PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 16. dubna 2014
o převodu jednotek přiděleného množství na účet smluvní strany Kjótského protokolu v registru Finska
(oznámeno pod číslem C(2014) 2475)
(2014/224/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2002/358/ES ze dne 25. dubna 2002 o schválení Kjótského protokolu k Rámcové úmluvě OSN o změně klimatu jménem Evropského společenství a o společném plnění závazků z něj vyplývajících (1), a zejména na článek 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rozhodnutím Komise 2006/944/ES (2) se stanoví příslušné úrovně emisí pro Unii a její členské státy pro první závazné období v rámci Kjótského protokolu.
(2)
Rozhodnutí Komise 2010/778/EU (3) mění rozhodnutí 2006/944/ES tím, že stanoví příslušné konečné úrovně emisí přidělené Unii a každému členskému státu a že uvádí, že konečný aritmetický rozdíl 19 357 532 tun ekvivalentu oxidu uhličitého mezi úrovněmi emisí Unie a součtem úrovní emisí členských států vydá Unie jako jednotky přiděleného množství. Dále uvedené rozhodnutí stanoví, že z registru Unie bude převedeno 5 milionů těchto jednotek přiděleného množství na účet smluvní strany Kjótského protokolu v registru Dánska.
(3)
V souvislosti s přijetím rozhodnutí 2010/778/EU bylo uznáno, že převodem pěti milionů jednotek přiděleného množství Dánsku není dotčeno vlastnictvím zbývajícího aritmetického přebytku Unie.
(4)
V prosinci 2011 bylo na 17. konferenci stran Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu („UNFCCC“), která se konala v Durbanu, přijato rozhodnutí 2/CMP.7 konference smluvních stran jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu („durbanské rozhodnutí“). Uvedené rozhodnutí stanoví pravidla započítávání pro odvětví využívání půdy, změny využívání půdy a lesnictví („LULUCF“) pro druhé závazné období v rámci Kjótského protokolu („Kjótský protokol“) k UNFCCC.
(5)
Durbanské rozhodnutí se podstatně odchyluje od předchozích pravidel započítávání dohodnutých v rámci Kjótského protokolu pro první závazné období. Rozhodnutí 16/CMP.1 konference smluvních stran jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu přijaté na 11. zasedání konference smluvních stran UNFCCC, které se konalo v Montrealu v prosinci roku 2005, stanoví limity uvedené v příloze uvedeného rozhodnutí pro účely závazků smluvních stran v rámci prvního závazného období Kjótského protokolu. Rozhodnutí 16/CMP.1 dále stanoví, že strany mohou tyto limity překročit, a to kompenzací čistých emisí („debety“) z činností zalesňování, opětovného zalesňování a odlesňování podle čl. 3 odst. 3 Kjótského protokolu čistým pohlcením („kredity“) z činností obhospodařování lesů podle čl. 3 odst. 4 Kjótského protokolu. Toto pravidlo započítávání se běžně označuje jako pravidlo kompenzace. Durbanské rozhodnutí takové pravidlo kompenzace pro druhé závazné období v rámci Kjótského protokolu nestanoví.
(6)
Pravidla započítávání uvedená v durbanském rozhodnutí stanoví limit pro využívání kreditů, které pocházejí z činností obhospodařování lesů, aby byl zohledněn závazek ke zmírnění změny klimatu ve druhém závazném období v rámci Kjótského protokolu. Podle uvedeného rozhodnutí smluvní strana nemůže ve svém referenčním roce nebo referenčním období pro splnění svého závazku ke zmírnění změny klimatu využít větší množství kreditů z činností obhospodařování lesů, než které odpovídá 3,5 % emisí této smluvní strany, s výjimkou odvětví LULUCF.
(7)
Změny pravidel započítávání pro LULUCF stanovené v durbanském rozhodnutí mají podstatný dopad na způsob, jakým smluvní strany vykazují činnosti LULUCF pro druhé závazné období. Z důvodu zeměpisných rozdílů v odvětví využívání půdy a velké rozmanitosti vnitrostátních okolnosti v tomto ohledu se dopad mezi členskými státy značně liší. Vyloučení pravidla náhrady z pravidel započítávání stanovených v durbanském rozhodnutí má dopad na plnění závazků smluvních stran v rámci druhého závazného období Kjótského protokolu. Platí to zejména pro země s rozsáhlým lesním porostem, vzhledem ke skutečnosti, že podmínky v odvětví LULUCF se v jednotlivých zemích liší.
(8)
Ve svých závěrech ze dne 9. března 2012 Rada uznává dopad změn pravidel vykazování kompenzace pro druhé závazné období Kjótského protokolu, a to tím, že uznává „zvláštní situaci zemí s rozsáhlým lesním porostem, zejména pokud jde o omezené možnosti pokrytí emisí ze zalesňování, opětovného zalesňování a odlesňování narůstajícími propady z obhospodařování lesů“. Rada zároveň vyzvala Komisi, „aby se pokusila najít možnosti vedoucí k uspokojivému řešení při zajištění ekologické vyváženosti“.
(9)
Zvláštní situace zemí s rozsáhlým lesním porostem byla uznána také Radou v roce 2012 v rámci postupu vedoucího k přijetí rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 529/2013/EU ze dne 21. května 2013 o pravidlech započítávání týkajících se emisí skleníkových plynů a jejich pohlcení v důsledku činností souvisejících s využíváním půdy, změnami ve využívání půdy a lesnictvím a o informacích o opatřeních týkajících se těchto činností (4), což odráží odkaz na podmínky životního prostředí v zemích s rozsáhlým lesním porostem v odůvodnění daného rozhodnutí.
(10)
Finsko opakovaně vyjádřilo obavy týkající se jeho debetů z odlesňování pro odvětví LULUCF v důsledku změny pravidla kompenzace v durbanském rozhodnutí. Zdá se, že Finsko je ovlivněno použitím durbanského rozhodnutí zvláštním a jedinečným způsobem. Ze současných posouzení vyplývá, že Finsko je jediným členským státem, pro nějž by roční limit 3,5 % znamenal, že při započtení svého závazku ve druhém závazném období Kjótského protokolu nemůže pokrýt své debety vyplývající z činností zalesňování, opětovného zalesňování a odlesňování kredity pocházejícími z činností obhospodařování lesů.
(11)
S cílem zohlednit zvláštní a jedinečnou situaci Finska by Unie měla Finsku převést celkové množství, které by nemělo překročit deset milionů jednotek přiděleného množství z aritmetického přebytku stanoveného rozhodnutím 2006/944/ES ve znění rozhodnutí 2010/778/EU. Toto celkové množství by mělo sloužit pouze jako jednorázová kompenzace poskytnutá Finsku z důvodu dopadu změny pravidla kompenzace, a to v rozsahu, který je nezbytný k tomu, aby Finsko mohlo plnit své závazky druhého závazného období v rámci Kjótského protokolu.
(12)
Tento převod by měl být uskutečněn co nejdříve a před koncem období přizpůsobení pro první závazné období v rámci Kjótského protokolu, za předpokladu, že v registru Unie jsou k dispozici jednotky přiděleného množství, a když bude urovnán nebo vyřešen závazek týkající se Chorvatska, jak je stanoveno v Protokolu o některých ujednáních týkajících se případného jednorázového převodu jednotek přiděleného množství vydaných podle Kjótského protokolu k Rámcové úmluvě OSN o změně klimatu na Chorvatskou republiku a související kompenzace ke Smlouvě o přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii (5).
(13)
Využívání těchto jednotek přiděleného množství Finskem nesmí překročit kredity pocházející z činností obhospodařování lesů ve Finsku, které se nesmí používat v souladu s bodem 13 přílohy durbanského rozhodnutí. Komise náležitě zvážila závazek Finska zrušit jakékoliv jednotky přiděleného množství zbývajícího z tohoto převodu na konci druhého závazného období.
(14)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro změnu klimatu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Aby Finsku bylo umožněno splnit své závazky v druhém závazném období v rámci Kjótského protokolu, bude mu poskytnuto maximálně deset milionů (10 000 000) jednotek přiděleného množství uvedených v článku 2 rozhodnutí 2006/944/ES.
Ústřední správce registru Unie převede co nejdříve a před koncem období přizpůsobení pro první závazné období v rámci Kjótského protokolu celkové množství, které nepřekročí deset milionů EUR (10 000 000) těchto jednotek přiděleného množství, na účet smluvní strany Kjótského protokolu v registru Finska.
2. Převod uvedený v odstavci 1 bude proveden v závislosti na dostupnosti jednotek přiděleného množství v registru Unie, a když bude urovnán nebo vyřešen závazek týkající se Chorvatska, jak je stanoveno v Protokolu o některých ujednáních týkajících se případného jednorázového převodu jednotek přiděleného množství vydaných podle Kjótského protokolu k Rámcové úmluvě OSN o změně klimatu na Chorvatskou republiku a související kompenzace ke Smlouvě o přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 16. dubna 2014.
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEBESLUT
av den 16 april 2014
om överföring av tilldelade utsläppsenheter till partsdepåkontot i Finlands register
[delgivet med nr C(2014) 2475]
(2014/224/EU)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets beslut 2002/358/EG av den 25 april 2002 om godkännande, på Europeiska gemenskapens vägnar, av Kyotoprotokollet till Förenta nationernas ramkonvention om klimatförändringar, och gemensamt fullgörande av åtaganden inom ramen för detta (1), särskilt artikel 3, och
av följande skäl:
(1)
I kommissionens beslut 2006/944/EG (2) fastställs utsläppsnivåerna för unionen respektive för var och en av dess medlemsstater för Kyotoprotokollets första åtagandeperiod.
(2)
Kommissionens beslut 2010/778/EU (3) ändrar beslut 2006/944/EG genom att fastställa de slutliga utsläppsnivåer som tilldelas unionen och varje enskild medlemsstat och genom att föreskriva att den slutliga aritmetiska skillnaden på 19 357 532 ton koldioxidekvivalenter mellan unionens utsläppsnivåer och summan av medlemsstaternas utsläppsnivåer ska utfärdas av unionen som tilldelade utsläppsenheter. I det beslutet föreskrivs också att fem miljoner av dessa tilldelade utsläppsenheter ska överföras från unionsregistret till partsdepåkontot i Danmarks register.
(3)
I samband med antagandet av beslut 2010/778/EU erkändes det att överföringen av de fem miljoner tilldelade utsläppsenheterna till Danmark inte påverkar äganderätten till unionens återstående aritmetiska överskott.
(4)
Vid den 17:e partskonferensen för Förenta nationernas ramkonvention om klimatförändringar (nedan kallad klimatkonventionen) som ägde rum i Durban i december 2011 antogs beslut 2/CMP.7 av partskonferensen i dess funktion som Kyotoprotokollets partsmöte (nedan kallat Durbanbeslutet). I det beslutet fastställs bokföringsregler för sektorn för markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk (LULUCF) för en andra åtagandeperiod enligt Kyotoprotokollet till klimatkonventionen (nedan kallat Kyotoprotokollet).
(5)
Durbanbeslutet avviker väsentligt från de tidigare bokföringsregler som beslutades inom Kyotoprotokollet för den första åtagandeperioden. I beslut 16/CMP.1 av partskonferensen i dess funktion som Kyotoprotokollets partsmöte, som antogs av den 11:e partskonferensen för klimatkonventionen i Montreal i december 2005, föreskrivs begränsningar som anges i bilagan till det beslutet för parternas åtaganden under Kyotoprotokollets första åtagandeperiod. I beslut 16/CMP.1 fastställs också att parterna kan överskrida dessa gränser genom att kompensera nettoutsläpp (nedan kallade debetposter) från nybeskogning, återbeskogning och avskogning enligt artikel 3.3 i Kyotoprotokollet med nettoupptag (nedan kallade krediter) från skogsbruksverksamhet enligt artikel 3.4 i Kyotoprotokollet. Den bokföringsregeln kallas vanligen kompensationsregeln. Durbanbeslutet innehåller inte någon sådan kompensationsregel för Kyotoprotokollets andra åtagandeperiod.
(6)
I Durbanbeslutets bokföringsregler anges en gräns för användningen av krediter från skogsbruksverksamhet för bokföring mot ett begränsningsåtagande under Kyotoprotokollets andra åtagandeperiod. Enligt det beslutet kan en part inte använda mer krediter från skogsbruksverksamhet än vad som motsvarar 3,5 % av partens utsläpp, exklusive LULUCF, under sitt basår eller sin basperiod för att uppfylla sitt begränsningsåtagande.
(7)
De ändringar av bokföringsreglerna för LULUCF som anges i Durbanbeslutet påverkar i hög grad hur parterna bokför LULUCF-verksamhet för den andra åtagandeperioden. På grund av marksektorns geografiska variation, och de stora skillnaderna mellan nationella förhållanden i detta avseende, blir effekterna mycket olika i medlemsstaterna. Uteslutningen av kompensationsregeln från bokföringsreglerna i Durbanbeslutet påverkar fullgörandet av parternas åtaganden under Kyotoprotokollets andra åtagandeperiod. Denna situation är särskilt relevant för skogsrika länder, eftersom förutsättningarna inom LULUCF-sektorn skiljer sig från ett land till ett annat.
(8)
I sina slutsatser av den 9 mars 2012 bekräftar rådet konsekvenserna av ändringarna av kompensationsregeln för Kyotoprotokollets andra åtagandeperiod genom att erkänna ”att skogrika länder har vissa karakteristiska drag, särskilt när det gäller de begränsade möjligheterna att täcka utsläpp från nybeskogning, återbeskogning och avskogning med större skogsförvaltningssänkor”. Samtidigt uppmanade rådet kommissionen att ”undersöka möjligheterna i syfte att finna en tillfredsställande lösning och samtidigt säkerställa miljömässig integritet”.
(9)
Den särskilda situationen för skogrika länder erkändes också av rådet 2012 i den process som ledde fram till antagandet av Europaparlamentets och rådets beslut 529/2013/EU av den 21 maj 2013 om bokföringsregler för utsläpp och upptag av växthusgaser till följd av verksamheter i samband med markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk och uppgifter om åtgärder som rör dessa verksamheter (4), vilket avspeglas i hänvisningen till miljöförhållanden i skogrika länder i ingressen till det beslutet.
(10)
Finland har vid upprepade tillfällen uttryckt oro för landets debetposter från avskogning inom LULUCF-sektorn som en följd av förändringen av kompensationsregeln i Durbanbeslutet. Finland förefaller påverkas av Durbanbeslutets tillämpning på ett särskilt och unikt sätt. Aktuella bedömningar visar att Finland är den enda medlemsstat där den årliga gränsen på 3,5 % kommer att innebära att man vid bokföring av sitt åtagande under Kyotoprotokollets andra åtagandeperiod inte kan täcka sina debetposter från nybeskogning, återbeskogning och avskogning med krediter från skogsbruksverksamhet.
(11)
Med hänsyn till Finlands särskilda och unika situation bör unionen till Finland överföra en total kvantitet som inte får överstiga tio miljoner tilldelade utsläppsenheter från det aritmetiska överskott som föreskrivs i beslut 2006/944/EG, i dess ändrade lydelse enligt beslut 2010/778/EU. Denna totala kvantitet skulle endast tjäna som en engångskompensation till Finland för konsekvenserna av förändringen av kompensationsregeln, i den utsträckning detta är nödvändigt för att Finland ska kunna uppfylla åtagandena under Kyotoprotokollets andra åtagandeperiod.
(12)
Överföringen bör göras så snart som möjligt och före utgången av true up-perioden för Kyotoprotokollets första åtagandeperiod, med förbehåll för tillgången till tilldelade utsläppsenheter i unionsregistret och lösningen på frågan om åtagandet avseende Kroatien, som anges i protokollet om vissa överenskommelser rörande en eventuell engångsöverföring av utsläppsenheter som Republiken Kroatien tilldelats enligt Kyotoprotokollet till Förenta nationernas ramkonvention om klimatförändringar och därmed förbunden kompensation (5) till fördraget om Republiken Kroatiens anslutning till Europeiska unionen.
(13)
Finlands användning av dessa tilldelade utsläppsenheter får inte överstiga krediter från skogsbruksverksamhet i Finland som inte är tillåtna för användning i enlighet med punkt 13 i bilagan till Durbanbeslutet. Kommissionen har tagit vederbörlig hänsyn till Finlands åtagande att annullera eventuella kvarvarande tilldelade utsläppsrätter från denna överföring vid den andra åtagandeperiodens slut.
(14)
De åtgärder som föreskrivs i detta beslut är förenliga med yttrandet från kommittén för klimatförändringar.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Högst tio miljoner (10 000 000) av de tilldelade utsläppsenheter som avses i artikel 2 i beslut 2006/944/EG ska göras tillgängliga för att möjliggöra för Finland att uppfylla sina åtaganden under Kyotoprotokollets andra åtagandeperiod.
Unionsregistrets centrala förvaltare ska så snart som möjligt och före utgången av true up-perioden för Kyotoprotokollets första åtagandeperiod överföra en total kvantitet som inte får överstiga tio miljoner (10 000 000) av dessa tilldelade utsläppsenheter till partsdepåkontot i Finlands register.
2. Den överföring som avses i punkt 1 ska göras med förbehåll för tillgången till tilldelade utsläppsenheter i unionsregistret och lösningen på frågan om åtagandet avseende Kroatien, som anges i protokollet om vissa överenskommelser rörande en eventuell engångsöverföring av utsläppsenheter som Republiken Kroatien tilldelats enligt Kyotoprotokollet till Förenta nationernas ramkonvention om klimatförändringar och därmed förbunden kompensation till fördraget om Republiken Kroatiens anslutning till Europeiska unionen.
Artikel 2
Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna.
Utfärdat i Bryssel den 16 april 2014.