provádění programů, kterými se řídí finanční řízení a programování, monitorování, hodnocení a kontrola účasti třetích zemí prostřednictvím příspěvku ze zdrojů NPP II nebo ENS pro nadnárodní či meziregionální programy, jsou stanoveny v příslušném programu spolupráce a v případě potřeby rovněž v dohodě o financování mezi Komisí, vládami dotčených třetích zemí a členským státem, v němž sídlí řídicí orgán příslušného programu spolupráce. Podmínky provádění programu musí být v souladu s pravidly politiky soudržnosti Unie.
KAPITOLA VIII
Finanční řízení
Článek 27
Rozpočtové závazky, platby a zpětně získávané prostředky
1. Podpora z EFRR na programy spolupráce se vyplácí na jediný účet bez vnitrostátních podúčtů.
2. Řídicí orgán zajistí, aby každou částku vyplacenou v důsledku nesrovnalosti hlavní nebo jediný příjemce vrátil. Příjemci splatí hlavnímu příjemci veškeré neoprávněně vyplacené částky.
3. Jestliže se hlavnímu příjemci nepodaří zajistit splacení od ostatních příjemců nebo jestliže se řídicímu orgánu nepodaří zajistit splacení od hlavního či jediného příjemce, nahradí členský stát nebo třetí země, na jejímž území se dotčený příjemce nachází nebo v případě ESÚS je zaregistrován, řídicímu orgánu jakoukoliv částku neoprávněně vyplacenou uvedenému příjemci. Řídicí orgán odpovídá za vrácení dotčených částek do souhrnného rozpočtu Unie v souladu s rozdělením závazků mezi zúčastněnými členskými státy, jak je stanoveno v programu spolupráce.
Článek 28
Použití eura
Odchylně od článku 133 nařízení (EU) č. 1303/2013 jsou výdaje vzniklé v jiné měně než v eurech převedeny příjemci na eura s použitím měsíčního účetního směnného kurzu Komise platného v měsíci, v němž výdaj buď:
a)
nastal,
b)
byl předložen k ověření řídicímu orgánu nebo kontrolorovi v souladu s článkem 23 tohoto nařízení, nebo
c)
byl oznámen hlavnímu příjemci.
Zvolená metoda se stanoví v programu spolupráce a je platná pro všechny příjemce.
Převod ověří řídicí orgán nebo kontrolor v členském státě či třetí zemi, ve které se příjemce nachází.
KAPITOLA IX
Závěrečná ustanovení
Článek 29
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 16 odst. 4 a čl. 18 odst. 1 je svěřena Komisi od 21. prosincem 2013 do 31. prosince 2020.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomocí uvedené v čl. 16 odst. 4 a čl. 18 odst. 1 kdykoli zrušit.
Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 16 odst. 4 a čl. 18 odst. 1 vstoupí v platnost, pouze pokud Evropský parlament ani Rada nevysloví ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 30
Přechodná ustanovení
1. Tímto nařízením není dotčeno pokračování ani změna, včetně úplného nebo částečného zrušení, pomoci schválené Komisí na základě nařízení (ES) č. 1080/2006 nebo jiného právního předpisu, který se použije na uvedenou pomoc ke dni 31. prosince 2013. Uvedené nařízení nebo zmíněný jiný právní předpis se na uvedenou pomoc nebo dotčené operace použijí i po 31. prosinci 2013, a to až do jejich ukončení. Pro účely tohoto odstavce zahrnuje pomoc operační programy a velké projekty.
2. Žádosti o pomoc předložené nebo schválené podle nařízení (ES) č. 1080/2006 před 1. lednem 2014 zůstávají v platnosti.
Článek 31
Přezkum
Evropský parlament a Rada přezkoumají toto nařízení do 31. prosince 2020 v souladu s článkem 178 Smlouvy o fungování EU.
Článek 32
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Články 4, 27 a 28 se použijí s účinkem ode dne 1. ledna 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. prosince 2013.
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 1299/2013
av den 17 december 2013
om särskilda bestämmelser för stöd från Europeiska regionala utvecklingsfonden till målet Europeiskt territoriellt samarbete
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 178,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
med beaktande av Regionkommitténs yttrande (2),
i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, och
av följande skäl:
(1)
Enligt artikel 176 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) är syftet med Europeiska regionala utvecklingsfonden (Eruf) att bidra till att avhjälpa de viktigaste regionala obalanserna i unionen. Enligt den artikeln och artikel 174 andra och tredje stycket i EUF-fördraget bör Eruf bidra till att minska skillnaderna mellan de olika regionernas utvecklingsnivå och minska eftersläpningen i de minst gynnade regionerna, där särskild uppmärksamhet ska fästas vid landsbygdsområden, områden som påverkas av industriövergång och regioner som kännetecknas av allvarliga och permanenta naturrelaterade eller demografiska nackdelar, t.ex. de nordligaste regionerna med mycket låg befolkningstäthet samt öregioner, gränsöverskridande regioner och bergsregioner.
(2)
I Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 (3) fastställs de bestämmelser som är gemensamma för Eruf, Europeiska socialfonden (ESF), Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (Ejflu) och Europeiska havs- och fiskerifonden (EHFF). I Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1301/2013 (4) anges särskilda bestämmelser om den typ av insatser som kan finansieras genom Eruf och mål för dessa insatser definieras. Dessa förordningar är inte helt anpassade till de särskilda behov som gäller för målet Europeiskt territoriellt samarbete där minst två medlemsstater eller en medlemsstat och ett tredjeland samarbetar. Det är därför nödvändigt att fastställa bestämmelser som specifikt gäller målet Europeiskt territoriellt samarbete, rörande räckvidd, geografisk täckning, ekonomiska resurser, tematisk koncentration och investeringsprioriteringar, programplanering, övervakning och utvärdering, tekniskt stöd, stödberättigande, förvaltning, kontroll och utnämning, deltagande av tredjeländer samt ekonomisk förvaltning.
(3)
För att öka det mervärde som unionens sammanhållningspolitik kan ge bör de särskilda bestämmelserna syfta till betydande förenklingar för alla berörda parter, dvs. stödmottagare, programmyndigheter, myndigheter i deltagande medlemsstater på lokal, regional eller nationell nivå, beroende på vad som är tillämpligt, och tredjeländer samt kommissionen.
(4)
För att stödja harmonisk utveckling inom unionens territorium på olika nivåer bör Eruf ge stöd till gränsöverskridande, transnationellt och interregionalt samarbete inom målet Europeiskt territoriellt samarbete.
(5)
Syftet med gränsöverskridande samarbete bör vara att åtgärda gemensamma utmaningar som identifierats gemensamt i gränsregionerna, såsom dålig tillgänglighet, särskilt vad gäller tillgång till informations- och kommunikationsteknik (IKT) och transportinfrastruktur, lokala industrier på tillbakagång, olämplig affärsmiljö, brist på nätverk mellan lokala och regionala förvaltningar, låga nivåer av forskning och innovation och utnyttjande av IKT, miljöföroreningar, förebyggande av risker, negativa attityder gentemot grannländernas medborgare, och att använda outnyttjad tillväxtpotential i gränsområdet (utveckling av infrastruktur och kluster för gränsöverskridande forskning och innovation, gränsöverskridande integrering på arbetsmarknaden och samarbete mellan utbildningsinstitutioner, inklusive högskolor, eller mellan hälso- och vårdcentraler) samtidigt som samarbetsprocessen stärks i syfte att nå en övergripande harmonisk utveckling i unionen.
(6)
Det transnationella samarbetet bör ha som syfte att stärka samarbetet genom åtgärder som leder till integrerad territoriell utveckling med kopplingar till unionens prioriteringar inom sammanhållningspolitiken och bör även inbegripa gränsöverskridande havsområdessamarbete som inte omfattas av program för gränsöverskridande samarbete.
(7)
Det interregionala samarbetet bör ha som syfte att stärka sammanhållningspolitikens effektivitet genom att uppmuntra utbyte av erfarenheter mellan regioner om tematiska mål och stadsutveckling, inbegripet kopplingar mellan stad och landsbygd, att förbättra genomförandet av territoriella samarbetsprogram och åtgärder samt att främja analys av utvecklingstrender inom området territoriell sammanhållning genom undersökningar, insamling av data och andra åtgärder. Utbytet av erfarenheter om tematiska mål i syfte att bidra till att främst förbättra de operativa programmens utformning och genomförande inom målet Investering för tillväxt och sysselsättning men också, i tillämpliga fall, programmen inom målet Europeiskt territoriellt samarbete, inbegripet främjande av ömsesidigt fördelaktigt samarbete mellan innovativa forskningsintensiva kluster och utbyte mellan forskare och forskningsinstitut både i utvecklade och mindre utvecklade regioner, med beaktande av erfarenheterna från initiativen Kunskapsregioner och Forskningspotential i konvergensregioner och yttersta randområden inom det sjunde ramprogrammet för forskning.
(8)
Objektiva kriterier för val av stödberättigande regioner och områden bör fastställas. I detta syfte bör fastställandet av regioner och områden på unionsnivå bygga på det gemensamma klassificeringssystem för regioner som inrättats genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1059/2003 (5).
(9)
Det gränsöverskridande samarbetet bör medföra stöd till regioner belägna vid land- eller vid sjögränser. På grundval av erfarenheterna från tidigare programperioder bör kommissionen på ett enklare sätt definiera förteckningen över de gränsområden som ska få stöd enligt programmen för gränsöverskridande samarbete per samarbetsprogram. När kommissionen upprättar den förteckningen bör den beakta de justeringar som behövs för att trygga samstämmigheten, särskilt avseende land- och sjögränser, samt kontinuiteten för programområden för programperioden 2007-2013. Dessa justeringar kan innebära en minskning eller ökning av befintliga programområden eller antalet program för gränsöverskridande samarbete, och tillåta möjlighet till geografisk överlappning.
(10)
Kommissionen bör definiera områdena för transnationellt samarbete med beaktande av vilka åtgärder som behövs för att främja integrerad territoriell utveckling. Kommissionen bör när den definierar dessa områden använda sig av de erfarenheter som man fått genom tidigare program och, i förekommande fall, makroregionala strategier och havsområdesstrategier.
(11)
För att säkerställa att alla regioner i unionen kan dra fördel av utbytet av erfarenhet och god praxis, bör interregionala samarbetsprogram omfatta hela unionen.
(12)
Det är nödvändigt att fortsätta att ge stöd till eller, beroende på vad som är lämpligt, etablera gränsöverskridande, transnationellt och interregionalt samarbete med tredjeländer som gränsar till unionen eftersom ett sådant samarbete är ett viktigt politiskt verktyg för regional utveckling och bör gynna de regioner i medlemsstaterna som gränsar till tredjeländer. Med tanke på detta bör Eruf att bidra till de gränsöverskridande program och havsområdesprogram som inrättats inom det europeiska grannskapsinstrumentet (ENI) enligt en framtida unionslagstiftningsakt rörande det europeiska grannskapsinstrumentet för perioden 2014-2020 (nedan kallad ENI-lagstiftningsakten) och instrumentet för föranslutningsstöd (IPA II) enligt en framtida unionslagstiftningsakt rörande föranslutningsstödet för perioden 2014-2020 (nedan kallad IPA II-lagstiftningsakten).
(13)
Utöver åtgärder vid de yttre gränserna i gränsregioner i och utanför unionen med stöd från unionens instrument för yttre förbindelser, bör det vara möjligt för samarbetsprogram som erhåller stöd från Eruf att omfatta regioner både i och, i vissa fall, utanför unionen, medan regionerna utanför unionen inte täcks av instrument för yttre förbindelser, antingen för att de inte är definierade som mottagarländer eller för att sådana program för yttre samarbete inte kan inrättas. Det är dock nödvändigt att se till att stöd från Eruf för insatser som genomförs på tredjeländers territorium främst gynnar unionens regioner. Kommissionen bör, när den fastställer förteckningen över områden för gränsöverskridande och transnationella program, inom dessa begränsningar tillåtas att även ta med regioner i tredjeländer.
(14)
Det är nödvändigt att fastställa de resurser som fördelas till var och en av de olika komponenterna inom målet Europeiskt territoriellt samarbete, samtidigt som en betydande koncentration bibehålls när det gäller gränsöverskridande samarbete, inbegripet varje medlemsstats del av de totala beloppen för gränsöverskridande och transnationellt samarbete och medlemsstaternas möjligheter vad gäller flexibilitet mellan dessa komponenter och en tillräcklig medelstilldelning till samarbete mellan de yttersta randområdena säkerställs.
(15)
För att gynna unionens regioner bör man inrätta en mekanism för att organisera stödet från Eruf till unionens politiska instrument för yttre förbindelser, såsom ENI och IPA II, även i fall där program för yttre samarbete inte kan antas eller måste avbrytas. Denna mekanism bör användas för att uppnå optimal funktion hos och maximal samordning mellan dessa instrument.
(16)
Merparten av Erufs anslag till program för gränsöverskridande och transnationellt samarbete bör koncentreras på ett begränsat antal tematiska mål i syfte att maximera sammanhållningspolitikens verkningar i hela unionen. Koncentrationen på tematiska mål inom programmet interregionalt samarbete bör dock återspeglas i syftet för varje insats, inte som en begränsning av antalet tematiska mål, för att få ut så mycket som möjligt av det interregionala samarbetet för att stärka sammanhållningspolitikens ändamålsenlighet främst inom målet Investering för tillväxt och sysselsättning och även, när så är lämpligt, målet Europeiskt territoriellt samarbete. När det gälle andra interregionala samarbetsprogram ska den tematiska koncentrationen härledas från deras specifika räckvidd.
(17)
För att uppnå mål och resultat unionens strategi för en smart och hållbar tillväxt för alla bör Eruf när det gäller målet Europeiskt territoriellt samarbete bidra till de tematiska målen om att utveckla en ekonomi baserad på kunskap, forskning och innovation - bland annat genom att främja samarbete mellan företag, särskilt små och medelstora företag, och genom att främja inrättande av system för gränsöverskridande informationsutbyte inom IKT - genom att främja en grönare, resurseffektivare och konkurrenskraftigare ekonomi - bland annat genom att främja hållbar gränsöverskridande rörlighet - främja hög sysselsättning som skapar social och territoriell sammanhållning - bland annat genom aktiviteter som stöder hållbar turism, kultur och natur som en del av en territoriell strategi för en sysselsättningsfrämjande tillväxt - och förbättra den administrativa kapaciteten. Förteckningen över investeringsprioriteringar inom de olika tematiska målen bör dock även anpassas till de specifika behov som gäller för målet Europeiskt territoriellt samarbete, genom att tillhandahålla ytterligare investeringsprioriteringar så att särskilt det gränsöverskridande samarbetet kan fortsätta inom rättsligt och administrativt samarbete och samarbete mellan medborgare och institutioner samt samarbete inom områdena för sysselsättning, utbildning, integration av samhällen och social delaktighet i ett gränsöverskridande perspektiv, genom att se till att det transnationella samarbetet kan fortsätta inom och genom att utveckla och samordna makroregionala och havsområdesstrategier inom gränsöverskridande samarbete. Dessutom bör särskilda eller extra investeringsprioriteringar fastställas för vissa interregionala samarbetsprogram för att återspegla de särskilda aktiviteterna inom dessa.
(18)
Inom det tematiska målet att främja social delaktighet och bekämpa fattigdom och med hänsyn till dess praktiska betydelse är det nödvändigt att se till att Eruf, när det gäller gränsöverskridande Peace-program mellan Nordirland och de angränsande grevskapen i Irland till stöd för fred och försoning, även bidrar till att främja social och ekonomisk stabilitet i de berörda regionerna, framför allt genom åtgärder för att främja sammanhållning mellan lokalsamhällen. Mot bakgrund av särdragen i det gränsöverskridande programmet bör vissa regler för val av insatser i denna förordning inte tillämpas på det gränsöverskridande programmet.
(19)
Det är nödvändigt att anpassa kraven på innehållet i samarbetsprogrammen inom målet Europeiskt territoriellt samarbete till behoven i sådana program. Dessa krav bör därför även omfatta aspekter som är nödvändiga för ett effektivt genomförande av programmen på de deltagande medlemsstaternas territorium, såsom avseende organ med ansvar för revision och kontroll, förfarande för att inrätta ett gemensamt sekretariat och fördelning av ansvar vid eventuella finansiella korrigeringar. Om medlemsstater och regioner deltar i makroregionala strategier och havsområdesstrategier bör det fastställas i samarbetsprogrammen hur åtgärderna kan bidra till dessa strategier. På grund av de interregionala samarbetsprogrammens övergripande karaktär bör dessutom innehållet i sådana samarbetsprogram anpassas, särskilt när det gäller att fastställa stödmottagare inom de aktuella programmen Interact och Espon.
(20)
För att förbättra samordningen av Eruf-stöd till samarbetsprogram som antagits enligt denna förordning och som omfattar de yttersta randområdena med eventuell kompletterande finansiering från Europeiska utvecklingsfonden, ENI, IPA II och Europeiska investeringsbanken (EIB), bör de medlemsstater och tredjeländer eller utomeuropeiska länder eller territorier (de senare nedan kallade territorier) som deltar i samarbetsprogrammen inrätta samordningsmekanismer i enlighet med dessa samarbetsprogram.
(21)
Tredjeländer eller territorier som har godtagit inbjudan att delta i ett samarbetsprogram bör lämpligen delta på förberedelsestadiet. Särskilda förfaranden för sådant deltagande bör fastställas i denna förordning. När samarbetsprogrammen omfattar de yttersta randområdena och tredjeländer eller territorier bör de deltagande medlemsstaterna genom undantag från det normala förfarandet samråda med respektive tredjeländer eller territorier innan de lämnar in programutkasten till kommissionen. I syfte att göra tredjeländernas eller territoriernas engagemang i samarbetsprogrammen mer effektivt och pragmatiskt bör det även vara möjligt att ange godkännanden av samarbetsprogrammens innehåll och eventuella bidrag från tredjeländer eller territorier i de formellt godkända protokollen från överläggningar med dessa tredjeländer eller territorier eller i de formellt godkända protokollen från överläggningar i regionala samarbetsorganisationer. Med hänsyn till principerna om delad förvaltning och förenkling bör godkännandeförfarandet för samarbetsprogrammen vara sådant att kommissionen endast godkänner huvuddelarna i samarbetsprogrammen medan de övriga delarna bör godkännas av den eller de deltagande medlemsstaterna. Av hänsyn till rättslig säkerhet och insyn är det nödvändigt att säkerställa, i de fall då den eller de deltagande medlemsstaterna ändrar en del av ett samarbetsprogram som inte är föremål för kommissionens godkännande, att den förvaltande myndigheten för det programmet anmäler ett sådant ändringsbeslut till kommissionen inom en månad från det datum då ändringsbeslutet fattades.
(22)
De europeiska struktur- och investeringsfonderna bör, i linje med unionens strategi för smart och hållbar tillväxt för alla tillämpa ett mer integrerat och inkluderande synsätt när det gäller att åtgärda lokala problem. För att stärka detta synsätt bör stödet från Eruf i gränsregioner samordnas med stödet från (Ejflu) och EHFF och bör, där det är lämpligt, inbegripa europeiska grupperingar för territoriellt samarbete (EGTS) inrättade enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1302/2013 (6) i de fall där lokal utveckling är ett av målen.
(23)
Med stöd av erfarenheterna från programperioden 2007-2013 bör villkoren för val av insatser förtydligas och stärkas för att se till att endast genuint gemensamma insatser väljs ut. På grund av den speciella kontexten och särdragen hos samarbetsprogram mellan de yttersta randområdena och tredjeländer eller territorier bör förenklade samarbetsvillkor för insatser inom dessa program fastställas och antas. Användningen av begreppet enda stödmottagare bör fastställas, och sådana stödmottagare bör tillåtas bedriva samarbetsinsatser på egen hand.
(24)
Ansvaret för samordnande stödmottagare, som har det övergripande ansvaret för genomförandet av insatserna, bör fastställas.
(25)
Kravet på genomföranderapporter bör anpassas till samarbetsprogrammens särdrag, och återspegla programmens genomförandecykel. Med tanke på sund förvaltning bör det vara möjligt att genomföra den årliga översynen skriftligt.
(26)
Enligt förordning (EU) nr 1303/2013 ska den förvaltande myndigheten säkerställa att utvärderingar av samarbetsprogram genomförs på grundval av utvärderingsplanen, och att de omfattar utvärderingar av dessa programs effektivitet och resultat. Åtminstone en gång under programperioden ska man med hjälp av en utvärdering bedöma hur stödet har bidragit till att uppnå målen för programmet. Dessa utvärderingar bör innehålla information om alla justeringar som föreslagits under programperioden.
(27)
En gemensam uppsättning aktivitetsindikatorer bör anges i en bilaga till denna förordning för att underlätta bedömningen av hur programgenomförandet framskrider, och dessa indikatorer bör vara anpassade till de särdrag som gäller för samarbetsprogram. Dessa indikatorer bör kompletteras med programspecifika resultatindikatorer och vid behov av programspecifika aktivitetsindikatorer.
(28)
Då flera medlemsstater deltar och de administrativa kostnaderna därför är högre, särskilt för kontroller och översättning, bör utgiftstaket för tekniskt stöd vara högre än det för målet Investering för tillväxt och sysselsättning. För att kompensera för de högre administrativa kostnaderna bör medlemsstaterna när så är möjligt uppmuntras att minska den administrativa bördan för genomförandet av gemensamma projekt. Dessutom bör samarbetsprogram med begränsat stöd från Eruf få ett visst lägsta belopp för tekniskt stöd vilket kan överstiga 6 % i syfte att säkerställa medel för ett effektivt tekniskt stöd.
(29)
Eftersom flera medlemsstater deltar är den allmänna regeln i förordning (EU) nr 1303/2013, enligt vilken varje medlemsstat ska anta sina nationella regler för stödberättigande, inte lämplig för målet Europeiskt territoriellt samarbete. På grundval av erfarenheterna från programperioden 2007-2013 bör en klar hierarki fastställas för reglerna om stödberättigande och en övergång till gemensamma regler på unionsnivå för stödberättigande framhävas för att undvika motsägelser eller inkonsekvens mellan olika förordningar och mellan förordningar och nationella regler. På grundval av erfarenheterna från programperioden 2007-2013 bör kommissionen särskilt anta regler för stödberättigande, grundade på kostnadskategorier som fastställs i denna förordning.
(30)
Eftersom insatserna ofta genomförs med personal från flera medlemsstater och personalkostnaderna ofta utgör en betydande komponent, bör ett schablonbelopp för personalkostnader tillämpas baserat på de övriga direkta kostnaderna för samarbetsinsatser, för att undvika att ledningen behöver redovisa sådana insatser separat.
(31)
Det bör finnas enklare flexibilitetsregler när det gäller att tillåta insatser utanför programområdet. Det är också nödvändigt att genom särskilda åtgärder ge stöd till och underlätta effektivt gränsöverskridande, transnationellt och interregionalt samarbete med tredjeländer eller territorier som gränsar till unionen, när detta är en förutsättning för att regionerna i medlemsstaterna verkligen får stöd som hjälper dem i deras utveckling. Som en undantagsåtgärd, och under vissa omständigheter, bör Eruf därför få finansiera projekt utanför unionsdelen av programområdet, och på territoriet för de tredjeländer som gränsar till unionen, under förutsättning att dessa projekt gagnar regioner inom unionen.
(32)
Medlemsstaterna bör uppmuntras att överlåta den förvaltande myndighetens roll till en europeisk gruppering för territoriellt samarbete (EGTS) eller att ge en sådan gruppering ansvaret för förvaltning av den del av ett samarbetsprogram som avser den grupperingens territorium.
(33)
Den förvaltande myndigheten bör inrätta ett gemensamt sekretariat som bland annat bör förse sökande med information, bereder projektansökningar och bistår stödmottagarna vid genomförandet av insatserna.
(34)
De förvaltande myndigheterna bör ansvara för de uppgifter som fastställs i förordning (EU) nr 1303/2013, inklusive förvaltningskontroller för att säkerställa enhetliga krav i hela programområdet. När en europeisk gruppering för territoriellt samarbete har utsetts som förvaltande myndighet bör dock sådana granskningar utföras av, eller under ansvar av, den förvaltande myndigheten åtminstone för de medlemsstater och tredjeländer eller territorier som företräds av ledamöter som deltar i grupperingen. Kontrollanterna bör endast användas i övriga medlemsstater och tredjeländer eller territorier. Även om ingen sådan gruppering har utsetts bör den förvaltande myndigheten få befogenheter från de deltagande medlemsstaterna att utföra granskningar av hela programområdet.
(35)
Attesterande myndigheter bör ansvara för den attesterande myndighetens uppgifter enligt förordning nr 1303/2013. Medlemsstaten bör ha möjlighet att utse den förvaltande myndighet som även ska genomföra den attesterande myndighetens uppgifter.
(36)
En enda revisionsmyndighet bör ansvara för att genomföra alla de uppgifter som tillfaller revisionsmyndigheten enligt förordning (EU) nr 1303/2013 för att säkerställa enhetliga krav i hela programområdet. Om detta inte är möjligt bör en grupp revisorer bistå programmets revisionsmyndighet.
(37)
I syfte att förstärka unionens ekonomiska, sociala och territoriella sammanhållning samt för att stärka effektiviteten i sammanhållningspolitiken bör tredjeländer tillåtas delta i transnationella och interregionala samarbetsprogram genom ett bidrag i form av resurser till IPA II och ENI. Insatser som samfinansieras inom ramen för sådana program bör dock även i fortsättningen arbeta för att fullfölja sammanhållningspolitikens mål, även om de helt eller delvis genomförs utanför unionens territorium. I detta sammanhang är bidraget till målen för unionens externa åtgärder endast indirekt eftersom samarbetsprogrammens tyngdpunkt bör fastställas med utgångspunkt i sammanhållningspolitikens tematiska mål och investeringsprioriteringar. För att se till att tredjeländer faktiskt deltar i samarbetsprogram som förvaltas i enlighet med principen om gemensam förvaltning bör villkoren för programmens genomförande fastställas i själva samarbetsprogrammen och vid behov även i de finansieringsavtal som ingås mellan kommissionen, regeringarna i tredjeländerna och den medlemsstat som är värdland för den förvaltande myndighet som ansvarar för samarbetsprogrammet i fråga. Villkoren för programmens genomförande bör överensstämma med tillämplig unionsrätt och, om så är relevant, med de bestämmelser i nationell rätt i de deltagande medlemsstaterna som berör dess tillämpning.
(38)
Det bör inrättas en tydlig kedja för det ekonomiska ansvaret för återkrav av felaktiga betalningar, från stödmottagare till den samordnande stödmottagaren, den förvaltande myndigheten och kommissionen. Det bör finnas bestämmelser om medlemsstaternas kvarstående ansvar i fall där det inte är möjligt att återvinna ett felaktigt utbetalt belopp.
(39)
På grundval av erfarenheterna från programperioden 2007-2013 bör ett uttryckligt undantag fastställas för omräkning av utgifter i annan valuta än euro, genom tillämpning av den månatliga växelkursen en dag som ligger så nära utgiftsdagen som möjligt eller den månad under vilken utgifterna överlämnades för kontroll eller den månad under vilken utgifterna rapporterades till den samordnande stödmottagaren. Finansieringsplaner, rapporter och räkenskaper rörande gemensamma samarbetsprojekt bör endast lämnas in i euro till det gemensamma sekretariatet, programmyndigheterna och övervakningskommittén. Kontroll bör ske av att omräkningen har genomförts korrekt.
(40)
I syfte att fastställa särskilda regler för ändring av gemensamma aktivitetsindikatorer och för stödberättigande utgifter, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen med avseende på ändring av förteckningen över gemensamma aktivitetsindikatorer och med avseende på särskilda regler för stödberättigandet för samarbetsprogrammens utgifter. Det är av särskild betydelse att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå. När kommissionen förbereder och utarbetar delegerade akter bör den se till att relevanta handlingar översänds samtidigt till Europaparlamentet och rådet och att detta sker så snabbt som möjligt och på lämpligt sätt.
(41)
För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter när det gäller förteckningarna över gränsområden och transnationella områden, förteckningen över alla samarbetsprogram och över totalbeloppet för från Eruf till respektive samarbetsprogram, nomenklaturen för insatskategorier samt modeller för samarbetsprogram och genomföranderapporter. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (7).
(42)
Kommissionen bör tilldelas genomförandebefogenheter för att anta beslut om godkännande av vissa delar av samarbetsprogrammen och eventuella påföljande ändringar av dessa delar.
(43)
Denna förordning bör inte påverka det fortsatta genomförandet eller ändringar av stöd som har godkänts av kommissionen på grundval av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1080/2006 (8) eller annan lagstiftning som är tillämplig på detta stöd den 31 december 2013. Den förordningen eller annan tillämplig lagstiftning bör följaktligen tillämpas på detta stöd eller på de berörda insatserna fram till dess att de avslutas. Ansökningar om stöd som inlämnats eller godkänts enligt förordning (EG) nr 1080/2006 bör fortsätta att vara giltiga.
(44)
Eftersom målet för denna förordning nämligen att stärka ekonomisk, social och territoriell sammanhållning genom att avhjälpa de viktigaste regionala obalanserna i unionen inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, på grund av de omfattande skillnaderna i utvecklingsnivå mellan regionerna och eftersläpningen i de minst gynnade regionerna samt de begränsade ekonomiska resurserna i medlemsstaterna och regionerna, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.
(45)
I syfte att möjliggöra ett snabbt genomförande av de åtgärder som föreskrivs i denna förordning bör denna förordning träda i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
KAPITEL I
Allmänna bestämmelser
Artikel 1
Syfte och tillämpningsområde
1. I denna förordning fastställs Erufs tillämpningsområde när det gäller målet Europeiskt territoriellt samarbete samt särskilda bestämmelser om detta mål.
2. I denna förordning anges för målet Europeiskt territoriellt samarbete Erufs prioriterade mål och organisation, kriterierna för medlemsstaternas och regionernas berättigande till stöd från Eruf, de ekonomiska resurser som finns tillgängliga för stöd från Eruf samt kriterierna för hur de fördelas.
I förordningen fastställs också de bestämmelser som krävs för att trygga effektivt genomförande samt effektiv övervakning, ekonomisk förvaltning och kontroll av de operativa programmen inom målet Europeiskt territoriellt samarbete (nedan kallade samarbetsprogram), även i fall där tredjeländer deltar i sådana samarbetsprogram.
3. Förordning (EU) nr 1303/2013 och kapitel I i förordning (EU) nr 1301/2013 ska gälla för målet Europeiskt territoriellt samarbete och samarbetsprogrammen inom det målet, utom om annat särskilt anges i den här förordningen eller om dessa bestämmelser endast kan gälla målet Investering för tillväxt och sysselsättning.
Artikel 2
Komponenterna inom målet Europeiskt territoriellt samarbete
Inom målet Europeiskt territoriellt samarbete ska Eruf ge stöd till följande komponenter:
1.
Gränsöverskridande samarbete mellan intilliggande regioner för att främja integrerad regional utveckling mellan närliggande land- och sjögränsregioner som tillhör två eller flera medlemsstater eller mellan närliggande regioner i minst en medlemsstat och ett tredjeland vid unionens yttre gränser utöver sådana som omfattas av program inom unionens finansieringsinstrument för yttre förbindelser.
2.
Transnationellt samarbete över större transnationella territorier, där nationella, regionala och lokala parter medverkar, eller gränsöverskridande samarbete avseende havsområden i fall där gränsöverskridande samarbete inte är tillämpligt, i syfte att nå en högre grad av territoriell integrering för dessa territorier.
3.
Interregionalt samarbete för att stärka sammanhållningspolitikens verkan genom att främja
a)
utbyte av erfarenheter mellan parter i hela unionen om främst tematiska mål, inbegripet om den utveckling av regioner som avses i artikel 174 i EUF-fördraget när det gäller att kartlägga och sprida god praxis med tanke på att överföra denna främst till operativa program inom målet Investering för tillväxt och sysselsättning, men även, där det är relevant, till samarbetsprogram,
b)
utbyte av erfarenheter när det gäller att kartlägga, överföra och sprida god praxis rörande hållbar stadsutveckling, däribland kopplingar mellan stad och landsbygd,
c)
utbyte av erfarenheter när det gäller att kartlägga, överföra och sprida god praxis och innovativa synsätt kring genomförandet av territoriella samarbetsprogram och åtgärder samt användningen av europeiska grupperingar för territoriellt samarbete,
d)
analys av utvecklingstrender för syftena för territoriell sammanhållning, inbegripet territoriella aspekter rörande ekonomisk och social sammanhållning, och en harmonisk utveckling av unionens territorium genom undersökningar, insamling av data och andra åtgärder.
Artikel 3
Geografisk täckning
1. För gränsöverskridande samarbete ska de regioner som får stöd vara Nuts 3-regioner i unionen, längs alla inre och yttre markgränser, utöver sådana som omfattas av program inom unionens finansieringsinstrument för yttre förbindelser, samt alla unionens Nuts 3-regioner längs sjögränser som är separerade med högst 150 km, utan att det påverkar de eventuella justeringar som behövs för att trygga samarbetsåtgärdens enhetlighet och kontinuitet i programområden för programperioden 2007-2013.
Kommissionen ska genom genomförandeakter anta ett beslut för att fastställa förteckningen över gränsområden som ska få stöd, med uppdelning efter samarbetsprogram. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det rådgivande förfarandet enligt artikel 150.2 i förordning (EU) nr 1303/2013.
I förteckningen ska det också anges vilka Nuts 3-regioner i unionen som tas i beaktande vid tilldelningen av medel från Eruf till gränsöverskridande samarbete längs alla inre gränser och sådana yttre gränser som omfattas av unionens finansieringsinstrument för yttre förbindelser, såsom ENI) enligt ENI-lagstiftningsakten och IPA II enligt IPA II-lagstiftningsakten.
När medlemsstaterna lämnar in utkast till program för gränsöverskridande samarbete kan de, i vederbörligen motiverade fall och för att trygga sammanhållningen mellan gränsöverskridande områden, begära att andra Nuts 3-regioner än de som förtecknas i det beslut som avses i andra stycket, läggs till ett visst gränsöverskridande samarbetsområde.
För att underlätta gränsöverskridande samarbete längs sjögränser för de yttersta randområdena och utan att det påverkar bestämmelserna i första stycket får kommissionen, på begäran av den eller de berörda medlemsstaterna, i det beslut som avses i andra stycket inkludera Nuts 3-regioner i yttersta randområden längs sjögränser som ligger minst 150 km från varandra bland de gränsområden som kan få stöd från de tillämpliga anslagen för dessa medlemsstater.
2. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 20.2 och 20.3 kan gränsöverskridande samarbetsprogram omfatta regioner i Norge och Schweiz samt även omfatta Liechtenstein, Andorra, Monaco och San Marino samt tredjeländer eller territorier som gränsar till de yttersta randområdena, som samtliga ska vara på en nivå som motsvarar Nuts 3-regioner.
3. För transnationellt samarbete ska kommissionen genom genomförandeakter anta ett beslut för att fastställa förteckningen över transnationella områden som ska få stöd med uppdelning efter samarbetsprogram och omfattande Nuts 2-regioner samtidigt som kommissionen ser till att samarbetet på grundval av tidigare program kan fortsätta i större sammanhängande områden, med beaktande av makroregionala strategier och havsområdesstrategier när så är lämpligt. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 150.2 i förordning (EU) nr 1303/2013.
När medlemsstaterna lämnar in utkast till program för transnationellt samarbete kan de begära att ytterligare Nuts 2-regioner belägna intill regionerna som förtecknas i det beslut som avses i första stycket läggs till ett visst transnationellt område. Medlemsstaterna ska motivera en sådan begäran.
4. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 20.2 och 20.3 får de transnationella samarbetsprogrammen omfatta regioner från följande tredjeländer eller territorier:
a)
De tredjeländer och territorier som förtecknas eller avses i punkt 2 i denna artikel.
b)
Färöarna och Grönland.
Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 20.2 och 20.3 får transnationella samarbetsprogram även omfatta regioner i tredjeländer som omfattas av unionens finansieringsinstrument för yttre förbindelser, såsom det ENI enligt ENI-lagstiftningsakten, inklusive relevanta regioner i Ryssland, och IPA II enligt IPA II-lagstiftningsakten. De årliga anslagen som motsvarar stödet från ENI och IPA II till dessa program ska göras tillgängliga, förutsatt att programmen i tillräckligt hög grad inriktas på de relevanta målen för det yttre samarbetet.
Sådana regioner ska vara på en nivå som motsvarar Nuts 2-regioner.
5. För interregionalt samarbete ska stödet från Eruf omfatta unionens hela territorium.
Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 20.2 och 20.3 får interregionala samarbetsprogram omfatta hela eller delar av tredjeländer eller territorier som avses i punkt 4 första stycket leden a och b i denna artikel.
6. De regioner i tredjeländer eller territorier som avses i punkterna 2 och 4 ska nämnas upplysningsvis i de förteckningar som avses i punkterna 1 och 3.
7. I vederbörligen motiverade fall kan de yttre randområdena för att göra genomförandet av programmet mer effektivt, kombinera stödet för gränsöverskridande samarbete och stödet för transnationellt samarbete från Eruf i ett enda program, inklusive det extra anslag som föreskrivs i artikel 4.2, så länge som reglerna för dessa anslag följs.
Artikel 4
Resurser för målet Europeiskt territoriellt samarbete
1. Resurserna för målet Europeiskt territoriellt samarbete ska uppgå till 2,75 % av de totala resurserna tillgängliga för budgetåtaganden från Eruf, ESF och sammanhållningsfonden för programperioden 2014-2020 i förordning (EU) nr 1303/2013 (dvs. totalt 8 948 259 330 EUR) och ska fördelas enligt följande:
a)
74,05 % (dvs. totalt 6 626 631 760) EUR) för gränsöverskridande samarbete.
b)
20,36 % (dvs. totalt 1 821 627 570 EUR) för transnationellt samarbete.
c)
5,59 % (dvs. totalt 500 000 000 EUR) för interregionalt samarbete.
2. De yttersta randområdena ska, för program inom målet Europeiskt territoriellt samarbete, tilldelas minst 150 % av det stöd från Eruf som de erhöll för samarbetsprogram under programperioden 2007-2013. Dessutom ska beloppet 50 000 000 EUR från anslaget för interregionalt samarbete reserveras för de yttersta randområdenas samarbete. Vad gäller tematisk koncentration ska artikel 6.1 tillämpas på detta extra anslag.
3. Kommissionen ska meddela varje medlemsstat dess andel av de totala beloppen för sådant gränsöverskridande samarbete och transnationellt samarbete som avses i punkt 1 a och b, uppdelat per år. Befolkningsstorleken i de områden som avses i artikel 3.1 andra stycket och artikel 3.3 första stycket ska användas som kriterium för den årliga uppdelningen per medlemsstat.
Med utgångspunkt i de belopp som meddelats enligt första stycket ska varje medlemsstat informera kommissionen huruvida och på vilket sätt den har utnyttjat den möjlighet till överföring som föreskrivs i artikel 5 samt om den därav följande fördelningen av medel mellan de gränsöverskridande och transnationella program som medlemsstaten deltar i. Kommissionen ska, med utgångspunkt i den information som medlemsstaterna lämnar, genom genomförandeakter, anta ett beslut med en förteckning över alla samarbetsprogram och med uppgift om totalbeloppet för det sammanlagda stödet från Eruf till respektive program. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 150.2 i förordning (EU) nr 1303/2013.
4. Anslaget från Eruf till de gränsöverskridande programmen och havsområdesprogrammen inom ENI och till de gränsöverskridande programmen inom IPA II ska fastställas av kommissionen och de berörda medlemsstaterna. Det bidrag från Eruf som fastställts för varje enskild medlemsstat får inte omfördelas mellan de berörda medlemsstaterna i ett senare skede.
5. Stödet från Eruf till individuella gränsöverskridande program och havsområdesprogram inom ENI och till gränsöverskridande program inom IPA II ska beviljas förutsatt att minst motsvarande belopp erhålls från ENI och IPA II. Denna motsvarighet ska omfattas av ett maximibelopp som fastställs i ENI-lagstiftningsakten eller IPA II-lagstiftningsakten.
6. De årliga anslag som motsvarar Erufs bidrag till de gränsöverskridande programmen och havsområdesprogrammen inom ENI och de gränsöverskridanden programmen inom IPA II ska anges i de relevanta budgetposterna för dessa instrument i 2014 års budgetförfarande.
7. De årliga anslagen från Eruf till programmen inom ENI och IPA II, för vilka inga program har översänts till kommissionen senast den 30 juni inom de gränsöverskridande programmen och havsområdesprogrammen inom ENI, och inom de gränsöverskridande programmen inom IPA II, och som inte omfördelats till ett annat program som lämnats in inom samma kategori program för yttre samarbete, ska 2015 och 2016 fördelas till de interna gränsöverskridande samarbetsprogram enligt punkt 1 a som den eller de berörda medlemsstaterna deltar i.
Om det den 30 juni 2017 fortfarande finns gränsöverskridande program och havsområdesprogram inom ENI och gränsöverskridande program inom IPA II som inte har lämnats in till kommissionen ska hela det stöd till Eruf som avses i punkt 4 i dessa program för de återstående åren fram till 2020 och som inte har omfördelats till ett annat antaget program inom samma kategori program för yttre samarbete fördelas till de interna gränsöverskridande samarbetsprogram enligt punkt 1 a som den eller de berörda medlemsstaterna deltar i.
8. De gränsöverskridande program och havsområdesprogram som avses i punkt 4 som har antagits av kommissionen ska avbrytas eller tilldelningen till programmen minskas i enlighet med tillämpliga bestämmelser och förfaranden, i synnerhet om
a)
inget av partnerskapsländerna som omfattas av ett program har undertecknat det relevanta finansieringsavtalet inom den tidsfrist som fastställs i enlighet med ENI-lagstiftningsakten eller IPA II-lagstiftningsakten, eller
b)
programmet inte kan genomföras som planerat på grund av problem i relationerna mellan de deltagande länderna.
I så fall ska det bidrag från Eruf som avses i punkt 4 motsvarande de årliga betalningar som ännu inte har slutförts eller årliga betalningar som slutförts och återtagits helt eller delvis under samma budgetår men som inte omfördelats till något annat program i samma kategori program för yttre samarbete fördelas till de interna gränsöverskridande samarbetsprogram enligt punkt 1 a som den eller de berörda medlemsstaterna deltar i, på deras begäran.
9. Kommissionen ska till den kommitté som inrättats enligt artikel 150.1 i förordning (EU) nr 1303/2013 tillhandahålla en årlig sammanfattning av genomförandet av budgeten för de gränsöverskridande program och havsområdesprogram inom ENI och de gränsöverskridande program inom IPA II, i enlighet med den här artikeln, som får anslag från Eruf.
Artikel 5
Överföringsmöjlighet
Varje medlemsstat får överföra upp till 15 % av sitt finansiella anslag från var och en av de komponenter som avses i artikel 4.1 a och b från en av dessa komponenter till den andra.
KAPITEL II
Tematisk koncentration och investeringsprioriteringar
Artikel 6
Tematisk koncentration
1. Minst 80 % av Eruf-anslaget för respektive program för gränsöverskridande samarbete och transnationellt program ska inriktas på högst fyra av de tematiska mål som anges i artikel 9 första stycket i förordning (EU) nr 1303/2013.
2. Alla de tematiska mål som anges i artikel 9 första stycket i förordning (EU) nr 1303/2013 får väljas för interregionala samarbetsprogram enligt artikel 2.3 a i den här förordningen.
Artikel 7
Investeringsprioriteringar
1. Eruf ska, inom den räckvidd som fastställts i artikel 3 i förordning (EU) nr 1301/2013 bidra till de tematiska mål som fastställts i artikel 9 första stycket i förordning (EU) nr 1303/2013 genom gemensamma åtgärder inom ramen för gränsöverskridande, transnationella och interregionala samarbetsprogram. Utöver de investeringsprioriteringar som fastställs i artikel 5 i förordning (EU) nr 1301/2013 kan Eruf också ge stöd till följande investeringsprioriteringar inom de tematiska målen för varje komponent inom det europeiska territoriella samarbetet:
a)
Inom gränsöverskridande samarbete:
i)
Främja hållbar och kvalitativ sysselsättning och arbetskraftens rörlighet genom integrering av gränsöverskridande arbetsmarknader, inklusive gränsöverskridande rörlighet, gemensamma lokala sysselsättningsinitiativ, informations- och rådgivningstjänster samt gemensam utbildning.
ii)
Främja social delaktighet och bekämpning av fattigdom och diskriminering genom främjande av jämställdhet och lika möjligheter samt integration av samhällen över gränserna.
iii)
Investera i utbildning och i vidareutbildning, inklusive yrkesutbildning för färdigheter och livslångt lärande genom utveckling och genomförande av gemensamma system för utbildning och yrkesutbildning.
iv)
Förbättra den institutionella kapaciteten och effektiviteten hos den offentliga förvaltningen genom främjande av rättsligt och administrativt samarbete och samarbete mellan medborgare och institutioner.
b)
Inom transnationellt samarbete: Förbättra den institutionella kapaciteten och effektiviteten hos myndigheter och berörda parter och bidra till effektiv offentlig förvaltning genom utveckling och genomförande av makroregionala strategier och havsområdesstrategier.
c)
Inom interregionalt samarbete:
i)
Förbättra den institutionella kapaciteten och effektiviteten hos myndigheter och berörda parter och bidra till effektiv offentlig förvaltning genom attsprida god praxis och expertis samt utnyttja resultaten av utbytet av erfarenheter rörande hållbar stadsutveckling, inklusive kopplingar mellan stad och landsbygd, enligt artikel 2.3 b,
ii)
främja utbytet av erfarenheter för att göra territoriella samarbetsprogram och åtgärder mer effektiva samt användningen av europeiska grupperingar för territoriellt samarbete, enligt artikel 2.3 c,
iii)
förstärka evidensbasen för att göra sammanhållningspolitiken mer effektiv och förbättra arbetet med att uppnå de tematiska målen genom analys av utvecklingstendenser, enligt artikel 2.3 d,
2. När det gäller det gränsöverskridande Peace-programmet och inom de tematiska målen för främjande av social delaktighet, bekämpning av fattigdom och diskriminering ska Eruf också bidra till att främja social och ekonomisk stabilitet i berörda regioner, i synnerhet genom åtgärder som främjar sammanhållningen mellan samhällen.
KAPITEL III
Programplanering
Artikel 8
Samarbetsprogrammens innehåll, antagande och ändring
1. Ett samarbetsprogram ska bestå av prioriterade områden. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 59 i förordning nr 1303/2013 ska ett insatsområde motsvara ett tematiskt mål samt bestå av en eller flera av de investeringsprioriteringar för det tematiska målet i överensstämmelse med artiklarna 6 och 7 i den här förordningen. När så är lämpligt, och för att förstärka dess effekter och ändamålsenlighet genom en tematiskt sammanhängande, integrerad strategi för att uppnå målen för unionens strategi för smart och hållbar tillväxt för alla, får ett insatsområde i vederbörligen motiverade fall kombinera en eller flera kompletterande investeringsprioriteringar från olika tematiska mål för att maximera deras bidrag till det prioriterade området.
2. Ett samarbetsprogram ska bidra till unionens strategi för en smart och hållbar tillväxt för alla samt till att uppnå ekonomisk, social och territoriell sammanhållning och ska innehålla följande:
a)
En motivering av valet av tematiska mål och motsvarande investeringsprioriteringar, med beaktande av den gemensamma strategiska ram som anges i bilaga I till förordning (EU) nr 1303/2013 grundad på en analys av behoven inom programområdet som helhet och den strategi som valts för att hantera dessa behov, som när så är lämpligt omfattar saknade förbindelselänkar i gränsöverskridande infrastruktur med beaktande av resultaten från förhandsutvärderingen i enlighet med artikel 55 i förordning (EU) Nr 1303/2013.
b)
För varje insatsområde, utom tekniskt stöd, ska följande ingå:
i)
Investeringsprioriteringarna och motsvarande särskilda mål.
ii)
De förväntade resultaten för de enskilda målen samt motsvarande resultatindikatorer, med ett utgångsvärde och ett målvärde, när så är lämpligt kvantifierade, i enlighet med artikel 16, i syfte att stärka programplaneringens resultatinriktning.
iii)
En beskrivning av den typ av åtgärder, med exempel, som ska stödjas inom ramen för varje investeringsprioritering och deras förväntade bidrag till de specifika mål som anges i led i, inbegripet principerna för valet av insatser och, i lämpliga fall, angivande av huvudsakliga målgrupper, särskilda typer av territorier och typer av stödmottagare, hur man planerar att använda finansieringsinstrumenten och större projekt.
iv)
Gemensamma och specifika aktivitetsindikatorer, inbegripet det kvantifierade målvärdet, som förväntas bidra till resultaten, i enlighet med artikel 16, för varje investeringsprioritering.
v)
Fastställande av etapper för genomförandet samt ekonomiska indikatorer och när det är lämpligt aktivitetsindikatorer som kan utgöra delmål och mål för resultatramen i enlighet med artikel 21.1 i förordning (EU) nr 1303/2013 och bilaga II till den förordningen.
vi)
När så är lämpligt, en sammanfattning av den planerade användningen av tekniskt stöd som vid behov omfattar åtgärder för att stärka förvaltningskapaciteten hos myndigheter som deltar i förvaltningen och kontrollen av programmet och stödmottagare samt vid behov åtgärder för främjande av berörda parters förvaltningskapacitet för deltagande i genomförandet av programmen.
vii)
Motsvarande insatskategorier på grundval av en nomenklatur som antagits av kommissionen och den ungefärliga fördelningen av de planerade programresurserna.
c)
För varje insatsområderörande tekniskt stöd ska följande ingå:
i)
Särskilda mål.
ii)
Förväntade resultat för varje specifikt mål samt, i objektivt motiverade fall med hänsyn till åtgärdernas innehåll, motsvarande resultatindikatorer, med utgångsvärde och målvärde, i enlighet med artikel 16.
iii)
En beskrivning av åtgärder som ska stödjas och deras förväntade bidrag till de specifika mål som avses i led i.
iv)
De aktivitetsindikatorer som förväntas bidra till resultaten.
v)
Motsvarande insatskategorier baserat på en nomenklatur som antagits av kommissionen och en preliminär uppdelning av de anslagna medlen.
Led ii ska inte tillämpas när unionens bidrag till det eller insatsområdena för tekniskt stöd i ett samarbetsprogram inte överstiger 15 000 000 EUR.
d)
En finansieringsplan som innehåller följande tabeller (utan uppdelning efter deltagande medlemsstat):
i)
En tabell som innehåller en fördelning efter år, i enlighet med reglerna för medfinansieringsnivåer i artiklarna 60, 120 och 121 i förordning (EU) nr 1303/2013, de totala planerade anslagen för stödet från Eruf.
ii)
En tabell som för hela programperioden, för samarbetsprogrammet och för varje insatsområde visar de totala anslagen i form av stöd från Eruf och den nationella samfinansieringen. För prioriterade områden där man kombinerar investeringsprioriteringar från olika tematiska mål ska tabellen visa de totala anslagen och den nationella medfinansieringen för vart och ett av de motsvarande tematiska målen. Om den nationella samfinansieringen består av offentlig och privat samfinansiering ska tabellen innehålla en ungefärlig uppdelning mellan de offentliga och privata delarna. Tabellen ska också i informationssyfte visa det eventuella bidraget från de tredjeländer som deltar i programmet liksom Europeiska investeringsbankens planerade deltagande.
e)
en förteckning över större projekt för vilka genomförandet planeras under programperioden.
Kommissionen ska anta genomförandeakter rörande den nomenklatur som avses i första stycket leden b vii och c v. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 143.3 i förordning (EU) nr 1303/2013.
3. Ett samarbetsprogram ska, med beaktande av dess innehåll och mål, beskriva det integrerade tillvägagångssättet vid territoriell utveckling, även i fråga om regioner och områden som avses i artikel 174.3 i EUF-fördraget, varvid hänsyn ska tas tillpartnerskapsöverenskommelsen, och visa hur det operativa programmet bidrar till uppfyllandet av dess mål och förväntade resultat och, i lämpliga fall, ange följande:
a)
tillvägagångssättet vid användning av instrument för lokalt ledd utveckling samt principerna för fastställande av områden där det kommer att genomföras,
b)
principerna för fastställande av stadsområden där integrerade åtgärder för hållbar stadsutveckling ska genomföras och vägledande årsanslag för stödet från Eruf till sådana åtgärder,
c)
användningen av instrumentet för integrerad territoriell investering som avses i artikel 11, i fall som inte omfattas av led b, samt deras preliminära finansiella anslag från varje insatsområde,
d)
om medlemsstater och regioner deltar i makroregionala strategier och havsområdesstrategier, bidraget till de planerade åtgärderna inom samarbetsprogrammet till de strategierna, i enlighet med de behov inom programområdet som identifierats av de berörda medlemsstaterna och i tillämpliga fall med beaktande av de strategiskt viktiga projekt som har identifierats inom de strategierna.
4. Samarbetsprogrammet ska även innehålla uppgifter om
a)
Genomförandebestämmelser som
i)
identifierar den förvaltande myndigheten, den attesterande myndigheten och, i tillämpliga fall, revisionsmyndigheten,
ii)
identifierar det eller de organ som ansvarar för kontroller,
iii)
identifierar det eller de organ som ansvarar för att genomföra revisioner,
iv)
fastställer förfarandet för inrättande av det gemensamma sekretariatet,
v)
anger en kortfattad beskrivning av förvaltnings- och kontrollsystemen,
vi)
anger ansvarsfördelningen mellan de deltagande medlemsstaterna om den förvaltande myndigheten eller kommissionen ålägger dem finansiella korrigeringar.
b)
det organ som kommissionen kommer att göra utbetalningarna till,
c)
de åtgärder som vidtagits för att engagera partnerna i artikel 5 i förordning (EU) nr 1303/2013 i utarbetandet av samarbetsprogrammet och dessa parters roll vid utarbetande och genomförande av samarbetsprogrammet, bland annat genom medverkan i övervakningskommittén.
5. Med beaktande av partnerskapsöverenskommelsens innehåll och medlemsstaternas institutionella och rättsliga ramar ska även följande anges i samarbetsprogrammet:
a)
Mekanismerna för att trygga effektiv samordning mellan Eruf, ESF, Sammanhållningsfonden, Ejflu, EHFF och andra finansieringsinstrument på unionsnivå och nationell nivå inbegripet samordning och eventuell kombination med Fonden för ett sammanlänkat Europa, enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1316/2013 (9), det europeiska grannskapsinstrumentet, Europeiska utvecklingsfonden och IPA II samt tillsammans med Europeiska investeringsbanken (EIB), med beaktande av bestämmelserna i bilaga I till förordning (EU) nr 1303/2013, i de fall där medlemsstater och tredjeländer eller territorier deltar i samarbetsprogram som innefattar användning av anslag från Eruf för yttre randområden och resurser från Europeiska utvecklingsfonden, samarbetsmekanismer på lämplig nivå för underlättande av effektiv samordning vid utnyttjandet av dessa anslag och resurser.
b)
en sammanfattning av bedömningen av den administrativa bördan för stödmottagarna och, vid behov, de åtgärder som planeras, inklusive en preliminär tidsplan för dessa åtgärder, för att minska den administrativa bördan.
6. Uppgifter som krävs enligt punkterna 2 första stycket a, 2 första stycket b i-vii, 3 och 5 a ska anpassas till samarbetsprogrammens speciella karaktär enligt artikel 2.3 b, c och d. Uppgifter som krävs enligt punkterna 2 första stycket e och 5 b ska inte ingå i samarbetsprogrammen enligt artikel 2.3 c och d.
7. Varje enskilt samarbetsprogram ska, om det är lämpligt och i enlighet med berörda medlemsstaters vederbörligen motiverade bedömning av deras relevans för programmets innehåll och mål, innehålla följande:
a)
Särskilda åtgärder som genomförs för att beakta miljöskyddskrav, resurseffektivitet, begränsning av och anpassning till klimatförändringar, motståndskraft mot katastrofer, förebyggande av risker och riskhantering vid valet av insatser.
b)
De särskilda åtgärderna för att främja lika möjligheter och förebygga diskriminering på grundval av kön, ras eller etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning medan samarbetsprogrammet utarbetas, utformas och genomförs, särskilt när det gäller tillgång till finansiering, med beaktande av behoven hos de olika målgrupper som riskerar att utsättas för sådan diskriminering och kraven på att personer med funktionshinder ska ha tillgång.
c)
Samarbetsprogrammets bidrag till att främja jämställdheten mellan män och kvinnor och, när så är lämpligt, system som tryggar att genusperspektivet byggs in på program- och insatsnivå.
Leden a och b i första stycket ska inte gälla samarbetsprogram enligt artikel 2.3 b, c och d.
8. I samarbetsprogram enligt artikel 2.3 c och d ska programmets stödmottagare anges, medan beslutsprocedur får anges.
9. Deltagande medlemsstater och, när de har godtagit inbjudan om deltagande i samarbetsprogrammet, deltagande tredjeländer eller territorier ska, där det är tillämpligt, skriftligen bekräfta att de godkänner samarbetsprogrammets innehåll innan det överlämnas till kommissionen. Denna bekräftelse ska också innehålla ett åtagande från alla deltagande medlemsstater och, i tillämpliga fall, tredjeländer eller territorier, om att tillhandahålla den medfinansiering som krävs för att genomföra samarbetsprogrammet och, i tillämpliga fall, tredjeländernas eller territoriernas åtagande om att bidra till finansieringen.
Genom undantag från första stycket ska de berörda medlemsstaterna när det gäller samarbetsprogram som omfattar de yttersta randområdena och tredjeländer eller territorier samråda med de berörda tredjeländerna eller territorierna innan de lägger fram samarbetsprogrammen för kommissionen. I det fallet får godkännande av innehållet i samarbetsprogrammen och det eventuella bidraget från tredjeländerna eller territorierna i stället anges i de formellt godkända protokollen från samrådsmötena med tredjeländerna eller territorierna eller överläggningarna i regionala samarbetsorganisationer.
10. Deltagande medlemsstater och, när de har godtagit inbjudan om deltagande i samarbetsprogrammet, deltagande tredjeländer eller territorier ska utarbeta samarbetsprogrammen i enlighet med den mall som kommissionen har fastställt.
11. Kommissionen ska anta den mall som avses i punkt 9 genom genomförandeakter. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 150.2 i förordning (EU) nr 1303/2013.
12. Kommissionen ska genom genomförandeakter anta ett beslut där man godkänner alla beståndsdelar (inklusive framtida ändringar) som omfattas av denna artikel med undantag för de delar som omfattas av punkterna 2 b vii, 2 c v, 2 e, 4 a i, 4 c, 5 och 7 i denna artikel, som fortfarande faller under de deltagande medlemsstaternas ansvar.
13. Den förvaltande myndigheten ska underrätta kommissionen om varje beslut om ändring av delar av samarbetsprogrammet som inte omfattas av det beslut av kommissionen som avses i punkt 12, inom en månad från dagen för ändringsbeslutet. Ändringsbeslutet ska ange ikraftträdandedatum, som inte får vara tidigare än datum för antagande.
Artikel 9
Gemensam handlingsplan
Om en gemensam handlingsplan enligt artikel 104.1 i förordning (EU) nr 1303/2013 genomförs under ansvar av en europeisk gruppering för territoriellt samarbete i egenskap av stödmottagare, kan personalen hos samarbetsprogrammets gemensamma sekretariat och ledamöterna i grupperingens församling bli medlemmar i den styrkommitté som avses i artikel 108.1 i förordning (EU) nr 1303/2013. Ledamöterna i gruppens församling får inte utgöra majoriteten i denna styrkommitté.
Artikel 10
Lokalt ledd utveckling
Lokalt ledd utveckling enligt artikel 32 i förordning (EU) nr 1303/2013 kan genomföras i gränsöverskridande samarbetsprogram, förutsatt att den lokala utvecklingsgruppen består av företrädare för minst två länder, varav en medlemsstat.
Artikel 11
Integrerad territoriell investering
För samarbetsprogram ska det förmedlande organ som ska sköta förvaltning och genomförande av en integrerad territoriell investering som avses i artikel 36.3 i förordning (EU) nr 1303/2013 vara ett organ som har inrättats enligt lagstiftningen i ett av de deltagande länderna, förutsatt att organet inrättas av myndigheter eller organ i minst två deltagande länder eller en europeisk gruppering för territoriellt samarbete.
Artikel 12
Urval av insatser
1. Urval av insatser inom samarbetsprogram ska göras av en övervakningskommitté som avses i artikel 47 i förordning (EU) nr 1303/2013. Den övervakningskommittén får för urval av insatser inrätta en styrkommitté som agerar under övervakningskommitténs ansvar.
2. De insatser som väljs ut inom gränsöverskridande och transnationellt samarbete ska inbegripa stödmottagare från minst två deltagande länder, varav minst det ena landet ska vara en medlemsstat. En insats kan genomföras i ett enda land förutsatt att gränsöverskridande eller transnationella effekter eller fördelar har kunnat fastställas.
Insatser inom interregionalt samarbete som avses i artikel 2.3 a och b ska inbegripa stödmottagare från minst tre länder, varav minst två medlemsstater.
De villkor som anges i första stycket ska inte gälla för sådana insatser inom ramen för gränsöverskridande Peace-program mellan Nordirland och de angränsande grevskapen i Irland till stöd för fred och försoning som avses i artikel 7.2.
3. Utan hinder av punkt 2 får en europeisk gruppering för territoriellt samarbete eller ett annat organ som inrättats enligt lagstiftningen i ett av de deltagande länderna lämna in ansökan som enda stödmottagare för en insats, förutsatt att grupperingen eller organet har inrättats av myndigheter eller offentliga organ från minst två deltagande länder i fråga om gränsöverskridande och transnationellt samarbete och från minst tre deltagande länder i fråga om interregionalt samarbete.
Ett rättsligt organ som inför ett ekonomiskt instrument respektive en fond-i-fond kan vara den enda stödmottagaren av en insats, utan att de krav som anges i första stycket behöver uppfyllas.
4. Stödmottagarna ska samarbeta när det gäller utveckling och genomförande av insatser. Dessutom ska de samarbeta när det gäller antingen bemanning eller finansiering av projekt, eller både bemanning och finansiering av projekt.
När det gäller insatser i program inrättade mellan de yttersta randområdena och tredjeländer eller territorier ska stödmottagarna vara skyldiga att samarbeta endast på två av de områden som avses i första stycket.
5. För varje insats ska den förvaltande myndigheten förse den samordnande eller enda stödmottagaren med ett dokument som beskriver stödvillkoren för insatsen, inbegripet de särskilda krav som gäller för de produkter eller tjänster som ska levereras inom insatsen samt finansieringsplanen och tidsfristen för genomförandet.
Artikel 13
Stödmottagare
1. Om det finns två eller flera stödmottagare för ett projekt inom ett samarbetsprogram ska stödmottagarna tillsammans utse en av dem som samordnande stödmottagare.
2. Den samordnande stödmottagaren ska
a)
fastställa arrangemangen med andra stödmottagare i ett avtal som innehåller bestämmelser bl.a. om garantier för sund ekonomisk förvaltning av de medel som har beviljats för insatsen, inbegripet system för återkrav av felaktigt utbetalda belopp,
b)
åta sig ansvaret för att se till att hela insatsen genomförs,
c)
se till att de utgifter som stödmottagarna lägger fram gäller genomförandet av insatsen, motsvarar den verksamhet som alla stödmottagare har kommit överens om och är i överensstämmelse med det dokument som den förvaltande myndigheten har tillhandahållit enligt artikel 12.5,
d)
se till att de utgifter som de övriga stödmottagarna lägger fram har kontrollerats av en eller flera kontrollanter om denna verifiering inte genomförs av den förvaltande myndigheten i enlighet med artikel 23.3.
3. Den samordnande stödmottagaren ska, om inget annat angetts inom ramen för de arrangemang som fastställts i enlighet med punkt 2 a, se till att de övriga stödmottagarna får det totala bidragsbeloppet från fonderna så snabbt som möjligt och i sin helhet. Inga belopp får dras av eller hållas inne och inga särskilda avgifter eller andra avgifter med motsvarande effekt som kan minska det beloppet till andra stödmottagare får tas ut.
4. De samordnande stödmottagarna ska vara belägna i en medlemsstat som deltar i samarbetsprogrammet. Medlemsstater och tredjeländer eller territorier som deltar i ett samarbetsprogram får dock komma överens om att den samordnande stödmottagaren ska vara belägen i ett tredjeland eller tredjeterritorium som deltar i samarbetsprogrammet i fråga, under förutsättning att den förvaltande myndigheten är övertygad om att den samordnande stödmottagaren kan utföra de uppgifter som anges i punkterna 2 och 3 och att förvaltnings-, kontroll- och revisionskraven är uppfyllda.
5. Enda stödmottagare ska vara registrerade i en medlemsstat som deltar i samarbetsprogrammet. De får emellertid, under förutsättning att de villkor som anges i artikel 12.3 är uppfyllda, vara registrerade i en medlemsstat som inte deltar i programmet.
KAPITEL IV
Övervakning och utvärdering
Artikel 14
Genomföranderapporter
1. Senast den 31 maj 2016 och senast samma dag varje efterföljande år till och med 2022 ska den förvaltande myndigheten förse kommissionen med en årlig genomföranderapport i enlighet med artikel 50.1 i förordning (EU) nr 1303/2013. Den genomföranderapport som lämnas in 2016 ska omfatta budgetåren 2014 och 2015 samt perioden mellan startdatum för utgifternas stödberättigande och den 31 december 2013.
2. För de rapporter som inlämnas 2017 och 2019 ska den tidsfrist som avses i punkt 1 vara den 30 juni.
3. De årliga genomföranderapporterna ska innehålla följande information:
a)
Samarbetsprogrammets genomförande i enlighet med artikel 50.2 i förordning (EU) nr 1303/2013.
b)
I förekommande fall framsteg i förberedelser och genomförande av större projekt och gemensamma handlingsplaner.
4. De årliga genomföranderapporter som lämnas in 2017 och 2019 ska innehålla de uppgifter som krävs enligt artikel 50.4 respektive 50.5 i förordning (EU) nr 1303/2013, en bedömning av dem, uppgifterna enligt punkt 2 i den här artikeln samt följande uppgifter:
a)
Framsteg i genomförandet av utvärderingsplanen och uppföljningen av utvärderingsresultaten.
b)
Resultaten av informations- och publicitetsåtgärder som har genomförts inom kommunikationsstrategin.
c)
Partnernas deltagande i genomförande, övervakning och utvärdering av samarbetsprogrammet.
De årliga genomföranderapporter som lämnas in 2017 och 2019 får, beroende på varje samarbetsprograms innehåll och mål, innehålla och utvärdera följande uppgifter:
a)
Framsteg i genomförandet av det integrerade tillvägagångssättet för territoriell utveckling, inbegripet hållbar stadsutveckling och lokalt ledda initiativ inom samarbetsprogrammet.
b)
Framsteg i genomförandet av åtgärder för att stärka myndigheternas och mottagarnas kapacitet att förvalta och utnyttja Eruf.
c)
I tillämpliga fall, bidrag till makroregionala strategier och havsområdesstrategier.
d)
Särskilda åtgärder som vidtagits för att främja jämställdhet och icke-diskriminering, särskilt tillgänglighet för funktionshindrade personer, samt åtgärder som vidtagits för att inarbeta genusperspektivet i det operativa programmet och i insatserna.
e)
Åtgärder för att främja en hållbar utveckling.
f)
Framsteg i genomförandet av åtgärder inom social innovation.
5. De årliga genomföranderapporterna och den slutliga genomföranderapporten ska utarbetas enligt mallar som kommissionen har antagit genom genomförandeakter. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 150.2 i förordning (EU) nr 1303/2013.
Artikel 15
Årlig översyn
Det årliga översynsmötet ska anordnas i enlighet med artikel 51 i förordning (EU) nr 1303/2013.
Om ett årligt översynsmöte inte anordnas i enlighet med artikel 51.3 i förordning (EU) nr 1303/2013, får den årliga översynen genomföras skriftligt.
Artikel 16
Indikatorer för målet Europeiskt territoriellt samarbete
1. Gemensamma aktivitetsindikatorer enligt bilagan till denna förordning, programspecifika resultatindikatorer och, i tillämpliga fall, programspecifika aktivitetsindikatorer ska användas i enlighet med artikel 27.4 i förordning (EU) nr 1303/2013 och artikel 8.2 första stycket b ii och iv och c ii och iv i den här förordningen.
2. För gemensamma och programspecifika aktivitetsindikatorer ska utgångsvärdet fastställas till noll. Kumulativa kvantifierade målvärden för dessa indikatorer ska fastställas för 2023.
3. För programspecifika resultatindikatorer som avser investeringsprioriteringar ska utgångsvärdet fastställas med hjälp av senast tillgängliga uppgifter och målen fastställas för år 2023. Målen får uttryckas i kvantitativa eller kvalitativa termer.
4. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 29 i syfte att ändra förteckningen över gemensamma aktivitetsindikatorer i bilagan så att justeringar kan göras i motiverade fall för att se till att utvärderingen av hur programgenomförandet framskrider utförs effektivt.
Artikel 17
Tekniskt stöd
Det belopp som anslås från Eruf till tekniskt stöd ska vara begränsat till 6 % av det totala belopp som fördelas till ett samarbetsprogram. För program med ett anslag som inte överstiger 50 000 000 EUR totalt ska det belopp som anslås från Eruf till tekniskt stöd vara begränsat till 7 % av det totala belopp som anslås, men ska inte understiga 1 500 000 EUR och inte överstiga 3 000 000 EUR.
KAPITEL V
Stödberättigande
Artikel 18
Regler om utgifternas stödberättigande
1. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 29 för att fastställa särskilda regler för stödberättigandet för samarbetsprogrammens utgifter för personalkostnader, kontorsutgifter och administrativa utgifter, kostnader för resor och logi, kostnader för extern sakkunskap och externa tjänster samt utgifter för utrustning. Kommissionen ska senast den 22 april 2014 samtidigt delge Europaparlamentet och rådet de delegerade akter som antas i enlighet med artikel 29.
2. Utan att det påverkar tillämpningen av de regler om stödberättigande som fastställs i artiklarna 65-71 i förordning (EU) nr 1303/2013, förordning (EU) nr 1301/2013, den här förordningen eller den delegerade akt som avses i punkt 1 i den här artikeln, ska de medlemsstater som deltar i övervakningskommittén fastställa ytterligare regler om stödberättigande för samarbetsprogrammet som helhet.
3. För aspekter som inte täcks av de regler för stödberättigande som fastställs i, eller på grundval av, artiklarna 65-71 i förordning (EU) nr 1303/2013, förordning (EU) nr 1301/2013, i den delegerade akt som avses i punkt 1 eller i regler som fastställts gemensamt av de deltagande medlemsstaterna i enlighet med punkt 2 i den här artikeln, ska de nationella reglerna i den medlemsstat där utgiften uppstår gälla.
Artikel 19
Personalkostnader
Personalkostnaderna för en insats får beräknas som ett schablonbelopp upp till 20 % av insatsens andra direkta kostnader än personalkostnader.
Artikel 20
Stödberättigande beroende på belägenhet för insatser i samarbetsprogram
1. Insatser inom samarbetsprogram ska, med förbehåll för de undantag som avses i punkterna 2 och 3, göras i den del av programområdet som utgör en del av unionens territorium (nedan kallad programområdets unionsdel).
2. Den förvaltande myndigheten får godkänna att hela insatsen eller delar av den genomförs utanför programområdets unionsdel förutsatt att alla följande villkor är uppfyllda:
a)
Insatsen gynnar programområdet.
b)
Det totala belopp som inom samarbetsprogrammet fördelas till insatser som görs utanför programområdets unionsdel överskrider inte 20 % av stödet från Eruf på programnivå eller 30 % för samarbetsprogram där programområdets unionsdel ligger i de yttersta randområdena.
c)
De skyldigheter som gäller för förvaltnings- och revisionsmyndigheterna i fråga om förvaltning, kontroll och granskning av insatsen sköts av samarbetsprogrammets myndigheter, eller så sluter samarbetsprogrammets myndigheter avtal med myndigheterna i den medlemsstat, det tredjeland eller det territorium där insatsen genomförs.
3. Utgifter i samband med insatser som gäller tekniskt stöd eller marknadsföring och kapacitetsutbyggnad får uppstå utanför programområdets unionsdel förutsatt att villkoren enligt punkt 2 a och c uppfylls.
KAPITEL VI
Förvaltning, kontroll och utnämning
Artikel 21
Utnämning av myndigheter
1. Medlemsstater som deltar i ett samarbetsprogram ska, i enlighet med artikel 123.1 i förordning (EU) nr 1303/2013 utse en enda förvaltande myndighet, och med avseende på artikel 123.2 i den förordningen en enda attesterande myndighet samt med avseende på artikel 123.4 i den förordningen en enda revisionsmyndighet. Den förvaltande myndigheten och revisionsmyndigheten ska vara belägna i samma medlemsstat.
Medlemsstater som deltar i ett samarbetsprogram får fastställa att den förvaltande myndigheten även ska ansvara för att utföra den attesterande myndighetens uppgifter. En sådan utnämning ska inte påverka ansvarsfördelningen vid tillämpningen av de finansiella korrigeringarna mellan de deltagande medlemsstaterna enligt samarbetsprogrammets bestämmelser.
2. Den attesterande myndigheten ska ta emot utbetalningarna från kommissionen och ska i regel verkställa utbetalningar till den samordnande stödmottagaren enligt artikel 132 i förordning (EU) nr 1303/2013.
3. Förfarandet för utnämning av den förvaltande myndigheten och, i förekommande fall, den attesterande myndigheten, enligt artikel 124 i förordning (EU) nr 1303/2013 ska genomföras av den medlemsstat där myndigheten är belägen.
Artikel 22
Europeisk gruppering för territoriellt samarbete
Medlemsstater som deltar i ett samarbetsprogram kan använda sig av en europeisk gruppering för territoriellt samarbete i syfte att göra den ansvarig för förvaltningen av samarbetsprogrammet eller delar av det, särskilt genom att överlåta den förvaltande myndighetens ansvar till grupperingen.
Artikel 23
Den förvaltande myndighetens uppgifter
1. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 4 i denna artikel, ska den förvaltande myndigheten för ett samarbetsprogram utföra de uppgifter som föreskrivs i artikel 125 i förordning (EU) nr 1303/2013.
2. Den förvaltande myndigheten ska efter samråd med medlemsstaterna och eventuella tredjeländer som deltar i ett samarbetsprogram inrätta ett gemensamt sekretariat.
Det gemensamma sekretariatet ska bistå den förvaltande myndigheten och övervakningskommittén när de utför sina respektive uppgifter. Det gemensamma sekretariatet ska också tillhandahålla information till potentiella stödmottagare om samarbetsprogrammens möjligheter och bistå stödmottagare vid genomförandet av insatserna.
3. Om den förvaltande myndigheten är en europeisk gruppering för territoriellt samarbete ska kontrollera enligt artikel 125.4 a i förordning (EU) nr 1303/2013 utföras av, eller under ansvar av, den förvaltande myndigheten åtminstone för de medlemsstater och tredjeländer eller territorier som företräds av ledamöter i grupperingen.
4. Om förvaltningsmyndigheten inte genomför kontroller enligt artikel 125.4 a i förordning (EU) nr 1303/2013 i hela programområdet, eller om kontrollerna inte genomförs av eller under ansvar av förvaltningsmyndigheterna för de medlemsstater och tredjeländer eller territorier som företräds av ledamöter i grupperingen i enlighet med punkt 3, ska varje medlemsstat eller, när det har godtagit inbjudan att delta i samarbetsprogrammet, varje tredjeland eller territorium utse det organ eller den person som har ansvaret för att genomföra sådana verifikationer när det gäller stödmottagare inom deras territorium (nedan kallade kontrollanter).
De kontrollanter som avses i första stycket får vara samma organ som ansvarar för sådana kontrollerför de operativa programmen inom målet Investering för tillväxt och sysselsättning eller, i fråga om tredjeländer, som ansvarar för jämförbara kontroller inom unionens politiska instrument för yttre förbindelser.
Förvaltningsmyndigheten ska förvissa sig om att utgifterna från varje stödmottagare som deltar i en insats har kontrollerats av en utsedd kontrollant.
Varje medlemsstat ska se till att en stödmottagares utgifter kan kontrolleras inom tre månader från det att den berörda stödmottagaren lägger fram handlingarna.
Varje medlemsstat eller, när det har godtagit inbjudan att delta i samarbetsprogrammet, varje tredjeland ska ansvara för de verifikationer som utförs inom dess territorium.
5. Om kontollen av att samfinansierade varor och tjänster har levererats endast kan göras för insatsen som helhet, ska kontollen göras av den förvaltande myndigheten eller kontrollanten i den medlemsstat där den samordnande stödmottagaren är belägen.
Artikel 24
Den attesterande myndighetens uppgifter
Den attesterande myndigheten för ett samarbetsprogram ska utföra de uppgifter som föreskrivs i artikel 126 i förordning (EU) nr 1303/2013.
Artikel 25
Revisionsmyndighetens uppgifter
1. De medlemsstater och tredjeländer som deltar i ett samarbetsprogram får bemyndiga revisionsmyndigheten att direkt utföra de uppgifter som anges i artikel 127 i förordning (EU) nr 1303/2013 i hela det territorium som omfattas av ett samarbetsprogram. De ska ange vilka förhållanden som kräver att revisionsmyndigheten åtföljs av en revisor från en medlemsstat eller ett tredjeland.
2. Om revisionsmyndigheten inte har de befogenheter som avses i punkt 1 ska den bistås av en grupp revisorer med företrädare från varje medlemsstat eller tredjeland som deltar i samarbetsprogrammet och som utför de uppgifter som anges i artikel 127 i förordning (EU) nr 1303/2013. Varje medlemsstat eller, när det har godtagit inbjudan att delta i samarbetsprogrammet, varje tredjeland ska ansvara för de revisioner som utförs inom dess territorium.
Varje företrädare från varje medlemsstat eller tredjeland som deltar i samarbetsprogrammet ska ha ansvaret för att tillhandahålla de uppgifter som hör samman med utgifter på hans/hennes territorium och som krävs för revisionsmyndighetens bedömning.
Revisorsgruppen ska utses inom tre månader från det att samarbetsprogrammet har godkänts. Den ska själv fastställa sin arbetsordning och ska ha samarbetsprogrammets revisionsmyndighet som ordförande.
3. Revisorerna ska vara funktionellt oberoende av de kontrollanter som utför kontroller enligt artikel 22.
KAPITEL VII
Tredjeländers deltagande i transnationella och interregionala samarbetsprogram
Artikel 26
Villkor för genomförande för tredjeländers deltagande
De tillämpliga villkor för programmets genomförande som avser den ekonomiska förvaltningen samt programplanering, övervakning, utvärdering och kontroll av tredjeländers deltagande genom anslag av IPA II- eller ENI-resurser till transnationella och interregionala samarbetsprogram ska fastställas i det relevanta samarbetsprogrammet och där det är nödvändigt även i finansieringsavtalet mellan kommissionen, regeringarna i de berörda tredjeländerna och den medlemsstat som står värd för samarbetsprogrammets förvaltande myndighet. Programmets villkor för genomförande ska vara förenliga med bestämmelserna för unionens sammanhållningspolitik.
KAPITEL VIII
Ekonomisk förvaltning
Artikel 27
Budgetåtaganden, utbetalningar och återkrav
1. Stödet från Eruf till samarbetsprogrammen ska utbetalas till ett enda konto utan nationella underkonton.
2. Den förvaltande myndigheten ska se till att alla belopp som har utbetalats oriktigt återkrävs från den samordnande eller enda stödmottagaren. Stödmottagarna ska återbetala alla felaktigt utbetalda belopp till den samordnande stödmottagaren.
3. Om den samordnande stödmottagaren inte lyckas utverka en återbetalning från andra stödmottagare eller om den förvaltande myndigheten inte lyckas utverka en återbetalning från den samordnande eller enda stödmottagaren, ska den medlemsstat eller det tredjeland på vars territorium stödmottagaren är belägen eller, i fråga om en europeisk gruppering för territoriellt samarbete, registrerad återbetala alla felaktigt utbetalda belopp till den förvaltande myndigheten. Den förvaltande myndigheten ska ansvara för att de berörda beloppen återbetalas till unionens allmänna budget, i enlighet med ansvarsfördelningen mellan de deltagande medlemsstaterna enligt samarbetsprogrammet.
Artikel 28
Användning av euro
Genom undantag från artikel 133 i förordning (EU) nr 1303/2013 ska stödmottagarna omvandla utgifter som uppstått i annan valuta än euro till euro med hjälp av kommissionens månatliga växelkurs antingen för den månad under vilken utgifterna antingen
a)
uppstod,
b)
överlämnades för kontroll till den förvaltande myndigheten eller till kontrollanten enligt artikel 23 i denna förordning, eller
c)
rapporterades till den samordnande stödmottagaren.
Vald metod ska anges i samarbetsprogrammet och tillämpas för samtliga stödmottagare.
Omräkningen ska kontrolleras av den förvaltande myndigheten eller kontrollanten i den medlemsstat eller det tredjeland där stödmottagaren är belägen.
KAPITEL IX
Slutbestämmelser
Artikel 29
Utövande av delegering
1. Befogenheten att anta delegerade akter ges till kommissionen med förbehåll för de villkor som anges i denna artikel.
2. Den befogenhet att anta de delegerade akter som avses i artiklarna 16.4 och 18.1 ska ges kommissionen från och med den 21 december 2013 till och med den 31 december 2020.
3. Den delegering av befogenhet som avses i artiklarna 16.4 och 18.1 får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet. Ett beslut om återkallelse innebär att delegeringen av den befogenhet som avses i beslutet upphör att gälla. Beslutet får verkan dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning eller vid ett senare i beslutet angivet datum. Det påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan har trätt i kraft.
4. Så snart kommissionen antar en delegerad akt ska den samtidigt delge Europaparlamentet och rådet denna.
5. En delegerad akt som antas enligt artikel 16.4och artikel 18.1 ska träda i kraft endast om varken Europaparlamentet eller rådet har gjort invändningar mot den delegerade akten inom en period av två månader från det att akten delgavs Europaparlamentet och rådet, eller om Europaparlamentet och rådet, före utgången av den perioden har underrättat kommissionen om att de inte kommer att invända. Denna period ska förlängas med två månader på Europaparlamentets eller rådets initiativ.
Artikel 30
Övergångsbestämmelser
1. Denna förordning ska inte påverka det fortsatta genomförandet eller ändringar, inklusive helt eller delvist inställande, av stöd som har godkänts av kommissionen på grundval av förordning (EG) nr 1080/2006 eller annan lagstiftning som är tillämplig på detta stöd den 31 december 2013. Den förordningen eller annan tillämplig lagstiftning ska följaktligen fortsätta att tillämpas efter den 31 december 2013 på detta stöd eller på de berörda åtgärderna fram till dess att de avslutas. Med avseende på tillämpningen av denna punkt ska stöd omfatta operativa program och större projekt.
2. Ansökningar om stöd som gjorts eller godkänts enligt förordning (EG) nr 1080/2006 före den 1 januari 2014 ska fortsätta att vara giltiga.
Artikel 31
Översyn
Europaparlamentet och rådet ska se över denna förordning senast den 31 december 2020 i enlighet med artikel 178 i EUF-fördraget.
Artikel 32
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Artiklarna 4 och 27 och 28 ska tillämpas från och med den 1 januari 2014.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdat i Bryssel den 17 december 2013.