PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/262
ze dne 17. února 2015,
kterým se stanoví pravidla podle směrnic Rady 90/427/EHS a 2009/156/ES, pokud jde o metody identifikace koňovitých (nařízení o průkazu koňovitých)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 90/427/EHS ze dne 26. června 1990 o zootechnických a genealogických podmínkách pro obchod s koňovitými uvnitř Společenství (1), a zejména na čl. 4 odst. 2 písm. c) a d), čl. 6 odst. 2 druhou odrážku a čl. 8 odst. 1 první pododstavec uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2009/156/ES ze dne 30. listopadu 2009 o veterinárních pravidlech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí (2), a zejména na čl. 4 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 90/427/EHS stanoví zootechnické podmínky pro obchod s koňovitými uvnitř Unie. V souladu s touto směrnicí mají členské státy zajistit, aby evidované koňovité při jejich přesunu doprovázel identifikační doklad vydaný schválenými plemenářskými organizacemi či sdruženími chovatelů uvedenými ve směrnici.
(2)
Směrnice 2009/156/ES stanoví veterinární pravidla pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí. Stanoví, že evidovaní koňovití musí být identifikováni prostřednictvím identifikačního dokladu vydaného v souladu se směrnicí 90/427/EHS nebo mezinárodním sdružením či organizací, která je odpovědná za dostihové a závodní koně. Koňovití pro chov a produkci se mají identifikovat pomocí metody stanovené Komisí.
(3)
Nařízení Komise (ES) č. 504/2008 (3), které je použitelné ode dne 1. července 2009, stanoví pravidla pro identifikaci koňovitých narozených v Unii nebo dovezených do Unie a zavádí identifikační doklad pro koňovité (průkaz koně), jenž představuje víceúčelový doklad v oblasti zdraví zvířat, veřejného zdraví, zootechniky i jezdeckého sportu. Toto nařízení, které považuje identifikační doklad za zásadní prvek systému pro identifikaci koňovitých, počítá pouze s možností začlenit informace obsažené v databázích různých vydávajících orgánů do centrální databáze nebo tyto databáze propojit s centrální databází.
(4)
Členské státy se potýkají s určitými obtížemi při provádění opatření stanovených v nařízení (ES) č. 504/2008. Tyto obtíže se převážně týkají metody identifikace koňovitých prostřednictvím identifikačního dokladu.
(5)
Ze šetření provedených členskými státy vyplynulo, že identifikační doklad bývá předmětem závažných podvodů. Hlavní riziko zde představuje nezákonné znovuuvádění koňovitých, kteří byli dříve vyloučeni z porážky k lidské spotřebě a léčeni přípravky nepovolenými pro zvířata určená k produkci potravin, do potravinového řetězce. V důsledku přijetí rozhodnutí Komise 2000/68/ES (4) byly tisíce koňovitých definitivně vyloučeny z porážky k lidské spotřebě. Nedostatek alternativ k celoživotní péči o nadbytečné a nechtěné koňovité, kteří byli vyloučeni z porážky k lidské spotřebě, vedl k jejich zanedbávání či opuštění, což má závažné dopady na zdraví a dobré životní podmínky zvířat. Situace se ještě zhoršila v důsledku stávajících ekonomických poměrů, kdy si chovatelé často nemohou dovolit držet koňovité na konci jejich produktivního života. V některých členských státech tyto problémy nabyly takového významu, že příslušné orgány zahájily programy pro porážku nadbytečných koňovitých mimo potravinový řetězec.
(6)
V posledních letech se vyskytl nový jev, nezákonná pastva, postihující majitele pastvin, neboť ti se z právního hlediska stali držiteli koňovitých, a tak neúmyslně nabyli odpovědností podle nařízení (ES) č. 504/2008. Nejasný status těchto koňovitých může též hrát roli při správném uplatňování pravidel Unie v jiných oblastech.
(7)
Ukázalo se, že informace zaznamenané v databázi vydávajícího orgánu v okamžiku vydání identifikačního dokladu rychle ztrácejí na aktuálnosti. Je tedy nesmírně obtížné, ne-li zcela neproveditelné, aby příslušné orgány v rámci osvědčení nebo kontroly totožnosti ověřily, zda je daný identifikační doklad pravý či nikoli a zda jsou informace v něm obsažené aktuální a věrohodné a nedošlo k jejich podvodným změnám, zejména pokud jde o status zvířat jako určených na porážku, ale také z hlediska uplatňování příznivějších podmínek týkajících se zdraví a dobrých životních podmínek zvířat při přesunech evidovaných koňovitých.
(8)
Ve většině členských států nejsou databáze jednotlivých orgánů vydávajících průkazy navzájem propojeny, přičemž z právních a administrativních důvodů nebude v blízké době možné ustanovit jediný vydávající orgán. Proto se zavedení centralizované databáze jeví jako nejúčinnější řešení pro výměnu a synchronizaci údajů mezi jednotlivými subjekty podle směrnic 90/427/EHS a 2009/156/ES, jakož i nezbytné pro správu identifikačních dokladů koňovitých s cílem nejen poskytovat požadované záruky v oblasti zdraví zvířat, ale též umožnit provádění těch ustanovení právních předpisů Unie o dobrých životních podmínkách zvířat a veřejném zdraví, u nichž je nezbytnou podmínkou správná a spolehlivá identifikace koňovitých.
(9)
Šetření provedené Komisí v souvislosti s událostmi týkajícími se koňského masa v roce 2013 ukázalo, že dvacet tři členských států zřídilo centrální databázi a dva členské státy mají jednu databázi pro evidované koňovité a druhou pro koňovité pro chov a produkci. Tři členské státy, jež představují kolem 20 % z celkového počtu 6,7 milionu koňovitých v Unii, nemají žádnou centralizovanou databázi.
(10)
Je tudíž nezbytné revidovat systém Unie pro identifikaci koňovitých v zájmu zajištění jeho bezpečnosti, jakož i uživatelské vstřícnosti.
(11)
Na dovoz koňovitých na území uvedená v příloze I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 (5) se vztahují podmínky stanovené podle směrnice 2009/156/ES a je povolen ze třetích zemí uvedených v příloze rozhodnutí Komise 2004/211/ES (6). Obvykle jsou do Unie každoročně dovezeny přibližně 4 000 evidovaných koňovitých a koňovitých pro chov a produkci v souladu s podmínkami stanovenými v rozhodnutí Komise 93/197/EHS (7).
(12)
Použijí-li se celní postupy stanovené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013 (8), je třeba navíc odkázat na nařízení Rady (EHS) č. 706/73 (9). Nařízení (EHS) č. 706/73 stanoví, že od 1. září 1973 se na britské Normanské ostrovy a Ostrov Man vztahují pravidla Unie v oblasti veterinárních právních předpisů.
(13)
Rozhodnutí Komise 96/78/ES (10) stanoví kritéria pro zápis a evidování koňovitých do plemenných knih pro chovné účely. Uvedené rozhodnutí mimo jiné vyžaduje, že aby mohl být koňovitý zapsán do hlavního oddílu plemenné knihy svého plemene, musí být označen podle pravidel stanovených v plemenné knize jako hříbě pod matkou, což musí být přinejmenším doloženo potvrzením o pokrytí. V zájmu jednotnosti právních předpisů Unie a usnadnění jejich používání by neměla pravidla týkající se identifikačního dokladu bránit uplatňování pravidel týkajících se identifikace koňovitých pro účely jejich zápisu do plemenných knih.
(14)
Metody pro identifikaci koňovitých stanovené v tomto nařízení by rovněž měly být v souladu se zásadami, které zavedly chovatelské organizace schválené podle rozhodnutí Komise 92/353/EHS (11). V souladu s uvedeným rozhodnutím je na dané organizaci nebo spolku, které vedou plemennou knihu o původu daného plemene, aby stanovily zásady ohledně identifikace koňovitých a zásady pro rozčlenění plemenné knihy do tříd a linií zapisovaných do plemenné knihy.
(15)
V zájmu zajištění vysoké kvality identifikačních dokladů a záznamů o všech koňovitých v Unii by měly členské státy zajistit, aby systémy pro identifikaci evidovaných koňovitých, kteří byli zapsáni nebo evidováni do plemenných knih založených schválenými nebo uznanými chovatelskými organizacemi nebo sdruženími chovatelů, splňovaly, pokud jde o vydávání identifikačních dokladů, stanovené podmínky, kterými se musí řídit příslušné orgány při určování orgánů vydávajících identifikační doklady pro koňovité pro chov a produkci.
(16)
Definice „koňovitých“, přesně odpovídající oblasti působnosti čl. 2 písm. b) směrnice 2009/156/ES, by měla být v souladu s taxonomií používanou v právních předpisech Unie, např. v přílohách nařízení Rady (EHS) č. 3626/82 (12) a nařízení Komise (EU) č. 206/2010 (13).
(17)
Jelikož definice hospodářství stanovená ve směrnici Rady 92/35/EHS (14) zahrnuje přírodní rezervace, v nichž koňovití žijí volně, a je tudíž širší než definice stanovená ve směrnici 2009/156/ES, bylo by vhodné, aby definice hospodářství podle tohoto nařízení rovněž zahrnovala přírodní rezervace, ve kterých žijí koňovití volně.
(18)
Veterinární dozor nezbytný pro zajištění záruk v oblasti zdraví zvířat požadovaných v souladu se směrnicí 2009/156/ES lze zabezpečit pouze tehdy, je-li hospodářství, jak je definováno v uvedené směrnici, známo příslušnému orgánu. Obdobné požadavky vyplývají z použití části A kapitoly II oddílu I přílohy I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 (15), pokud jde o koňovité určené k produkci potravin. Ovšem vzhledem k tomu, jak často k přesunům koňovitých dochází, není na místě zavádět systém, díky němuž by koňovití mohli být sledováni v reálném čase. Namísto toho by měly být identifikační údaje dostupné příslušnému orgánu, a proto je nezbytné, aby v každém členském státě existovala centrální databáze, která by spravovala informace o koňovitých držených v daném státě.
(19)
Právní předpisy Unie rozlišují mezi vlastníky a držiteli zvířat. Pojem „držitel“ zvířat je definován a používán v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 (16). Oproti tomu směrnice 2009/156/ES odkazuje na majitele nebo chovatele zvířat. Kombinovaná definice majitele a držitele je stanovena ve směrnici 92/35/EHS. Vzhledem k tomu, že podle právních předpisů Unie i jednotlivých členských států nemusí být majitel koňovitého nutně osobou odpovědnou za dané zvíře, je vhodné objasnit, že za identifikaci koňovitých v souladu s tímto nařízením odpovídá v první řadě držitel daného zvířete, který může, ale nemusí být jeho majitelem.
(20)
V souladu s právními přepisy členských států nebo na základě požadavku některých vydávajících orgánů se mají do identifikačního dokladu, a tudíž i do databáze vedené vydávajícím orgánem zapisovat informace o majiteli zvířete. Tyto údaje o vlastnictví, jakož i o změně vlastnictví, lze poskytnout prostřednictvím různých forem dokladů o vlastnictví nebo registračních karet, včetně tzv. „imatrikulační karty“ úspěšně používané v jednom z členských států.
(21)
Směrnice Rady 2008/73/ES (17) stanoví, že členské státy vypracují a průběžně aktualizují seznamy schválených zařízení ve veterinární a zootechnické oblasti a zpřístupňují je ostatním členským státům a veřejnosti. S cílem usnadnit přístup ostatních členských států a veřejnosti k seznamům schválených zařízení by měly členské státy dát tyto seznamy k dispozici elektronicky prostřednictvím informačních stránek na internetu. Komise by měla být členským státům nápomocna při zpřístupňování těchto seznamů ostatním členským státům a veřejnosti tím, že poskytne internetovou adresu stránky, na které budou uvedeny odkazy na informační internetové stránky jednotlivých členských států.
(22)
Pro usnadnění výměny informací mezi členskými státy elektronickou cestou a pro zajištění transparentnosti a srozumitelnosti je důležité, aby byly seznamy v celé Unii vytvářeny podle jednotného vzoru. Rozhodnutí Komise 2009/712/ES (18) proto stanoví vzory výše uvedených seznamů na internetových informačních stránkách zřízených členskými státy.
(23)
Nařízení (ES) č. 504/2008 stanoví, že koňovití nemohou být drženi, pokud nejsou identifikováni v souladu s uvedeným nařízením. Komise musela reagovat na četné stížnosti týkající se populací koně domácího žijících mimo hospodářství za podmínek, které neodpovídají podmínkám popsaným v uvedeném nařízení jako polodivoké podmínky. Je proto nezbytné upřesnit, že koňovití žijící v Unii musí být identifikováni, a dále stanovit výjimku pro případy, kdy tuto podmínku nelze splnit.
(24)
Koňovití žijící v Unii by měli být identifikováni prostřednictvím celoživotního identifikačního dokladu, v němž je uveden slovní a grafický popis koňovitého a záznamy o individuálních odznacích daného zvířete pro účely ověření totožnosti. Tyto odznaky mohou být vrozené, např. více než tři chlupové víry, kaštánky, barevné odznaky, neobvyklé poruchy oční pigmentace, specifické svalové prohlubně, ale též vysoce detailní struktury duhovky nebo sítnice či specifické genetické markery (DNA profil), nebo mohou být získané, např. depigmentace po otlaku sedlem, jizvy, včetně jizev po kastraci hřebců, nebo výžeh.
(25)
Identifikační doklady by měly být vydány pouze tehdy, jsou-li v nich vyplněny požadované identifikační údaje, které je třeba zaznamenat do databáze vydávajícího orgánu v souladu s tímto nařízením.
(26)
Kromě toho by mělo osvědčení o původu stanovené ve směrnici 90/427/EHS, které má být součástí identifikačního dokladu, uvádět všechny nezbytné informace, aby bylo zajištěno, že koňovití, kteří jsou převáděni mezi různými plemennými knihami, jsou zapsáni do třídy v plemenné knize, jejíž kritéria splňují.
(27)
V souladu s rozhodnutím Komise 96/510/ES (19) musí potvrzení o původu zvířete a osvědčení o plemenné příslušnosti u evidovaných koňovitých odpovídat identifikačnímu dokladu stanovenému v rozhodnutí Komise 93/623/EHS (20). Jelikož rozhodnutí 93/623/ES a 2000/68/ES byla zrušena nařízením (ES) č. 504/2008, je třeba jasně uvést, že veškeré odkazy na uvedená rozhodnutí by měly být pokládány za odkazy na toto nařízení.
(28)
Orgány vydávající identifikační doklady pro evidované koňovité by měly být organizace nebo sdružení, které vedou či zakládají plemenné knihy pro evidované koňovité a jsou úředně schváleny nebo uznány příslušným orgánem členského státu v souladu s rozhodnutím 92/353/EHS, nebo správní orgán dotyčného členského státu, který vede plemennou knihu, do níž je koňovitý zapsán nebo zaevidován pro chovné účely v souladu s rozhodnutím 96/78/ES. Jako orgány vydávající identifikační doklady pro evidované koňovité by měly mít možnost působit rovněž národní pobočky mezinárodních organizací nebo sdružení, které jsou odpovědné za dostihové a závodní koně a mají své sídlo v daném členském státě.
(29)
Členské státy by měly mít větší prostor pro vlastní rozhodování, pokud jde o vydávající orgány, které vydávají identifikační doklady pro koňovité pro chov a produkci. Mělo by být umožněno, aby tyto identifikační doklady vydával příslušný orgán, do jehož působnosti spadá hospodářství, kde je koňovitý v době identifikace držen, nebo vydávající orgán určený a kontrolovaný tímto příslušným orgánem.
(30)
Příslušný orgán odpovědný za schválení nebo uznání organizací či sdružení zakládajících plemenné knihy v souladu s přílohou rozhodnutí 92/353/EHS by měl spolupracovat s příslušným orgánem uvedeným v nařízení (ES) č. 882/2004 s cílem zajistit, případně i prostřednictvím přeshraniční spolupráce, aby byly identifikační doklady pro koňovité vydávány a používány v souladu s tímto nařízením.
(31)
Jelikož by všichni koňovití narození v Unii nebo do Unie dovezení měli být identifikováni v souladu s tímto nařízením prostřednictvím jedinečného identifikačního dokladu vydaného na celý jejich život, je třeba přijmout zvláštní ustanovení pro případy, kdy je status těchto zvířat jako „koňovitých pro chov a produkci“ změněn na status „evidovaných koňovitých“ ve smyslu směrnice 2009/156/ES. Vzhledem k dalekosáhlým dopadům takovéto změny na přesun koňovitých, obchod s nimi a jejich dovoz do Unie ze třetích zemí z hlediska použitelných veterinárních pravidel stanovených ve směrnici 2009/156/ES, ale též z hlediska pravidel týkajících se dobrých životních podmínek zvířat, která takové přesuny upravují v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1/2005 (21), je nezbytné, aby měl příslušný orgán jednotné místo pro přístup, tzn. centrální databázi, k ověření identifikačních údajů koňovitých požadovaných pro účely osvědčení nebo úředních kontrol.
(32)
Pro zajištění souladu s definicí hospodářství stanovenou ve směrnici 92/35/EHS by měly být členské státy schopny zavést zvláštní režimy pro identifikaci koňovitých pohybujících se volně nebo v polodivokých podmínkách ve vymezených oblastech nebo územích, včetně přírodních rezervací. Takové odchylky od obecné povinnosti identifikovat koňovité by nicméně měly být poskytovány pouze v případech, kdy jsou tyto vymezené populace koňovitých žijících volně nebo v polodivokých podmínkách skutečně odděleny od koňovitých, kteří jsou jakýmkoli způsobem domestikováni, a nejenže nepodléhají lidské kontrole z hlediska jejich přežití a reprodukce, ale zůstávají též mimo oblast působnosti směrnice Rady 98/58/ES (22), která se nevztahuje na volně žijící zvířata.
(33)
Pro účely ověření totožnosti určitého koňovitého by měl identifikační doklad obsahovat především vysoce kvalitní popis zvířete sestávající ze slovního popisu koňovitého a jeho odznaků a z podrobného schématu s vyobrazením individuálních a rozlišujících odznaků daného koňovitého.
(34)
S cílem zajistit, aby byli koňovití v identifikačních dokladech, které je doprovázejí, správně popsáni, by se měly vydávající orgány řídit osvědčenými postupy a zajistit proškolení zaměstnanců pověřených popisem zvířat, například s pomocí pokynů Mezinárodní jezdecké federace (23) nebo společnosti Weatherbys (24).
(35)
Odznaky koňovitého a použité prostředky identifikace, které se společně využívají k ověření jeho totožnosti, by měly nejen vytvořit jednoznačnou spojitost mezi určitým koňovitým a jeho identifikačním dokladem, ale rovněž prokázat, že tento koňovitý podstoupil proces identifikace v souladu s tímto nařízením, takže pro jedno zvíře není vydán více než jeden identifikační doklad. Na mezinárodní úrovni se již u koňovitých v praxi široce využívají elektronické identifikátory (dále jen „elektronické odpovídače“). Tato technologie by měla být používána k zajištění úzké spojitosti mezi daným koňovitým a jeho identifikačním dokladem, ale měly by být umožněny i jiné metody ověřování totožnosti daného zvířete za předpokladu, že tyto alternativní metody poskytují rovnocenné záruky pro zabránění vícečetnému vydávání identifikačních dokladů.
(36)
Elektronické odpovídače používané k označování koňovitých a čtecí zařízení pro zobrazení kódu zabudovaného v odpovídači by měly splňovat mezinárodně dohodnuté normy. Tyto normy stanoví dva odlišné systémy pro zajištění jedinečnosti kódu elektronického odpovídače. Většina členských států provedla nařízení (ES) č. 504/2008 tak, že používá trojmístný alfanumerický kód země a řídí distribuci elektronických odpovídačů prostřednictvím svých příslušných orgánů.
(37)
Tento systém zajištění jedinečnosti kódu elektronického odpovídače by měl být začleněn do databází vedených vydávajícími orgány a do centrální databáze a uplatňován tak, aby nebyl narušen obchod a dovoz do Unie v případě koňovitých, kteří jsou označeni pomocí elektronického odpovídače zobrazujícího alfanumerický kód v jiné formě.
(38)
Směrnice Rady 90/425/EHS (25) stanoví veterinární kontroly, které se mají provádět u některých zvířat a produktů v místě určení. Stanoví zejména, že odesílatelé uvedení na osvědčení nebo dokladu stanoveném v uvedené směrnici musí na žádost příslušného orgánu členského státu určení a v míře nezbytné k provedení těchto kontrol ohlásit předem příjezd zvířat a produktů z jiného členského státu, a zejména pak povahu zásilky a předpokládané datum příjezdu. Toto oznámení se nevyžaduje u evidovaných koní vybavených identifikačními doklady podle směrnice 90/427/EHS.
(39)
Koňovití musí být sice vždy doprovázeni svým identifikačním dokladem v souladu s platnými právními předpisy Unie, ale měly by být umožněny výjimky z tohoto požadavku v případě, že je to nemožné nebo dokonce neproveditelné s ohledem na uchování identifikačního dokladu po celý život daného zvířete, nebo když tento doklad nebyl vydán s ohledem na to, že zvíře bude poraženo dříve, než dosáhne požadované věkové hranice pro identifikaci.
(40)
Členským státům by mělo být také umožněno povolovat zjednodušený identifikační doklad pro koňovité, kteří jsou přesouváni v rámci jejich území. V různých oblastech byly jako zařízení pro ukládání informací zavedeny plastikové karty se zabudovaným počítačovým čipem (dále jen „čipové karty“). Mělo by být umožněno vydávat tyto čipové karty jako další možnost kromě identifikačního dokladu a používat je za určitých podmínek místo identifikačního dokladu doprovázejícího evidované koňovité nebo koňovité pro chov a produkci při jejich přesunu v rámci členského státu.
(41)
Dále je třeba vzít v úvahu případy, kdy se původní identifikační doklad vydaný v souladu s tímto nařízením na celý život koňovitého ztratí, není již čitelný nebo obsahuje nesprávné informace nevyplývající z nezákonných praktik. Tato ustanovení by měla co nejlépe vylučovat nezákonné držení více než jednoho identifikačního dokladu, aby byl správně popsán status koňovitého jako určeného na porážku k lidské spotřebě. Tam, kde jsou k dispozici dostatečné a ověřitelné informace, by měl být vydán duplikát identifikačního dokladu, který se takto označí a který obvykle vylučuje daného koňovitého z porážky k lidské spotřebě. V ostatních případech by měl být vydán náhradní identifikační doklad, rovněž takto označený a vylučující daného koňovitého z porážky k lidské spotřebě, který by měl nadto dané zvíře klasifikovat jako koňovitého pro chov a produkci.
(42)
Uvedené postupy by se měly použít také u koňovitých, u nichž se přistoupí k identifikaci po lhůtě stanovené pro první identifikaci, neboť zde nemohou být vyloučeny podvodné praktiky a úmysl získat další identifikační doklad.
(43)
V některých případech, kdy jsou koňovití zapsáni nebo evidováni pro zápis do plemenných knih vedených chovatelskými organizacemi ve třetích zemích, jsou nezbytná zvláštní ustanovení umožňující, aby koňovitý zůstal evidován v takové plemenné knize, a současně zajišťující jeho vyloučení z potravinového řetězce příslušným zápisem do identifikačního dokladu.
(44)
V souladu se směrnicí 2009/156/ES je identifikační doklad nástrojem pro omezení přesunu koňovitých v případě výskytu ohniska nákazy v hospodářství, kde jsou drženi nebo chováni. Proto je třeba v případě ohniska určitých nákaz zajistit pozastavení platnosti tohoto identifikačního dokladu pro účely přesunu příslušným zápisem do identifikačního dokladu.
(45)
Směrnice 2009/156/ES kromě toho vyžaduje, aby byli evidovaní koňovití při opuštění hospodářství identifikováni prostřednictvím identifikačního dokladu, který musí zejména osvědčovat, že tito koňovití nepocházejí z hospodářství podléhajícího určitým zákazům. Je proto žádoucí stanovit, aby bylo vyplnění příslušného oddílu ve vzorovém identifikačním dokladu povinné u všech koňovitých, a odpovídajícím způsobem upravit jeho znění.
(46)
V případě, že koňovitý uhyne jinak než porážkou na jatkách, by měl orgán dohlížející na zpracování mrtvého zvířete v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1069/2009 (26) nebo na spálení v nízkokapacitních spalovacích zařízeních uvedených v kapitole III přílohy III nařízení Komise (EU) č. 142/2011 (27) vrátit vydávajícímu orgánu identifikační doklad, pokud podle vnitrostátních právních předpisů doprovází tělo zvířete, a mělo by být zajištěno, aby elektronický odpovídač nebo jiné alternativní prostředky použité k ověření totožnosti koňovitých nemohly být recyklovány.
(47)
Maso koňovitých, u nichž nebylo možno v době porážky vyjmout elektronický odpovídač, by mělo být prohlášeno za nevhodné k lidské spotřebě v souladu s kapitolou V oddílu II přílohy I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004, aby se tyto elektronické odpovídače nedostaly do potravinového řetězce. Aby se implantované elektronické odpovídače daly snadno lokalizovat, mělo by být stanoveno standardní místo implantace, které se zaznamená v identifikačních dokladech.
(48)
V souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 (28) jsou živá zvířata připravená pro uvedení na trh k lidské spotřebě definována jako potravina. Uvedené nařízení stanoví dalekosáhlé odpovědnosti provozovatelů potravinářských podniků ve všech stadiích produkce potravin, včetně sledovatelnosti zvířat určených k produkci potravin.
(49)
Koňovití pro chov a produkci, jakož i evidovaní koňovití se mohou stát v určitém stadiu života jatečnými koňovitými podle definice ve směrnici 2009/156/ES. Maso lichokopytníků, tj. koňovitých, je definováno v bodě 1 přílohy I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 (29), kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu.
(50)
Poté, co byla v souladu s nařízením Komise (ES) č. 2076/2005 (30) ukončena přechodná opatření pro provádění nařízení (ES) č. 853/2004, (ES) č. 854/2004 a (ES) č. 882/2004, začaly od 1. ledna 2010 platit požadavky na informace o potravinovém řetězci u koňovitých.
(51)
Nařízení (ES) č. 853/2004 stanoví, že provozovatelé jatek mají obdržet a zkontrolovat informace o potravinovém řetězci s podrobnými údaji o původu, anamnéze a léčbě zvířat určených k produkci potravin a podle nich jednat. Příslušný orgán může povolit zaslání informací o potravinovém řetězci týkajících se domácích lichokopytníků najatka zároveň se zvířaty, a nikoli předem. Identifikační doklad doprovázející jatečné koňovité by měl proto být součástí informací o potravinovém řetězci.
(52)
Nařízení (ES) č. 854/2004 stanoví, že úřední veterinární lékař musí ověřit, zda daný provozovatel potravinářského podniku splnil svou povinnost zajistit, aby byla zvířata přijatá na porážku k lidské spotřebě řádně identifikována.
(53)
Nařízení (ES) č. 853/2004 stanoví, že provozovatelé potravinářských podniků musí zkontrolovat průkazy domácích lichokopytníků a ujistit se, že je dané zvíře určeno na porážku k lidské spotřebě, a pokud přijmou určité zvíře na porážku, musí odevzdat průkaz úřednímu veterinárnímu lékaři.
(54)
Vzhledem ke specifické situaci koňovitých, kteří se narodili jako zvířata druhů určených k produkci potravin, avšak nejsou vždy chováni za tímto účelem a ve většině případů nejsou po celou dobu svého života drženi provozovateli potravinářských podniků definovanými v čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 178/2002, je zapotřebí stanovit postup, kterým se zajistí plynulá návaznost od kontrol identifikačního dokladu z důvodů veřejného zdraví až po správu tohoto dokladu v souladu se směrnicí 2009/156/ES. Je tedy nezbytné, aby v každém členském státě existovala centrální databáze, aby bylo možné ověřit určité informace o identifikačním dokladu a v tomto dokladu předtím, než se přijme rozhodnutí o přijetí dotyčného zvířete na porážku k lidské spotřebě. V případě, kdy se informace o vyloučení z porážky k lidské spotřebě v oddílu II identifikačního dokladu neshodují s informacemi zaznamenanými v centrální databázi, měla by být rozhodující informace vedoucí k vyloučení daného koňovitého z porážky k lidské spotřebě, bez ohledu na to, kde je uvedena.
(55)
Směrnice Rady 96/22/ES (31) se vztahuje na hospodářská zvířata, včetně domácích lichokopytníků, jakož i na volně žijící zvířata těchto druhů, která byla odchována v hospodářství. Podle článku 7 uvedené směrnice je povoleno obchodovat před uplynutím ochranné lhůty s evidovanými koňovitými, kterým byla ze zootechnických důvodů podána veterinární léčiva obsahující allyltrenbolon nebo betasympatomimetika, pokud jsou splněny podmínky pro podání a druh i datum ošetření jsou uvedeny v osvědčení nebo v průvodních listinách doprovázejících tato zvířata.
(56)
V čl. 2 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 470/2009 (32) jsou zvířata určená k produkci potravin definována jako „zvířata chovaná, odchovaná, držená, poražená nebo odchycená za účelem produkce potravin“. Článek 16 uvedeného nařízení stanoví, že zvířatům určeným k produkci potravin je v Unii možné podávat pouze farmakologicky účinné látky, které jsou klasifikovány podle čl. 14 odst. 2 písm. a), b) nebo c) uvedeného nařízení, za předpokladu, že je toto podávání v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES (33).
(57)
Článek 6 směrnice 2001/82/ES stanoví, že veterinární léčivý přípravek smí být zaregistrován pro účely podání jednomu nebo více druhům zvířat určených k produkci potravin pouze v případě, že farmakologicky účinné látky, které obsahuje, jsou uvedeny v přílohách I, II nebo III nařízení (EHS) č. 2377/90. Pravidla obsažená v uvedených přílohách jsou nyní stanovena v nařízení Komise (EU) č. 37/2010 (34). Odchylně od těchto pravidel však může být veterinární léčivý přípravek obsahující farmakologicky účinné látky neuvedené v přílohách I, II nebo III nařízení (EHS) č. 2377/90 zaregistrován pro určitá zvířata z čeledi koňovitých, která byla v souladu s právními předpisy Unie v oblasti zdraví zvířat prohlášena za zvířata neurčená na porážku k lidské spotřebě. Takové veterinární léčivé přípravky nesmějí obsahovat účinné látky uvedené v příloze IV nařízení (EHS) č. 2377/90, ani nesmějí být určeny k použití při léčbě stavů, které jsou uvedeny ve schváleném souhrnu údajů o přípravku a pro které je již registrován veterinární léčivý přípravek pro zvířata z čeledi koňovitých. Mělo by proto být stanoveno, že koňovitý může být vyloučen z porážky k lidské spotřebě podle vlastního uvážení majitele zvířete.
(58)
V čl. 10 odst. 2 a 3 směrnice 2001/82/ES jsou stanoveny zvláštní odchylky od článku 11 uvedené směrnice pro koňovité, týkající se léčby zvířat určených k produkci potravin léčivými přípravky, které mají stanovený maximální limit reziduí pro použití u jiného druhu zvířat, než je cílový druh, nebo registrovanými pro jiné onemocnění za předpokladu, že jsou tito koňovití identifikováni v souladu s právními předpisy Unie a v jejich identifikačním dokladu je zvláště uvedeno, že nejsou určeni na porážku k lidské spotřebě nebo že jsou určeni na porážku k lidské spotřebě po ochranné lhůtě v délce nejméně šesti měsíců po léčbě látkami uvedenými v nařízení Komise (ES) č. 1950/2006 (35).
(59)
V souladu se směrnicí 2001/82/ES musí členské státy zajistit, aby majitelé nebo chovatelé zvířat, která jsou určena k produkci potravin, byli schopni předložit doklad o nákupu, držení a podání veterinárních léčivých přípravků těmto zvířatům po dobu pěti let od jejich podání, včetně případů, kdy bylo zvíře v průběhu tohoto pětiletého období poraženo. V zájmu uplatňování těchto předpisů je tudíž nezbytné, aby byla informace o porážce určitého koňovitého neprodleně zanesena do centrální databáze členského státu, ve kterém se nachází hospodářství, kde bylo dané zvíře drženo.
(60)
Pro účely zajištění kontroly nad vydáváním identifikačních dokladů by měl být v databázi vedené vydávajícím orgánem zaznamenán minimální soubor příslušných údajů týkajících se vydávání těchto dokladů.
(61)
Hlavní světové organizace pro chov koní a soutěže se dohodly na zavedení systému univerzálního životního čísla koňovitých (UELN). Tento systém byl vyvinut z podnětu Světové federace chovu sportovních koní (WBFSH), Mezinárodního výboru pro plemenné knihy (ISBC), Světové organizace pro chov arabských plnokrevníků (WAHO), Evropské konference organizací pro chov arabských plnokrevníků (ECAHO), Conférence Internationale de l'Anglo-Arabe (CIAA), Mezinárodní jezdecké federace (FEI) a Union Européenne du Trot (UET) a informace o tomto systému lze najít na internetových stránkách UELN (36).
(62)
Systém UELN je vhodný pro registraci evidovaných koňovitých i koňovitých pro chov a produkci a umožňuje postupné zavádění počítačových sítí zajišťujících, aby mohla být totožnost zvířat v případě evidovaných koňovitých nadále ověřována v souladu s článkem 6 směrnice 90/427/EHS.
(63)
Při přidělování kódů k databázím nesmějí být tyto kódy a formát zaznamenaných identifikačních čísel jednotlivých zvířat v žádném případě v rozporu se zavedeným systémem UELN. Proto by měl být před přidělením jakéhokoli kódu určité databázi tento kód zkontrolován podle seznamu přidělených kódů UELN.
(64)
Směrnice 2009/156/ES požaduje, aby úřední veterinární lékař zaznamenal v evidenci identifikační číslo nebo číslo identifikačního dokladu poraženého koňovitého a zaslal příslušnému orgánu místa odeslání na jeho žádost potvrzení o tom, že zvíře bylo poraženo. Mělo by být tudíž upřesněno, že v takových případech musí být identifikační doklady zničeny v místě porážky s cílem zamezit podvodnému použití identifikačních dokladů poražených koňovitých.
(65)
Uvedená směrnice rovněž stanoví, že po porážce evidovaných koní, včetně utracení pro účely tlumení nákaz, musí být jejich identifikační doklady vráceny orgánu, který je vydal. Tyto požadavky by se měly vztahovat i na identifikační doklady vydané pro evidované koňovité jiné než evidované koně a koňovité pro chov a produkci.
(66)
S cílem zajistit, aby databáze vydávajících orgánů obsahovaly aktuální informace, je třeba stanovit oběh informací o smrti nebo ztrátě zvířete v databázi orgánu, který vydal doklad, a v centrální databázi členského státu, ve kterém se nachází hospodářství, kde byl daný koňovitý držen.
(67)
Ke splnění těchto požadavků by mělo přispět zaznamenání životního čísla slučitelného se systémem UELN a jeho použití pro identifikaci orgánů nebo úřadů, které daný identifikační doklad vydaly. Členské státy by měly pokud možno využívat styčná místa, která určily v souladu s nařízením (ES) č. 882/2004.
(68)
Díky povinnému záznamu o osobě žádající o vydání identifikačního dokladu, jíž je v rámci lhůty nepřesahující 12 měsíců po narození zvířete chovatel a obvykle i majitel zvířete, pro které se identifikační doklad vydává, spolu s povinností oznámit vydávajícímu orgánu jakýkoli přesun obvyklého místa pobytu koňovitého do jiného členského státu může být vytvořen řetězec informací sloužící k vysledování zvířete v případě potřeby.
(69)
V souladu s nařízením (ES) č. 504/2008 má identifikační údaje v identifikačním dokladu aktualizovat vydávající orgán, který tento doklad vydal. Členské státy poukazovaly na neochotu majitelů koňovitých zasílat identifikační doklad vydávajícím orgánům k aktualizaci identifikačních údajů poštou, zvláště pak v případech, kdy se tento vydávající orgán nachází v zahraničí. Tato neochota je způsobena obavami ze ztráty identifikačního dokladu, neboť pak by bylo nutné identifikovat koňovitého prostřednictvím duplikátu nebo náhradního identifikačního dokladu, kterými se dané zvíře vylučuje z porážky k lidské spotřebě, což vede k podstatnému snížení hodnoty zvířete.
(70)
K usnadnění správy identifikačního dokladu po celou dobu života zvířete je zapotřebí zavést postupy pro registraci identifikačního dokladu v členském státě obvyklého místa pobytu zvířete, zvláště v případech, kdy byl identifikační doklad vydán v jiném členském státě. Jako nejvhodnější způsob komunikace s vydávajícím orgánem, který provedl první identifikaci, se jeví výměna informací mezi centrálními databázemi dotčených členských států.
(71)
Kromě toho mohou vydávající orgány své schválení nebo určení pozbýt, zatímco vydané identifikační doklady zůstávají platnými dokumenty pro účely zdraví zvířat a veřejného zdraví. Je tudíž nezbytné zálohovat informace obsažené v identifikačním dokladu prostřednictvím databáze, k níž mají přístup příslušné orgány v oblasti zdraví a dobrých životních podmínek zvířat a veřejného zdraví.
(72)
Jelikož v každém členském státě obvykle působí více než jeden vydávající orgán, koňovití se často přesunují mezi hospodářstvími i mezi členskými státy, mění se jejich status z „koňovitých pro chov a produkci“ na „evidované koňovité“ nebo ze zvířat určených k produkci potravin na zvířata vyloučená z porážky k lidské spotřebě a evidované koňovité může identifikovat organizace vedoucí plemennou knihu, která má své sídlo v jiném členském státě, je v zájmu účinného provádění směrnic 90/427/EHS a 2009/156/ES nevyhnutelné, nezbytné a žádoucí zřídit v každém členském státě centrální databázi, kde budou zaznamenány identifikační údaje o všech koňovitých chovaných v hospodářstvích, která se v daném členském státě nacházejí.
(73)
Mělo by se však umožnit, aby členské státy, ve kterých již existuje jedna databáze pro evidované koňovité a jiná databáze pro koňovité pro chov a produkci, i nadále zachovaly tento systém, za předpokladu, že tyto databáze budou propojeny a veterinární orgány budou mít do obou plný přístup.
(74)
Za tímto účelem by centrální databáze v jednotlivých členských státech měly spolupracovat v souladu se směrnicí Rady 89/608/EHS (37), aby se usnadnila výměna údajů týkajících se určitého zvířete a identifikačního dokladu, který byl pro ně vydán.
(75)
S ohledem na jednotné použití právních předpisů Unie týkajících se identifikace koňovitých v členských státech a zajištění jejich jednoznačnosti a transparentnosti by mělo být nařízení (ES) č. 504/2008 zrušeno a nahrazeno tímto nařízením.
(76)
V souladu s bodem 24 přílohy nařízení Komise (EU) č. 519/2013 (38) jsou koňovití narození v Chorvatsku nejpozději do 30. června 2013, avšak neidentifikovaní do tohoto data v souladu s nařízením (ES) č. 504/2008, identifikováni v souladu s posledně uvedeným nařízením nejpozději do 31. prosince 2014.
(77)
Toto nařízení by se mělo použít ode dne 1. ledna 2016, aby se členským státům a provozovatelům poskytla dostatečná doba na přizpůsobení se novým pravidlům. Požadavky na vytvoření a zprovoznění centrální databáze by se nicméně měly v Řecku, ve Švédsku a ve Spojeném království použít ode dne 1. července 2016.
(78)
Opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro rostliny, zvířata, potraviny a krmiva a Stálého výboru pro zootechniku,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI, DEFINICE A OBECNÉ ZÁSADY
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví pravidla pro identifikaci koňovitých:
a)
narozených v Unii nebo
b)
uvolněných do volného oběhu v Unii v souladu s celním postupem vymezeným v čl. 5 odst. 16 písm. a) nařízení (EU) č. 952/2013.
2. Toto nařízení se použije, aniž je dotčeno rozhodnutí 96/78/ES.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„koňovitými“ volně žijící nebo domestikovaní lichokopytníci všech druhů rodu Equus čeledi koňovitých a jejich kříženci;
b)
„hospodářstvím“ zemědělské nebo výcvikové zařízení, stáj nebo jakékoli prostory nebo zařízení, ve kterých se koňovití obvykle drží nebo chovají pro jakékoli účely, a přírodní rezervace, ve kterých koňovití žijí volně;
c)
„držitelem“ každá fyzická nebo právnická osoba, která vlastní koňovité nebo je jejich držením pověřena, bez ohledu na to, zda za finanční odměnu či nikoliv a zda dočasně nebo nastálo, a to i v průběhu přepravy, na trzích nebo během soutěží, dostihů nebo kulturních akcí;
d)
„majitelem“ fyzická nebo právnická osoba, která vlastní daného koňovitého;
e)
„evidovanými koňovitými“ všichni koňovití, kteří:
i)
jsou zapsáni nebo zaevidováni a způsobilí k zápisu do plemenné knihy v souladu s pravidly stanovenými podle čl. 4 odst. 2 písm. b) směrnice 90/427/EHS a identifikováni prostřednictvím identifikačního dokladu stanoveného v čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice, nebo
ii)
koně, včetně poníků, evidovaní u mezinárodního sdružení nebo organizace, která je odpovědná za dostihové a závodní koně, a identifikovaní prostřednictvím identifikačního dokladu vydaného národní pobočkou takové organizace nebo sdružení;
f)
„plemennou knihou“ každá kniha, registr, soubor nebo počítačový nosič dat:
i)
která je vedena buď organizací nebo sdružením úředně schváleným nebo uznaným členským státem, nebo je vedena správním úřadem daného členského státu, a dále
ii)
ve které jsou koňovití zapsáni, nebo jsou evidováni a způsobilí k zápisu, s uvedením všech jejich známých předků;
g)
„koňovitými pro chov a produkci“ koňovití jiní než uvedení v písmenech e) a h);
h)
„jatečnými koňovitými“ koňovití určení k porážce na jatkách, a to buď přímo po přepravě, nebo po tranzitu přes schválené sběrné středisko uvedené v článku 7 směrnice 2009/156/ES;
i)
„příslušným orgánem“ ústřední orgán členského státu, který je příslušný k organizaci úředních kontrol, nebo jakýkoli jiný orgán, kterému byla tato pravomoc svěřena, včetně příslušného orgánu uvedeného v čl. 2 písm. h) směrnice 2009/156/ES;
j)
„zootechnickým orgánem“ ústřední orgán členského státu, který je příslušný k provádění směrnice 90/427/EHS, nebo jakýkoli jiný orgán, kterému byla tato pravomoc svěřena, včetně orgánů uvedených v čl. 2 odst. 1 rozhodnutí 92/353/EHS;
k)
„dočasným vstupem“ status evidovaného koně přicházejícího ze třetí země a dovezeného do Unie na dobu kratší než 90 dnů na základě rozhodnutí přijatého v souladu s čl. 19 písm. b) směrnice 2009/156/ES;
l)
„trvalým přijetím“ status koňovitého pocházejícího ze třetí země a dovezeného do Unie na dobu 90 dnů nebo delší;
m)
„odznakem“ jakákoli viditelná či zřetelná rozlišující charakteristika jednotlivého koňovitého, která je buď vrozená, nebo získaná a zaznamenaná pro účely identifikace;
n)
„elektronickým odpovídačem“ pasivní radiofrekvenční identifikační zařízení určené pouze ke čtení:
i)
vyhovující normě ISO 11784 a využívající technologii Full Duplex (FDX či FDX-B) nebo Half Duplex (HDX), a dále
ii)
které může být čteno čtecím zařízením kompatibilním s normou ISO 11785, v minimální vzdálenosti 12 cm;
o)
„jedinečným životním číslem“ jedinečný 15místný alfanumerický kód shrnující informace o konkrétním koňovitém a databázi a zemi, ve které byly tyto informace poprvé zaznamenány v souladu se systémem kódování univerzálního životního čísla koňovitých (UELN), a který tvoří:
i)
šestimístný identifikační kód kompatibilní se systémem UELN pro databázi uvedenou v článku 39, po němž následuje
ii)
devítimístné individuální identifikační číslo přidělené danému koňovitému;
p)
„členským státem prostým moru koní“:
i)
členský stát, kde nebyl zjištěn žádný klinický, sérologický (u neočkovaných koňovitých) ani epizootologický důkaz moru koní na dotyčném území v posledních dvou letech, a
ii)
kde nebylo provedeno očkování proti této nákaze během posledních dvanácti měsíců;
q)
„nákazami povinnými hlášením“ nákazy uvedené v příloze I směrnice 2009/156/ES;
r)
„úředním veterinárním lékařem“ veterinární lékař určený příslušným orgánem členského státu nebo třetí země;
s)
„čipovou kartou“ plastikové zařízení se zabudovaným počítačovým čipem, na které lze ukládat informace a přenášet je elektronicky do kompatibilních počítačových systémů;
t)
„odpovědným veterinárním lékařem“ veterinární lékař uvedený v čl. 10 odst. 1 směrnice 2001/82/ES.
Článek 3
Obecné zásady a povinnost identifikace koňovitých
1. Koňovití žijící na některém z území uvedených v příloze I nařízení (ES) č. 882/2004 musí být identifikováni v souladu s tímto nařízením.
2. V případech, kdy držitel není majitelem nebo jedním z majitelů koňovitého, jedná v souladu s tímto nařízením jménem majitele a ve shodě s ním.
3. Členské státy a vydávající orgány uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) mohou vyžadovat, aby žádost o vydání identifikačního dokladu podle článku 11 nebo o změnu identifikačních údajů ve stávajícím identifikačním dokladu podle článku 27 předkládal vydávajícímu orgánu majitel.
4. Členské státy zajistí, v odpovídajících případech prostřednictvím úředních kontrol v souladu s nařízením (ES) č. 882/2004, aby držitelé koňovitých a vydávající orgány plnili své povinnosti stanovené v tomto nařízení.
Článek 4
Systém Unie pro identifikaci koňovitých
1. Pro účely tohoto nařízení se systém Unie pro identifikaci koňovitých skládá z těchto prvků:
a)
jedinečný celoživotní identifikační doklad, který (nestanoví-li vydávající orgán jinak nebo není-li jinak stanoveno v tomto nařízení) zůstává majetkem vydávajícího orgánu, jenž jej vydal, a který obsahuje:
i)
slovní popis koňovitého a záznamy o jeho odznacích,
ii)
vyplněné schéma s grafickým znázorněním odznaků uvedených ve slovním popisu,
iii)
prostor pro schválené zápisy o změnách identifikačních údajů;
b)
metoda ověřování totožnosti, která:
i)
zajistí jednoznačnou spojitost mezi identifikačním dokladem a koňovitým, pro kterého byl tento doklad vydán,
ii)
prokáže, že koňovitý již podstoupil proces identifikace;
c)
databáze, v níž jsou v souladu s článkem 38 zaznamenány identifikační údaje o koňovitém, pro kterého byl identifikační doklad vydán, a o držiteli, který předložil žádost o vydání identifikačního dokladu, a v níž se současně zvířeti přiděluje jedinečné životní číslo;
d)
centrální databáze zřízená v souladu s článkem 39.
2. Koňovitý je považován za identifikovaného v souladu s tímto nařízením, pouze pokud:
a)
jej doprovází identifikační doklad vydaný v souladu s jedním z následujících ustanovení:
i)
článek 9 pro koňovité narozené v Unii nebo
ii)
článek 14 pro koňovité dovezené do Unie nebo
iii)
článek 29 nebo 30, pokud koňovitého doprovází duplikát identifikačního dokladu, nebo
iv)
článek 32, pokud koňovitého doprovází náhradní identifikační doklad; nebo
b)
je identifikován v souladu s:
i)
článkem 24 v případě výjimek týkajících se přesunů nebo přepravy koňovitých, které doprovází dočasný doklad, nebo
ii)
čl. 26 odst. 2 v případě výjimek týkajících se některých přesunů a přepravy koňovitých určených na porážku.
KAPITOLA II
IDENTIFIKACE KOŇOVITÝCH NAROZENÝCH V UNII
Článek 5
Vydávající orgány pro koňovité narozené v Unii
1. Identifikační doklad stanovený v článku 7 vydává některý z následujících vydávajících orgánů:
a)
v případě evidovaných koňovitých uvedených v čl. 2 písm. e) bodě i) tohoto nařízení organizace nebo sdružení úředně schválené nebo uznané v souladu s čl. 2 odst. 1 rozhodnutí 92/353/EHS nebo správní orgán dotyčného členského státu, který vede plemennou knihu, do níž byl koňovitý zapsán nebo byl evidován a je způsobilý pro zápis v souladu s rozhodnutím 96/78/ES;
b)
v případě evidovaných koní uvedených v čl. 2 písm. e) bodě ii) národní pobočka mezinárodní organizace nebo sdružení, která je odpovědná za dostihové a závodní koně a která je pod dohledem příslušného orgánu členského státu, v němž má sídlo;
c)
v případě koňovitých pro chov a produkci uvedených v čl. 2 písm. g):
i)
příslušný orgán pro hospodářství, ve kterém je koňovitý v době identifikace držen, nebo
ii)
vydávající orgán určený a kontrolovaný příslušným orgánem uvedeným v bodě i), jemuž byl tento úkol svěřen.
2. Příslušný orgán určí pouze vydávající orgány uvedené v odst. 1 písm. c) bodě ii), které splňují tyto podmínky:
a)
musí být vyhotoven přesný popis úkolů a odpovědností, jejichž výkonem je vydávající orgán pověřen, a podmínek, za nichž je smí vykonávat;
b)
musí existovat důkaz o tom, že vydávající orgán:
i)
má odbornou způsobilost, vybavení a infrastrukturu potřebné k výkonu úkolů, jež mu byly svěřeny,
ii)
má dostatečný počet náležitě kvalifikovaných a zkušených pracovníků,
iii)
je nestranný a bez jakéhokoli střetu zájmů, co se týče provádění úkolů jemu svěřených,
iv)
má k dispozici vzorový identifikační doklad splňující požadavky stanovené v tomto nařízení;
c)
vydávající orgán musí úzce spolupracovat s příslušným orgánem ve snaze předejít jakýmkoli případům nedodržování požadavků tohoto nařízení, a popřípadě je napravit;
d)
existuje účinná koordinace mezi příslušným orgánem a určeným vydávajícím orgánem.
3. Pokud má příslušný orgán oprávněný důvod se domnívat, že vydávající orgán jedná způsobem, jenž není v souladu s požadavky tohoto nařízení, takové domnělé případy nedodržení prošetří. Vydávající orgán nesmí vydávat identifikační doklady, dokud nebude šetření uzavřeno a nedojde k vyloučení nebo nápravě veškerých případů nedodržení.
4. Pokud bez ohledu na opatření provedená v souladu s odstavcem 3 vydávající orgán uvedený v odstavci 1 neplní požadavky stanovené v tomto nařízení, odejme mu příslušný orgán povolení k vydávání identifikačních dokladů pro koňovité.
Po odejmutí povolení k vydávání identifikačních dokladů příslušný orgán zajistí, aby koňovití, za něž je odpovědný, byli nadále identifikováni v souladu s tímto nařízením a aby identifikační doklady, které byly nebo mají být vráceny v souladu s článkem 34, převzal do úschovy daný příslušný orgán nebo vydávající orgán, jemuž byl tento úkol příslušným orgánem svěřen.
Článek 6
Informace o vydávajících orgánech
1. Členské státy sestaví a průběžně aktualizují seznam vydávajících orgánů uvedených v čl. 5 odst. 1 a zpřístupní tento seznam ostatním členským státům, ostatním vydávajícím orgánům a veřejnosti na internetové stránce zřízené příslušným orgánem.
2. Seznam uvedený v odstavci 1:
a)
obsahuje kontaktní údaje nezbytné pro splnění požadavků článku 35, čl. 37 odst. 4, čl. 38 odst. 3 a čl. 40 odst. 1;
b)
odpovídá vzorové šabloně stanovené v písm. f) oddílu I kapitoly 2 přílohy II rozhodnutí 2009/712/ES a splňuje požadavky stanovené v příloze III uvedeného rozhodnutí;
c)
je přímo přístupný prostřednictvím internetového odkazu poskytnutého Komisí v souladu s odstavcem 3 a je dostatečně srozumitelný osobám, které nejsou rodilými mluvčími.
3. S cílem pomoci členským státům při zpřístupňování těchto aktuálních seznamů uvedených v odstavci 1 zřídí Komise internetovou stránku, na níž každý členský stát uvede přímý odkaz na požadované informace na internetových stránkách stanovených v odstavci 1.
Článek 7
Formát a obsah identifikačních dokladů vydaných pro koňovité narozené v Unii
1. Koňovití narození v Unii se identifikují pomocí jedinečného identifikačního dokladu pro koňovité vydaného na celý život daného koňovitého v souladu:
a)
se vzorovým identifikačním dokladem stanoveným v části 1 přílohy I;
b)
s dodatečnými požadavky stanovenými v části 2 přílohy I.
2. Vydávající orgány zajistí, aby identifikační doklad obsahoval dostatečný počet stran s naformátovanými poli pro uvedení informací požadovaných podle následujících oddílů uvedených ve vzorovém identifikačním dokladu v části 1 přílohy I:
a)
v případě evidovaných koňovitých alespoň oddíly I až IX;
b)
v případě koňovitých pro chov a produkci alespoň oddíly I až IV.
3. Vydávající orgány zajistí, aby pořadí a číslování oddílů v identifikačních dokladech stanovených v části 1 přílohy I zůstalo nezměněno a aby u oddílů, kde se počítá s více zápisy, byl v identifikačním dokladu poskytnut dostatečný počet stran.
4. Vydávající orgány odpovídají za bezpečné uchování čistých i vyplněných identifikačních dokladů ve svých prostorách.
Aniž je dotčen čl. 4 odst. 1 písm. a), tam, kde to jednací řád vydávajícího orgánu umožňuje, vydávající orgány zajistí, aby identifikační doklady uvedené v čl. 34 odst. 1 písm. c) bodě ii) a v článku 35 byly účinně znehodnoceny s cílem zamezit jakémukoli podvodnému použití dokladu samotného či informací, jež obsahuje, předtím, než je doklad předán majiteli zvířete na památku.
5. Příslušný orgán spolu se zootechnickým orgánem může přijmout správní postupy k zajištění jednotné podoby identifikačních dokladů vydávaných vydávajícími orgány uvedenými v čl. 5 odst. 1 pod jejich dohledem, za předpokladu, že jsou dodrženy obecné požadavky podle odstavců 1, 2 a 3.
Článek 8
Povinnosti příslušného orgánu v souvislosti s vydáváním identifikačních dokladů pro koňovité narozené v Unii
Zootechnický orgán a příslušný orgán zajistí, aby na jejich území vydávající orgány, za něž v příslušných případech odpovídají:
a)
vydávaly identifikační doklady vyhovující požadavkům stanoveným v čl. 7 odst. 1, 2 a 3;
b)
zavedly potřebné systémy, aby mohly na žádost příslušného orgánu ověřit, zda identifikační doklad, o němž se tvrdí, že jimi byl vydán:
i)
je jedinečný, původní a pravý,
ii)
obsahuje v případech, kdy se čisté identifikační doklady tisknou do zásoby, sériové číslo vytištěné alespoň na stranách s oddíly I, II a III.
Článek 9
Vydávání identifikačních dokladů pro koňovité narozené v Unii
1. Vydávající orgány vydávají pouze identifikační doklady:
a)
které splňují požadavky stanovené v čl. 7 odst. 1, 2 a 3;
b)
jejichž oddíl I je řádně vyplněn s pomocí informací ověřených vydávajícím orgánem uvedeným v bodě 11 části A oddílu I nebo jeho jménem;
c)
jejichž oddíl IV je vyplněn, pokud tak požadují vnitrostátní právní předpisy nebo pravidla vydávajícího orgánu uvedeného v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b);
d)
jejichž oddíl V je vyplněn v souladu s odstavcem 2 tohoto článku.
2. Vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1 písm. a) identifikuje evidované koňovité uvedené v čl. 2 písm. e) bodě i) v souladu s pravidly plemenné knihy uvedené ve zmíněném ustanovení a vyplní oddíl V identifikačního dokladu s pomocí informací v osvědčení o původu zvířete uvedeném v čl. 8 odst. 1 druhém pododstavci směrnice 90/427/EHS a v příloze uvedené směrnice.
3. V souladu se zásadami organizace nebo sdružení, které zavedly plemennou knihu o původu plemene evidovaného koňovitého, musí oddíl V identifikačního dokladu obsahovat:
a)
úplné informace o rodokmenu;
b)
oddíl plemenné knihy uvedený v článku 2 nebo 3 směrnice 96/78/ES;
c)
třídu v hlavním oddílu plemenné knihy, do níž byl evidovaný koňovitý zapsán, je-li stanovena.
4. Pro účely evidence dostihového nebo závodního koně uvedeného v čl. 2 písm. e) bodě ii) vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1 písm. b) buď:
a)
vydá v souladu s odst. 1 písm. a) a b) a pravidly daného vydávajícího orgánu identifikační doklad vyhovující ustanovením čl. 7 odst. 1, 2 a 3 nebo
b)
uzná a potvrdí identifikační doklad vydaný pro tohoto koně v souladu s odstavcem 1 tohoto článku nebo
c)
vydá nový identifikační doklad v souladu s čl. 12 odst. 3 písm. c).
Článek 10
Výjimka týkající se vyplnění některých informací v oddíle I a IV identifikačního dokladu
1. Odchylně od čl. 4 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 9 odst. 1 písm. b) může příslušný orgán povolit vydávajícím orgánům neuvádět pomocí nákresu informace uvedené v bodech 12 až 18 schématu v identifikačním dokladu, stanoveném v části B oddílu I přílohy I, pokud jsou splněny obě následující podmínky:
a)
v souladu s článkem 18 je implantován elektronický odpovídač nebo je v souladu s článkem 21 použita rovnocenná povolená alternativní metoda k ověření totožnosti;
b)
fotografie či tisk znázorňuje dostatek podrobností pro popis daného koňovitého.
2. Vydávající orgány uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) mohou:
a)
nevyužít výjimky udělené v souladu s odstavcem 1 tohoto článku;
b)
přizpůsobit identifikační doklady vydané v souladu s odstavcem 1 tohoto článku požadavkům stanoveným v čl. 9 odst. 1.
3. Odchylně od čl. 9 odst. 1 písm. c) mohou být informace o majiteli poskytnuty formou dokladu o vlastnictví nebo registrační karty, které jsou zaznamenány v databázi zřízené v souladu s článkem 38, jež uvádí:
a)
jedinečné životní číslo koňovitého;
b)
číslo identifikačního dokladu, existuje-li, a kód elektronického odpovídače nebo povolenou alternativní metodu k ověření totožnosti v souladu s článkem 21.
Doklad o vlastnictví či registrační karta uvedené v prvním pododstavci se vydávajícímu orgánu vrátí, pokud zvíře uhynulo nebo bylo prodáno, ztraceno, odcizeno, poraženo či utraceno.
Článek 11
Žádosti o vydání identifikačních dokladů pro koňovité narozené v Unii
1. Držitelé předkládají žádost o vydání identifikačních dokladů pro koňovité narozené v Unii příslušnému vydávajícímu orgánu v členském státě, ve kterém se nachází hospodářství, kde je daný koňovitý držen, a poskytnou veškeré informace nezbytné k dosažení souladu s tímto nařízením.
2. Členské státy stanoví lhůty pro předložení žádosti stanovené v odstavci 1, které jsou nezbytné pro dodržení lhůty pro identifikaci stanovené v článku 12 a čl. 13 odst. 1.
3. Odchylně od odstavce 1 a v souladu s článkem 1 rozhodnutí 96/78/ES může držitel předložit žádost stanovenou v odstavci 1 příslušnému vydávajícímu orgánu uvedenému v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b), který má sídlo v jiném členském státě, než je členský stát, ve kterém se nachází hospodářství, kde je daný koňovitý držen.
Článek 12
Lhůta pro identifikaci koňovitých narozených v Unii
1. Koňovití narození v Unii musí být identifikováni pomocí identifikačního dokladu vydaného v souladu s článkem 9 nejpozději do 12 měsíců ode dne narození, a v každém případě před tím, než definitivně opustí hospodářství, v němž se narodili, s výjimkou případů, kdy se takový přesun uskuteční v souladu s čl. 23 odst. 2 písm. c) u hříběte doprovázejícího matku, na níž závisí, nebo v souladu s čl. 26 odst. 2.
2. Odchylně od odstavce 1 se členské státy mohou rozhodnout omezit tuto maximální povolenou lhůtu pro identifikaci koňovitých na šest měsíců nebo na kalendářní rok narození.
3. Odchylně od odstavců 1 a 2 může být kdykoli vydán nový identifikační doklad v souladu s článkem 9 v těchto případech:
a)
na žádost příslušného orgánu nebo příslušným orgánem, pokud stávající identifikační doklad nevyhovuje požadavkům čl. 7 odst. 1, 2 a 3 nebo pokud některé identifikační údaje stanovené v oddíle I, II nebo V nebyly vydávajícím orgánem řádně zapsány, nebo
b)
pokud je koňovitý pro chov a produkci povýšen do kategorie evidovaného koňovitého v souladu s pravidly vydávajícího orgánu uvedeného v čl. 5 odst. 1 písm. a) a stávající identifikační doklad nelze odpovídajícím způsobem změnit, nebo
c)
pokud je kůň povýšen do kategorie evidovaného koně nebo zaevidován jako evidovaný kůň uvedený v čl. 2 písm. e) bodě ii) v souladu s pravidly vydávajícího orgánu uvedeného v čl. 5 odst. 1 písm. b) a stávající identifikační doklad nelze odpovídajícím způsobem změnit, nebo
d)
pokud je identifikační doklad vydán v souladu s čl. 10 odst. 1 a nelze jej přizpůsobit požadavkům čl. 9 odst. 1 v souladu s čl. 10 odst. 2 písm. b), nebo
e)
v případech uvedených v čl. 18 odst. 4 a 5, kdy stávající identifikační doklad nelze odpovídajícím způsobem změnit, nebo
f)
pokud je identifikační doklad zabaven příslušným orgánem v rámci šetření.
V případech uvedených v prvním pododstavci se stávající identifikační doklad odevzdá vydávajícímu orgánu ke znehodnocení a toto znehodnocení stávajícího identifikačního dokladu a vydání nového identifikačního dokladu se zaznamená v databázi zavedené podle článku 38.
Článek 13
Výjimky týkající se identifikace určitých koňovitých žijících volně nebo v polodivokých podmínkách
1. Odchylně od článku 12 může příslušný orgán rozhodnout, že koňovití tvořící vymezené populace žijící volně nebo v polodivokých podmínkách v určitých oblastech, jež příslušný orgán vymezí, se identifikují pomocí identifikačního dokladu vydaného v souladu s článkem 9 nebo čl. 17 odst. 4, pouze tehdy, jsou-li:
a)
z těchto populací přemístěni, s výjimkou přemístění z jedné vymezené populace do jiné pod úředním dohledem, nebo
b)
domestikováni.
2. Členské státy, které hodlají využít výjimky stanovené v odstavci 1, oznámí Komisi s odkazem na tento článek dotčené populace a oblasti, které vymezily v souladu s odstavcem 1 před využitím dané výjimky.
KAPITOLA III
IDENTIFIKACE KOŇOVITÝCH DOVEZENÝCH DO UNIE
Článek 14
Identifikace koňovitých dovezených do Unie
Identifikační doklady vydané ve třetích zemích se považují za platné podle tohoto nařízení za předpokladu, že splňují následující podmínky:
a)
byly vydány:
i)
v případě evidovaných koňovitých orgánem ve třetí zemi, který je na seznamu stanoveném v čl. 3 odst. 1 směrnice 94/28/ES a který vydává potvrzení o původu zvířete, nebo
ii)
v případě evidovaného koně národní pobočkou mezinárodní organizace nebo sdružení, která je odpovědná za dostihové a závodní koně a má sídlo ve třetí zemi, kde tato mezinárodní organizace nebo sdružení uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. b) působí, nebo
iii)
ve všech ostatních případech příslušným orgánem třetí země původu daného koňovitého;
b)
vyhovují všem požadavkům čl. 7 odst. 2.
Článek 15
Žádosti o vydání identifikačních dokladů pro koňovité dovezené do Unie
1. Držitel koňovitého podá u vydávajícího orgánu uvedeného v čl. 5 odst. 1, který je příslušný pro danou kategorii koňovitého, žádost o vydání podle článku 9 identifikačního dokladu podle článku 7, nebo o registraci stávajícího identifikačního dokladu v databázi zřízené tímto vydávajícím orgánem v souladu s článkem 38 tohoto nařízení do 30 dní od data dokončení celního postupu uvedeného v čl. 5 odst. 16 písm. a) nařízení (EU) č. 952/2013 v případě, že:
a)
jsou koňovití dováženi do Unie nebo
b)
příslušný orgán změnil dočasný vstup evidovaného koně na základě rozhodnutí přijatého Komisí podle čl. 19 písm. b) směrnice 2009/156/ES na trvalé přijetí podle čl. 19 písm. c) uvedené směrnice.
2. Pokud stávající identifikační doklad uvedený v odstavci 1 nesplňuje požadavky čl. 7 odst. 2, vydávající orgán na žádost držitele:
a)
doplní identifikační doklad tak, aby splňoval požadavky čl. 7 odst. 2;
b)
zaznamená identifikační údaje o tomto koňovitém a doplňující informace do databáze zřízené v souladu s článkem 38.
3. V případě, kdy stávající identifikační doklad uvedený v odstavci 1 nelze změnit tak, aby splňoval požadavky čl. 7 odst. 2 tohoto nařízení, nelze jej považovat za platný pro účely identifikace v souladu s tímto nařízením a dotyčný koňovitý musí být identifikován vydáním podle článku 9 nového identifikačního dokladu, který odpovídá požadavkům čl. 7 odst. 1, 2 a 3, na základě předloženého identifikačního dokladu, který musí poskytovat alespoň informace stanovené v příloze směrnice 90/427/EHS.
KAPITOLA IV
KONTROLY POŽADOVANÉ PŘED VYDÁNÍM IDENTIFIKAČNÍCH DOKLADŮ A METODY OVĚŘOVÁNÍ TOTOŽNOSTI
Článek 16
Ověření jedinečnosti identifikačních dokladů vydaných pro koňovité
1. Před vydáním identifikačního dokladu učiní vydávající orgán nebo osoba jednající jeho jménem všechna příslušná opatření pro:
a)
ověření toho, že žádný takovýto identifikační doklad nebyl ještě pro dotyčného koňovitého vydán;
b)
zabránění podvodnému vydání několika identifikačních dokladů pro jednoho koňovitého.
2. Opatření uvedená v odstavci 1 musí zahrnovat:
a)
ověření příslušných dostupných dokladů a elektronických záznamů;
b)
odhad věku koňovitého;
c)
kontrolu daného koňovitého z hlediska jakýchkoli známek či stop svědčících o předchozí identifikaci, jak stanoví článek 17.
Článek 17
Opatření ke zjištění předchozí identifikace koňovitých
1. Opatření ke zjištění možných známek nebo stop svědčících o předchozí identifikaci podle článku 16 musí zahrnovat alespoň opatření ke zjištění:
a)
jakéhokoli dříve implantovaného elektronického odpovídače s využitím čtecího zařízení odpovídajícího normě ISO 11785 a schopného číst alespoň odpovídače HDX a FDX-B přinejmenším tam, kde je čtecí zařízení v přímém kontaktu s povrchem těla v místě, kde je za obvyklých okolností elektronický odpovídač implantován;
b)
jakýchkoli klinických známek svědčících o tom, že dříve implantovaný elektronický odpovídač či dříve provedené označení podle článku 21 byly chirurgicky odstraněny nebo změněny;
c)
jakékoli známky toho, že u koňovitého byla použita alternativní metoda ověření totožnosti podle článku 21.
2. Pokud po předložení žádosti držitelem v souladu s čl. 11 odst. 1 opatření stanovená v odstavci 1 tohoto článku vedou ke zjištění dříve implantovaného elektronického odpovídače nebo uplatnění některé z alternativních metod ověření totožnosti podle článku 21, což svědčí o předchozí identifikaci podle článku 9, vydávající orgán:
a)
vydá duplikát identifikačního dokladu nebo náhradní identifikační doklad v souladu s články 29 nebo 32, v závislosti na dostupných informacích;
b)
doplní tuto informaci, tzn. číslo elektronického odpovídače nebo alternativní metodu ověření totožnosti, odpovídajícím způsobem do formuláře v části A a do schématu v části B oddílu I identifikačního dokladu.
3. Pokud se potvrdí nezdokumentované odstranění elektronického odpovídače nebo alternativní metody ověření totožnosti uvedené v odst. 1 písm. b) tohoto článku u koňovitého narozeného v Unii, vydá vydávající orgán náhradní identifikační doklad v souladu s článkem 32.
4. Odchylně od odstavce 2 tohoto článku může příslušný orgán povolit vydání identifikačního dokladu podle článku 9 pro koňovité žijící volně nebo v polodivokých podmínkách uvedené v článku 13, kteří mají implantovaný elektronický odpovídač, avšak pro které nebyl v souladu s článkem 13 vydán identifikační doklad, za předpokladu, že číslo elektronického odpovídače bylo v době jeho implantace zaznamenáno do databáze vydávajícího orgánu odpovědného za dotčenou populaci koňovitých.
Článek 18
Elektronické metody ověřování totožnosti
1. Vydávající orgán zajistí, aby byl při první identifikaci koňovitého v souladu s článkem 12 zvířeti implantován elektronický odpovídač.
2. Elektronický odpovídač se implantuje parenterálně za aseptických podmínek mezi temenem a kohoutkem uprostřed šíje v krajině šíjového vazu.
Příslušný orgán může nicméně povolit implantaci elektronického odpovídače v jiném místě na šíji koňovitého, pokud tento alternativní způsob implantace:
a)
neohrožuje pohodu daného koňovitého;
b)
nezvyšuje riziko posunu elektronického odpovídače v porovnání s metodou uvedenou v prvním pododstavci.
3. Členské státy stanoví minimální odbornou způsobilost pro zákrok uvedený v odstavci 2 nebo určí osobu (dále jen „odborně způsobilá osoba“) nebo profesi oprávněnou provádět tyto operace.
4. Vydávající orgány uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) mohou vyžadovat, aby koňovití identifikovaní pomocí alternativní metody ověřování totožnosti uvedené v článku 21 byli označeni prostřednictvím implantace elektronického odpovídače pro účely zápisu nebo evidování koňovitých do plemenných knih nebo pro účely evidování dostihových a závodních koní.
5. Vydávající orgány uvedené v čl. 5 odst. 1 a příslušný orgán mohou požadovat, aby koňovití považovaní za identifikované v souladu s čl. 4 odst. 2 a čl. 43 odst. 1 byli označeni prostřednictvím implantace elektronického odpovídače za účelem ověření totožnosti v následujících případech:
a)
dříve implantované a zaznamenané elektronické odpovídače přestaly fungovat;
b)
vrozený nebo získaný odznak zaznamenaný jako alternativní metoda ověřování totožnosti uvedená v článku 21 již nevyhovuje danému účelu nebo
c)
příslušný orgán to považuje za nezbytné k zajištění ověření totožnosti.
Článek 19
Zajištění jedinečnosti kódu zobrazeného elektronickým odpovídačem
1. Členské státy stanoví pravidla v souladu s normami uvedenými v čl. 2 písm. n) bodě i) k zajištění jedinečnosti kódů zobrazených elektronickými odpovídači, které implantují vydávající orgány uvedené v čl. 5 odst. 1 při vydávání identifikačních dokladů podle článku 9.
2. Pravidla stanovená v souladu s odstavcem 1 se musí uplatňovat tak, aby nedošlo k narušení systému identifikace stanoveného vydávajícím orgánem v jiném členském státě, který provedl identifikaci evidovaného koňovitého v souladu s tímto nařízením.
Článek 20
Zaznamenání kódu elektronického odpovídače do identifikačního dokladu
1. Při implantaci elektronického odpovídače v souladu s článkem 18 zapíše vydávající orgán do identifikačního dokladu tyto informace:
a)
v bodě 5 části A oddílu I alespoň posledních 15 číslic kódu přenášeného elektronickým odpovídačem a zobrazovaného po implantaci pomocí čtecího zařízení; a případně:
i)
samolepku s čárovým kódem, za předpokladu, že se strana poté zapečetí, nebo
ii)
vytištěný čárový kód uvádějící alespoň posledních 15 číslic kódu přenášeného elektronickým odpovídačem;
b)
v bodě 12 nebo 13 schématu v části B oddílu I (podle strany, na které byl elektronický odpovídač implantován) místo, kde byl elektronický odpovídač koňovitému implantován a po implantaci přečten;
c)
v bodě 19 schématu v části B oddílu I podpis buď veterinárního lékaře či odborně způsobilé osoby, která provedla identifikaci vyplněním bodu 3 části A a schématu v části B oddílu I a přečetla kód zobrazený elektronickým odpovídačem po implantaci, nebo osoby, která tyto informace přebírá pro účely vydání identifikačního dokladu v souladu s pravidly vydávajícího orgánu.
2. Odchylně od odst. 1 písm. a) tohoto článku se v případě, kdy je koňovitý označen dříve implantovaným elektronickým odpovídačem, který není v souladu s normami ISO uvedenými v čl. 2 písm. n) bodě i), se v bodě 5 části A oddílu I identifikačního dokladu uvede jméno výrobce nebo čtecí zařízení.
Článek 21
Povolení alternativních metod ověřování totožnosti
1. Odchylně od čl. 18 odst. 1 mohou členské státy povolit vhodné alternativní metody ověřování totožnosti koňovitých narozených v Unii, včetně označení známkami, jež splňují požadavky čl. 4 odst. 1 písm. b) a zajišťují ověřitelnost totožnosti koňovitého zaznamenané v identifikačním dokladu.
2. Členské státy zajistí, aby:
a)
alternativní metody ověřování totožnosti koňovitých nebyly využívány jako jediný prostředek ověřování totožnosti většiny koňovitých identifikovaných na jejich území v souladu s tímto nařízením;
b)
nemohlo docházet k záměně viditelného označení použitého u koňovitých pro chov a produkci s označením vyhrazeným na jejich území k použití vydávajícími orgány uvedenými v čl. 5 odst. 1 písm. a) pro evidované koňovité;
c)
povolená alternativní metoda ověřování totožnosti nebo kombinace takových metod poskytovaly přinejmenším stejné záruky jako elektronický odpovídač implantovaný podle článku 18;
d)
informace o alternativních metodách ověřování totožnosti použitých u určitého koňovitého mohly být uvedeny ve formátu, jejž lze digitalizovat a uložit vyhledatelným způsobem v databázi zřízené v souladu s článkem 38.
3. Členské státy hodlající využít výjimku uvedenou v odstavci 1 informují o svých povolených alternativních metodách ověřování totožnosti Komisi, ostatní členské státy a veřejnost prostřednictvím internetových stránek uvedených v čl. 6 odst. 1.
Článek 22
Povinnosti vydávajících orgánů a držitelů používajících alternativní metody ověřování totožnosti
1. Vydávající orgán zajistí, aby byl identifikační doklad pro koňovitého vydán pouze tehdy, jsou-li splněny následující podmínky:
a)
bylo zkontrolováno správné použití povolené alternativní metody ověřování totožnosti uvedené v článku 21;
b)
použitá metoda ověřování totožnosti je uvedena v bodě 6 nebo 7 části A oddílu I, nebo popřípadě v oddílu XI identifikačního dokladu a zaznamenána v databázi v souladu s čl. 38 odst. 1 písm. f).
2. Je-li použita alternativní metoda ověřování totožnosti, zajistí držitel prostředky pro zpřístupnění těchto identifikačních údajů, případně ponese náklady na ověření totožnosti daného koňovitého nebo musí strpět související prodlení.
KAPITOLA V
PŘESUN A PŘEPRAVA KOŇOVITÝCH
Článek 23
Přesun a přeprava evidovaných koňovitých a koňovitých pro chov a produkci
1. Identifikační doklady vydané pro evidované koňovité nebo koňovité pro chov a produkci v souladu s čl. 9 odst. 1, článkem 14, článkem 29, článkem 30 nebo článkem 32 musí doprovázet koňovité, pro které byly vydány, neustále, a to včetně (vyžadují-li tak vnitrostátní právní předpisy) přepravy těla koňovitého ke zpracování v zařízení schváleném podle čl. 24 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1069/2009 nebo uvedeném v bodě iii) písm. a) kapitoly III přílohy III nařízení (EU) č. 142/2011.
2. Odchylně od odstavce 1 se nevyžaduje, aby identifikační doklad doprovázel evidované koňovité nebo koňovité pro chov a produkci, pokud jsou:
a)
ustájeni nebo na pastvě a držitel může okamžitě předložit identifikační doklad;
b)
dočasně využíváni k jízdě či tahu nebo jsou vedeni či vezeni buď:
i)
v blízkosti hospodářství v rámci členského státu a identifikační doklad lze okamžitě předložit, nebo
ii)
v průběhu sezónního přesunu koňovitých na registrovanou letní pastvu a z této pastvy a identifikační doklady lze předložit v hospodářství, odkud jsou přesunováni;
c)
jde o neodstavená hříbata doprovázející svou matku nebo kojnou klisnu;
d)
jsou zapojeni do tréninku nebo se účastní zkoušky v rámci jezdecké soutěže nebo akce, což vyžaduje, aby dočasně opustili prostor cvičiště, závodiště nebo akce;
e)
jsou přesunováni nebo přepravováni v nouzové situaci týkající se koňovitých samotných nebo hospodářství, kde jsou drženi.
Článek 24
Výjimky týkající se přesunu nebo přepravy koňovitých, které doprovází dočasný doklad
1. Na základě žádosti držitele nebo na žádost příslušného orgánu vydá vydávající orgán dočasný doklad uvádějící alespoň informace stanovené v příloze III, který umožňuje přesun nebo přepravu koňovitých v rámci téhož členského státu v období nepřesahujícím 45 dnů, přičemž identifikační doklad je odevzdán vydávajícímu orgánu nebo příslušnému orgánu za účelem aktualizace identifikačních údajů.
2. Koňovití, které doprovází dočasný doklad uvedený v odstavci 1, nesmějí být přesunuti na jatka k porážce pro lidskou spotřebu.
3. Odchylně od odstavce 1 v případě, kdy má být koňovitý přepravován během období 45 dnů uvedeného ve zmíněném odstavci do jiného členského státu nebo přes jiný členský stát do třetí země, je bez ohledu na svůj evidenční status doprovázen kromě dočasného dokladu uvedeného v odstavci 1 tohoto článku i veterinárním osvědčením v souladu s přílohou III směrnice 2009/156/ES.
Článek 25
Výjimky pro přesuny s čipovou kartou
1. Odchylně od čl. 23 odst. 1 může příslušný orgán povolit v rámci téhož členského státu přesun nebo přepravu evidovaných koňovitých nebo koňovitých pro chov a produkci bez identifikačního dokladu za předpokladu, že jsou doprovázeni čipovou kartou vydanou tímtéž orgánem, který pro ně vydal identifikační doklad, a obsahující informace uvedené v příloze II.
2. Členské státy, které používají odchylku stanovenou v odstavci 1 tohoto článku, si mohou navzájem udělit výjimky pro přesun nebo přepravu evidovaných koňovitých nebo koňovitých pro chov a produkci v rámci svých vlastních území.
O svém záměru udělit takové výjimky informují Komisi.
Článek 26
Přesuny a přeprava jatečných koňovitých
1. Jatečné koňovité doprovází při jejich přesunu nebo přepravě na jatka:
a)
identifikační doklad vydaný podle čl. 9 odst. 1 nebo článku 14 nebo
b)
duplikát identifikačního dokladu vydaný podle článku 29 nebo 30, na který se vztahovala výjimka podle článku 31.
2. Odchylně od odstavce 1 může příslušný orgán povolit, aby byli jateční koňovití, pro které nebyl vydán identifikační doklad v souladu s čl. 9 odst. 1, přepraveni přímo z hospodářství, kde se narodili, na jatka v rámci téhož členského státu za předpokladu, že:
a)
jsou tito jateční koňovití mladší než 12 měsíců a mají viditelné hvězdičky na mléčných laterálních řezácích;
b)
vysledovatelnost z hospodářství, kde se narodili, na jatka je nepřerušená;
c)
při přepravě na jatka jsou jateční koňovití individuálně označeni v souladu s článkem 18 nebo 21;
d)
je zásilka doprovázena údaji o potravinovém řetězci v souladu s oddílem III přílohy II nařízení (ES) č. 853/2004, které musí zahrnovat odkaz na individuální označení uvedené v písmeni c) tohoto odstavce;
e)
elektronický odpovídač nebo jakýkoli fyzický identifikátor použitý u daného koňovitého v souladu s článkem 21 se ochrání před následným podvodným použitím, a to jeho vyjmutím, zničením nebo likvidací na místě.
3. V případě přesunu nebo přepravy jatečných koňovitých v souladu s odstavcem 2 tohoto článku se nepoužije ustanovení čl. 34 odst. 1 písm. b) a c).
KAPITOLA VI
NAKLÁDÁNÍ S IDENTIFIKAČNÍMI DOKLADY, DUPLIKÁT IDENTIFIKAČNÍHO DOKLADU, NÁHRADNÍ IDENTIFIKAČNÍ DOKLAD A POZASTAVENÍ PLATNOSTI IDENTIFIKAČNÍHO DOKLADU
Článek 27
Povinnosti držitelů týkající se nakládání s identifikačními doklady s cílem zajistit stálost totožnosti v průběhu celého života koňovitého
1. Držitel koňovitého zajistí, aby následující identifikační údaje v identifikačním dokladu byly vždy aktuální a správné:
a)
status koňovitého, pokud jde o jeho způsobilost k porážce k lidské spotřebě;
b)
čitelný kód elektronického odpovídače nebo označení použitého jako alternativní metoda ověřování totožnosti stanovená v článku 21;
c)
status zvířete buď jako evidovaného koňovitého, nebo jako koňovitého pro chov a produkci;
d)
informace o majiteli, pokud tak vyžadují právní předpisy členského státu, ve kterém je koňovitý držen, nebo vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1.
2. Bez ohledu na vydávající orgán, který vydal identifikační doklad v souladu s čl. 9 odst. 1 či články 14, 29 nebo 32, držitel koňovitého zajistí, aby byl identifikační doklad předložen vydávajícímu orgánu uvedenému v čl. 5 odst. 1 příslušnému pro danou kategorii koňovitého v členském státě, ve kterém se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen, s cílem poskytnout identifikační údaje uvedené v čl. 38 odst. 1 do třiceti dnů od:
a)
vydání identifikačního dokladu v souladu s čl. 9 odst. 1 vydávajícím orgánem mimo členský stát, ve kterém se nachází dané hospodářství;
b)
dovozu koňovitého do členského státu, ve kterém se dané hospodářství nachází, z jiného členského státu, s výjimkou
i)
koňovitých účastnících se soutěží, dostihů, přehlídek, výcviku a potahu po dobu nepřesahující 90 dnů,
ii)
hřebců nacházejících se v členském státě během plemenné sezóny,
iii)
klisen nacházejících se v členském státě pro účely plemenitby po dobu nepřesahující 90 dnů,
iv)
koňovitých umístěných ve veterinárním zařízení ze zdravotních důvodů,
v)
koňovitých určených k porážce do deseti dnů od jejich vstupu.
3. Jestliže je nutné v identifikačním dokladu aktualizovat identifikační údaje uvedené v čl. 38 odst. 1, předloží držitel identifikační doklad do třiceti dnů od události, jež má dopad na identifikační údaje:
a)
v případě evidovaného koňovitého uvedeného v čl. 2 písm. e) bodě i) vydávajícímu orgánu uvedenému v čl. 5 odst. 1 písm. a), který:
i)
buď vydal identifikační doklad pro dotyčného evidovaného koňovitého, nebo
ii)
je schválen v souladu s rozhodnutím 92/353/EHS v členském státě, ve kterém se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen, a založil plemennou knihu, do níž může být daný koňovitý zapsán nebo zaevidován v souladu s rozhodnutím 96/78/ES, nebo
b)
v případě evidovaných koní uvedených v čl. 2 písm. e) bodě ii) vydávajícímu orgánu uvedenému v čl. 5 odst. 1 písm. b) v souladu s pravidly vydávajícího orgánu, který vydal identifikační doklad pro dotyčného evidovaného koně, nebo
c)
příslušnému orgánu nebo některému z vydávajících orgánů určených v souladu s tímto nařízením příslušným orgánem členského státu, ve kterém se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen.
Článek 28
Povinnosti vydávajících orgánů týkající se nakládání s identifikačními doklady s cílem zajistit stálost totožnosti v průběhu celého života koňovitého
Vydávající orgán uvedený v čl. 27 odst. 3:
a)
provádí nezbytné aktualizace identifikačních údajů v identifikačním dokladu;
b)
zanese do části C oddílu I identifikačního dokladu požadované informace o vydávajícím orgánu, které musí tvořit alespoň číslo databáze kompatibilní se systémem UELN, pokud původně nevydal identifikační doklad v souladu s čl. 9 odst. 1;
c)
vyplní údaje v oddíle IV identifikačního dokladu, pokud vnitrostátní právní předpisy nebo pravidla vydávajícího orgánu vyžadují provést záznam o změně majitele;
d)
zapíše či doplní do databáze, již zřídil v souladu s článkem 38, identifikační údaje uvedené v předloženém identifikačním dokladu;
e)
vkládá informace do centrální databáze v souladu s článkem 39.
Článek 29
Vydávání duplikátů identifikačních dokladů
1. Vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1 vydá duplikát identifikačního dokladu, pokud:
a)
se původní identifikační doklad ztratí a lze určit totožnost zvířete, zejména pomocí kódu přenášeného elektronickým odpovídačem nebo pomocí alternativní metody ověřování totožnosti v souladu s článkem 21, nebo
b)
zvíře nebylo identifikováno ve lhůtě stanovené v článku 12, 14 nebo v čl. 43 odst. 2, za předpokladu, že je k dispozici potvrzení o pokrytí a biologická matka nebo, v případě přenosu embryí, náhradní matka je identifikována v souladu s tímto nařízením, nebo
c)
příslušný orgán má důkaz o tom, že některé identifikační údaje ve stávajícím identifikačním dokladu neodpovídají příslušnému koňovitému, a nelze použít ustanovení čl. 12 odst. 3 písm. a).
2. V případech uvedených v odstavci 1 vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1 na základě žádosti držitele nebo na žádost příslušného orgánu:
a)
implantuje zvířeti v případě potřeby elektronický odpovídač v souladu s článkem 18 nebo použije některou z povolených alternativních metod ověřování totožnosti v souladu s článkem 21;
b)
vydá duplikát identifikačního dokladu zřetelně takto označený („duplikát identifikačního dokladu“) s uvedením jedinečného životního čísla zaznamenaného v databázi vydávajícího orgánu, který:
i)
provedl první identifikaci zvířete a vydal ztracený původní identifikační doklad nebo
ii)
vydává duplikát identifikačního dokladu pro zvíře uvedené v odst. 1 písm. b);
c)
klasifikuje daného koňovitého v části II oddílu II duplikátu identifikačního dokladu jako koňovitého, který není určen na porážku k lidské spotřebě.
3. Údaje uvedené v duplikátu identifikačního dokladu vydaného v souladu s odstavcem 2 se zaznamenají s odkazem na jedinečné životní číslo do databáze uvedené v článku 38 a zašlou se do centrální databáze v souladu s článkem 39.
4. Byl-li ztracený identifikační doklad vydán podle čl. 9 odst. 1 vydávajícím orgánem uvedeným v čl. 5 odst. 1, který již neexistuje, vydá duplikát identifikačního dokladu v souladu s odstavcem 2 tohoto článku vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1 toho členského státu, ve kterém se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen.
Článek 30
Vydávání duplikátů identifikačních dokladů pro koňovité dovezené do Unie
Odchylně od čl. 29 odst. 2 může být v případech, kdy byl ztracený původní identifikační doklad vydán vydávajícím orgánem uvedeným v čl. 14 písm. a) ve třetí zemi, vydán nový identifikační doklad zmíněným vydávajícím orgánem ve třetí zemi za předpokladu, že je tento nový identifikační doklad:
a)
zaslán vydávajícím orgánem uvedeným v čl. 14 písm. a) vydávajícímu orgánu uvedenému v čl. 29 odst. 2, přičemž je označen jako duplikát identifikačního dokladu, dané zvíře je klasifikováno v souladu s čl. 29 odst. 2 písm. c) a příslušné informace jsou zaneseny do databáze v souladu s čl. 29 odst. 3;
b)
zaslán vydávajícím orgánem nebo příslušným orgánem v členském státě, ve kterém se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen, držiteli nebo, vyžadují-li tak právní předpisy členského státu, kde se koňovitý nachází, majiteli zvířete.
Článek 31
Pozastavení statusu koňovitých určených na porážku k lidské spotřebě
1. Odchylně od čl. 29 odst. 2 písm. c) a článku 30 a s výjimkou případu popsaného v čl. 43 odst. 2 může příslušný orgán rozhodnout o pozastavení statusu koňovitého jako určeného na porážku k lidské spotřebě na dobu šesti měsíců, pokud:
a)
může držitel uspokojivě prokázat do třiceti dnů od ohlášeného data ztráty identifikačního dokladu, že status koňovitého jako určeného na porážku k lidské spotřebě nebyl ohrožen žádnou léčbou;
b)
je žádost o identifikaci podána v souladu s čl. 1 odst. 1 druhou odrážkou rozhodnutí 96/78/ES v průběhu prvního roku života, avšak po uplynutí maximální povolené doby uvedené v čl. 12 odst. 2 tohoto nařízení.
2. V případě uvedeném v odstavci 1 zapíše příslušný orgán datum začátku šestiměsíční doby pozastavení do prvního sloupce části III oddílu II duplikátu identifikačního dokladu a vyplní třetí sloupec.
Článek 32
Vydávání náhradních identifikačních dokladů
1. Vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1 vydá náhradní identifikační doklad, pokud:
a)
je původní identifikační doklad ztracen a dále:
i)
nelze prokázat totožnost zvířete,
ii)
neexistuje náznak nebo důkaz, že pro dané zvíře již dříve vydal identifikační doklad vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1;
b)
zvíře nebylo identifikováno ve lhůtách stanovených v čl. 12 odst. 1 nebo 2, v článku 14 nebo v čl. 43 odst. 2.
2. V případech uvedených v odstavci 1 vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1 písm. c) odpovědný za oblast, ve které se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen, na základě žádosti držitele nebo na žádost příslušného orgánu:
a)
implantuje zvířeti elektronický odpovídač v souladu s článkem 18 nebo použije některou z alternativních metod ověřování totožnosti v souladu s článkem 21;
b)
vydá náhradní identifikační doklad zřetelně takto označený („náhradní identifikační doklad“) s uvedením nově přiděleného jedinečného životního čísla odpovídajícího příslušnému záznamu v databázi o vydání tohoto náhradního identifikačního dokladu;
c)
klasifikuje daného koňovitého v části II oddílu II náhradního identifikačního dokladu jako koňovitého, který není určen na porážku k lidské spotřebě.
3. Údaje uvedené v náhradním identifikačním dokladu vydaném v souladu s odstavcem 2 se zaznamenají s odkazem na jedinečné životní číslo do databáze uvedené v článku 38 a zašlou se do centrální databáze v souladu s článkem 39.
Článek 33
Pozastavení platnosti identifikačního dokladu pro účely přesunu
Úřední veterinární lékař pozastaví platnost identifikačního dokladu pro účely přesunu příslušným zápisem v oddíle III tohoto dokladu v případě, že je koňovitý držen v hospodářství nebo pochází z hospodářství, které:
a)
podléhá zákazu uvedenému v čl. 4 odst. 5 směrnice 2009/156/ES nebo
b)
se nachází v členském státě, který není prostý moru koní, nebo na části území členského státu považované v souladu s čl. 5 odst. 2 směrnice 2009/156/ES za infikovanou morem koní.
KAPITOLA VII
SMRT KOŇOVITÝCH, KOŇOVITÍ URČENÍ NA PORÁŽKU K LIDSKÉ SPOTŘEBĚ A ZÁZNAM O LÉČENÍ
Článek 34
Povinnosti úředního veterinárního lékaře a příslušného orgánu v případě porážky nebo utracení koňovitých
1. Po porážce nebo utracení koňovitého se přijmou tato opatření:
a)
elektronický odpovídač se ochrání před následným podvodným použitím, a to jeho vyjmutím, zničením nebo likvidací na místě;
b)
platnost identifikačního dokladu se zruší přinejmenším umístěním razítka, které nelze zfalšovat, uvádějícího „neplatné“ na všech stranách nebo vyražením otvoru o vhodném průměru, jehož velikost odpovídá alespoň průměru běžné děrovačky, do všech stran;
c)
pokud jde o jedinečné životní číslo koňovitého, buď:
i)
je identifikační doklad zničen pod úředním dohledem na jatkách, kde bylo zvíře poraženo, a vydávajícímu orgánu je zasláno potvrzení, a to buď přímo, nebo prostřednictvím kontaktního místa uvedeného v čl. 36 odst. 2, ve kterém je informován o datu porážky zvířete na jatkách a o datu zničení identifikačního dokladu, nebo
ii)
je identifikační doklad, jehož platnost byla zrušena, vrácen vydávajícímu orgánu uvedenému v bodě 11 části A oddílu I identifikačního dokladu nebo v části C oddílu I po aktualizaci v souladu s čl. 28 písm. b), a to buď přímo, nebo prostřednictvím kontaktního místa uvedeného v čl. 36 odst. 2, spolu s informací o datu porážky zvířete nebo jeho utracení pro účely tlumení nákazy.
2. Opatření stanovená v odstavci 1 provede přímo nebo nad jejich prováděním dohlíží:
a)
úřední veterinární lékař:
i)
v případě porážky nebo utracení pro účely tlumení nákazy v souladu s čl. 4 odst. 4 písm. a) směrnice 2009/156/ES nebo
ii)
po porážce v souladu s čl. 7 odst. 3 směrnice 2009/156/ES nebo
b)
příslušný orgán stanovený v čl. 3 odst. 10 nařízení (ES) č. 1069/2009 v případě likvidace nebo zpracování těla, které v souladu s vnitrostátními právními předpisy uvedenými v čl. 23 odst. 1 tohoto nařízení doprovázel identifikační doklad:
i)
v zařízení schváleném v souladu s čl. 24 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1069/2009 nebo
ii)
v nízkokapacitním spalovacím zařízení uvedeném v bodě iii) písm. a) kapitoly III přílohy III nařízení (EU) č. 142/2011.
3. V případě, že elektronický odpovídač nelze z těla koňovitého určeného na porážku k lidské spotřebě vyjmout, jak je požadováno v odst. 1 písm. a) tohoto článku, prohlásí úřední veterinární lékař maso nebo jeho část obsahující elektronický odpovídač za nevhodné k lidské spotřebě v souladu s písm. n) bodu 1 kapitoly V oddílu II přílohy I nařízení (ES) č. 854/2004.
Článek 35
Povinnosti držitele a vydávajícího orgánu v případě úhynu nebo ztráty koňovitého
1. Ve všech případech úhynu nebo ztráty koňovitého, včetně krádeže, neuvedených v článku 34 vrátí držitel identifikační doklad příslušnému vydávajícímu orgánu uvedenému v části A oddílu I nebo aktualizovanému v souladu s čl. 28 písm. b) v části C oddílu I identifikačního dokladu do 30 dnů po úhynu nebo ztrátě daného koňovitého.
2. Vydávající orgán, který obdržel informaci o úhynu nebo ztrátě koňovitého v souladu s článkem 34 nebo odstavcem 1 tohoto článku, jedná v souladu s čl. 28 písm. d) a e).
Článek 36
Povinnosti členských států zajistit oběh informací po smrti koňovitého
1. Členské státy zavedou postupy pro vrácení identifikačních dokladů, jejichž platnost byla zrušena, vydávajícímu orgánu v souladu s čl. 34 odst. 1 písm. c) bodem ii).
2. Členské státy mohou určit kontaktní místo pro dodání potvrzení uvedeného v čl. 34 odst. 1 písm. c) bodě i) nebo identifikačních dokladů uvedených v čl. 34 odst. 1 písm. c) bodě ii) pro jejich další rozeslání příslušným vydávajícím orgánům na svém území.
Toto kontaktní místo může být styčné místo uvedené v článku 35 nařízení (ES) č. 882/2004.
3. V případech, na které se vztahuje odstavec 2, musí být podrobné údaje o kontaktním místě, které mohou být vloženy do centrální databáze stanovené v článku 39, zpřístupněny ostatním členským státům a veřejnosti na internetových stránkách uvedených v čl. 6 odst. 1.
Článek 37
Koňovití určení na porážku k lidské spotřebě a záznam o léčení
1. Koňovitý se považuje za určeného na porážku k lidské spotřebě, kromě případů, kdy je v souladu s tímto nařízením v části II oddílu II identifikačního dokladu neodvolatelně prohlášen za koňovitého, který není takto určený, na základě:
a)
podpisu majitele podle jeho vlastního uvážení, s potvrzením vydávajícího orgánu, nebo
b)
podpisů držitele a odpovědného veterinárního lékaře jednajícího v souladu s čl. 10 odst. 2 směrnice 2001/82/ES nebo
c)
záznamu vydávajícího orgánu učiněného při vydání duplikátu identifikačního dokladu podle článku 29 nebo 30 nebo náhradního identifikačního dokladu podle článku 32.
2. Před jakoukoli léčbou v souladu s čl. 10 odst. 2 směrnice 2001/82/ES nebo před léčbou za použití léčivého přípravku registrovaného v souladu s čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice potvrdí odpovědný veterinární lékař uvedený v čl. 10 odst. 1 směrnice 2001/82/ES status daného koňovitého jako:
a)
určeného na porážku k lidské spotřebě, což je standardní případ, nebo
b)
neurčeného na porážku k lidské spotřebě, jak je uvedeno v části II oddílu II identifikačního dokladu.
3. V případě, že léčba uvedená v odstavci 2 tohoto článku není u koňovitého určeného na porážku k lidské spotřebě povolena, zajistí odpovědný veterinární lékař uvedený v čl. 10 odst. 1 směrnice 2001/82/ES, aby v souladu s odchylkou stanovenou v čl. 10 odst. 2 směrnice 2001/82/ES byl dotyčný koňovitý před zahájením léčby neodvolatelně prohlášen za koňovitého, který není určený na porážku k lidské spotřebě:
a)
vyplněním a podpisem části II oddílu II identifikačního dokladu a
b)
zrušením platnosti části III oddílu II identifikačního dokladu v souladu s pokyny stanovenými v části III oddílu II.
4. Po provedení opatření stanovených v odstavci 3 držitel koňovitého předloží identifikační doklad vydávajícímu orgánu v členském státě, ve kterém se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen, nebo tyto informace poskytne online, jestliže takový přístup do databáze existuje, ve lhůtě 14 dnů od data podpisu v části II oddílu II identifikačního dokladu.
5. Odchylně od odstavce 4 může členský stát přijmout opatření k zajištění toho, že opatření provedená v souladu s odstavcem 3 oznámí do 14 dnů od data podpisu v části II oddílu II identifikačního dokladu odpovědný veterinární lékař:
a)
buď přímo vydávajícímu orgánu uvedenému v odstavci 4, kterému poskytne nezbytné informace k tomu, aby tento orgán mohl aktualizovat databázi zřízenou v souladu s článkem 39, nebo
b)
přímo do centrální databáze zřízené v souladu s článkem 39, je-li zajištěno uložení těchto informací do databáze zřízené podle článku 38 vydávajícím orgánem uvedeným v odstavci 4.
6. V případě, že má být koňovitý léčen za podmínek uvedených v čl. 10 odst. 3 směrnice 2001/82/ES, zapíše odpovědný veterinární lékař do části III oddílu II identifikačního dokladu potřebné údaje o léčivém přípravku obsahujícím základní látky nebo látky přinášející vyšší klinický prospěch pro léčbu koňovitých uvedené v nařízení (ES) č. 1950/2006.
Odpovědný veterinární lékař zaznamená datum, kdy byl léčivý přípravek podle předpisu podán naposledy, a informuje v souladu s čl. 11 odst. 4 směrnice 2001/82/ES držitele o datu, kdy uplyne ochranná lhůta stanovená v souladu s čl. 10 odst. 3 uvedené směrnice.
KAPITOLA VIII
ZÁZNAMY A SANKCE
Článek 38
Databáze
1. Při vydání identifikačního dokladu nebo registraci dříve vydaných identifikačních dokladů zaznamená vydávající orgán do své databáze přinejmenším tyto údaje týkající se daného koňovitého:
a)
jedinečné životní číslo;
b)
druh;
c)
pohlaví;
d)
barvu;
e)
datum narození (ve formátu dd/mm/rrrr) oznámené držitelem uvedeným v písmeni i);
f)
případně alespoň posledních 15 číslic kódu přenášeného elektronickým odpovídačem nebo kód přenášený radiofrekvenčním identifikačním zařízením, které není v souladu s normou ISO 11784, společně s informacemi o požadovaném čtecím systému; nebo alternativní metodu ověřování totožnosti použitou v souladu s článkem 21;
g)
zemi narození oznámenou držitelem uvedeným v písmeni i);
h)
datum vydání a jakékoli změny identifikačního dokladu;
i)
jméno a adresu držitele, který podal žádost podle čl. 11 odst. 1, čl. 15 odst. 1, čl. 29 odst. 2 nebo čl. 32 odst. 2, nebo který případně předložil identifikační doklad, jak je stanoveno v čl. 27 odst. 3;
j)
status zvířete jakožto evidovaného koňovitého nebo koňovitého pro chov a produkci;
k)
jméno zvířete (jméno, které zvíře dostalo po narození, případně komerční jméno) oznámené držitelem uvedeným v písm. i);
l)
známý status zvířete jako neurčeného na porážku k lidské spotřebě;
m)
sériové číslo, pokud je takové číslo přiděleno identifikačnímu dokladu uvedenému v čl. 9 odst. 1 a 3, a informace týkající se nového identifikačního dokladu, duplikátu identifikačního dokladu či náhradního identifikačního dokladu, které byly vydány v souladu s čl. 12 odst. 3, článkem 29, článkem 30 nebo článkem 32;
n)
zemi, ve které se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen, oznámenou držitelem uvedeným v písmeni i);
o)
oznámené datum úhynu nebo ztráty zvířete nahlášené držitelem uvedeným v písmeni i) nebo datum porážky.
2. Vydávající orgán uchová informace uvedené v odstavci 1 tohoto článku ve své databázi po dobu nejméně 35 let nebo alespoň dva roky od data oznámení o smrti koňovitého podle článku 34.
3. Nejpozději do 15 dnů od data záznamu informací uvedených v odstavci 1 tohoto článku zašle vydávající orgán uvedený ve zmíněném odstavci informace uvedené v písmenech a) až j) a l) až o) do centrální databáze zřízené v souladu s článkem 39 v členském státě:
a)
ve kterém je tento vydávající orgán schválen, uznán nebo určen nebo ve kterém má své sídlo v souladu s čl. 5 odst. 1;
b)
ve kterém se daný koňovitý narodil.
Článek 39
Zřízení centrální databáze
1. Členské státy zřídí pro účely tohoto nařízení své centrální databáze.
2. Odchylně od odstavce 1 se zřízení centrální databáze nevyžaduje v těch členských státech, ve kterých existuje jedna databáze pro evidované koňovité a jedna databáze pro koňovité pro chov a produkci, za předpokladu, že:
a)
obě databáze mohou navzájem účinně komunikovat a mohou spolupracovat s centrálními databázemi v souladu s článkem 40 s cílem aktualizovat identifikační údaje o koňovitých, jejichž status se mění buď na evidované koňovité, nebo na koňovité pro chov a produkci;
b)
příslušný orgán má přímý přístup do obou těchto databází.
3. Členské státy zpřístupní názvy, adresy a kontaktní údaje svých centrálních databází ostatním členským státům a veřejnosti na internetových stránkách stanovených v čl. 6 odst. 1.
Článek 40
Provoz a spolupráce centrálních databází
1. Každý členský stát zajistí, aby vydávající orgány uvedené v čl. 5 odst. 1 vkládaly informace uvedené v čl. 28 písm. e) a čl. 38 odst. 1 o koňovitých identifikovaných na jeho území do centrální databáze, nebo aby databáze vydávajících orgánů na jeho území byly propojeny s centrální databází.
2. Členské státy spolupracují při provozu svých centrálních databází v souladu se směrnicí 89/608/EHS a zajistí, aby:
a)
v souladu s článkem 28 tohoto nařízení centrální databáze nahlásila s odkazem na jedinečné životní číslo jakoukoli změnu identifikačních údajů uvedených v čl. 38 odst. 1 do centrální databáze členského státu, ve kterém byl identifikační doklad vydán;
b)
příslušné orgány ostatních členských států měly bezplatný přístup k minimálním informacím v centrální databázi, aby mohly zjistit, zda do ní byl zaznamenán kód elektronického odpovídače, jedinečné životní číslo nebo číslo průkazu.
Článek 41
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení ustanovení tohoto nařízení a přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy oznámí tato ustanovení Komisi nejpozději do 1. ledna 2016 a neprodleně ji informují o jakékoli následné změně, která se jich týká.
KAPITOLA IX
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 42
Zrušení
Nařízení (ES) č. 504/2008 se zrušuje s účinkem ode dne 1. ledna 2016.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 43
Přechodná ustanovení
1. Odchylně od čl. 4 odst. 2 se za koňovité identifikované podle tohoto nařízení považují:
a)
koňovití narození nejpozději do 30. června 2009 a identifikovaní do tohoto data v souladu s rozhodnutím 93/623/EHS nebo 2000/68/ES, za předpokladu, že identifikační doklady vydané pro tyto koňovité:
i)
byly registrovány v souladu s čl. 21 odst. 1 nařízení (ES) č. 504/2008 nejpozději do 31. prosince 2009 a
ii)
zahrnují oddíl odpovídající oddílu IX vzorového identifikačního dokladu stanoveného v příloze rozhodnutí 93/623/ES a je vyplněna část III-A identifikačního dokladu, pokud jsou zapsány informace v části III-B;
b)
koňovití narození nejpozději do 30. června 2009, avšak neidentifikovaní do tohoto data v souladu s rozhodnutím 93/623/EHS nebo 2000/68/ES, pokud byli identifikováni v souladu s nařízením (ES) č. 504/2008 nejpozději do 31. prosince 2009;
c)
koňovití identifikovaní v souladu s nařízením (ES) č. 504/2008 do 31. prosince 2015.
2. Koňovití narození v Unii nebo dovezení do Unie ze třetí země po 30. červnu 2009, kteří nebyli identifikováni v souladu s nařízením (ES) č. 504/2008 do 31. prosince 2015, se identifikují podle článku 29 nebo 32 tohoto nařízení, v závislosti na dostupných informacích o jejich totožnosti, a jsou v části II oddílu II duplikátu identifikačního dokladu klasifikováni jako koňovití, kteří nejsou určeni na porážku k lidské spotřebě.
3. Odchylně od čl. 13 odst. 2 členské státy, které udělily výjimky podle článku 7 nařízení (ES) č. 504/2008 před 1. lednem 2016 a uvědomily o tom před uvedeným datem Komisi, nemusí tyto výjimky Komisi znovu oznamovat.
4. Členské státy, které nezřídily centrální databázi stanovenou v článku 39, zřídí centrální databázi podle článku 39 a zajistí její zprovoznění v souladu s článkem 40 nejpozději do 30. června 2016.
Článek 44
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 1. ledna 2016. Článek 39 se nicméně použije od 1. července 2016 v těch členských státech, které nezřídí fungující centrální databázi do 1. ledna 2016.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. února 2015.
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) 2015/262
av den 17 februari 2015
om fastställande av bestämmelser i enlighet med rådets direktiv 90/427/EEG och 2009/156/EG vad gäller metoder för identifiering av hästdjur (förordning om pass för hästdjur)
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets direktiv 90/427/EEG av den 26 juni 1990 om avelsmässiga och genealogiska villkor för handeln med hästdjur inom gemenskapen (1), särskilt artikel 4.2 c och d, artikel 6.2 andra strecksatsen och artikel 8.1 första stycket,
med beaktande av rådets direktiv 2009/156/EG av den 30 november 2009 om djurhälsovillkor vid förflyttning och import av hästdjur från tredjeland (2), särskilt artikel 4.4, och
av följande skäl:
(1)
I rådets direktiv 90/427/EEG fastställs de avelstekniska villkoren för handeln med hästdjur inom unionen. Medlemsstaterna ska säkerställa att registrerade hästdjur som flyttas åtföljs av en identitetshandling som har utfärdats av godkända avelsorganisationer eller föreningar för avelsuppfödare som avses i det direktivet.
(2)
I rådets direktiv 2009/156/EG fastställs djurhälsovillkoren vid förflyttning och import av hästdjur från tredjeland. I det direktivet föreskrivs att registrerade hästdjur ska identifieras genom en identitetshandling som utfärdats i enlighet med direktiv 90/427/EEG eller av en internationell sammanslutning eller organisation som har överinseende över hästar avsedda för tävling eller kapplöpning. Hästdjur för avel och produktion ska identifieras genom en metod som fastställts av kommissionen.
(3)
I kommissionens förordning (EG) nr 504/2008 (3), som är tillämplig sedan den 1 juli 2009, fastställs dels bestämmelser för identifiering av hästdjur som är födda i eller importeras till unionen, dels en identitetshandling (pass) för hästdjur i form av en multifunktionell handling för djur- och folkhälsa samt för avelstekniska behov och hästsportens behov. Med fokus på identitetshandlingen som hörnstenen i systemet för identifiering av hästdjur, föreskrivs i den förordningen endast möjligheten att överföra informationen i ett stort antal utfärdande organs databaser till en central databas eller att koppla samman de enskilda databaserna med den centrala databasen.
(4)
Medlemsstaterna har stött på svårigheter vid genomförandet av de åtgärder som föreskrivs i förordning (EG) nr 504/2008. Dessa svårigheter gäller främst metoden för identifiering av hästdjur genom identitetshandlingen.
(5)
Undersökningar som medlemsstaterna har gjort har visat att identitetshandlingen är föremål för omfattande bedrägerier. Den största risken är att hästdjur som tidigare varit undantagna från slakt för användning som livsmedel och som behandlats med läkemedel som inte är godkända för livsmedelsproducerande djur olagligen återinförs i livsmedelskedjan. Efter antagandet av kommissionens beslut 2000/68/EG (4) har tusentals hästdjur varit oåterkalleligt undantagna från slakt för användning som livsmedel. Bristen på alternativ till att under hela deras livstid hålla övertaliga och oönskade hästdjur som har blivit undantagna från slakt för användning som livsmedel har lett till att de vanvårdas och överges, vilket har allvarliga konsekvenser för djurens hälsa och välbefinnande. Denna situation har förvärrats av den nuvarande ekonomiska situationen, som i många fall gör det ekonomiskt omöjligt att hålla hästdjur i slutet av deras produktiva liv. I vissa medlemsstater har problemet blivit så stort att de behöriga myndigheterna har inlett program för slakt av övertaliga hästdjur utanför livsmedelskedjan.
(6)
Ett nytt fenomen de senaste åren är ”fly-grazing” (dvs. att hästdjuren utan tillstånd släpps ut på andras marker för att själva söka föda), vilket berör ägare av betesmark eftersom de enligt lagstiftningen därigenom har blivit hästdjurets djurhållare och ofrivilligt fått överta ansvaret enligt förordning (EG) nr 504/2008. Dessa hästdjurs oklara status kan också vara relevant för den korrekta tillämpningen av unionens bestämmelser på andra områden.
(7)
Det har visat sig att de uppgifter som registreras i det utfärdande organets databas vid utfärdandet av en identitetshandling snabbt blir föråldrade. Det är därför ytterst svårt, eller till och med fullkomligt ogenomförbart, för de behöriga myndigheterna att i samband med utfärdande av intyg eller identitetskontroll kontrollera om en identitetshandling är tillförlitlig samt om uppgifterna är aktuella och rimliga och inte har varit föremål för bedrägliga ändringar, framför allt vad gäller djurens status som avsedda för slakt, men även för användning av de gynnsammare villkoren för djurens hälsa och välbefinnande som gäller vid förflyttning av registrerade hästdjur.
(8)
I de flesta medlemsstater är databaserna hos de olika organ som utfärdar pass inte sammankopplade och av rättsliga och administrativa skäl är det inte möjligt att bara ha ett enda organ som utfärdar pass. Upprättandet av en central databas anses därför vara den mest effektiva lösningen för att utbyta och synkronisera uppgifter mellan de olika aktörerna enligt direktiven 90/427/EEG och 2009/156/EG i den utsträckning som krävs för att hantera hästdjurs identitetshandlingar i syfte att tillhandahålla inte endast de förskrivna djurhälsogarantierna utan också möjliggöra tillämpningen av bestämmelserna i unionslagstiftningen om djurens välbefinnande och folkhälsa, något som förutsätter en korrekt och pålitlig identifiering av hästdjur.
(9)
En undersökning som kommissionen gjorde i samband med hästköttshändelserna 2013 visar att 23 medlemsstater har upprättat en central databas och två medlemsstater har en enda databas för registrerade hästdjur respektive hästdjur för avel och produktion. Tre medlemsstater, som representerar ungefär 20 % av de 6,7 miljonerna hästdjur i unionen, har ingen centraliserad databas.
(10)
Unionens system för identifiering av hästdjur måste därför ses över för att se till att det är både säkert och användarvänligt.
(11)
Import av hästdjur till de territorier som förtecknas i bilaga I till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004 (5) omfattas av de villkor som fastställs i enlighet med direktiv 2009/156/EG och är tillåten från de tredjeländer som förtecknas i bilagan till kommissionens beslut 2004/211/EG (6). Normalt sett förs cirka 4 000 registrerade hästdjur och hästdjur för avel och produktion in till unionen varje år enligt de villkor som föreskrivs i kommissionens beslut 93/197/EEG (7).
(12)
När tullförfarandena i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 952/2013 (8) tillämpas måste man även hänvisa till rådets förordning (EEG) nr 706/73 (9). Enligt förordning (EEG) nr 706/73 är unionsbestämmelserna för veterinärlagstiftning tillämpliga på Kanalöarna och Isle of Man från och med den 1 september 1973.
(13)
I kommissionens beslut 96/78/EG (10) fastställs kriterier för införande och registrering av hästdjur i stamböcker för avelsändamål. I det beslutet föreskrivs bland annat att för att ett hästdjur ska föras in i huvudavsnittet i en stambok för sin ras ska det identifieras som föl vid sidan av sto enligt stambokens regler, vilka åtminstone bör kräva ett betäckningsintyg. För att skapa enhetlighet i unionslagstiftningen och underlätta dess tillämpning bör inte bestämmelserna avseende identitetshandlingen äventyra tillämpningen av de regler som gäller för identifiering av hästdjur för införande i stamböcker.
(14)
De metoder för identifiering av hästdjur som föreskrivs i denna förordning bör också vara förenliga med de principer som fastställts av de avelsorganisationer som godkänts i enlighet med kommissionens beslut 92/353/EEG (11). Enligt det beslutet ska de organisationer eller sammanslutningar som för den ursprungliga stamboken fastställa principer för identifiering av hästdjur, för uppdelning av stamboken i klasser och för de härstamningar som införts i stamboken.
(15)
För att säkerställa en hög kvalitet på identitetshandlingar och registerföring för alla hästdjur i unionen, bör medlemsstaterna se till att systemen för identifiering av registrerade hästdjur som har förts in eller registrerats i stamböcker som upprättats av godkända eller erkända avelsorganisationer eller föreningar för avelsuppfödare, vad gäller utfärdandet av identitetshandlingar, uppfyller de villkor som gäller för den behöriga myndighetens utseende av organ som utfärdar identitetshandlingar för hästdjur för avel och produktion.
(16)
Definitionen av hästdjur, strikt begränsad till tillämpningsområdet för artikel 2 b i direktiv 2009/156/EG, bör överensstämma med den taxonomi som används i unionslagstiftningen, t.ex. i tilläggen till rådets förordning (EEG) nr 3626/82 (12) och kommissionens förordning (EU) nr 206/2010 (13).
(17)
Definitionen av anläggning i rådets direktiv 92/35/EEG (14) inkluderar naturreservat där hästdjur lever i frihet och är därför en bredare definition än den som föreskrivs i direktiv 2009/156/EG och följaktligen bör den definition av anläggning som fastställs i denna förordning också omfatta naturreservat där hästdjur lever i frihet.
(18)
Den veterinära tillsyn som är en förutsättning för de djurskyddsgarantier som krävs i enlighet med direktiv 2009/156/EG kan endast säkerställas om anläggningen, enligt definitionen i det direktivet, är känd av den behöriga myndigheten. Liknande krav följer av tillämpningen av avsnitt I kapitel II del A i bilaga I till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 854/2004 (15) på hästdjur som livsmedelsproducerande djur. Med tanke på hur ofta hästdjur flyttas är det inte lämpligt att införa ett system där hästdjur bör kunna spåras i realtid. Identitetsuppgifter bör snarare vara tillgängliga för den behöriga myndigheten och för detta ändamål är en central databas i varje medlemsstat ett användbart verktyg för att hantera informationen om de hästdjur som hålls i den medlemsstaten.
(19)
Unionslagstiftningen skiljer mellan djurägare och djurhållare. Begreppet djurhållare definieras och används i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1760/2000 (16). I direktiv 2009/156/EG talar man däremot om djurets ägare eller uppfödare. I direktiv 92/35/EEG anges en gemensam definition för ägare och skötare. Eftersom ägaren av ett hästdjur enligt unionslagstiftning eller nationell lagstiftning inte nödvändigtvis är samma person som den som ansvarar för djuret, bör man förtydliga att det främst är djurhållaren, som antingen kan vara ägaren eller inte, som bör vara ansvarig för identifieringen av hästdjur i enlighet med denna förordning.
(20)
Enligt medlemsstaternas lagstiftning eller som ett krav från vissa utfärdande organ behöver information om djurägaren anges i identitetshandlingen och därmed även i den databas som det utfärdande organet upprätthåller. Denna information om ägarskap, samt om ändrat ägarskap, kan lämnas genom olika former av ägarintyg eller registreringskort, t.ex. carte d'immatriculation som används med framgång i en medlemsstat.
(21)
I rådets direktiv 2008/73/EG (17) föreskrivs att medlemsstaterna ska upprätta och hålla uppdaterade förteckningar över godkända anläggningar på det veterinära och avelstekniska området och göra dem tillgängliga för de övriga medlemsstaterna och allmänheten. För att underlätta de övriga medlemsstaternas och allmänhetens tillgång till förteckningarna över godkända anläggningar bör medlemsstaterna tillhandahålla förteckningarna elektroniskt via internetbaserade informationssidor. För att bistå medlemsstaterna i deras arbete med att göra dessa förteckningar tillgängliga för de övriga medlemsstaterna och allmänheten bör kommissionen tillhandahålla internetadressen till en webbplats med länkar till medlemsstaternas internetbaserade informationssidor.
(22)
För att underlätta det elektroniska informationsutbytet mellan medlemsstaterna och för att säkerställa öppenhet och begriplighet är det viktigt att förteckningarna utformas enligt en enhetlig förlaga inom hela unionen. I kommissionens beslut 2009/712/EG (18) fastställs därför förlagor för utformningen av nämnda förteckningar på de internetbaserade informationssidor som medlemsstaterna upprättat.
(23)
Enligt förordning (EG) nr 504/2008 får hästdjur inte hållas om de inte identifieras enligt den förordningen. Kommissionen har varit tvungen att hantera flera klagomål om hästpopulationer som är husdjur men som lever utanför anläggningar under förhållanden som inte överensstämmer med dem som beskrivs som halvvilda i den förordningen. Därför måste det förtydligas att hästdjur som lever i unionen bör identifieras och som ett andra steg föreskrivas ett undantag om det villkoret inte kan uppfyllas.
(24)
Hästdjur som lever i unionen bör identifieras genom en identitetshandling som gäller hela deras livstid och som i syfte att säkerställa hästdjurets identitet innehåller en beskrivning av hästdjuret i text och i form av ett konturdiagram samt av djurets individuella märken. Dessa märken kan antingen vara medfödda, t.ex. fler än tre virvlar, kastanjer, färgmarkeringar, sällsynta defekter i ögonpigmenteringen, specifika fördjupningar i musklerna, men också de detaljerade strukturerna i iris eller näthinna och specifika genetiska markörer (DNA-profil) eller så kan de vara förvärvade, såsom depigmentering på grund av sadeltryck och ärr, inklusive från kastration av hingstar, eller ett brännmärke.
(25)
Identitetshandlingar bör inte utfärdas om de inte har kompletterats med de nödvändiga identitetsuppgifter som ska registreras i det utfärdande organets databas i enlighet med denna förordning.
(26)
Dessutom bör all nödvändig information nämnas i det härstamningsbevis som föreskrivs i direktiv 90/427/EEG och som ska ingå i identitetshandlingen, för att säkerställa att hästdjur som förflyttas från en stambok till en annan förs in i den klass i stamboken för vilken de uppfyller kriterierna.
(27)
I enlighet med kommissionens beslut 96/510/EG (19) ska härstamningsbevis för registrerade hästdjur överensstämma med den identitetshandling som föreskrivs i kommissionens beslut 93/623/EEG (20). Eftersom besluten 93/623/EG och 2000/68/EG har upphävts genom förordning (EG) nr 504/2008 måste det förtydligas att alla hänvisningar till dessa beslut bör anses som hänvisningar till den här förordningen.
(28)
De organ som utfärdar identitetshandlingar för registrerade hästdjur bör vara de organisationer eller sammanslutningar som för eller upprättar stamböcker för registrerade hästdjur och som är officiellt godkända eller erkända av den behöriga myndigheten i en medlemsstat i enlighet med beslut 92/353/EEG, eller ett officiellt organ i medlemsstaten vilket för stamboken där hästdjuret är infört eller registrerat för avelsändamål i enlighet med beslut 96/78/EG. Nationella filialer till internationella organisationer eller sammanslutningar som har överinseende över hästar avsedda för tävling eller kapplöpning och som har sitt huvudkontor i en medlemsstat bör även kunna fungera som ett organ som utfärdar identitetshandlingar för registrerade hästar.
(29)
Medlemsstaterna bör ges ett större handlingsutrymme när det gäller de utfärdande organ som utfärdar identitetshandlingar för hästdjur för avel och produktion. När det gäller dessa identitetshandlingar bör det vara möjligt för den behöriga myndigheten för den anläggning där hästdjuret hålls vid tidpunkten för dess identifiering eller för ett utfärdande organ som utsetts och står under tillsyn av den behöriga myndigheten att utfärda dem.
(30)
Den behöriga myndighet som ansvarar för godkännande eller erkännande i enlighet med bilagan till beslut 92/353/EEG av organisationer eller sammanslutningar som upprättar stamböcker bör samarbeta med den behöriga myndighet som avses i förordning (EG) nr 882/2004 för att säkerställa, vid behov genom samarbete över gränserna, att identitetshandlingar för hästdjur utfärdas och används i enlighet med den här förordningen.
(31)
Eftersom alla hästdjur som föds i eller importeras till unionen i enlighet med denna förordning bör identifieras genom en enda identitetshandling som gäller hela deras livstid, krävs särskilda bestämmelser när ett djurs status ändras från hästdjur för avel och produktion till registrerade hästdjur enligt definitionen i direktiv 2009/156/EG. Med tanke på de långtgående följderna av en sådan ändring på förflyttning av, handel med och import av hästdjur till unionen från tredjeländer vad gäller de tillämpliga djurhälsoreglerna i direktiv 2009/156/EG men även vad gäller bestämmelserna om djurs välbefinnande för sådana förflyttningar i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1/2005 (21), måste den behöriga myndigheten ha en enda åtkomstpunkt, nämligen en central databas, för att kontrollera de identitetsuppgifter om hästdjur som är nödvändiga för utfärdande av intyg eller offentlig kontroll.
(32)
Medlemsstaterna bör kunna upprätta särskilda system för identifiering av hästdjur som vandrar under vilda eller halvvilda förhållanden inom fastställda områden eller territorier, bland annat inom naturreservat, för att nå överensstämmelse med definitionen för anläggning i direktiv 92/35/EEG. Sådana undantag från den allmänna skyldigheten att identifiera hästdjur bör dock endast beviljas då dessa avgränsade hästdjurspopulationer som lever under vilda eller halvvilda förhållanden är effektivt avskilda från hästdjur som används som husdjur och inte enbart utanför mänsklig kontroll för sin överlevnad och fortplantning, utan även utanför tillämpningsområdet för rådets direktiv 98/58/EG (22) som inte gäller för djur som lever ute i naturen.
(33)
För att kunna säkerställa ett hästdjurs identitet bör identitetshandlingen framför allt innehålla en högkvalitativ beskrivning av hästdjuret bestående av en text som beskriver hästdjuret och dess märken samt ett detaljerat konturdiagram som visar hästdjurets individuella och särskiljande märken.
(34)
För att säkerställa att hästdjur beskrivs på ett korrekt sätt i sina medföljande identitetshandlingar bör utfärdande organ sträva efter att följa bästa praxis och utbilda den personal som har hand om beskrivningen av djuren, till exempel genom att följa riktlinjerna från Fédération Équestre Internationale (23) (Internationella ridsportförbundet) och från Weatherbys (24).
(35)
Ett hästdjurs märken och det identifieringsmärke som används på djuret, vilka används tillsammans för att säkerställa identiteten, bör inte enbart skapa en entydig koppling mellan hästdjuret och dess identitetshandling utan också visa att hästdjuret har genomgått identifieringsförfarandet i enlighet med denna förordning, så att inte mer än en identitetshandling utfärdas för varje enskilt djur. Elektronisk identifiering (nedan kallade transpondrar) för hästdjur används redan i stor utsträckning internationellt. Den tekniken bör användas för att säkerställa en nära koppling mellan hästdjuret och dess identitetshandling, men det bör även vara möjligt att använda alternativa metoder för att säkerställa hästdjurets identitet, förutsatt att dessa alternativa metoder ger motsvarande garantier för att förhindra att flera identitetshandlingar utfärdas.
(36)
Transpondrar som används för märkning av hästdjur och de avläsare som används för att visa den kod som är inbyggd i transpondern bör överensstämma med internationellt överenskomna standarder. Dessa standarder tillhandahåller två olika system för att säkerställa att transponderkoden är unik. De flesta medlemsstater har genomfört förordning (EG) nr 504/2008 på ett sådant sätt att de använder en tresiffrig alfanumerisk landskod och deras behöriga myndigheter hanterar distributionen av transpondrar.
(37)
Det system som säkerställer att transponderkoden är unik bör integreras i utformningen av de databaser som de utfärdande organen upprätthåller och av den centrala databasen, samt genomföras utan att äventyra handeln inom och importen till unionen av hästdjur som är märkta med en transponder som visar en alfanumerisk kod med annan utformning.
(38)
I rådets direktiv 90/425/EEG (25) föreskrivs att veterinärkontroller ska genomföras på vissa djur och varor på deras bestämmelseort. I förordningen föreskrivs särskilt att de mottagare som anges på de intyg eller handlingar som föreskrivs i det direktivet, på begäran av den behöriga myndigheten i den medlemsstat som är bestämmelseland och i den utsträckning som behövs för att dessa kontroller ska kunna utföras, i förväg ska anmäla djurens och varornas ankomst från en annan medlemsstat och i synnerhet sändningens karaktär och den beräknade ankomstdagen. Denna anmälan krävs inte för registrerade hästar som har en identitetshandling enligt direktiv 90/427/EEG.
(39)
Även om hästdjur alltid måste åtföljas av sin identitetshandling enligt gällande unionslagstiftning, bör det vara möjligt att medge undantag från det kravet när det är omöjligt eller ogenomförbart med hänsyn till att identitetshandlingen ska bevaras under hästdjurets hela livstid eller om en sådan handling inte utfärdats därför att djuret slaktas innan det uppnår den högsta ålder som krävs för identifiering.
(40)
Medlemsstaterna bör även få tillåta en förenklad identitetshandling för hästdjur som förflyttas inom landets territorium. Plastkort med inbyggda datachips (nedan kallade smartkort) har införts för lagring av data inom olika områden. Det bör vara möjligt att utfärda sådana smartkort som ett alternativ vid sidan om identitetshandlingen och att under särskilda omständigheter använda dem i stället för de identitetshandlingar som åtföljer registrerade hästdjur eller hästdjur för avel och produktion vid förflyttning inom en medlemsstat.
(41)
Det är också nödvändigt med bestämmelser för fall där den ursprungliga identitetshandling som utfärdats i enlighet med denna förordning för hästdjurets hela livstid har gått förlorad, inte längre är läsbar eller innehåller felaktiga uppgifter som inte är en följd av olagliga metoder. Sådana bestämmelser bör i så stor utsträckning som möjligt förhindra olagligt innehav av fler än en identitetshandling så att hästdjurets status korrekt anges som avsett för slakt för användning som livsmedel. Om tillräckliga och kontrollerbara uppgifter finns tillgängliga bör det utfärdas ett duplikat av identitetshandlingen som märkts som sådant och som i allmänhet undantar hästdjuret från slakt för användning som livsmedel. I andra fall bör det utfärdas en ersättande identitetshandling som är märkt som sådan och som undantar hästdjuret från slakt för användning som livsmedel, och som dessutom fastställer att djuret är ett hästdjur för avel och produktion.
(42)
Dessa förfaranden bör även tillämpas på hästdjur som uppvisas för identifiering efter den fastställda tidsfristen för den första identifieringen, eftersom det inte går att utesluta bedrägligt uppsåt och försök att få ytterligare en identitetshandling.
(43)
I vissa fall när hästdjur är införda eller registrerade för att föras in i stamböcker som upprätthålls av avelsorganisationer i tredjeländer krävs särskilda villkor som gör att hästdjuret kan behålla sin registrering i den stamboken samtidigt som det säkerställs att det undantas från livsmedelskedjan genom lämpliga uppgifter i identitetshandlingen.
(44)
Enligt direktiv 2009/156/EG är identitetshandlingen ett instrument för att begränsa förflyttningen av hästdjur vid utbrott av en anmälningspliktig sjukdom på anläggningen där djuren hålls eller föds upp. Därför måste det vara möjligt att tillfälligt upphäva identitetshandlingens giltighet för förflyttning vid utbrott av vissa sjukdomar genom lämpliga uppgifter i identitetshandlingen.
(45)
Enligt direktiv 2009/156/EG krävs dessutom att registrerade hästdjur när de lämnar sin anläggning identifieras med en identitetshandling där det särskilt måste intygas att hästdjuren inte kommer från en anläggning som har varit föremål för vissa förbud. Det därför avsedda avsnittet i förlagan till identitetshandling bör således vara obligatoriskt för alla hästdjur och det bör omformuleras i enlighet med detta.
(46)
Om ett hästdjur dör på annat sätt än genom slakt i ett slakteri bör identitetshandlingen, om den enligt nationell lagstiftning åtföljer kadavret, återlämnas till det utfärdande organet av den myndighet som övervakar bearbetningen av det döda djuret i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1069/2009 (26) eller den kremering i förbränningsanläggningar med låg kapacitet som avses i kapitel III i bilaga III till kommissionens förordning (EU) nr 142/2011 (27), och man bör se till att transpondern eller eventuella andra alternativa metoder för att säkerställa hästdjurets identitet inte kan återanvändas.
(47)
För att förhindra transpondrar från att komma in i livsmedelskedjan bör kött från hästdjur från vilka man inte lyckats avlägsna transpondern vid slakt förklaras otjänligt som livsmedel i enlighet med avsnitt II kapitel V i bilaga I till förordning (EG) nr 854/2004. För att underlätta lokaliseringen av de införda transpondrarna bör det ställe där de förs in standardiseras och registreras i identitetshandlingarna.
(48)
Enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 (28) definieras levande djur som behandlats för att släppas ut på marknaden som livsmedel. Enligt den förordningen har livsmedelsföretagarna långtgående ansvar i alla stadier i livsmedelsproduktionen, bland annat för spårning av livsmedelsproducerande djur.
(49)
Hästdjur för avel och produktion, liksom registrerade hästdjur, kan under ett visst skede av sina liv hamna i kategorin hästdjur för slakt som definieras i direktiv 2009/156/EG. I Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 853/2004 (29) definieras i punkt 1 i bilaga I kött från hästdjur och det fastställs särskilda hygienregler för livsmedel av animaliskt ursprung.
(50)
Kraven på information från livsmedelskedjan för hästdjur har tillämpats sedan den 1 januari 2010, efter det att övergångsbestämmelserna för tillämpningen av förordningarna (EG) nr 853/2004, (EG) nr 854/2004 och (EG) nr 882/2004 löpte ut i enlighet med kommissionens förordning (EG) nr 2076/2005 (30).
(51)
Enligt förordning (EG) nr 853/2004 ska den som driver ett slakteri ta emot, kontrollera och reagera på sådan information från livsmedelskedjan som innehåller uppgifter om ursprung, historia och hantering av djur avsedda för livsmedelsproduktion. Den behöriga myndigheten får tillåta att information från livsmedelskedjan om tama hästdjur sänds till slakteriet samtidigt som djuren, i stället för i förväg. Därför bör identitetshandlingen som åtföljer hästdjur för slakt utgöra en del av den informationen från livsmedelskedjan.
(52)
Enligt förordning (EG) nr 854/2004 ska den officiella veterinären kontrollera att livsmedelsföretagaren uppfyller sin skyldighet att se till att djur som tagits emot för slakt för att användas som livsmedel är korrekt identifierade.
(53)
Enligt förordning (EG) nr 853/2004 ska livsmedelsföretagaren kontrollera de pass som åtföljer tama hästdjur för att se till att djuret är avsett för slakt för användning som livsmedel, och om de tar emot djuret för slakt ska de överlämna passet till den officiella veterinären.
(54)
Med tanke på den särskilda situationen för hästdjur som föds som djur av en livsmedelsproducerande art, men som inte alltid i första hand föds upp för detta ändamål och som i de flesta fall inte hålls under hela sitt liv av livsmedelsföretagare som definieras i artikel 3.3 i förordning (EG) nr 178/2002, måste det fastställas ett förfarande som säkerställer en sammanhängande koppling från kontrollen av identitetshandlingen av folkhälsoskäl till hanteringen av handlingen i enlighet med direktiv 2009/156/EG. En central databas i varje medlemsstat är därför ett användbart verktyg för att kontrollera vissa uppgifter om och i en identitetshandling innan beslut fattas om att ta emot djuret för slakt för användning som livsmedel. I de fall när uppgifterna om undantagande från slakt för användning som livsmedel i avsnitt II i identitetshandlingen inte motsvarar de uppgifter som registrerats i den centrala databasen, bör uppgifterna från den källa som innebär att hästdjuret undantas från slakt för användning som livsmedel ha företräde.
(55)
Rådets direktiv 96/22/EG (31) gäller husdjur, bland annat tama hästdjur, och vilda djur av dessa arter som har fötts upp på en anläggning. Enligt artikel 7 i det direktivet kan handel med registrerade hästdjur som administrerats veterinärmedicinska läkemedel innehållande trenbolon allyl eller β-agonister i avelstekniskt syfte äga rum innan karenstiden är över, förutsatt att villkoren för administrering har uppfyllts och att slag av behandling samt datum för behandling anges på det intyg eller pass som åtföljer dessa djur.
(56)
I artikel 2 b i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 470/2009 (32) definieras livsmedelsproducerande djur som ”djur som avlas, föds upp, hålls, slaktas eller skördas specifikt med avseende på livsmedelsproduktion”. I artikel 16 i den förordningen föreskrivs att endast de farmakologiskt aktiva substanser som har klassificerats i enlighet med artikel 14.2 a, b eller c i samma förordning får administreras till livsmedelsproducerande djur inom unionen, förutsatt att denna administrering överensstämmer med Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/82/EG (33).
(57)
Enligt artikel 6 i direktiv 2001/82/EG får ett veterinärmedicinskt läkemedel som är avsett att administreras till livsmedelsproducerande djurslag endast godkännas för försäljning om de farmakologiskt aktiva substanser som det innehåller finns angivna i bilaga I, II eller III till förordning (EEG) nr 2377/90. Bestämmelserna i dessa bilagor är nu fastställda i kommissionens förordning (EU) nr 37/2010 (34). Genom undantag får veterinärmedicinska läkemedel innehållande farmakologiskt aktiva substanser som inte anges i bilaga I, II eller III till förordning (EEG) nr 2377/90 godkännas för sådana hästdjur som förklarats inte vara avsedda för slakt för användning som livsmedel i enlighet med unionens djurhälsolagstiftning. Sådana veterinärmedicinska läkemedel får varken innehålla de aktiva substanser som anges i bilaga IV till förordning (EEG) nr 2377/90 eller vara avsedda att användas vid behandling av de sjukdomstillstånd som anges i den godkända produktresumén, för vilka det finns ett godkänt veterinärmedicinskt läkemedel avsett för hästdjur. Följaktligen bör det fastställas bestämmelser om att ett hästdjur får undantas från slakt för användning som livsmedel enligt djurägarens beslut.
(58)
I artikel 10.2 och 10.3 i direktiv 2001/82/EG föreskrivs särskilda undantag för hästdjur från bestämmelserna i artikel 11 i det direktivet avseende behandling av livsmedelsproducerande djur med läkemedel för vilka en högsta tillåtna resthalt har fastställts för andra djurarter än målarterna eller vilka godkänts för ett annat sjukdomstillstånd, förutsatt att dessa hästdjur har identifierats i enlighet med unionslagstiftningen och det särskilt angivits i deras identitetshandlingar att de inte är avsedda för slakt för användning som livsmedel eller är avsedda för slakt för användning som livsmedel efter en karenstid på minst sex månader efter behandling med substanser som förtecknas i kommissionens förordning (EG) nr 1950/2006 (35).
(59)
I enlighet med direktiv 2001/82/EG ska medlemsstaterna se till att de personer som äger eller håller livsmedelsproducerande djur kan styrka inköp, innehav och administrering av veterinärmedicinska läkemedel för dessa djur under en period på fem år efter administreringen, bland annat när djuret slaktas under femårsperioden. För tillämpningen av den lagstiftningen är det därför nödvändigt att slakten av ett hästdjur utan dröjsmål förs in i den centrala databasen i den medlemsstat där den anläggning där djuret hålls är belägen.
(60)
För att man ska kunna upprätthålla kontroll över utfärdandet av identitetshandlingar bör en minsta uppsättning uppgifter av betydelse för utfärdandet av sådana handlingar registreras i en databas som upprätthålls av det utfärdande organet.
(61)
De främsta avelsorganisationerna och tävlingsorganisationerna har enats om ett världsomfattande system enligt vilket alla hästar ska ha ett livslångt nummer, ett s.k. Universal Equine Life Number (UELN). Det har utarbetats på initiativ av World Breeding Federation for Sport Horses (WBFSH), International Stud-Book Committee (ISBC), World Arabian Horse Organization (Waho), European Conference of Arabian Horse Organisations (Ecaho), Conférence Internationale de l'Anglo-Arabe (CIAA), Fédération Equestre Internationale (FEI) (Internationella ridsportförbundet) och Union Européenne du Trot (UET) och närmare information om systemet finns på webbplatsen om UELN (36).
(62)
UELN-systemet är lämpligt för registrering av både registrerade hästdjur och hästdjur för avel och produktion, och gör det möjligt att gradvis införa datoriserade nätverk för att se till att djurens identitet även fortsättningsvis kan säkerställas i enlighet med artikel 6 i direktiv 90/427/EEG när det gäller registrerade hästdjur.
(63)
När koder tilldelas databaser bör dessa koder och formatet på individuella djurs registrerade identitetsnummer inte strida mot det fastställda UELN-systemet. Därför bör man först se efter i förteckningen över tilldelade UELN-koder innan nya koder tilldelas en databas.
(64)
Enligt direktiv 2009/156/EG ska den officiella veterinären registrera identitetsnumret eller identitetshandlingens nummer för det slaktade hästdjuret och till den behöriga myndigheten på avsändningsorten, på begäran av denna, översända ett intyg om att hästdjuret har slaktats. Det bör därför förtydligas att i sådana fall måste identitetshandlingarna förstöras på slaktplatsen för att förhindra bedräglig användning av identitetshandlingar från slaktade hästdjur.
(65)
I det direktivet fastställs det också att efter det att registrerade hästar har slaktats, vilket inbegriper avlivning i sjukdomsbekämpande syfte, ska deras identitetshandlingar återlämnas till det organ som utfärdade dem. Dessa krav bör även gälla identitetshandlingar som utfärdats för andra registrerade hästdjur än registrerade hästar och hästdjur för avel och produktion.
(66)
För att se till att de utfärdande organens databaser innehåller aktuella uppgifter måste man etablera ett informationsflöde som visar att djuret dött eller gått förlorat, dels till databasen hos det organ som utfärdade handlingen, dels till den centrala databasen i den medlemsstat där den anläggning där hästdjuret hölls är belägen.
(67)
Genom att registrera ett UELN-kompatibelt livslångt nummer och använda det för att identifiera vilka myndigheter eller organ som utfärdat identitetshandlingen bör det bli enklare att uppfylla dessa krav. Om möjligt bör medlemsstaterna använda de förbindelseorgan de utsett i enlighet med förordning (EG) nr 882/2004.
(68)
En informationskedja kan byggas upp genom vilken man vid behov kan spåra ett djur genom att den som ansöker om en identitetshandling obligatoriskt registreras, vilket inom tidsfristen på mindre än tolv månader efter djurets födelse är uppfödaren och vanligtvis ägaren av det djur för vilket en identitetshandling utfärdas, tillsammans med skyldigheten att till det utfärdande organet anmäla varje gång hästdjuret byter stadigvarande vistelseort till en annan medlemsstat.
(69)
I enlighet med förordning (EG) nr 504/2008 ska det utfärdande organ som utfärdade identitetshandlingen uppdatera identitetsuppgifterna i den handlingen. Medlemsstaterna har rapporterat att ägare av hästdjur är ovilliga att per post sända identitetshandlingen till utfärdande organ för uppdatering av identitetsuppgifterna, särskilt när det utfärdande organet är beläget utomlands. Denna motvilja grundar sig på rädslan för att förlora identitetshandlingen, vilket skulle innebära att hästdjuret måste identifieras genom ett duplikat av eller en ersättande identitetshandling som undantar djuret från slakt för användning som livsmedel och avsevärt minskar djurets värde.
(70)
För att underlätta hanteringen av identitetshandlingen under djurets livstid är det nödvändigt att införa förfaranden för registrering av identitetshandlingen i den medlemsstat där djuret stadigvarande vistas, särskilt när identitetshandlingen har utfärdats i en annan medlemsstat. Den nödvändiga kommunikationen med det utfärdande organ som gjorde den ursprungliga identifieringen kan bäst uppnås genom utbyte av information mellan de berörda medlemsstaternas centrala databaser.
(71)
Vidare kan utfärdande organ förlora sitt godkännande eller utnämning, medan de utfärdade identitetshandlingarna förblir giltiga handlingar för djur- och folkhälsoändamål. Uppgifterna i identitetshandlingen måste därför även finnas i en databas som är tillgänglig för de behöriga myndigheterna på området för djur- och folkhälsa samt djurs välbefinnande.
(72)
Eftersom det vanligtvis finns mer än ett utfärdande organ i varje medlemsstat, hästdjur ofta flyttar mellan anläggningar och mellan medlemsstater, hästdjur ändrar status från hästdjur för avel och produktion till registrerade hästdjur eller från livsmedelsproducerande djur till djur som är undantagna från slakt för användning som livsmedel samt eftersom registrerade hästdjur kan identifieras av en organisation som för en stambok och som har sitt huvudkontor i en annan medlemsstat, är det oundvikligt, nödvändigt och lämpligt att för ett effektivt genomförande av direktiven 90/427/EEG och 2009/156/EG upprätta en central databas i varje medlemsstat som innehåller register med identitetsuppgifter för alla hästdjur som hålls på anläggningar belägna i respektive medlemsstat.
(73)
Det skulle emellertid vara tillåtet för de medlemsstater som har upprättat en enda databas för registrerade hästdjur och en enda för hästdjur för avel och produktion att fortsätta använda dessa system, förutsatt att databaserna kan kommunicera och att veterinärmyndigheterna har full tillgång till båda.
(74)
För detta ändamål bör de centrala databaserna i olika medlemsstater samverka i enlighet med rådets direktiv 89/608/EEG (37) för att underlätta utbytet av uppgifter om djuret och den identitetshandling som utfärdats för det.
(75)
För att säkra att unionslagstiftningen om identifiering av hästdjur tillämpas enhetligt i medlemsstaterna och se till att den är tydlig och öppen bör förordning (EG) nr 504/2008 upphävas och ersättas med den här förordningen.
(76)
I enlighet med punkt 24 i bilagan till kommissionens förordning (EU) nr 519/2013 (38) ska hästdjur som har fötts i Kroatien senast den 30 juni 2013 och som inte har identifierats i enlighet med förordning (EG) nr 504/2008 identifieras i enlighet med denna förordning senast den 31 december 2014.
(77)
Denna förordning bör tillämpas från och med den 1 januari 2016 så att medlemsstaterna och aktörerna får tid på sig att anpassa sig till de nya bestämmelserna. Emellertid bör kravet på att upprätta och driva en central databas tillämpas från och med den 1 juli 2016 i Grekland, Sverige och Förenade kungariket.
(78)
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för växter, djur, livsmedel och foder samt ständiga kommittén för husdjursavel.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
KAPITEL I
SYFTE, TILLÄMPNINGSOMRÅDE, DEFINITIONER, ALLMÄNNA PRINCIPER
Artikel 1
Syfte och tillämpningsområde
1. I denna förordning fastställs bestämmelser för identifiering av hästdjur
a)
som är födda i unionen, eller
b)
som övergått till fri omsättning inom unionen i enlighet med det tullförfarande som definieras i artikel 5.16 a i förordning (EU) nr 952/2013.
2. Denna förordning ska tillämpas utan att det påverkar tillämpningen av direktiv 96/78/EG.
Artikel 2
Definitioner
I denna förordning gäller följande definitioner:
a) hästdjur : vilda eller tama hovdjur tillhörande alla arter av släktet Equus tillhörande familjen hästdjur, eller korsningar av dessa.
b) anläggning : en jordbruks- eller träningsanläggning, ett stall eller varje lokal eller inrättning där hästdjur brukar hållas eller födas upp, oavsett ändamålet med verksamheten, och naturreservat där hästdjur lever i frihet.
c) djurhållare : varje fysisk eller juridisk person som äger ett hästdjur eller har ansvar för dess skötsel, oavsett om detta sker mot ersättning eller inte, antingen tillfälligt eller permanent, även under transport, på marknader eller under tävlingar, kapplöpningar och kulturevenemang.
d) ägare : den fysiska eller juridiska person som äger hästdjuret.
e) registrerat hästdjur : varje hästdjur som
i)
är infört eller registrerat och berättigat till införande i en stambok, i enlighet med de bestämmelser som fastställts i enlighet med artikel 4.2 b i direktiv 90/427/EEG, och som identifierats genom en identitetshandling enligt artikel 8.1 i det direktivet, eller
ii)
är en häst, inklusive ponny, som är registrerad hos en internationell sammanslutning eller organisation som har överinseende över hästar avsedda för tävling eller kapplöpning och som identifierats genom en identitetshandling som utfärdats av den nationella filialen till den sammanslutningen eller organisationen.
f) stambok : varje bok, förteckning eller dataregister
i)
som upprätthålls antingen av en organisation eller av en sammanslutning som är officiellt godkänd eller erkänd av en medlemsstat eller av ett offentligt organ i den berörda medlemsstaten, och
ii)
där hästdjur är införda eller registrerade och berättigade till införande med uppgift om deras kända härstamning.
g) hästdjur för avel och produktion : andra hästdjur än de som avses i leden e och h.
h) hästdjur för slakt : hästdjur avsedda att transporteras till ett slakteri för slakt, antingen direkt eller via en sådan godkänd uppsamlingsplats som avses i artikel 7 i direktiv 2009/156/EG.
i) behörig myndighet : den centrala myndighet i en medlemsstat som har behörighet att genomföra offentlig kontroll eller varje annan myndighet som tilldelats sådan behörighet, inklusive den behöriga myndighet som avses i artikel 2 h i direktiv 2009/156/EG.
j) avelsteknisk myndighet : den centrala myndighet i en medlemsstat som har behörighet att genomföra direktiv 90/427/EEG eller varje annan myndighet som tilldelats sådan behörighet, inklusive de myndigheter som avses i artikel 2.1 i beslut 92/353/EEG.
k) tillfälligt tillstånd : status som tilldelas en registrerad häst som kommer från ett tredjeland och som får föras in till unionen för en kortare period än 90 dagar enligt ett beslut som antagits i enlighet med artikel 19 b i direktiv 2009/156/EG.
l) permanent införsel : status som tilldelas ett hästdjur med ursprung i ett tredjeland som importeras till unionen för en period på 90 dagar eller mer.
m) märke : varje synlig eller visualiserbar och särskiljande egenskap hos ett enskilt hästdjur som antingen är medfödd eller förvärvad och som registrerats för identifieringsändamål.
n) transponder : skrivskyddad (read-only) passiv anordning för identifiering av radiofrekvenser
i)
som överensstämmer med standarden ISO 11784 och som fungerar med FDX-, FDX-B- eller HDX-teknik, och
ii)
som kan läsas med en avläsare som överensstämmer med standarden ISO 11785 vid ett avläsningsavstånd på minst 12 cm.
o) unikt livslångt nummer : en unik 15-siffrig alfanumerisk kod med information om ett enskilt hästdjur samt om den databas och det land där denna information för första gången registrerats enligt kodsystemet för livslångt nummer (UELN) och som består av
i)
en sexsiffrig UELN-kompatibel identitetskod för den databas som avses i artikel 39, följd av
ii)
ett individuellt niosiffrigt identitetsnummer som tilldelats hästdjuret.
p) medlemsstat som är fri från afrikansk hästpest :
i)
varje medlemsstat i vilken det inte har konstaterats några kliniska, serologiska (hos ovaccinerade hästdjur) eller epidemiologiska tecken på afrikansk hästpest under de närmast föregående två åren, och
ii)
där det inte har företagits några vaccinationer mot den sjukdomen under de närmast föregående tolv månaderna.
q) anmälningspliktiga sjukdomar : sjukdomar som förtecknas i bilaga I till direktiv 2009/156/EG.
r) officiell veterinär : veterinär som utsetts av den behöriga myndigheten i en medlemsstat eller ett tredjeland.
s) smartkort : ett plastkort med inbyggt datachips för lagring av data och elektronisk överföring av uppgifterna till kompatibla datasystem.
t) ansvarig veterinär : den veterinär som avses i artikel 10.1 i direktiv 2001/82/EG.
Artikel 3
Allmänna principer samt skyldighet att identifiera hästdjur
1. Hästdjur som lever i ett av de territorier som förtecknas i bilaga I till förordning (EG) nr 882/2004 ska identifieras i enlighet med den här förordningen.
2. Om djurhållaren inte är ägaren eller en av ägarna av hästdjuret ska djurhållaren agera i enlighet med denna förordning på ägarens vägnar och i samförstånd med ägaren.
3. Medlemsstaterna och de utfärdande organ som avses i artikel 5.1 a och b kan kräva att det är ägaren som ska lämna in en ansökan till ett utfärdande organ om att få en identitetshandling enligt artikel 11 eller om att ändra identitetsuppgifter i en befintlig identitetshandling enligt artikel 27.
4. Medlemsstaterna ska säkerställa, i förekommande fall genom offentlig kontroll i enlighet med förordning (EG) nr 882/2004, att djurhållare av hästdjur och utfärdande organ fullgör sina skyldigheter enligt den här förordningen.
Artikel 4
Unionens system för identifiering av hästdjur
1. I enlighet med denna förordning ska unionens system för identifiering av hästdjur bestå av följande delar:
a)
En enda identitetshandling som gäller hästdjurets hela livstid och som ska tillhöra det utfärdande organ som utfärdat den, om inte något annat föreskrivs av det utfärdande organet eller i denna förordning, samt som innehåller följande:
i)
En förklarande beskrivning av hästdjuret och registrering av dess märken.
ii)
Ett fullständigt konturdiagram som avbildar de märken som registrerats i beskrivningen.
iii)
Ett utrymme för auktoriserade anteckningar som beskriver ändringar av identitetsuppgifterna.
b)
En metod för att säkerställa identiteten som
i)
säkerställer en entydig koppling mellan identitetshandlingen och hästdjuret för vilket den har utfärdats,
ii)
visar att hästdjuret redan har genomgått ett identifieringsförfarande.
c)
En databas för registrering, i enlighet med artikel 38, av identitetsuppgifter om det hästdjur för vilket identitetshandlingen har utfärdats och om den djurhållare som lämnat in ansökan om identitetshandlingen. Genom databasen tilldelas djuret samtidigt det unika livslånga numret.
d)
En central databas som upprättats i enlighet med artikel 39.
2. Ett hästdjur ska endast anses vara identifierat i enlighet med denna förordning om det
a)
åtföljs av en identitetshandling som utfärdats i enlighet med bestämmelserna i
i)
artikel 9 för hästdjur födda i unionen, eller
ii)
artikel 14 för hästdjur importerade till unionen, eller
iii)
artikel 29 eller 30 när det åtföljs av ett duplikat av identitetshandlingen, eller
iv)
artikel 32 när det åtföljs av en ersättande identitetshandling, eller
b)
identifieras i enlighet med
i)
artikel 24 när det gäller undantag vid förflyttning eller transport av hästdjur som åtföljs av en provisorisk handling, eller
ii)
artikel 26.2 när det gäller undantag vid viss förflyttning och transport av hästdjur för slakt.
KAPITEL II
IDENTIFIERING AV HÄSTDJUR FÖDDA I UNIONEN
Artikel 5
Utfärdande organ för hästdjur födda i unionen
1. Den identitetshandling som avses i artikel 7 ska utfärdas av ett av följande utfärdande organ:
a)
För de registrerade hästdjur som avses i artikel 2 e i, en organisation eller sammanslutning som är officiellt godkänd eller erkänd i enlighet med artikel 2.1 i beslut 92/353/EEG, eller det offentliga organ i en medlemsstat som för den stambok i vilken hästdjuret har införts eller registrerats och är berättigat till införande i enlighet med beslut 96/78/EG.
b)
För de registrerade hästar som avses i artikel 2 e ii, en nationell filial till en internationell organisation eller sammanslutning som har överinseende över hästar avsedda för tävling eller kapplöpning och som står under tillsyn av den behöriga myndigheten i den medlemsstat där den har sitt huvudkontor.
c)
För de hästdjur för avel och produktion som avses i artikel 2 g,
i)
den behöriga myndigheten för den anläggning där hästdjuret hålls vid tidpunkten för dess identifiering, eller
ii)
ett utfärdande organ som utsetts och står under tillsyn av den behöriga myndighet som avses i led i och till vilken denna uppgift har delegerats.
2. Den behöriga myndigheten får endast utse sådana utfärdande organ som avses i punkt 1 c ii om de uppfyller följande villkor:
a)
Det ska finnas en noggrann beskrivning av det utfärdande organets uppgifter och ansvarsområden och av de villkor på vilka organet får utföra dem.
b)
Det ska finnas bevis för att det utfärdande organet
i)
har den sakkunskap, utrustning och infrastruktur som krävs för att utföra de uppgifter som har delegerats till det,
ii)
har tillräckligt stort antal av för ändamålet väl kvalificerad och erfaren personal,
iii)
är opartiskt och fritt från intressekonflikter när det gäller utövandet av de uppgifter som har delegerats till det,
iv)
har en förlaga till identitetshandling som uppfyller de krav som föreskrivs i denna förordning.
c)
Det utfärdande organet ska samarbeta nära med den behöriga myndigheten för att förhindra och, vid behov, åtgärda eventuella fall av bristande efterlevnad av kraven i denna förordning.
d)
Det ska finnas en effektiv och ändamålsenlig samordning mellan den behöriga myndigheten och det utsedda utfärdande organet.
3. Den behöriga myndigheten ska undersöka misstänkta fall av bristande efterlevnad om den har rimliga skäl att dra slutsatsen att ett utfärdande organ agerar på ett sådant sätt att kraven i denna förordning inte efterlevs. Det utfärdande organet får inte utfärda identitetshandlingar fram till dess att undersökningen har slutförts och eventuella fall av bristande efterlevnad har kunnat uteslutas eller har åtgärdats.
4. Om ett utfärdande organ som avses i punkt 1 inte uppfyller kraven i denna förordning, trots att åtgärder har genomförts i enlighet med punkt 3, ska den behöriga myndigheten dra in dess tillstånd att utfärda identitetshandlingar för hästdjur.
Efter det att tillståndet att utfärda identitetshandlingar har dragits in ska den behöriga myndigheten säkerställa att hästdjur under dess ansvar även fortsättningsvis kan identifieras i enlighet med denna förordning, och att de identitetshandlingar som har återlämnats eller ska återlämnas i enlighet med artikel 34 tas i förvar av den behöriga myndigheten eller av ett utfärdande organ till vilket den behöriga myndigheten har delegerat denna uppgift.
Artikel 6
Information avseende utfärdande organ
1. Medlemsstaterna ska upprätta och uppdatera den förteckning över utfärdande organ som avses i artikel 5.1 och ge de övriga medlemsstaterna, de övriga utfärdande organen och allmänheten tillgång till förteckningen via en webbplats som den behöriga myndigheten upprättat.
2. Förteckningen som avses i punkt 1 ska
a)
innehålla de kontaktuppgifter som är nödvändiga för att uppfylla kraven i artiklarna 35, 37.4, 38.3 och 40.1,
b)
överensstämma med förlagan i kapitel 2 avsnitt I punkt f i bilaga II till beslut 2009/712/EG och uppfylla de krav som fastställs i bilaga III till det beslutet,
c)
vara direkt tillgänglig via den webblänk som lämnats till kommissionen i enlighet med punkt 3 och vara tillräckligt intuitiv för personer med ett annat modersmål.
3. För att bistå medlemsstaterna i deras arbete med att göra de uppdaterade förteckningar som avses i punkt 1 tillgängliga, ska kommissionen upprätta en webbplats till vilken varje medlemsstat ska lämna en direkt webblänk till den webbplats som anges i punkt 1 innehållande de nödvändiga uppgifterna.
Artikel 7
Format och innehåll hos identitetshandlingar som utfärdas för hästdjur födda i unionen
1. Hästdjur födda i unionen ska identifieras med hjälp av en enda identitetshandling för hästdjur som utfärdas för hästdjurets hela livstid i enlighet med
a)
förlagan till identitetshandling som anges i del 1 i bilaga I,
b)
de ytterligare krav som anges i del 2 i bilaga I.
2. De utfärdande organen ska se till att identitetshandlingen har ett tillräckligt antal sidor med fält för införande av de uppgifter som krävs enligt följande avsnitt som anges i den förlaga till identitetshandling som fastställs i del 1 i bilaga I:
a)
Åtminstone avsnitten I-IX för registrerade hästdjur.
b)
Åtminstone avsnitten I-IV för hästdjur för avel och produktion.
3. De utfärdande organen ska se till att den inbördes ordningen och numreringen av de avsnitt i identitetshandlingarna som anges i del 1 i bilaga I förblir oförändrad och att det finns ett tillräckligt antal sidor i identitetshandlingen för de avsnitt där många uppgifter ska föras in.
4. De utfärdande organen är ansvariga för en säker hantering av blanka och ifyllda identitetshandlingar i sina lokaler.
Om ett utförande organs arbetsordning medger det, och utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4.1 a, ska utfärdande organ se till att de identitetshandlingar som avses i artiklarna 34.1 c ii och 35 fullständigt ogiltigförklaras för att förhindra bedräglig användning av handlingen i sig och av de uppgifter som den innehåller, innan handlingen återlämnas till ägaren som ett minne av djuret.
5. Den behöriga myndigheten tillsammans med den avelstekniska myndigheten får vidta administrativa förfaranden för att säkerställa en harmoniserad utformning av de identitetshandlingar som utfärdas av de utfärdande organ som avses i artikel 5.1 och som står under myndighetens tillsyn, förutsatt att de allmänna kraven i punkterna 1, 2 och 3 uppfylls.
Artikel 8
Den behöriga myndighetens skyldigheter vad gäller utfärdande av identitetshandlingar för hästdjur födda i unionen
Den avelstekniska myndigheten och den behöriga myndigheten ska se till att följande gäller på deras territorium för de utfärdande organen inom deras respektive ansvarsområde:
a)
De utfärdar identitetshandlingar som uppfyller kraven i artikel 7.1, 7.2 och 7.3.
b)
De har de system som krävs för att när den behöriga myndigheten så kräver kontrollera om en identitetshandling som utfärdats av dem
i)
är unik, äkta och tillförlitlig,
ii)
om blanka identitetshandlingar finns förtryckta, innehåller ett serienummer som är tryckt åtminstone på sidorna för avsnitten I, II och III i identitetshandlingen.
Artikel 9
Utfärdande av identitetshandlingar för hästdjur födda i unionen
1. De utfärdande organen ska endast utfärda identitetshandlingar
a)
som uppfyller kraven i artikel 7.1, 7.2 och 7.3,
b)
där avsnitt I är vederbörligen ifyllt med uppgifter som kontrollerats av eller på uppdrag av det utfärdande organ som anges i avsnitt I del A punkt 11,
c)
där avsnitt IV är ifyllt, om det krävs enligt nationella bestämmelser eller enligt regler och föreskrifter från det utfärdande organ som avses i artikel 5.1 a och b,
d)
där avsnitt V är ifyllt i enlighet med punkt 2.
2. Det utfärdande organ som avses i artikel 5.1 a ska identifiera de registrerade hästdjur som avses i artikel 2 e i i enlighet med reglerna i den stambok som avses i den bestämmelsen samt i avsnitt V i identitetshandlingen fylla i uppgifterna från det härstamningsbevis som avses i artikel 8.1 andra stycket i direktiv 90/427/EEG och i bilagan till det direktivet.
3. I enlighet med principerna för den organisation eller sammanslutning som har upprättat den ursprungliga stamboken för registrerade hästdjur ska avsnitt V i identitetshandlingen innehålla följande:
a)
Alla uppgifter om härstamningen.
b)
Det avsnitt i stamboken som avses i artikel 2 eller 3 i beslut 96/78/EG.
c)
I förekommande fall, klassen i huvudavsnittet i den stambok där det registrerade hästdjuret införts.
4. För registrering av de hästar avsedda för tävling eller kapplöpning som avses i artikel 2 e ii ska det utfärdande organ som avses i artikel 5.1 b antingen
a)
i enlighet med punkt 1 a och b och reglerna hos det utfärdande organet utfärda en identitetshandling som uppfyller kraven i artikel 7.1, 7.2 och 7.3, eller
b)
erkänna och godkänna den identitetshandling som utfärdats för hästen i enlighet med punkt 1, eller
c)
utfärda en ny identitetshandling i enlighet med artikel 12.3 c.
Artikel 10
Undantag från kravet att fylla i vissa uppgifter i avsnitten I och IV i identitetshandlingen
1. Genom undantag från artiklarna 4.1 a ii och 9.1 b får den behöriga myndigheten tillåta att utfärdande organ inte ritar in uppgifterna i punkterna 12-18 i konturdiagrammet i identitetshandlingen i avsnitt I del B i bilaga I, förutsatt att följande två villkor är uppfyllda:
a)
En transponder är införd enligt artikel 18 eller en godkänd likvärdig alternativ metod för att säkerställa identiteten används enligt artikel 21.
b)
Det finns ett fotografi eller en bild som avbildar hästdjuret i tillräcklig detalj.
2. De utfärdande organ som avses i artikel 5.1 a och b får
a)
inte använda sig av undantaget i punkt 1,
b)
anpassa identitetshandlingar som utfärdats i enlighet med punkt 1 till kraven i artikel 9.1.
3. Genom undantag från artikel 9.1 c får uppgifterna om ägaren tillhandahållas i form av ett ägarintyg eller registreringskort som registreras i den databas som upprättats i enlighet med artikel 38 och där det anges
a)
hästdjurets unika livslånga nummer,
b)
identitetshandlingens nummer, i förekommande fall, och transponderkoden eller en godkänd alternativ metod för att säkerställa identiteten enligt artikel 21.
Det ägarintyg eller registreringskort som föreskrivs i första stycket ska återlämnas till det utfärdande organet om djuret har dött, sålts, gått förlorat, stulits, slaktats eller avlivats.
Artikel 11
Ansökningar om identitetshandlingar för hästdjur födda i unionen
1. Djurhållare ska lämna in en ansökan om identitetshandling för hästdjur födda i unionen till det berörda utfärdande organet i den medlemsstat där den anläggning där hästdjuret hålls är belägen och ska tillhandahålla alla uppgifter som krävs för att följa denna förordning.
2. Medlemsstaterna ska fastställa de tidsfrister för inlämning av den ansökan som anges i punkt 1 som är nödvändiga för att följa den tidsfrist för identifiering som anges i artiklarna 12 och 13.1.
3. Genom undantag från punkt 1 och i enlighet med artikel 1 i beslut 96/78/EG får djurhållaren lämna in den ansökan som anges i punkt 1 till det berörda utfärdande organ som avses i artikel 5.1 a och b och som har sitt huvudkontor i en annan medlemsstat än den medlemsstat där den anläggning där hästdjuret hålls är belägen.
Artikel 12
Tidsfrister för identifiering av hästdjur födda i unionen
1. Hästdjur födda i unionen ska identifieras med hjälp av en identitetshandling som utfärdats i enlighet med artikel 9 senast tolv månader efter födseln och under alla omständigheter innan de permanent lämnar födelseanläggningen, utom då sådan förflyttning sker i enlighet med artikel 23.2 c som föl vid sidan av sto där stoet är den moder som fölet är beroende av eller i enlighet med artikel 26.2.
2. Genom undantag från punkt 1 får medlemsstaterna besluta att begränsa den längsta tillåtna perioden för identifiering av hästdjur till sex månader eller till kalenderåret för födelsen.
3. Genom undantag från punkterna 1 och 2 får en ny identitetshandling utfärdas i enlighet med artikel 9 när som helst
a)
av den behöriga myndigheten eller på dess begäran, när den befintliga identitetshandlingen inte uppfyller kraven i artikel 7.1, 7.2 och 7.3 eller när vissa av identitetsuppgifterna i avsnitt I, II eller V inte har införts korrekt av det utfärdande organet, eller
b)
när ett hästdjur för avel och produktion uppgraderas till ett registrerat hästdjur i enlighet med reglerna hos det utfärdande organ som avses i artikel 5.1 a och den befintliga identitetshandlingen inte kan anpassas i enlighet med detta, eller
c)
när ett hästdjur uppgraderas till eller registreras som en registrerad häst som avses i artikel 2 e ii i enlighet med reglerna hos det utfärdande organ som avses i artikel 5.1 b och den befintliga identitetshandlingen inte kan anpassas i enlighet med detta, eller
d)
när en identitetshandling utfärdas i enlighet med artikel 10.1 och inte kan anpassas till kraven i artikel 9.1 i enlighet med artikel 10.2 b, eller
e)
i de fall som avses i artikel 18.4 och 18.5 när den befintliga identitetshandlingen inte kan anpassas i enlighet med detta, eller
f)
när identitetshandlingen beslagtas av den behöriga myndigheten i samband med en undersökning.
I de fall som beskrivs i första stycket ska den befintliga identitetshandlingen överlämnas till det utfärdande organet för att ogiltigförklaras, och såväl ogiltigförklarandet av den befintliga identitetshandlingen som utfärdandet av den nya identitetshandlingen ska registreras i den databas som upprättats i enlighet med artikel 38.
Artikel 13
Undantag avseende identifiering av vissa hästdjur som lever under vilda eller halvvilda förhållanden
1. Genom undantag från artikel 12 får den behöriga myndigheten besluta att hästdjur som bildar en avgränsad population som lever under vilda eller halvvilda förhållanden i vissa områden, som den behöriga myndigheten fastställer, ska identifieras med hjälp av en identitetshandling som utfärdats i enlighet med artikel 9 eller 17.4 endast om de
a)
flyttas från sådana populationer, exklusive förflyttning under officiell tillsyn från en avgränsad population till en annan, eller
b)
tas i bruk som husdjur.
2. De medlemsstater som avser att använda det undantag som föreskrivs i punkt 1 ska på förhand underrätta kommissionen, med angivande av denna artikel, om de berörda populationer och områden som de har fastställt i enlighet med punkt 1.
KAPITEL III
IDENTIFIERING AV HÄSTDJUR SOM IMPORTERAS TILL UNIONEN
Artikel 14
Identifiering av hästdjur som importeras till unionen
Identitetshandlingar som utfärdas i tredjeländer ska anses vara giltiga i enlighet med denna förordning, förutsatt att de uppfyller följande villkor:
a)
De har utfärdats
i)
när det gäller registrerade hästdjur, av ett organ i ett tredjeland som ingår i den förteckning som föreskrivs i artikel 3.1 i direktiv 94/28/EG och som utfärdar härstamningsintyg, eller
ii)
när det gäller registrerade hästar, av en nationell filial till en internationell organisation eller sammanslutning som har överinseende över hästar avsedda för tävling eller kapplöpning och som har sitt huvudkontor i tredjelandet för den internationella organisation eller sammanslutning som avses i artikel 5.1 b, eller
iii)
i alla andra fall, av den behöriga myndigheten i hästdjurets ursprungstredjeland.
b)
De uppfyller alla krav i artikel 7.2.
Artikel 15
Ansökningar om identitetshandlingar för hästdjur som importeras till unionen
1. Djurhållaren av ett hästdjur ska ansöka hos det utfärdande organ som avses i artikel 5.1 och som är lämpligt för den kategorin av hästdjur, om utfärdande i enlighet med artikel 9 av en identitetshandling i enlighet med artikel 7, eller om registrering av en befintlig identitetshandling i den databas som har upprättats av det utfärdande organet i enlighet med artikel 38, inom 30 dagar från det att tullförfarandet som definieras i artikel 5.16 a i förordning (EU) nr 952/2013 avslutats när
a)
hästdjur importeras till unionen, eller
b)
den behöriga myndigheten har ändrat det tillfälliga tillståndet för en registrerad häst i enlighet med ett beslut som kommissionen fattat enligt artikel 19 b i direktiv 2009/156/EG till en permanent införsel i enlighet med artikel 19 c i det direktivet.
2. När den befintliga identitetshandling som avses i punkt 1 inte uppfyller kraven i artikel 7.2 ska det utfärdande organet på begäran av djurhållaren
a)
komplettera identitetshandlingen så att den uppfyller kraven i artikel 7.2,
b)
registrera hästdjurets identitetsuppgifter och kompletterande uppgifter i den databas som upprättats i enlighet med artikel 38.
3. När den befintliga identitetshandling som avses i punkt 1 inte kan ändras för att uppfylla kraven i artikel 7.2 ska den inte anses giltig för identifiering i enlighet med denna förordning, och hästdjuret ska identifieras med hjälp av en ny identitetshandling som uppfyller kraven i artikel 7.1, 7.2 och 7.3 och som utfärdas i enlighet med artikel 9 på grundval av den inlämnade identitetshandling som åtminstone ska innehålla de uppgifter som anges i bilagan till direktiv 90/427/EEG.
KAPITEL IV
KONTROLLER SOM KRÄVS FÖRE UTFÄRDANDE AV IDENTITETSHANDLINGAR OCH METODER FÖR ATT SÄKERSTÄLLA IDENTITETEN
Artikel 16
Kontroll av de enda identitetshandlingar som utfärdas för hästdjur
1. Före utfärdandet av en identitetshandling ska det utfärdande organet eller den person som handlar för dess räkning vidta alla lämpliga åtgärder för att
a)
kontrollera att en sådan identitetshandling inte har utfärdats tidigare för det berörda hästdjuret,
b)
hindra utfärdande i bedrägligt syfte av flera identitetshandlingar för ett och samma hästdjur.
2. De åtgärder som föreskrivs i punkt 1 ska omfatta följande:
a)
Genomgång av lämpliga handlingar och elektroniska register som är tillgängliga.
b)
Uppskattning av hästdjurets ålder.
c)
Kontroll av hästdjuret enligt artikel 17 efter tecken eller märken som tyder på tidigare identitetsmärkning.
Artikel 17
Åtgärder för att påvisa hästdjurs tidigare identitetsmärkning
1. De åtgärder för att påvisa eventuella tecken eller märken som tyder på tidigare identitetsmärkning som avses i artikel 16 ska åtminstone omfatta åtgärder för att påvisa följande:
a)
En tidigare införd transponder, med hjälp av en avläsare som överensstämmer med standarden ISO 11785 och som kan läsa åtminstone HDX- och FDX-B-transpondrar, åtminstone om avläsaren är i direkt kontakt med kroppsytan på det ställe där en transponder normalt förs in.
b)
Kliniska tecken på att en tidigare införd transponder eller ett märke som tidigare använts enligt artikel 21 har avlägsnats kirurgiskt eller förändrats.
c)
Ett tecken eller en indikation på att en alternativ metod för att säkerställa identiteten har använts på hästdjuret enligt artikel 21.
2. Om det efter djurhållarens ansökan i enlighet med artikel 11.1 visar sig genom de åtgärder som föreskrivs i punkt 1 att det finns en tidigare införd transponder eller att någon alternativ metod för att säkerställa identiteten har använts enligt artikel 21, vilket tyder på en tidigare identitetsmärkning i enlighet med artikel 9, ska det utfärdande organet
a)
utfärda ett duplikat av eller en ersättande identitetshandling enligt artikel 29 eller 32, beroende på vilka uppgifter som finns tillgängliga,
b)
föra in uppgifterna, dvs. transponderns nummer eller den alternativa metoden för att säkerställa identiteten, på lämpligt sätt i del A och i konturdiagrammet i avsnitt I del B i identitetshandlingen.
3. Om det bekräftas att en transponder eller en alternativ metod för att säkerställa identiteten har avlägsnats utan dokumentation enligt punkt 1 b från ett hästdjur fött i unionen ska det utfärdande organet utfärda en ersättande identitetshandling enligt artikel 32.
4. Genom undantag från punkt 2 får den behöriga myndigheten tillåta att en identitetshandling i enlighet med artikel 9 utfärdas för ett hästdjur som lever under sådana vilda eller halvvilda förhållanden som avses i artikel 13 och som har en transponder, men för vilket i enlighet med artikel 13 ingen identitetshandling har utfärdats, förutsatt att transponderns kod registrerades i databasen hos det utfärdande organ som ansvarade för den populationen av hästdjur vid den tidpunkt då transpondern infördes.
Artikel 18
Elektroniska metoder för att säkerställa identiteten
1. Det utfärdande organet ska se till att en transponder förs in när ett hästdjur identifieras för första gången i enlighet med artikel 12.
2. Transpondern ska föras in parenteralt under aseptiska förhållanden mellan nacke och manke mitt på halsen vid nackbandet.
Den behöriga myndigheten får dock tillåta att transpondern förs in på ett annat ställe i halsen på hästdjuret, förutsatt att detta alternativa införande inte
a)
äventyrar hästdjurets välbefinnande,
b)
ökar risken för att transpondern migrerar jämfört med den metod som avses i första stycket.
3. Medlemsstaterna ska fastställa minimikraven för det ingrepp som avses i punkt 2 eller utse den person (nedan kallad behörig person) eller yrkesgrupp som har rätt att utföra sådana ingrepp.
4. De utfärdande organ som avses i artikel 5.1 a och b får kräva att hästdjur som har identifierats med hjälp av en alternativ metod för att säkerställa identiteten enligt artikel 21 ska vara märkta med en införd transponder när hästdjuret ska införas eller registreras i stamböcker eller när registrerade hästar ska registreras för tävlingsändamål.
5. De utfärdande organ som avses i artikel 5.1 och den behöriga myndigheten får i följande fall kräva att hästdjur som ska anses vara identifierade i enlighet med artiklarna 4.2 och 43.1 ska märkas med en införd transponder för att säkerställa identiteten:
a)
Tidigare införda och registrerade transpondrar har upphört att fungera.
b)
Det medfödda eller förvärvade märke som registrerats som den alternativa metoden för att säkerställa identiteten och som avses i artikel 21 är inte längre lämpligt för det ändamålet.
c)
Den behöriga myndigheten anser det nödvändigt för att se till att identiteten kan säkerställas.
Artikel 19
Hantering för att säkerställa att den kod som visas av en transponder är unik
1. Medlemsstaterna ska fastställa regler i enlighet med de standarder som avses i artikel 2 n i för att säkerställa att de koder som visas av de transpondrar som införts av de utfärdande organ som avses i artikel 5.1 som utfärdar identitetshandling i enlighet med artikel 9 är unika.
2. De regler som fastställts i enlighet med punkt 1 ska tillämpas utan att äventyra den identifieringsmetod som fastställts av det utfärdande organ i en annan medlemsstat som identifierat ett registrerat hästdjur i enlighet med denna förordning.
Artikel 20
Registrering av transponderns kod i identitetshandlingen
1. När en transponder förs in enligt artikel 18 ska det utfärdande organet ange följande uppgifter i identitetshandlingen:
a)
I avsnitt I del A punkt 5, åtminstone de 15 sista siffrorna i den kod som transpondern förmedlar och avläsaren visar efter införandet, och i förekommande fall
i)
ett klistermärke med en streckkod, förutsatt att sidan efteråt förseglas, eller
ii)
en utskrift av streckkoden som innehåller åtminstone dessa 15 sista siffror i den kod som transpondern förmedlar.
b)
I punkt 12 eller 13 i konturdiagrammet i avsnitt I del B (beroende på vilken sida transpondern förts in), det ställe där transpondern förts in i hästdjuret och lästs av efter införandet.
c)
I punkt 19 i konturdiagrammet i avsnitt I del B, underskriften av antingen den veterinär eller den behöriga person som utförde identifieringen genom att fylla i del A punkt 3 och konturdiagrammet i avsnitt I del B samt som avläste koden som transpondern visade efter införandet, eller av den person som återgav denna information i syfte att utfärda identitetshandlingen i enlighet med reglerna hos det utfärdande organet.
2. Om ett hästdjur märkts med en tidigare införd transponder som inte överensstämmer med ISO-standarderna i artikel 2 n i, ska genom undantag från punkt 1 a i denna artikel namnet på tillverkaren eller avläsningssystemet anges i avsnitt I del A punkt 5 i identitetshandlingen.
Artikel 21
Godkännande av alternativa metoder för att säkerställa identiteten
1. Genom undantag från artikel 18.1 får medlemsstaterna tillåta lämpliga alternativa metoder för att säkerställa identiteten hos hästdjur födda i unionen, bl.a. märken, som uppfyller kraven i artikel 4.1 b och ser till att hästdjurets identitet i identitetshandlingen kan säkerställas.
2. Medlemsstaterna ska säkerställa följande:
a)
Att de alternativa metoderna för att säkerställa hästdjurs identitet inte används som det enda sättet att säkerställa identiteten hos flertalet av de hästdjur som identifieras i enlighet med denna förordning på deras territorium.
b)
Att synliga märken på hästdjur för avel och produktion inte kan förväxlas med märken som på deras territorium reserverats för användning av de utfärdande organ som avses i artikel 5.1 a på registrerade hästdjur.
c)
Att varje godkänd alternativ metod för att säkerställa identiteten eller kombinationer av dessa metoder ger minst samma garantier som en transponder som förts in enligt artikel 18.
d)
Att uppgifterna om den alternativa metod för att säkerställa identiteten som använts på ett enskilt hästdjur kan anges i ett format som kan digitaliseras och lagras på ett sökbart sätt i en databas som upprättats i enlighet med artikel 38.
3. De medlemsstater som avser att använda det undantag som föreskrivs i punkt 1 ska ge kommissionen, de övriga medlemsstaterna och allmänheten tillgång till uppgifter om sina godkända alternativa metoder för att säkerställa identiteten via den webbplats som avses i artikel 6.1.
Artikel 22
Skyldigheter för utfärdande organ och djurhållare som använder alternativa metoder för att säkerställa identiteten
1. Det utfärdande organet ska se till att ingen identitetshandling utfärdas för ett hästdjur, såvida inte
a)
den korrekta tillämpningen av den godkända alternativa metod för att säkerställa identiteten som avses i artikel 21 har kontrollerats,
b)
den metod som använts för att säkerställa identiteten förs in under punkt 6 eller 7 i avsnitt I del A, eller i förekommande fall under avsnitt XI, i identitetshandlingen och registreras i databasen i enlighet med artikel 38.1 f.
2. Om en alternativ metod för att säkerställa identiteten används ska djurhållaren tillhandahålla de medel som behövs för att få tillgång till identifieringsuppgifterna eller, i förekommande fall, stå för kostnaderna eller acceptera den extra tidsåtgången vid säkerställandet av hästdjurets identitet.
KAPITEL V
FÖRFLYTTNING OCH TRANSPORT AV HÄSTDJUR
Artikel 23
Förflyttning och transport av registrerade hästdjur samt hästdjur för avel och produktion
1. De identitetshandlingar som utfärdas för registrerade hästdjur eller för hästdjur för avel och produktion i enlighet med artikel 9.1, 14, 29, 30 eller 32 ska alltid åtfölja de hästdjur för vilka de utfärdats, inbegripet då det enligt nationell lagstiftning krävs vid transport av slaktkroppar av hästdjur för bearbetning i en anläggning som godkänts i enlighet med artikel 24.1 a i förordning (EG) nr 1069/2009 eller som avses i kapitel III led a iii i bilaga III till förordning (EU) nr 142/2011.
2. Genom undantag från punkt 1 behöver identitetshandlingen inte åtfölja registrerade hästdjur eller hästdjur för avel och produktion i följande fall:
a)
De är uppstallade eller på bete, och djurhållaren kan utan dröjsmål uppvisa identitetshandlingen.
b)
De rids, körs, leds eller flyttas tillfälligt antingen
i)
i närheten av anläggningen inom en medlemsstat så att identitetshandlingen kan uppvisas utan dröjsmål, eller
ii)
till och från registrerade sommarbeten vid växling av hästdjurets betesområde, förutsatt att identitetshandlingen kan uppvisas vid avsändningsanläggningen.
c)
De är icke avvanda och följer modern eller fosterstoet.
d)
De deltar i träning eller test för hästtävling eller evenemang som kräver att de tillfälligt lämnar träningsstället, tävlingsstället eller platsen för evenemanget.
e)
De förflyttas eller transporteras i en nödsituation som gäller hästdjuren själva eller anläggningen där djuren hålls.
Artikel 24
Undantag för förflyttning eller transport av hästdjur som åtföljs av en provisorisk handling
1. På begäran av djurhållaren eller den behöriga myndigheten ska det utfärdande organet utfärda en provisorisk handling som visar åtminstone den information som föreskrivs i bilaga III, med vilken hästdjuret får förflyttas eller transporteras inom samma medlemsstat under en period på högst 45 dagar, under vilken identitetshandlingen lämnas till det utfärdande organet eller den behöriga myndigheten för uppdatering av identitetsuppgifterna.
2. Hästdjur som åtföljs av en provisorisk handling enligt punkt 1 får inte förflyttas till ett slakteri för slakt för användning som livsmedel.
3. Genom undantag från punkt 1 då ett hästdjur under den period på 45 dagar som avses i den punkten ska transporteras till en annan medlemsstat eller genom en annan medlemsstat till ett tredjeland ska det oavsett registreringsstatus åtföljas, förutom av den provisoriska handling som avses i punkt 1, av ett hälsointyg i enlighet med bilaga III till direktiv 2009/156/EG.
Artikel 25
Undantag för förflyttning med ett smartkort
1. Genom undantag från artikel 23.1 får den behöriga myndigheten tillåta förflyttning eller transport inom samma medlemsstat av registrerade hästdjur eller hästdjur för avel och produktion vilka inte åtföljs av sina identitetshandlingar, förutsatt att de åtföljs av ett smartkort som utfärdats av samma organ som utfärdade identitetshandlingarna och som innehåller de uppgifter som fastställs i bilaga II.
2. Medlemsstater som använder det undantag som föreskrivs i punkt 1 får bevilja varandra undantag för förflyttning eller transport inom sitt eget territorium av registrerade hästdjur eller hästdjur för avel och produktion.
De ska underrätta kommissionen om sin avsikt att bevilja sådana undantag.
Artikel 26
Förflyttning och transport av hästdjur för slakt
1. En av följande handlingar ska åtfölja hästdjur för slakt under förflyttning eller transport till slakteriet:
a)
Den identitetshandling som utfärdats i enlighet med artikel 9.1 eller 14.
b)
Det duplikat av identitetshandlingen som utfärdats i enlighet med artikel 29 eller 30 och som var föremål för det undantag som föreskrivs i artikel 31.
2. Genom undantag från punkt 1 får den behöriga myndigheten tillåta att hästdjur för slakt, för vilka ingen identitetshandling har utfärdats i enlighet med artikel 9.1, transporteras direkt från födelseanläggningen till slakteriet inom samma medlemsstat förutsatt att följande gäller:
a)
Hästdjuren för slakt är yngre än tolv månader och har synliga stjärnor på de främre mjölktänderna.
b)
Det går att spåra hästdjuren utan avbrott från födelseanläggningen till slakteriet.
c)
Hästdjuren för slakt är under transporten till slakteriet individuellt märkta enligt artikel 18 eller 21.
d)
Sändningen åtföljs av information från livsmedelskedjan i enlighet med avsnitt III i bilaga II till förordning (EG) nr 853/2004, som ska innehålla en hänvisning till den individuella märkning som avses i led c.
e)
Transpondern eller annan fysisk identifiering som används på hästdjuret i enlighet med artikel 21 ska skyddas från senare bedräglig användning genom att tillvaratas, destrueras eller bortskaffas på plats.
3. Artikel 34.1 b och c ska inte tillämpas om det rör sig om förflyttning eller transport av hästdjur för slakt i enlighet med punkt 2.
KAPITEL VI
HANTERING SAMT UTFÄRDANDE AV DUPLIKAT, ERSÄTTNING OCH TILLFÄLLIGT UPPHÄVANDE AV IDENTITETSHANDLINGAR
Artikel 27
Djurhållares skyldigheter vad gäller hanteringen av identitetshandlingar för att säkerställa kontinuiteten avseende hästdjurets identitet under hela dess livstid
1. Djurhållaren av ett hästdjur ska se till att följande identitetsuppgifter i identitetshandlingen alltid är aktuella och korrekta:
a)
Hästdjurets status när det gäller dess lämplighet för slakt för användning som livsmedel.
b)
Den läsbara transponderkoden eller det märke som används som en alternativ metod för att säkerställa identiteten enligt artikel 21.
c)
Statusen som antingen ett registrerat hästdjur eller ett hästdjur för avel och produktion.
d)
Uppgifter om ägarskap, när så krävs enligt lagstiftningen i den medlemsstat där hästdjuret hålls eller av det utfärdande organ som avses i artikel 5.1.
2. Oberoende av det utfärdande organ som utfärdat identitetshandlingen i enlighet med artikel 9.1, 14, 29 eller 32, ska innehavaren av ett hästdjur se till att identitetshandlingen lämnas in hos det utfärdande organ som avses i artikel 5.1 och som är lämpligt för den kategorin av hästdjur i den medlemsstat där den anläggning där hästdjuret hålls är belägen, för att tillhandahålla de identitetsuppgifter som avses i artikel 38.1 inom 30 dagar från det att
a)
identitetshandlingen utfärdas i enlighet med artikel 9.1 av ett utfärdande organ utanför den medlemsstat där anläggningen är belägen,
b)
hästdjuret förs in till den medlemsstat där anläggningen är belägen från en annan medlemsstat, med undantag av
i)
hästdjur som deltar i tävlingar, kapplöpningar, utställningar, träning och skogskörning för en period på högst 90 dagar,
ii)
hingstar som är baserade i medlemsstaten under betäckningssäsongen,
iii)
ston som är baserade i medlemsstaten för betäckning under en period på högst 90 dagar,
iv)
hästdjur som befinner sig på en veterinärinrättning av medicinska skäl,
v)
hästdjur avsedda för slakt inom 10 dagar från deras införande.
3. Om de identitetsuppgifter i en identitetshandling som anges i artikel 38.1 behöver uppdateras ska djurhållaren lämna in identitetshandlingen inom 30 dagar från den händelse som påverkade identitetsuppgifterna till ett av följande ställen:
a)
När det gäller de registrerade hästdjur som avses i artikel 2 e i, det utfärdande organ som avses i artikel 5.1 a och som antingen
i)
utfärdade identitetshandlingen för det registrerade hästdjuret i fråga, eller
ii)
är godkänt i enlighet med beslut 92/353/EEG i den medlemsstat där den anläggning där hästdjuret hålls är belägen och har upprättat en stambok i vilken hästdjuret kan föras in eller registreras i enlighet med beslut 96/78/EG.
b)
När det gäller de registrerade hästar som avses i artikel 2 e ii, det utfärdande organ som avses i artikel 5.1 b och som utfärdade identitetshandlingen för den registrerade hästen i fråga och i enlighet med sina regler.
c)
Den behöriga myndigheten eller något av de utfärdande organ som utsetts i enlighet med denna förordning av den behöriga myndigheten i den medlemsstat där den anläggning där hästdjuret hålls är belägen.
Artikel 28
Utfärdande organs skyldigheter vad gäller hanteringen av identitetshandlingar för att säkerställa kontinuiteten avseende hästdjurets identitet under hela dess livstid
Det utfärdande organ som avses i artikel 27.3 ska göra följande:
a)
Utföra de nödvändiga uppdateringarna av identitetsuppgifterna i identitetshandlingen.
b)
I avsnitt I del C i identitetshandlingen föra in de nödvändiga uppgifter om det utfärdande organet som åtminstone ska bestå av databasens UELN-kompatibla nummer, om organet inte ursprungligen utfärdade identitetshandlingen i enlighet med artikel 9.1.
c)
Fylla i uppgifter i avsnitt IV i identitetshandlingen, då den nationella lagstiftningen eller reglerna hos det utfärdande organet kräver att ägarskapet ändras.
d)
I den databas som den har upprättat i enlighet med artikel 38 föra in uppgifter i eller komplettera registren över identitetsuppgifterna i den inlämnade identitetshandlingen.
e)
Lämna in uppgifterna till den centrala databasen i enlighet med artikel 39.
Artikel 29
Utfärdande av duplikat av identitetshandlingar
1. Ett duplikat av identitetshandlingen ska i följande fall utfärdas av det utfärdande organ som avses i artikel 5.1:
a)
Den ursprungliga identitetshandlingen är förkommen och djurets identitet kan fastställas, i synnerhet genom den kod som transpondern förmedlar eller den alternativa metoden för att säkerställa identiteten enligt artikel 21.
b)
Djuret har inte identifierats inom de tidsfrister som anges i artikel 12, 14 eller 43.2, förutsatt att betäckningsintyget är tillgängligt och den biologiska modern, eller vid överföring av embryon surrogatstoet, är identifierad (identifierat) i enlighet med denna förordning.
c)
Den behöriga myndigheten har bevis för att vissa identitetsuppgifter i den befintliga identitetshandlingen inte överensstämmer med hästdjuret och bestämmelserna i artikel 12.3 a kan inte tillämpas.
2. I de fall som beskrivs i punkt 1 ska det utfärdande organ som avses i artikel 5.1 på begäran av djurhållaren eller den behöriga myndigheten göra följande:
a)
Vid behov förse djuret med en transponder enligt artikel 18 eller en godkänd metod för att säkerställa identiteten enligt artikel 21.
b)
Utfärda ett duplikat av identitetshandlingen som tydligt märkts som sådant (”duplikat av identitetshandling”) med angivande av det unika livslånga nummer som är registrerat i databasen hos det utfärdande organ som
i)
genomförde den första identifieringen av djuret och utfärdade den förkomna ursprungliga identitetshandlingen, eller
ii)
utfärdade duplikatet av identitetshandlingen för ett djur som avses i punkt 1 b.
c)
Klassificera hästdjuret i avsnitt II del II i duplikatet av identitetshandlingen som inte avsett för slakt för användning som livsmedel.
3. Uppgifter om det duplikat av identitetshandlingen som utfärdats i enlighet med punkt 2 ska registreras med angivande av det unika livslånga numret i den databas som avses i artikel 38 och skickas till den centrala databasen i enlighet med artikel 39.
4. Om en förkommen identitetshandling har utfärdats i enlighet med artikel 9.1 av ett utfärdande organ som avses i artikel 5.1 och detta organ inte längre existerar, ska duplikatet av identitetshandlingen utfärdas i enlighet med punkt 2 av ett utfärdande organ som avses i artikel 5.1 i den medlemsstat där den anläggning där hästdjuret hålls är belägen.
Artikel 30
Utfärdande av duplikat av identitetshandlingar för hästdjur som importeras till unionen
Genom undantag från artikel 29.2 och när den förkomna ursprungliga identitetshandlingen hade utfärdats av ett utfärdande organ som avses i artikel 14 a i ett tredjeland, får en ny identitetshandling utfärdas av det utfärdande organet i tredjelandet, förutsatt att den nya identitetshandlingen
a)
skickas från det utfärdande organet som avses i artikel 14 a till det utfärdande organ som avses i artikel 29.2, där det markeras som duplikat av identitetshandling, djuret klassificeras i enlighet med artikel 29.2 c och uppgifterna registreras i databasen i enlighet med artikel 29.3,
b)
skickas till djurhållaren eller, om det särskilt krävs enligt lagstiftningen i den medlemsstat där hästdjuret befinner sig, till ägaren via det utfärdande organet eller den behöriga myndigheten i den medlemsstat där den anläggning där hästdjuret hålls är belägen.
Artikel 31
Tillfälligt upphävande av hästdjurs status som avsedda för slakt för användning som livsmedel
1. Genom undantag från artiklarna 29.2 c och 30, utom i det fall som beskrivs i artikel 43.2, får den behöriga myndigheten besluta att tillfälligt upphäva ett hästdjurs status som avsett för slakt för användning som livsmedel under en period på sex månader i följande fall:
a)
Djurhållaren kan på ett tillfredsställande sätt inom 30 dagar från det att identitetshandlingen förklarats förkommen styrka att hästdjurets status som avsett för slakt för användning som livsmedel inte äventyrats av någon medicinsk behandling.
b)
Ansökan om identifiering görs i enlighet med artikel 1.1 andra strecksatsen i beslut 96/78/EG under det första levnadsåret, men efter det att den tidsfrist för den längsta tillåtna perioden som avses i artikel 12.2 i denna förordning har löpt ut.
2. I det fall som beskrivs i punkt 1 ska den behöriga myndigheten föra in det datum då sexmånadersperioden för tillfälligt upphävande börjar i den första kolumnen i avsnitt II del III i duplikatet av identitetshandlingen samt fylla i uppgifterna i den tredje kolumnen.
Artikel 32
Utfärdande av ersättande identitetshandlingar
1. En ersättande identitetshandling ska i följande fall utfärdas av det utfärdande organ som avses i artikel 5.1:
a)
Identitetshandling förkommer och
i)
djurets identitet kan inte säkerställas,
ii)
det finns inga tecken på eller bevis för att en identitetshandling tidigare har utfärdats för djuret av ett utfärdande organ som avses i artikel 5.1.
b)
Djuret har inte identifierats inom de tidsfrister som anges i artikel 12.1, 12.2, 14 eller 43.2.
2. I de fall som beskrivs i punkt 1 ska ett utfärdande organ som avses i artikel 5.1 c och som har ansvar för det område där den anläggning där hästdjuret hålls är belägen, på begäran av djurhållaren eller den behöriga myndigheten, göra följande:
a)
Föra in en transponder i djuret enligt artikel 18 eller använda en alternativ metod för att säkerställa identiteten enligt artikel 21.
b)
Utfärda en ersättande identitetshandling som tydligt märkts som sådan (”ersättande identitetshandling”) med angivande av ett nyligen tilldelat unikt livslångt nummer som vid utfärdandet av denna ersättande identitetshandling motsvarar uppgiften i databasen.
c)
Klassificera hästdjuret i avsnitt II del II i den ersättande identitetshandlingen som inte avsett för slakt för användning som livsmedel.
3. Uppgifter om den ersättande identitetshandling som utfärdats i enlighet med punkt 2 ska registreras med angivande av det unika livslånga numret i den databas som avses i artikel 38 och skickas till den centrala databasen i enlighet med artikel 39.
Artikel 33
Tillfälligt upphävande av identitetshandlingens giltighet vid förflyttning
Den officiella veterinären ska tillfälligt upphäva identitetshandlingens giltighet vid förflyttning genom lämplig uppgift därom i avsnitt III i handlingen när ett hästdjur hålls på eller kommer från en anläggning som
a)
är föremål för ett förbud som avses i artikel 4.5 i direktiv 2009/156/EG, eller
b)
är belägen i en medlemsstat som inte är fri från afrikansk hästpest eller i en del av en medlemsstats territorium som enligt artikel 5.2 i direktiv 2009/156/EG anses vara smittad med afrikansk hästpest.
KAPITEL VII
HÄSTDJUR SOM DÖR OCH HÄSTDJUR AVSEDDA FÖR SLAKT FÖR ANVÄNDNING SOM LIVSMEDEL SAMT TIDIGARE BEHANDLINGAR
Artikel 34
Den officiella veterinärens och den behöriga myndighetens skyldigheter om hästdjur slaktas eller dör
1. Då ett hästdjur slaktas eller dör ska följande åtgärder vidtas:
a)
Transpondern ska skyddas från senare bedräglig användning genom att tillvaratas, destrueras eller bortskaffas på plats.
b)
Identitetshandlingen ska göras ogiltig åtminstone genom förfalskningssäker påstämpling av texten ”ogiltig” på alla sidor eller genom att det görs hål med lämplig diameter (minst samma storlek som ett vanligt hålslag) genom alla sidor.
c)
Med angivande av hästdjurets unika livslånga nummer
i)
ska antingen identitetshandlingen förstöras under officiell tillsyn på det slakteri där djuret slaktades och ett intyg lämnas till det utfärdande organet, antingen direkt eller genom den kontaktpunkt som avses i artikel 36.2, vari anges det datum då djuret slaktades i ett slakteri och det datum då identitetshandlingen förstördes, eller
ii)
ska den ogiltigförklarade identitetshandlingen återlämnas till det utfärdande organ som anges i avsnitt I del A punkt 11 i identitetshandlingen eller i del C i det avsnittet, om den uppdaterats enligt artikel 28 b, antingen direkt eller genom den kontaktpunkt som avses i artikel 36.2, tillsammans med uppgift om det datum då djuret slaktades eller avlivades i sjukdomsbekämpande syfte.
2. De åtgärder som föreskrivs i punkt 1 ska utföras av eller under överinseende av
a)
den officiella veterinären
i)
i enlighet med artikel 4.4 a andra stycket i direktiv 2009/156/EG om det gäller slakt eller avlivning i sjukdomsbekämpande syfte, eller
ii)
i enlighet med artikel 7.3 i direktiv 2009/156/EG efter slakt, eller
b)
den behöriga myndigheten enligt definitionen i artikel 3.10 i förordning (EG) nr 1069/2009 om det gäller bortskaffande eller bearbetning av slaktkroppar som åtföljs av identitetshandlingen i enlighet med den nationella lagstiftning som avses i artikel 23.1 i den här förordningen vid
i)
en anläggning som godkänts i enlighet med artikel 24.1 a i förordning (EG) nr 1069/2009, eller
ii)
en förbränningsanläggning med låg kapacitet som avses i kapitel III led a iii i bilaga III till förordning (EU) nr 142/2011.
3. Om transpondern enligt punkt 1 a inte kan tas tillvara från ett hästdjur som slaktas för användning som livsmedel, ska den officiella veterinären förklara köttet eller den del av köttet som innehåller transpondern som otjänligt som livsmedel i enlighet med avsnitt II kapitel V punkt 1 n i bilaga I till förordning (EG) nr 854/2004.
Artikel 35
Djurhållarens och det utfärdande organets skyldighet om hästdjuret dör eller går förlorat
1. I alla sådana fall då hästdjuret dör eller går förlorat, inklusive stöld, och som inte avses i artikel 34 ska djurhållaren återlämna identitetshandlingen till det berörda utfärdande organ som anges i avsnitt I del A i identitetshandlingen, eller som i enlighet med artikel 28 b uppdaterats i avsnitt I del C, inom 30 dagar från det att hästdjuret dött eller gått förlorat.
2. De utfärdande organ som mottar information om att ett hästdjur dött eller gått förlorat i enlighet med artikel 34 eller punkt 1 i denna artikel ska agera i enlighet med artikel 28 d och e.
Artikel 36
Medlemsstaters skyldighet att säkerställa informationsflödet efter det att ett hästdjur dött
1. Medlemsstaterna ska genomföra förfaranden för att återlämna den ogiltigförklarade identitetshandlingen till det utfärdande organet enligt artikel 34.1 c ii.
2. Medlemsstaterna kan tillhandahålla en kontaktpunkt som mottar det intyg som avses i artikel 34.1 c i eller de identitetshandlingar som avses i artikel 34.1 c ii för vidarebefordran till respektive utfärdande organ på deras territorium.
Kontaktpunkten kan vara ett förbindelseorgan som avses i artikel 35 i förordning (EG) nr 882/2004.
3. I förekommande fall i enlighet med punkt 2 ska uppgifter om kontaktpunkten, vilka kan ingå i den centrala databas som avses i artikel 39, göras tillgängliga för de övriga medlemsstaterna och allmänheten via den webbplats som avses i artikel 6.1.
Artikel 37
Hästdjur avsedda för slakt för användning som livsmedel och tidigare behandlingar
1. Ett hästdjur ska anses vara avsett för slakt för användning som livsmedel, utom när det i enlighet med denna förordning i avsnitt II del II i identitetshandlingen oåterkalleligt förklarats inte vara avsett för detta ändamål genom
a)
ägarens underskrift enligt ägarens eget beslut, som bekräftats av det utfärdande organet, eller
b)
underskrifterna av djurhållaren och den ansvariga veterinär som agerar i enlighet med artikel 10.2 i direktiv 2001/82/EG, eller
c)
uppgifterna som det utfärdande organet förde in när den utfärdade ett duplikat av identitetshandlingen i enlighet med artikel 29 eller 30 eller en ersättande identitetshandling i enlighet med artikel 32.
2. Före någon behandling i enlighet med artikel 10.2 i direktiv 2001/82/EG eller någon behandling med ett läkemedel som godkänts i enlighet med artikel 6.3 i det direktivet, ska den ansvariga veterinär som avses i artikel 10.1 i samma direktiv fastställa hästdjurets status antingen som
a)
avsett för slakt för användning som livsmedel, vilket är normalfallet, eller
b)
som inte avsett för slakt för användning som livsmedel enligt avsnitt II del II i identitetshandlingen.
3. Om den behandling som avses i punkt 2 inte är tillåten för ett hästdjur avsett för slakt för användning som livsmedel, ska den ansvariga veterinär som avses i artikel 10.1 i direktiv 2001/82/EG se till att det berörda hästdjuret enligt undantaget i artikel 10.2 i det direktivet före behandlingen oåterkalleligt förklaras som inte avsett för slakt för användning som livsmedel genom att
a)
fylla i och underteckna avsnitt II del II i identitetshandlingen, och
b)
ogiltigförklara avsnitt II del III i identitetshandlingen i enlighet med anvisningarna i avsnitt II del III.
4. Efter åtgärderna i punkt 3 har vidtagits ska djurhållaren lämna in identitetshandlingen till ett utfärdande organ i den medlemsstat där den anläggning där hästdjuret hålls är belägen eller lämna uppgifterna online när en sådan tillgång till databasen har upprättats, inom högst 14 dagar från den dag då avsnitt II del II i identitetshandlingen undertecknades.
5. Genom undantag från punkt 4 får en medlemsstat anta bestämmelser för att säkerställa att den ansvariga veterinären anmäler de åtgärder som utförts i enlighet med punkt 3 inom 14 dagar från den dag då avsnitt II del II i identitetshandlingen undertecknades
a)
antingen direkt till det utfärdande organ som avses i punkt 4 och då lämnar de uppgifter som är nödvändiga för att det utfärdande organet ska kunna uppdatera den databas som upprättats i enlighet med artikel 39, eller
b)
direkt till den centrala databas som upprättats i enlighet med artikel 39, om det utfärdande organ som avses i punkt 4 kan säkerställa att uppgifterna registreras i den databas som upprättats i enlighet med artikel 38.
6. Om ett hästdjur behandlas vid de förhållanden som avses i artikel 10.3 i direktiv 2001/82/EG ska den ansvariga veterinären i avsnitt II del III i identitetshandlingen ange föreskrivna uppgifter om det läkemedel som innehåller substanser som är väsentliga för behandlingen av hästdjuret eller som medför ytterligare kliniska fördelar och som förtecknas i förordning (EG) nr 1950/2006.
Den ansvariga veterinären ska ange datum för den senaste förskrivna administreringen av läkemedlet och ska enligt artikel 11.4 i direktiv 2001/82/EG underrätta djurhållaren om det datum då den karenstid som fastställts enligt artikel 10.3 i det direktivet löper ut.
KAPITEL VIII
REGISTERFÖRING OCH PÅFÖLJDER
Artikel 38
Databas
1. Då identitetshandlingen utfärdas eller tidigare utfärdade identitetshandlingar registreras ska det utfärdande organet registrera åtminstone följande uppgifter om hästdjuret i sin databas:
a)
Unikt livslångt nummer.
b)
Art.
c)
Kön.
d)
Färg.
e)
Födelsedatum (dd/mm/åååå) enligt uppgift från den djurhållare som avses i led i.
f)
I förekommande fall, åtminstone de 15 sista siffrorna i den kod som förmedlas av transpondern, eller den kod som förmedlas av en anordning för identifiering av radiofrekvenser som inte överensstämmer med standarden ISO 11784 tillsammans med uppgifter om det föreskrivna avläsningssystemet, eller den alternativa metoden för att säkerställa identiteten enligt artikel 21.
g)
Födelseland enligt uppgift från den djurhållare som avses i led i.
h)
Datum för utfärdande och eventuella ändringar av identitetshandlingen.
i)
Namn på och adress till den djurhållare som lämnat in den ansökan som avses i artikel 11.1, 15.1, 29.2 eller 32.2, eller i förekommande fall den identitetshandling som avses i artikel 27.3.
j)
Status som registrerat hästdjur eller som hästdjur för avel och produktion.
k)
Djurets namn (födelsenamn och, i förekommande fall, handelsnamn) enligt uppgift från den djurhållare som avses i led i.
l)
Djurets kända status som inte avsett för slakt för användning som livsmedel.
m)
Serienummer, om ett sådant serienummer används i den identitetshandling som avses i artikel 9.1 och 9.3, och alla uppgifter om nya, duplikat av eller ersättande identitetshandlingar som utfärdats i enlighet med artikel 12.3, 29, 30 eller 32.
n)
Det land där den anläggning där hästdjuret hålls är belägen enligt uppgift från den djurhållare som avses i led i.
o)
Det datum som anmälts för djurets död eller då det gått förlorat enligt uppgift från den djurhållare som avses i led i, eller slaktdatum.
2. Det utfärdande organet ska bevara de uppgifter som avses i punkt 1 i sin databas under minst 35 år eller under minst två år efter den dag då hästdjurets död meddelats i enlighet med artikel 34.
3. Senast 15 dagar efter den dag då de uppgifter som avses i punkt 1 registrerades ska det utfärdande organ som avses i samma punkt lämna de uppgifter som avses i punkt 1 a-j och l-o till den centrala databas som upprättats i enlighet med artikel 39 i den medlemsstat där
a)
det utfärdande organet är godkänt, erkänt eller utsett eller har sitt huvudkontor i enlighet med artikel 5.1,
b)
hästdjuret föddes.
Artikel 39
Upprättande av en central databas
1. Medlemsstaterna ska upprätta en central databas för tillämpningen av denna förordning.
2. Genom undantag från punkt 1 ska en central databas inte krävas i de medlemsstater som har en enda databas för registrerade hästdjur och en enda databas för hästdjur för avel och produktion, förutsatt att följande gäller:
a)
Båda databaserna kan effektivt kommunicera med varandra och samverka med de centrala databaserna i enlighet med artikel 40 för att uppdatera identitetsuppgifter om de hästdjur som får ändrad status som antingen registrerade hästdjur eller som hästdjur för avel och produktion.
b)
Den behöriga myndigheten har direkt tillgång till båda dessa databaser.
3. Medlemsstaterna ska via den webbplats som avses i artikel 6.1 ge de övriga medlemsstaterna och allmänheten tillgång till namn på samt adress och kontaktuppgifter till sina centrala databaser.
Artikel 40
Centrala databasers funktion och samverkan
1. Varje medlemsstat ska se till att de utfärdande organ som avses i artikel 5.1 registrerar de uppgifter som avses i artiklarna 28 e och 38.1 om hästdjur identifierade på dess territorium i den centrala databasen, eller att databaserna hos de utfärdande organen på dess territorium är sammankopplade med den centrala databasen.
2. Medlemsstaterna ska i enlighet med direktiv 89/608/EEG driva sina centrala databaser i samarbete med varandra och se till att följande gäller:
a)
Att den centrala databasen i enlighet med artikel 28 kommunicerar, med angivande av det unika livslånga numret, eventuella ändringar av de identitetsuppgifter som avses i artikel 38.1 till den centrala databasen i den medlemsstat där identitetshandlingen utfärdades.
b)
De behöriga myndigheterna i andra medlemsstater ska ges fri tillgång till ett minimum av informationen i den centrala databasen för att få veta om en transponderkod, ett unikt livslångt nummer eller ett passnummer har registrerats i databasen.
Artikel 41
Påföljder
Medlemsstaterna ska föreskriva påföljder för överträdelser av bestämmelserna i denna förordning och ska vidta de åtgärder som krävs för att se till att dessa påföljder tillämpas. Påföljderna ska vara effektiva, proportionella och avskräckande. Medlemsstaterna ska anmäla dessa bestämmelser till kommissionen senast den 1 januari 2016, och alla senare ändringar som gäller dem så snart som möjligt.
KAPITEL IX
ÖVERGÅNGS- OCH SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 42
Upphävande
Förordning (EG) nr 504/2008 ska upphöra att gälla med verkan den 1 januari 2016.
Hänvisningar till den upphävda förordningen ska anses som hänvisningar till den här förordningen.
Artikel 43
Övergångsbestämmelser
1. Genom undantag från artikel 4.2 ska följande hästdjur anses vara identifierade i enlighet med denna förordning:
a)
Hästdjur som föddes senast den 30 juni 2009 och som identifierades före det datumet i enlighet med beslut 93/623/EEG eller 2000/68/EG, förutsatt att de identitetshandlingar som utfärdades för dessa hästdjur
i)
registrerades i enlighet med artikel 21.1 i förordning (EG) nr 504/2008 senast den 31 december 2009, och
ii)
innehåller ett avsnitt som motsvarar avsnitt IX i den förlaga till identitetshandling som anges i bilagan till beslut 93/623/EEG, och att del III-A i identitetshandlingen är ifylld när uppgifter anges i del III-B.
b)
Hästdjur som föddes senast den 30 juni 2009 men som inte identifierades före det datumet i enlighet med beslut 93/623/EEG eller 2000/68/EG, förutsatt att de identifierades i enlighet med förordning (EG) nr 540/2008 senast den 31 december 2009.
c)
Hästdjur som identifieras i enlighet med förordning (EG) nr 504/2008 senast den 31 december 2015.
2. Hästdjur som föddes i unionen eller som importerades till unionen från ett tredjeland efter den 30 juni 2009 och som inte är identifierade i enlighet med förordning (EG) nr 504/2008 senast den 31 december 2015, ska identifieras i enlighet med artikel 29 eller 32 i den här förordningen, beroende på vilka uppgifter om deras identitet som finns tillgängliga, och ska klassificeras i avsnitt II del II i duplikatet av identitetshandlingen som inte avsedda för slakt för användning som livsmedel.
3. Genom undantag från artikel 13.2 ska inte medlemsstater som har beviljats undantag i enlighet med artikel 7 i förordning (EG) nr 504/2008 före den 1 januari 2016 och anmält detta till kommissionen före detta datum vara skyldiga att på nytt anmäla det till kommissionen.
4. Medlemsstater som inte har upprättat en central databas enligt artikel 39 ska upprätta en central databas i enlighet med artikel 39 och säkerställa att den fungerar i enlighet med artikel 40 senast den 30 juni 2016.
Artikel 44
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska tillämpas från och med den 1 januari 2016. Artikel 39 ska dock tillämpas från och med den 1 juli 2016 i de medlemsstater som inte har upprättat en fungerande central databas senast den 1 januari 2016.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 17 februari 2015.