PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 815/2012
ze dne 13. září 2012,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EU) č. 904/2010, pokud jde o zvláštní režimy pro neusazené osoby povinné k dani, které poskytují telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby osobám nepovinným k dani
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (EU) č. 904/2010 ze dne 7. října 2010 o správní spolupráci a boji proti podvodům v oblasti daně z přidané hodnoty (1), a zejména na čl. 44 odst. 1, čl. 44 odst. 2 druhý pododstavec, čl. 45 odst. 1 a 2 a čl. 51 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (EU) č. 904/2010 stanoví pravidla pro správní spolupráci a boj proti podvodům v oblasti daně z přidané hodnoty (DPH). Články 44 a 45 nařízení (EU) č. 904/2010 se konkrétně týkají výměny informací týkajících se zvláštních úprav pro telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby uvedených v kapitole 6 hlavy XII směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném režimu daně z přidané hodnoty (2). Uvedené zvláštní režimy se týkají toho, že osoba povinná k dani usazená mimo členský stát spotřeby přiznává DPH z příslušného prodeje v členském státě spotřeby prostřednictvím elektronického rozhraní v členském státě identifikace (jedno správní místo).
(2)
Některé informace týkající se transakcí provedených v rámci uvedených zvláštních režimů se mezi členskými státy shromažďují a vyměňují. Konkrétně se to týká výměny identifikačních údajů a shromažďování a výměny údajů z přiznání k DPH, včetně oprav uvedených daňových přiznání k DPH mezi členskými státy.
(3)
Ve snaze zajistit, aby se informace vyměňovaly jednotným způsobem, je nutno přijmout technické podrobnosti pro tuto výměnu včetně jednotné elektronické zprávy. To umožní jednotný rozvoj technických a funkčních specifikací, protože se budou řídit regulovaným rámcem.
(4)
Některé informace týkající se změn identifikačních údajů, jako například vynětí ze zvláštních režimů, dobrovolné ukončení nebo změna členského státu identifikace, by se také měly bezodkladně vyměňovat jednotným způsobem, aby členské státy mohly kontrolovat správné uplatňování zvláštních režimů a bojovat proti podvodům. Pro tento účel by měla být zajištěna společná opatření týkající se elektronické výměny uvedených informací.
(5)
S cílem udržet administrativní zátěž na minimální úrovni je třeba stanovit určité požadavky na elektronické rozhraní, které umožní osobám povinným k dani předkládat identifikační informace a přiznání k DPH. Členským státům by nemělo být bráněno v poskytnutí dodatečných funkcí umožňujících další snížení administrativní zátěže.
(6)
S cílem zajistit, aby se informace týkající se registrace k režimu a přiznání k DPH podávané v rámci režimu mohly účinně přenášet a zpracovávat, by členské státy měly vyvinout svá elektronická rozhraní jednotným způsobem. Je proto nezbytné vypracovat jednotnou elektronickou zprávu pro přenos těchto informací.
(7)
Je nutné vyjasnit informace, které se předkládají v případech, kdy se v určitém období v jednom nebo ve všech členských státech neuskuteční žádný prodej v rámci zvláštních režimů.
(8)
Ve snaze umožnit členským státům a osobám povinným k dani, aby se ve svých následných sděleních mohly jednoznačně odkazovat na přiznání k DPH včetně platby daně, by členské státy identifikace měly každému daňovému přiznání k DPH přidělit jedinečné referenční číslo.
(9)
Toto nařízení se použije od stejného dne, od kterého se použijí články 44 a 45 nařízení (EU) č. 904/2010.
(10)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro správní spolupráci,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„režimem mimo Unii“ zvláštní režim pro telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby, které poskytují osoby povinné k dani neusazené ve Společenství, jak je stanoveno v hlavě XII kapitole 6 oddílu 2 směrnice 2006/112/ES;
2)
„režimem Unie“ zvláštní režim pro telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby, které poskytují osoby povinné k dani usazené ve Společenství, avšak neusazené ve státě spotřeby, jak je stanoveno v hlavě XII kapitole 6 oddílu 3 směrnice 2006/112/ES;
3)
„zvláštními režimy“ pak režim mimo Unii a režim Unie.
Článek 2
Funkce elektronického rozhraní
Elektronické rozhraní v členském státě identifikace, pomocí kterého se osoba povinná k dani registruje k používání jednoho ze zvláštních režimů a jehož prostřednictvím uvedená osoba předkládá přiznání k dani z přidané hodnoty (DPH) v rámci uvedeného režimu členskému státu identifikace, má tyto funkce:
a)
musí poskytovat nástroj pro ukládání identifikačních údajů podle článku 361 směrnice 2006/112/ES nebo přiznání k DPH podle článků 365 a 369g směrnice 2006/112/ES před jejich podáním;
b)
musí umožňovat osobě povinné k dani předkládat příslušné informace týkající se daňových přiznání k DPH prostřednictvím systému pro elektronický přenos souborů zasílaného v souladu s podmínkami stanovenými členským státem identifikace.
Článek 3
Přenos identifikačních údajů
1. Členský stát identifikace prostřednictvím sítě CCN/CSI ostatním členským státům zasílá
a)
informace pro identifikaci osoby povinné k dani využívající režim mimo Unii;
b)
obdobně údaje pro identifikaci osoby povinné k dani využívající režim Unie;
c)
přidělené identifikační číslo.
Pro přenos informací uvedených v prvním pododstavci se použije jednotná elektronická zpráva uvedená v příloze I. Sloupec B jednotné elektronické zprávy uvedené v příloze I se používá pro režim mimo Unii a sloupec C uvedené jednotné elektronické zprávy se používá pro režim Unie.
2. Členský stát identifikace bezodkladně informuje ostatní členské státy prostřednictvím sítě CCN/CSI pomocí jednotné elektronické zprávy uvedené v příloze II tohoto nařízení v případě, že osoba povinná k dani
a)
je vyňata z jednoho ze zvláštních režimů;
b)
dobrovolně přestane používat jeden ze zvláštních režimů;
c)
mění členský stát identifikace v rámci režimu Unie.
Článek 4
Předložení přiznání k DPH osobou povinnou k dani
1. Osoba povinná k dani předkládá přiznání k DPH s údaji podle článků 365 a 369g směrnice 2006/112/ES členskému státu identifikace prostřednictvím jednotné elektronické zprávy uvedené v příloze III tohoto nařízení. Sloupec B jednotné elektronické zprávy uvedené v příloze III se používá pro režim mimo Unii a sloupec C uvedené jednotné elektronické zprávy se používá pro režim Unie.
2. V případě, že osoba povinná k dani během zdaňovacího období neposkytne žádné služby v rámci zvláštních režimů v žádném členském státě, vyplní se nulové přiznání k DPH. Pro uvedený účel se vyplňují pro režim Unie jen pole 1, 2 a 21 jednotné elektronické zprávy uvedené v příloze III a v případě režimu mimo Unii pole 1, 2 a 11.
3. Osoba povinná k dani je povinna uvést jen služby poskytnuté do členského státu spotřeby a z členského státu usazení, pokud služby v rámci zvláštních režimů byly poskytnuty v daném členském státě nebo z něj v rámci zdaňovacího období.
Článek 5
Přenos informací uvedených v přiznání k DPH
Informace uvedené v přiznání k DPH, na které se odkazuje v čl. 4 odst. 1, zasílá členský stát identifikace každému členskému státu spotřeby a usazení uvedenému v přiznání k DPH prostřednictvím sítě CCN/CSI pomocí jednotné elektronické zprávy uvedené v příloze III tohoto nařízení.
Pro účely prvního pododstavce členský stát identifikace zašle členskému státu spotřeby a usazení, v němž nebo z něhož byly poskytnuty služby, obecné informace uvedené v části 1 jednotné elektronické zprávy stanovené v příloze III spolu s informacemi v části 2 uvedené jednotné elektronické zprávy, které se týkají daného konkrétního členského státu spotřeby nebo usazení.
Členský stát identifikace zašle informace uvedené v přiznání k DPH pouze těm členským státům, které jsou uvedeny v daném přiznání k DPH.
Článek 6
Jedinečné referenční číslo
Informace předávané podle článku 5 obsahují referenční číslo přidělené členským státem identifikace, které je pro dané přiznání k DPH jedinečné.
Článek 7
Opravy přiznání k DPH
Členský stát identifikace umožní osobě povinné k dani opravit přiznání k DPH prostřednictvím elektronického rozhraní uvedeného v článku 2. Členský stát identifikace zašle v souladu s článkem 5 informace o opravách dotyčnému členskému státu (státům) spotřeby a usazení a přidělí daným informacím časové razítko.
Článek 8
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 13. září 2012.
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 815/2012
av den 13 september 2012
om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EU) nr 904/2010 när det gäller de särskilda ordningarna för icke-etablerade beskattningsbara personer som tillhandahåller telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster till icke beskattningsbara personer
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets förordning (EU) nr 904/2010 av den 7 oktober 2010 om administrativt samarbete och kampen mot mervärdesskattebedrägeri (1), särskilt artikel 44.1, artikel 44.2 andra stycket, artikel 45.1 och 45.2 och artikel 51.1, och
av följande skäl:
(1)
I förordning (EU) nr 904/2010 fastställs reglerna för administrativt samarbete och kampen mot mervärdesskattbedrägeri. Artiklarna 44 och 45 i förordning (EU) nr 904/2010 gäller särskilt informationsutbyte rörande sådana särskilda ordningar för telekommunikationstjänster, radio- och televisionstjänster och tjänster som tillhandahålls på elektronisk väg som anges i avdelning XII kapitel 6 i rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt (2). Dessa särskilda ordningar berör beskattningsbara personer som är etablerade utanför konsumtionsmedlemsstaten och som deklarerar mervärdesskatten på den relevanta försäljningen i konsumtionsmedlemsstaten via ett elektroniskt gränssnitt i identifieringsmedlemsstaten (gemensam kontaktpunkt).
(2)
Vissa uppgifter om transaktioner som utförs inom ramen för dessa särskilda ordningar bör samlas in och utbytas mellan medlemsstaterna. Detta gäller särskilt utbytet av identifieringsuppgifter och uppgifter om insamling och utbyte av uppgifter i mervärdesskattedeklarationer, inbegripet korrigeringar av sådana deklarationer, mellan medlemsstaterna.
(3)
För att garantera att information utbyts på ett enhetligt sätt är det nödvändigt att anta de tekniska detaljerna för sådant utbyte, inbegripet ett gemensamt elektroniskt meddelande. Detta skulle också möjliggöra en enhetlig utveckling av de tekniska och funktionsmässiga specifikationerna, eftersom de skulle omfattas av ett fastställt ramverk.
(4)
Vissa uppgifter om ändringar av identifieringsuppgifter såsom uteslutning från särskilda ordningar, frivilligt upphörande eller ändring av identifieringsmedlemsstat bör också utväxlas, utan dröjsmål och på ett enhetligt sätt, i syfte att göra det möjligt för medlemsstaterna att övervaka den korrekta tillämpningen av de särskilda ordningarna och att bekämpa bedrägerier. I detta syfte bör det finnas gemensamma regler för elektroniskt utbyte av sådan information.
(5)
För att i möjligaste mån begränsa den administrativa bördan bör det fastställas vissa krav för det elektroniska gränssnitt som ska underlätta beskattningsbara personers inlämnande av identifieringsuppgifter och mervärdesskattedeklarationer. Medlemsstaterna bör inte vara förhindrade att tillhandahålla ytterligare funktioner för att ytterligare minska den administrativa bördan.
(6)
För att garantera att den information som rör registrering i systemet och mervärdesskattedeklarationer som lämnats in inom ramen för systemet effektivt kan överföras och bearbetas bör medlemsstaterna utveckla sina elektroniska gränssnitt på ett enhetligt sätt. Det är därför nödvändigt att fastställa ett gemensamt elektroniskt meddelande för överföring av sådan information.
(7)
Det är nödvändigt att klargöra vilka uppgifter som ska lämnas i fall där ingen försäljning under särskilda ordningar görs under en viss period i en eller alla medlemsstater.
(8)
För att göra det möjligt för medlemsstater och beskattningsbara personer att entydigt hänvisa till mervärdesskattedeklarationerna i all efterföljande kommunikation, inbegripet om betalningen av skatten, bör registreringsmedlemsstaten förse varje mervärdesskattedeklaration med ett unikt referensnummer.
(9)
Denna förordning bör gälla från samma dag som artiklarna 44 och 45 i förordning (EU) nr 904/2010.
(10)
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för administrativt samarbete.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Definitioner
I denna förordning gäller följande definitioner:
1. tredjeländerordning: särskild ordning för telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar samt elektroniska tjänster som tillhandahålls av beskattningsbara personer som inte är etablerade inom unionen enligt avdelning XII kapitel 6 avsnitt 2 i direktiv 2006/112/EG.
2. unionsordning: särskild ordning för telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar samt elektroniska tjänster som tillhandahålls av beskattningsbara personer som är etablerade inom unionen men inte i konsumtionsmedlemsstaten enligt avdelning XII kapitel 6 avsnitt 3 i direktiv 2006/112/EG.
3. särskilda ordningar: tredjeländerordning och unionsordning.
Artikel 2
Det elektroniska gränssnittets funktioner
Det elektroniska gränssnittet i identifieringsmedlemsstaten genom vilket en beskattningsbar person registrerar användningen av någon av de särskilda ordningarna, och genom vilket mervärdesskattedeklarationen inom ramen för den ordningen lämnas in till identifieringsmedlemsstaten, ska ha följande funktioner:
a)
Det ska erbjuda möjlighet att spara identifieringsuppgifter enligt artikel 361 i direktiv 2006/112/EG, eller mervärdesskattedeklarationen enligt artiklarna 365 och 369g i direktiv 2006/112/EG, innan de lämnas in.
b)
Det ska ge den beskattningsbara personen möjlighet att lämna relevanta uppgifter om mervärdesskattedeklarationen via en elektronisk filöverföring, i enlighet med villkor som fastställs av identifieringsmedlemsstaten.
Artikel 3
Överföring av identifieringsuppgifter
1. Identifieringsmedlemsstaten ska överföra följande till de andra medlemsstaterna, via CCN/CSI-nätet:
a)
Information för att identifiera den beskattningsbara person som tillämpar tredjeländerordningen.
b)
Liknande uppgifter för att identifiera den beskattningsbara person som använder unionsordningen.
c)
Tilldelat identifieringsnummer.
Det gemensamma elektroniska meddelande som anges i bilaga I ska användas vid överföring av den information som avses i första stycket. Kolumn B i det gemensamma elektroniska meddelande som anges i bilaga I ska användas för tredjeländerordningen, och kolumn C i det gemensamma elektroniska meddelandet ska användas för unionsordningen.
2. Identifieringsmedlemsstaten ska utan dröjsmål informera de övriga medlemsstaterna via CCN/CSI-nätet, med hjälp av det gemensamma elektroniska meddelande som anges i bilaga II till denna förordning, om den beskattningsbara personen
a)
utesluts från någon av de särskilda ordningarna,
b)
frivilligt upphör att tillämpa någon av de särskilda ordningarna, eller
c)
byter identifieringsmedlemsstat inom unionsordningen.
Artikel 4
Beskattningsbara personers inlämning av mervärdesskattedeklaration
1. Beskattningsbara personer ska lämna in sina mervärdesskattedeklarationer med de uppgifter som anges i artiklarna 365 och 369g i direktiv 2006/112/EG till identifieringsmedlemsstaten med hjälp av det gemensamma elektroniska meddelande som anges i bilaga III till denna förordning. Kolumn B i det gemensamma elektroniska meddelande som anges i bilaga III ska användas för tredjeländerordningen, och kolumn C i det gemensamma elektroniska meddelandet ska användas för unionsordningen.
2. Om en beskattningsbar person inte tillhandahåller några tjänster inom ramen för de särskilda ordningarna i någon medlemsstat under en redovisningsperiod ska en noll-mervärdesskattedeklaration fyllas i. För detta ändamål ska endast fälten 1, 2 och 21 i det gemensamma elektroniska meddelandet i bilaga III fyllas i för unionsordningar, och fälten 1, 2 och 11 för tredjeländerordningar.
3. Den beskattningsbara personen behöver endast ange de leveranser som rör en konsumtionsmedlemsstat och leveranser från en etableringsmedlemsstat om tillhandahållandet av tjänster inom ramen för de särskilda ordningarna har skett i eller från den medlemsstaten respektive inom redovisningsperioden.
Artikel 5
Överföring av information som ingår i mervärdesskattedeklarationen
Identifieringsmedlemsstaten ska via CCN/CSI-nätet skicka uppgifterna i den mervärdesskattedeklaration som avses i artikel 4.1 till varje konsumtionsmedlemsstat och etableringsmedlemsstat som nämns i deklarationen, med hjälp av det gemensamma elektroniska meddelande som anges i bilaga III till denna förordning.
Vid tillämpningen av första stycket ska identifieringsmedlemsstaten till konsumtionsmedlemsstaten och etableringsmedlemsstaten där eller från vilken leveranser har gjorts överföra den allmänna information som finns i del 1 i det gemensamma elektroniska meddelande som anges i bilaga III, tillsammans med informationen i del 2 i det gemensamma elektroniska meddelande som hör till den berörda konsumtions- eller etableringsmedlemsstaten.
Identifieringsmedlemsstaten ska endast överföra informationen i mervärdesskattedeklaration till de medlemsstater som har angetts på den deklarationen.
Artikel 6
Unikt referensnummer
Information som översänds enligt artikel 5 ska innehålla ett referensnummer som tilldelats av identifieringsmedlemsstaten och som ska vara unikt för den berörda mervärdesskattedeklarationen.
Artikel 7
Justering av mervärdesskattedeklarationer
Identifieringsmedlemsstaten ska tillåta beskattningsbara personer att justera mervärdesskattedeklarationer via det elektroniska gränssnitt som avses i artikel 2. Identifieringsmedlemsstaten ska överföra information om justeringar till den/de berörda konsumtionsmedlemsstaten/-erna och etableringsmedlemsstaten/-erna i enlighet med artikel 5, och förse denna information med en tidsmarkering.
Artikel 8
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska tillämpas från och med den 1 januari 2015.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 13 september 2012.