NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 516/2014
ze dne 16. dubna 2014,
kterým se zřizuje Azylový, migrační a integrační fond, mění rozhodnutí Rady 2008/381/ES a zrušují rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 573/2007/ES a č. 575/2007/ES a rozhodnutí Rady 2007/435/ES
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 78 odst. 2 a čl. 79 odst. 2 a 4 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Cíl Unie, který spočívá ve vytvoření prostoru svobody, bezpečnosti a práva, by mělo být mimo jiné dosaženo prostřednictvím společných rámcových opatření azylové a přistěhovalecké politiky založené na solidaritě mezi členskými státy a spravedlivé vůči třetím zemím a jejich státním příslušníkům. Evropská rada dne 2. prosince 2009 uznala, že je v zájmu podpory vývoje politiky v oblasti azylu a migrace zapotřebí v rámci Unie zvýšit pružnost a soudržnost finančních zdrojů, a to jak z hlediska rozsahu, tak z hlediska použitelnosti.
(2)
S cílem přispět k rozvoji společné azylové a přistěhovalecké politiky Unie a k posílení prostoru svobody, bezpečnosti a práva s ohledem na uplatňování zásad solidarity a sdílené odpovědnosti mezi členskými státy, jakož i zásady spolupráce se třetími zeměmi by se měl tímto nařízením zřídit Azylový, migrační a integrační fond (dále jen „fond“).
(3)
Fond by měl odrážet potřebu zvýšené flexibility a zjednodušení při respektování požadavků ohledně předvídatelnosti a při zajištění spravedlivého a transparentního rozdělování zdrojů za účelem splnění obecných a specifických cílů stanovených v tomto nařízení.
(4)
Účinnost opatření a kvalita výdajů jsou hlavními zásadami při provádění fondu. Fond by měl být rovněž prováděn co nejefektivnějším a uživatelsky nejvstřícnějším způsobem.
(5)
Nová struktura o dvou pilířích by měla přispět ke zjednodušení, racionalizaci, konsolidaci a transparentnosti financování v oblasti vnitřních věcí. Mělo by se usilovat o součinnost, soudržnost a doplňkovost mezi různými fondy a programy, a to i s ohledem na přidělování finančních prostředků na společné cíle. Mělo by se však vyloučit jakékoli překrývání mezi různými nástroji financování.
(6)
Fond by měl vytvořit pružný rámec, který by členským státům umožňoval přijímat finanční prostředky v rámci jejich národních programů na podporu oblastí politik spadajících do působnosti tohoto fondu, a to podle konkrétní situace a potřeb a s ohledem na obecné i specifické cíle fondu, u nichž by byla finanční podpora vyhodnocena jako nejúčinnější a nejvhodnější.
(7)
Fond by měl být vyjádřením solidarity formou finanční pomoci členským státům. Měl by posílit účinné řízení migračních toků do Unie v oblastech s maximální přidanou hodnotou Unie, zejména sdílením odpovědnosti mezi členskými státy, sdílením odpovědnosti se třetími zeměmi a posílením spolupráce s nimi.
(8)
Za účelem přispění k dosažení obecného cíle fondu členské státy zajistí, aby jejich národní programy zahrnovaly akce zaměřené na specifické cíle tohoto nařízení a aby přidělování zdrojů cílům zajišťovalo, že tyto mohou být splněny. V mimořádném případě, kdy si určitý členský stát přeje odchýlit se od minimálních procentních podílů stanovených v tomto nařízení by měl dotyčný členský stát předložit podrobné odůvodnění v rámci svého národního programu.
(9)
V zájmu zajištění jednotné a vysoce kvalitní azylové politiky, jakož i v zájmu uplatňování vyšších standardů mezinárodní ochrany by měl fond přispívat k účinnému fungování společného evropského azylového systému, který zahrnuje opatření týkající se politiky, právních předpisů a budování kapacit ve spolupráci s jinými členskými státy, agenturami Unie a se třetími zeměmi.
(10)
Je vhodné podporovat a zvyšovat úsilí členských států o plné a řádné provádění acquis Unie v oblasti azylu, a to zejména s cílem poskytnout odpovídající podmínky přijímání vysídleným osobám, žadatelům o mezinárodní ochranu a osobám požívajícím mezinárodní ochrany a s cílem zajistit správné určení jejich postavení v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU (4), uplatňovat spravedlivé a účinné azylové řízení a prosazovat osvědčené postupy v oblasti azylu, tak aby byla chráněna práva osob, jež žádají o mezinárodní ochranu, a aby azylové systémy členských států mohly účinně fungovat.
(11)
Fond by měl poskytnout přiměřenou podporu společnému úsilí členských států při určování, sdílení a prosazování osvědčených postupů a při vytváření účinných struktur spolupráce s cílem zvýšit kvalitu rozhodování v rámci společného evropského azylového systému.
(12)
Fond by měl doplnit a podpořit činnost Evropského podpůrného úřadu pro otázky azylu, jenž byl zřízen nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 439/2010 (5) s cílem koordinovat praktickou spolupráci mezi členskými státy v oblasti azylu, poskytovat podporu členským státům, jejichž azylové systémy jsou vystaveny mimořádnému tlaku, a přispět k provádění společného evropského azylového systému. Komise může využít možnost poskytnutou nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (6) svěřit Evropskému podpůrnému úřadu pro otázky azylu provádění specifických úkolů a ad hoc úkolů, jako je koordinace akcí členských států souvisejících se znovuusídlením v souladu s nařízením (EU) č. 439/2010.
(13)
Fond by měl podporovat úsilí Unie a členských států spojené se zvyšováním kapacity členských států rozvíjet, monitorovat a hodnotit jejich azylové politiky s ohledem na jejich závazky vyplývající ze stávajících právních předpisů Unie.
(14)
Fond by měl podporovat členské státy v jejich úsilí poskytnout uprchlíkům a vysídleným osobám, které jsou Úřadem vysokého komisaře OSN pro uprchlíky (UNHCR) označeny za způsobilé ke znovuusídlení, mezinárodní ochranu a trvalé řešení na vlastním území, jako je například posouzení potřeb souvisejících se znovuusídlením a přesun příslušných osob na vlastní území s tím, že jim zaručí bezpečné právní postavení a podpoří jejich účinnou integraci.
(15)
Fond by měl poskytovat podporu novým postojům týkajícím se přístupu k azylovým řízením bezpečnějším způsobem, zejména zaměřením se na hlavní země tranzitu, jako jsou programy ochrany zacílené na specifické skupiny či určité postupy pro posuzování žádostí o azyl.
(16)
Fond se vyznačuje tím, že by měl mít možnost podporovat dobrovolné operace s rozdělením zátěže dohodnuté mezi členskými státy a spočívající v přesunu žadatelů o mezinárodní ochranu a osob požívajících mezinárodní ochrany z jednoho členského státu do druhého.
(17)
Partnerství a spolupráce se třetími zeměmi na zajištění odpovídajícího řízení přílivu žadatelů o azyl či jiný druh mezinárodní ochrany představují základní prvky azylové politiky Unie. V zájmu zajištění co nejrychlejšího přístupu k mezinárodní ochraně a trvalých řešení, mimo jiné v rámci regionálních programů ochrany, by měl fond zahrnovat silnou unijní složku věnovanou znovuusídlení.
(18)
V zájmu zlepšení a posílení procesu integrace do evropských společností by měl fond usnadňovat legální migraci do Unie v souladu s hospodářskými a sociálními potřebami členských států a zajišťovat přípravu procesu integrace již v zemi původu státních příslušníků třetích zemí, kteří přicházejí do Unie.
(19)
Při podpoře ucelených strategií konkrétně zaměřených na podporu integrace státních příslušníků třetích zemí na celostátní, případně místní nebo regionální úrovni by měl fond v zájmu účinnosti a dosažení co největší přidané hodnoty postupovat cílenějším způsobem. Tyto strategie by měly být prováděny především místními či regionálními orgány a nestátními subjekty, přičemž by neměly být vyloučeny orgány s celostátní působností, zejména pokud by tak vyžadovala konkrétní správní organizace daného členského státu nebo pokud by byly v daném státě akce v oblasti integrace prováděny ve sdílené pravomoci ústředních a decentralizovaných správních orgánů. Provádějící organizace by z řady dostupných opatření měly vybrat ta, která jsou nejvhodnější s ohledem na jejich konkrétní situaci.
(20)
Provádění fondu by mělo být v souladu se společnými základními principy Unie v oblasti integrace, které jsou uvedeny ve Společném programu pro integraci.
(21)
Oblast působnosti integračních opatření by v zájmu zajištění komplexního přístupu k integraci měla rovněž zahrnovat osoby požívající mezinárodní ochrany, přičemž je třeba zohlednit specifické rysy těchto cílových skupin. Pokud jsou integrační opatření kombinována s opatřeními při přijetí, měly by akce případně zahrnovat i žadatele o mezinárodní ochranu.
(22)
Pro zajištění soudržné reakce Unie na integraci státních příslušníků třetích zemí by akce financované z fondu měly být specifické ve vztahu k akcím financovaným v rámci Evropského sociálního fondu, s kterými by se měly vzájemně doplňovat. V této souvislosti by se mělo od orgánů členských států odpovědných za provádění tohoto fondu vyžadovat, aby zřídily mechanismy spolupráce a koordinace s orgány, které členské státy pověřily řízením intervencí Evropského sociálního fondu.
(23)
Z praktických důvodů se mohou některé akce týkat skupiny lidí, na niž se lze účinněji obrátit jako na celek bez rozlišování mezi jejími členy. Bylo by proto vhodné stanovit, aby měly členské státy, které si to přejí, možnost stanovit v jejich národních programech, že opatření pro integraci mohou zahrnovat nejbližší příbuzné státních příslušníků třetích zemí, je-li to nezbytné pro účinné provádění takových akcí. Za „nejbližší příbuzné“ by měli být považováni manželé(manželky)/partneři(partnerky), jakož i jakákoli osoba s přímými rodinnými vazbami v sestupné či vzestupné linii na státního příslušníka třetí země, na nějž jsou dané integrační akce zaměřeny, která by jinak nebyla do oblasti působnosti fondu zahrnuta.
(24)
Fond by měl podporovat členské státy při zavádění strategií zaměřených na organizování legální migrace, posílit jejich celkovou schopnost rozvíjet, zavádět, monitorovat a hodnotit veškeré strategie a politiky týkající se přistěhovalectví a integrace, jakož i politiky a opatření zaměřená na státní příslušníky třetích zemí, a to včetně právních nástrojů Unie. Měl by také podporovat výměnu informací a osvědčených postupů a spolupráci mezi různými správními útvary i s dalšími členskými státy.
(25)
Unie by měla pokračovat v provádění partnerství v oblasti mobility a rozšiřovat jejich využití coby hlavního strategického, komplexního a dlouhodobého rámce spolupráce se třetími zeměmi v oblasti řízení migrace. Z fondu by se měly podporovat činnosti v rámci partnerství v oblasti mobility, jež jsou prováděny buď na území Unie, nebo ve třetích zemích a jejichž cílem je sledovat potřeby a priority Unie, zvláště akce, které zajišťují kontinuitu financování zahrnujícího jak Unii, tak třetí země.
(26)
Je vhodné i nadále podporovat a podněcovat členské státy v jejich úsilí o zlepšování řízení v oblasti navracení státních příslušníků třetích zemí ve všech jeho aspektech, a to s ohledem na trvalé, spravedlivé a účinné provádění společných norem pro navracení osob, stanovených zejména ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES (7). Fond by měl podporovat jak rozvoj strategií pro navracení osob na vnitrostátní úrovni v rámci koncepce integrovaného řízení navracení, tak i opatření podporující jejich účinné provádění ve třetích zemích.
(27)
Pokud jde o dobrovolné návraty osob, včetně osob, které si návrat přejí, i když nejsou povinny území opustit, je třeba pro tyto osoby navrhnout pobídky, jako je například přednostní zacházení ve formě rozšířené pomoci při návratu. Tento druh dobrovolného návratu je z hlediska nákladové efektivnosti v zájmu vracejících se osob i v zájmu orgánů. Členské státy by měly být podněcovány k tomu, aby dávaly přednost dobrovolným návratům.
(28)
Z politického hlediska jsou ovšem dobrovolné a nucené návraty navzájem propojené a jejich účinky se navzájem posilují, a proto by členské státy měly být vybízeny k tomu, aby v rámci svého systému řízení navracení osob posílily doplňkovost obou těchto forem. Vyhoštění je nezbytné provádět v zájmu zachování integrity přistěhovalecké a azylové politiky Unie a přistěhovaleckých a azylových systémů členských států. Proto je možnost vyhoštění předpokladem, jenž zaručí, že nedojde k narušení této politiky a že budou prosazovány zásady právního státu, což je samo o sobě nezbytné pro vytvoření prostoru svobody, bezpečnosti a práva. Z fondu by tedy měly být podporovány akce členských států zaměřené na usnadnění vyhoštění, případně v souladu s normami stanovenými v právu Unie a při plném respektování základních práv a důstojnosti navracených osob.
(29)
Je zásadní, aby v zemi návratu fond podporoval specifická opatření určená vracejícím se osobám, jež jim zajistí opravdový návrat do jejich města či regionu původu za dobrých podmínek a jež podpoří jejich trvalé opětovné začlenění do jejich společenství.
(30)
Dohody Unie o zpětném přebírání osob jsou nedílnou součástí návratové politiky Unie a ústředním nástrojem účinného řízení migračních toků, neboť usnadňují rychlé navracení nelegálních migrantů. Tyto dohody představují důležitý prvek v rámci dialogu a spolupráce se třetími zeměmi původu a tranzitu nelegálních migrantů a v zájmu účinnosti strategií pro navracení osob na úrovni členských států i Unie by mělo být podporováno jejich provádění ve třetích zemích.
(31)
Fond by měl doplňovat a posilovat aktivity prováděné Evropskou agenturou pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie, která byla zřízena nařízením Rady (ES) č. 2007/2004 (8) a jejímž jedním z úkolů je poskytovat členským státům nezbytnou pomoc při organizaci společných návratových operací a určit osvědčené postupy v oblasti získávání cestovních dokladů a vyhošťování neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí na území členských států, jakož i napomáhat členským státům za okolností, které vyžadují zvýšenou technickou a operativní pomoc na vnějších hranicích s přihlédnutím k případům, které mohou představovat humanitární nouzi a vyžadovat záchranné operace na moři.
(32)
Vedle podporování návratu osob, jak je stanoveno v tomto nařízení, by měl fond podporovat rovněž jiná opatření pro boj proti nedovolenému přistěhovalectví nebo obcházení stávajících právních předpisů v oblasti migrace, čímž by zajišťoval integritu imigračních systémů členských států.
(33)
Při čerpání z fondu by měly být plně dodržovány práva a zásady, jež jsou zakotveny v Listině základních práv Evropské unie a základní práva zakotvená v příslušných mezinárodních nástrojích, včetně příslušné judikatury Evropského soudu pro lidská práva. Způsobilé akce by měly zohledňovat přístup k ochraně migrantů, uprchlíků a žadatelů o azyl založený na lidských právech a zejména by měly zajistit, že bude věnována zvláštní pozornost specifické situaci zranitelných osob, zejména žen, nezletilých osob bez doprovodu a jiných ohrožených nezletilých osob, na něž je třeba zaměřit cílená opatření.
(34)
Pojmy „zranitelné osoby“ a „rodinní příslušníci“ jsou v různých aktech příslušných pro toto nařízení vymezeny různě. Měly by proto být chápány ve smyslu příslušného aktu s ohledem na kontext, v němž jsou použity. V souvislosti se znovuusídlením by měly členské státy, které znovuusídlení provádějí, podrobně konzultovat UNHCR ohledně pojmu „rodinní příslušníci“ v souvislosti se svou praxí v oblasti znovuusídlení a faktickými postupy znovuusídlování.
(35)
Opatření, která se provádějí ve třetích zemích a ve vztahu k těmto zemím a která dostávají podporu z fondu, by měla být přijímána v součinnosti a soudržnosti s ostatními akcemi, probíhajícími mimo Unii za podpory zeměpisně a tematicky zaměřených nástrojů v oblasti vnější pomoci Unie. Při provádění těchto akcí by se mělo usilovat především o plnou soudržnost se zásadami a obecnými cíli vnější činnosti a zahraniční politiky Unie, které jsou vůči dotyčné zemi či oblasti uplatňovány. Tato opatření by se neměla zaměřovat na podporu činností, jež jsou přímo zaměřeny na rozvoj a měla by případně doplňovat finanční pomoc poskytovanou prostřednictvím nástrojů vnější pomoci. Zásada soudržnosti politik ve prospěch rozvoje, jak je stanovena v bodu 35 Evropského konsensu o rozvoji, by měla být respektována. Je rovněž důležité zajistit, aby provádění mimořádné pomoci bylo v souladu s humanitární politikou Unie a případně ji doplňovalo, při dodržování humanitárních zásad, které jsou stanoveny v Evropském konsensu o humanitární pomoci.
(36)
Velká část dostupných prostředků v rámci fondu by se měla přidělovat úměrně odpovědnosti, kterou každý členský stát při svém úsilí o řízení migračních toků nese, a to podle objektivních kritérií. Za tímto účelem by se měly používat nejnovější dostupné statistické údaje shromážděné Eurostatem podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 862/2007 (9) související s migračními toky, jako jsou počet prvních žádostí o azyl, počet kladných rozhodnutí přiznávajících postavení uprchlíka nebo status podpůrné ochrany, počet znovuusídlených uprchlíků, počet oprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí, počet státních příslušníků třetích zemí, kteří obdrželi povolení k pobytu vydané členským státem, počet rozhodnutí o navrácení vydaných vnitrostátními orgány a počet uskutečněných návratů.
(37)
V tomto nařízení se stanoví přidělení základních částek jednotlivým členským státům. Základní částka je složena z minimální částky a částky vypočtené na základě průměrné hodnoty částek, které byly jednotlivým členským státům přiděleny v letech 2011, 2012 a 2013 z Evropského uprchlického fondu zřízeného rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 573/2007/ES (10), Evropského fondu pro integraci státních příslušníků třetích zemí zřízeného rozhodnutím Rady 2007/435/ES (11) a Evropského návratového fondu zřízeného rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 575/2007/ES (12). Výpočty přidělených částek byly provedeny v souladu s kritérii pro rozdělení stanovenými v rozhodnutí č. 573/2007/ES, rozhodnutí 2007/435/ES a rozhodnutí č. 575/2007/ES. S ohledem na závěry Evropské rady ze dnů 7. a 8. února 2013, které zdůraznily, že zvláštní důraz by měl být kladen na ostrovní společnosti, které čelí neúměrným migračním výzvám, je vhodné zvýšit minimální částky pro Kypr a Maltu.
(38)
Ačkoli je vhodné, aby se každému členskému státu přidělily prostředky ve výši vycházející z nejnovějších dostupných statistických údajů, část prostředků dostupných v rámci fondu by se měla přidělit také na provádění specifických akcí, jež od členských států vyžadují vzájemnou spolupráci a pro Unii vytvářejí významnou přidanou hodnotu, jakož i na provádění programů Unie pro znovuusídlení a na provádění přesunu osob požívajících mezinárodní ochrany z jednoho členského státu do druhého.
(39)
Za tímto účelem by mělo toto nařízení obsahovat seznam specifických akcí způsobilých k financování z fondu. Členským státům, jež se zavážou k provádění těchto akcí, by měly být přiděleny dodatečné finanční prostředky.
(40)
S ohledem na postupné zavádění programu Unie pro znovuusídlení by měl fond poskytovat cílenou pomoc ve formě finančních pobídek (jednorázové částky) pro každou znovuusídlenou osobu. Komise a Evropský podpůrný úřadu pro otázky azylu by měly ve vzájemné spolupráci a v souladu se svými příslušnými pravomocemi sledovat účinnost provádění operací spojených se znovuusídlením, které jsou z prostředků fondu podporovány.
(41)
S cílem zvýšit dopad úsilí Unie v oblasti znovuusídlení při poskytování ochrany osobám, které potřebují mezinárodní ochranu, a zajistit co největší strategický dopad znovuusídlení prostřednictvím cílenějšího zaměření na ty osoby, které znovuusídlení potřebují nejvíce, je zapotřebí na úrovni Unie stanovit společné priority pro oblast znovuusídlení. Tyto společné priority by se měly měnit pouze v řádně odůvodněných případech nebo v návaznosti na doporučení UNHCR, a to na základě obecných kategorií stanovených v tomto nařízení.
(42)
Některé kategorie osob, které potřebují mezinárodní ochranu, by vzhledem ke zvláštní zranitelnosti měly být do společných priorit Unie v oblasti znovuusídlení zahrnuty stále.
(43)
S ohledem na potřeby v oblasti znovuusídlení stanovené ve společných prioritách Unie v této oblasti je rovněž nutné poskytovat dodatečné finanční pobídky na znovuusídlení osob v souvislosti s konkrétními zeměpisnými regiony a státními příslušníky určitých zemí i v souvislosti s konkrétními kategoriemi osob, které mají být znovuusídleny, je-li znovuusídlení označeno za nejvhodnější řešení jejich zvláštních potřeb.
(44)
V zájmu posílení solidarity a lepšího sdílení odpovědnosti mezi členskými státy, zejména vůči těm státům, které jsou azylovými toky zasaženy nejvíce, by měl být podobný mechanismus založený na finančních pobídkách zřízen i pro přesun osob požívajících mezinárodní ochrany z jednoho členského státu do druhého. Tento mechanismus by měl snížit tlak na členské státy přijímající vysoké počty žadatelů o azyl a osob požívajících mezinárodní ochrany buď v absolutních, nebo v poměrných hodnotách.
(45)
Podpora poskytovaná z fondu bude efektivnější a bude mít vyšší přidanou hodnotu, pokud se v tomto nařízení stanoví omezený počet povinných cílů, jež mají být plněny v rámci programů, které jednotlivé členské státy s přihlédnutím ke svým specifickým podmínkám a potřebám vypracují.
(46)
Pro posilování solidarity je důležité, aby ve vhodných případech a v koordinaci a v součinnosti s humanitární pomocí, již řídí Komise, přicházela z fondu dodatečná podpora na mimořádnou pomoc při řešení mimořádných situací, k nimž v členských státech či třetích zemích dochází v důsledku velkých migračních tlaků či masového přílivu vysídlených osob, a to v souladu se směrnicí Rady 2001/55/ES (13). Mimořádná pomoc by měla rovněž zahrnovat podporu ad hoc humanitárním programům přijetí zaměřeným na poskytování dočasného pobytu na území určitého členského státu v případě naléhavé humanitární krize ve třetích zemích. Nicméně takovými jinými humanitárními programy přijetí není dotčen unijní program znovuusídlení, jenž je od začátku výslovně zaměřen na poskytování trvalého řešení pro osoby potřebující mezinárodní ochranu přesunuté do Unie ze třetích zemí. Za tímto účelem by členské státy neměly být oprávněny obdržet dodatečné jednorázové částky ohledně osob, jimž byl udělen dočasný pobyt na území určitého členského státu v rámci takových jiných humanitárních programů přijetí.
(47)
Toto nařízení by mělo stanovit finanční pomoc pro činnosti Evropské migrační sítě zřízené rozhodnutím Rady 2008/381/ES (14), a to v souladu s cíli a úkoly této sítě.
(48)
Rozhodnutí 2008/381/ES by proto mělo být změněno, aby byly sladěny postupy a usnadněno poskytování vhodné a včasné finanční podpory národním kontaktním místům podle uvedeného rozhodnutí.
(49)
S ohledem na účel finančních pobídek, jež jsou členským státům na znovuusídlení nebo přesun osob požívajících mezinárodní ochrany z jednoho členského státu do druhého přidělovány ve formě jednorázových částek, a vzhledem k tomu, že tyto částky představují malou část skutečných nákladů, by toto nařízení mělo stanovit určité odchylky od pravidel pro způsobilost výdajů.
(50)
Za účelem doplnění či změny ustanovení tohoto nařízení, která se týkají jednorázových částek určených na znovuusídlení a přesun osob požívajících mezinárodní ochrany z jednoho členského státu do druhého, a definic specifických akcí a společných priorit Unie v oblasti znovuusídlení by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“). Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla náležité konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány souběžné, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(51)
Při uplatňování tohoto nařízení, včetně vypracovávání aktů v přenesené pravomoci, by Komise měla konzultovat odborníky ze všech členských států.
(52)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (15).
(53)
Financování z rozpočtu Unie by se mělo zaměřovat na akce, u nichž může intervence Unie ve srovnání s akcemi prováděnými jednotlivými členskými státy samostatně přinést přidanou hodnotu. Vzhledem k tomu, že Unie může lépe než členské státy poskytnout rámec pro vyjádření solidarity Unie při řízení migračních toků, by finanční podpora poskytovaná podle tohoto nařízení měla především přispět k posílení kapacit v této oblasti na úrovni členských států i Unie.
(54)
Je nutné zajistit co největší dopad financování Unie tím, že budou uvolněny a shromážděny veřejné a soukromé finanční zdroje a bude docíleno jejich pákového účinku.
(55)
Komise by měla sledovat provádění fondu v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 514/2014 (16) za pomoci společných ukazatelů pro vyhodnocení výsledků a dopadů. Uvedené ukazatele, včetně příslušných základních hodnot, by měly vytvořit minimální základ pro vyhodnocení toho, v jakém rozsahu bylo dosaženo cílů fondu.
(56)
Aby bylo možné výsledky dosažené fondem měřit, je třeba stanovit společné ukazatele pro každý společný cíl fondu. Společnými ukazateli by neměla být dotčena dobrovolná či závazná povaha provádění souvisejících akcí stanovených v tomto nařízení.
(57)
Pokud jde o řízení a provádění fondu, měl by být fond součástí celkového rámce, který tvoří toto nařízení a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 513/2014 (17). Pro účely fondu by partnerství uvedené v nařízení (EU) č. 514/2014 mělo zahrnovat příslušné mezinárodní organizace, nevládní organizace a sociální partnery. Každý členský stát by měl odpovídat za složení partnerství a měl by stanovit způsoby jeho provádění.
(58)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž přispívat k účinnému řízení migračních toků a provádět, posilovat a rozvíjet společnou azylovou politiku, politiku týkající se doplňkové a dočasné ochrany a společnou přistěhovaleckou politiku, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jej může být lépe dosaženo na úrovni Unie, smí Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii (dále jen „Smlouva o EU“). V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(59)
Podle článků 8 a 10 Smlouvy o fungování EU by tento fond měl zohledňovat prosazování zásady rovnosti žen a mužů a zásady nediskriminace.
(60)
Rozhodnutí č. 573/2007/ES, č. 575/2007/ES a 2007/435/ES by měla být zrušena za podmínek stanovených v přechodných ustanoveních tohoto nařízení.
(61)
V souladu s článkem 3 Protokolu č. 21 o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o EU a ke Smlouvě o fungování EU, a aniž je dotčen článek 4 uvedeného protokolu, oznámil tyto členské státy své přání účastnit se přijímání a používání tohoto nařízení.
(62)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o EU a ke Smlouvě o fungování EU, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto nařízení a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné.
(63)
Je vhodné uvést dobu použitelnosti tohoto nařízení do souladu s dobou použitelnosti nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 (18). Toto nařízení by se tedy mělo použít ode dne 1. ledna 2014,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Účel a oblast působnosti
1. Tímto nařízením se zřizuje Azylový, migrační a integrační fond (dále jen „fond“) na období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020.
2. Toto nařízení stanoví:
a)
cíle finanční podpory a způsobilé akce;
b)
obecný rámec k provádění způsobilých akcí;
c)
dostupné finanční zdroje a jejich přidělování;
d)
zásady a mechanismus pro stanovení společných priorit Unie v oblasti znovuusídlení a
e)
finanční pomoc poskytovanou na akce prováděné Evropskou migrační sítí.
3. Tímto nařízením se stanoví, že se použijí pravidla stanovená v nařízení (EU) č. 514/2014, aniž je dotčen článek 4 tohoto nařízení.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„znovuusídlením“ proces, kdy jsou státní příslušníci třetích zemí na žádost Úřadu vysokého komisaře OSN pro uprchlíky (UNHCR) vycházející z individuální potřeby mezinárodní ochrany, přesunuti ze třetí země do členského státu, v němž se usadí a mohou zde pobývat jakožto osoby v některém z uvedených postavení:
i)
„postavení uprchlíka“ ve smyslu čl. 2 písm. e) směrnice 2011/95/EU,
ii)
status doplňkové ochrany ve smyslu čl. 2 písm. g) směrnice 2011/95/EU nebo
iii)
další statusy, s nimiž jsou spojena obdobná práva a výhody podle práva členských států a práva Unie jako se statusy uvedenými v bodech i) a ii);
b)
„jinými humanitárními programy přijímání“ určitý ad hoc postup, kterým členský stát přijímá určitý počet státních příslušníků třetí země k dočasnému pobytu na svém území, aby je chránil před naléhavými humanitárními krizemi způsobenými událostmi, jako jsou politický vývoj nebo konflikty;
c)
„mezinárodní ochranou“ postavení uprchlíka a status doplňkové ochrany ve smyslu směrnice 2011/95/EU;
d)
„navrácením“ proces navrácení státního příslušníka třetí země jako dobrovolné splnění povinnosti návratu nebo jako nucený návrat, jak je stanoveno v článku 3 směrnice 2008/115/ES;
e)
„státním příslušníkem třetí země“ osoba, která není občanem Unie ve smyslu čl. 20 odst. 1 Smlouvy o fungování EU. Odkaz na státní příslušníky třetích zemí musí být vykládán tak, že zahrnuje osoby bez státní příslušnosti a osoby s nevymezenou státní příslušností;
f)
„vyhoštěním“ výkon povinnosti návratu, totiž fyzické dopravení osoby mimo území dotyčného členského státu, jak je stanoveno v článku 3 směrnice 2008/115/ES;
g)
„dobrovolným opuštěním území“ splnění povinnosti návratu ve lhůtě stanovené za tímto účelem v rozhodnutí o navrácení, jak je vymezeno v článku 3 směrnice 2008/115/ES;
h)
„nezletilou osobou bez doprovodu“ státní příslušník třetí země mladší 18 let, jenž vstupuje či vstoupil na území členského státu bez doprovodu dospělé osoby, která za něj podle práva nebo vnitrostátních zvyklostí daného členského státu odpovídá, a to po dobu, po kterou se skutečně nenachází v péči takové osoby; tato definice zahrnuje i nezletilou osobu, jež je ponechána bez doprovodu po vstupu na území členského státu;
i)
„zranitelnou osobou“ státní příslušník třetí země, který odpovídá definici této kategorie osob podle práva Unie použitelného na akce v oblasti politiky podporované z fondu;
j)
„rodinným příslušníkem“ státní příslušník třetí země, který odpovídá definici této kategorie osob podle práva Unie použitelného na akce v oblasti politiky podporované z fondu;
k)
„mimořádnou situací“ situace, jež nastala v důsledku:
i)
velkých migračních tlaků v jednom či více členských státech, které se vyznačují nadměrným přílivem velkého počtu státních příslušníků třetích zemí a které kladou značné a naléhavé nároky na jejich přijímací zařízení, zařízení sloužící k zadržení osob, azylové systémy a azylová řízení,
ii)
provádění mechanismů dočasné ochrany ve smyslu směrnice 2001/55/ES nebo
iii)
silných migračních tlaků ve třetích zemích, v nichž uprchlíci uvázli z důvodu např. politického vývoje nebo konfliktů.
Článek 3
Cíle
1. Obecným cílem fondu je přispívat k účinnému řízení migračních toků a provádění, posilování a rozvoji společné azylové politiky, politiky týkající se doplňkové a dočasné ochrany a společné přistěhovalecké politiky při plném dodržování práv a zásad zakotvených v Listině základních práv Evropské unie.
2. V rámci svého obecného cíle fond přispěje k plnění těchto společných specifických cílů:
a)
posílení a rozvoji všech aspektů společného evropského azylového systému včetně jeho vnějšího rozměru;
b)
podpoře legální migrace do členských států v souladu s jejich hospodářskými a sociálními potřebami, jako jsou potřeby trhu práce, při zajištění integrity imigračních systémů členských států a podpora účinné integrace státních příslušníků třetích zemí;
c)
podpoře spravedlivých a účinných strategií navracení osob prováděných v členských státech, jež podporují boj proti nedovolenému přistěhovalectví, s důrazem na udržitelnost návratů a efektivnost zpětného přebírání osob v zemích původu a tranzitu;
d)
posilování solidarity a sdílení odpovědnosti mezi členskými státy, zejména s těmi členskými státy, které jsou migračním a azylovým tokům vystaveny nejvíce, a to i prostřednictvím praktické spolupráce.
Plnění specifických cílů fondu se vyhodnocuje v souladu s čl. 55 odst. 2 nařízení (EU) č. 514/2014 prostřednictvím společných ukazatelů stanovených v příloze IV tohoto nařízení a ukazatelů pro specifické programy zahrnutých v národních programech.
3. Opatření přijatá v zájmu splnění cílů uvedených v odstavcích 1 a 2 jsou v plném souladu s opatřeními podporovanými nástroji vnější finanční pomoci Unie a se zásadami a obecnými cíli vnější činnosti Unie.
4. Cíle uvedené v odstavcích 1 a 2 tohoto článku jsou plněny v řádném souladu s cíli a zásadami humanitární politiky Unie. Soudržnost ve vztahu k opatřením financovaným z vnějších finančních nástrojů Unie je zajištěna v souladu s článkem 24.
Článek 4
Partnerství
Pro účely fondu zahrnuje partnerství uvedené v článku 12 nařízení (EU) č. 514/2014 příslušné mezinárodní organizace, nevládní organizace a sociální partnery.
KAPITOLA II
SPOLEČNÝ EVROPSKÝ AZYLOVÝ SYSTÉM
Článek 5
Přijímací a azylové systémy
1. V souladu se specifickým cílem uvedeným v čl. 3 odst. 2 prvním pododstavci písm. a) tohoto nařízení a s ohledem na výsledky politického dialogu podle článku 13 nařízení (EU) č. 514/2014, a v souladu s cíli národních programů uvedenými v článku 19 tohoto nařízení fond podpoří akce zaměřené na jednu nebo více z uvedených kategorií státních příslušníků třetích zemí:
a)
osoby v postavení uprchlíka nebo se statusem doplňkové ochrany ve smyslu směrnice 2011/95/EU;
b)
osoby, které podaly žádost o jednu z forem mezinárodní ochrany uvedených v písmeni a) a dosud neobdržely konečné rozhodnutí;
c)
osoby, které požívají dočasné ochrany ve smyslu směrnice 2001/55/ES;
d)
osoby, které jsou znovuusídlovány či byly znovuusídleny v rámci členského státu nebo jsou z tohoto členského státu přesunovány či z něj byly přesunuty.
Pokud jde o podmínky přijetí a azylová řízení, fond podpoří zejména tyto akce zaměřené na kategorie osob uvedené v prvním pododstavci tohoto odstavce:
a)
poskytování materiální pomoci, včetně pomoci na hranicích, vzdělávání, odborné přípravy, podpůrných služeb, lékařské a psychologické péče;
b)
poskytování podpůrných služeb, jako je překlad a tlumočení, vzdělávání a odborná příprava, včetně výuky jazyků, a další iniciativy, které jsou v souladu se statusem dotčené osoby;
c)
zřízení a zlepšení správních struktur, systémů a odborné přípravy pracovníků a příslušných orgánů s cílem zajistit účinný a snadný přístup k azylovým řízením pro žadatele o azyl, jakož i účinná a vysoce kvalitní azylová řízení, zejména za účelem podpory při případných změnách unijního acquis;
d)
poskytování sociální pomoci, informací nebo pomoci s administrativními nebo soudními postupy a poskytování informací nebo poradenství ohledně možného výsledku azylového řízení, včetně otázek, jako je řízení o navracení;
e)
poskytování právní pomoci a zastoupení;
f)
určení zranitelných skupin a stanovení specifické pomoci pro zranitelné osoby, zejména v souladu s písmeny a) až e);
g)
zavádění, rozvoj a zlepšování alternativních opatření k zajištění osob.
Pokud je to považováno za vhodné a stanoví tak národní programy členských států, může fond rovněž podpořit opatření související s integrací, jako jsou opatření uvedená v čl. 9 odst. 1 týkající se přijímání osob uvedených v prvním pododstavci tohoto odstavce.
2. Pokud jde o ubytovací infrastrukturu a přijímající systémy, fond v souladu se zvláštním cílem uvedeným v čl. 3 odst. 2 prvním pododstavci písm. a) a v souladu s cíli národních programů vymezenými v článku 19 podpoří zejména tyto akce:
a)
zlepšování a udržování stávající ubytovací infrastruktury a ubytovacích služeb;
b)
posilování a zlepšování administrativních struktur a systémů;
c)
informování místních společenství;
d)
odbornou přípravu pracovníků orgánů, včetně místních orgán, jež budou jednat s osobami uvedenými v odstavci 1 v souvislosti s jejich přijímáním;
e)
vybudování, provoz a rozvoj nové ubytovací infrastruktury a služeb, jakož i administrativních struktur a systémů, zejména za účelem řešení případných strukturálních potřeb členských států;
3. V souladu se specifickými cíli uvedenými v čl. 3 odst. 2 prvním pododstavci písm. a) a d) a v souladu s cíli národních programů vymezenými v článku 19 fond rovněž podpoří obdobné akce, jako jsou akce uvedené v odstavci 1 tohoto článku, jestliže tyto akce souvisejí s osobami, které se dočasně nacházejí:
-
v centrech pro tranzit a evidenci uprchlíků, zejména s cílem podpořit operace spojené se znovuusídlením ve spolupráci s UNHCR, nebo
-
na území určitého členského státu v rámci jiných humanitárních programů přijímání.
Článek 6
Schopnost členských států rozvíjet, monitorovat a hodnotit své azylové politiky a azylová řízení
V souladu se specifickým cílem uvedeným v čl. 3 odst. 2 prvním pododstavci písm. a) tohoto nařízení a s ohledem na výsledky politického dialogu, podle článku 13 nařízení (EU) č. 514/2014, a v souladu s cíli národních programů vymezenými v článku 19 tohoto nařízení, pokud jde o akce týkající se posílení schopnosti členských států rozvíjet, monitorovat a hodnotit jejich azylové politiky a azylová řízení, fond podpoří zejména tyto akce:
a)
akce posilující schopnost členských států - i pokud jde o mechanismus včasného varování, připravenosti a řešení krizí zavedený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 (19) -shromažďovat, analyzovat a šířit kvalitativní a kvantitativní údaje a statistiky o azylových řízeních, přijímací kapacitě a opatřeních týkajících se znovuusídlení a přesunu žadatelů o mezinárodní ochranu nebo osob požívajících mezinárodní ochrany z jednoho členského státu do druhého;
b)
akce posilující schopnost členských států shromažďovat, analyzovat a šířit informace o zemi původu;
c)
akce přímo přispívající k hodnocení azylové politiky, jako je posuzování dopadu na vnitrostátní úrovni, průzkumy mezi různými cílovými skupinami a dalšími relevantními zúčastněnými stranami, rozvoj ukazatelů a srovnávací analýzy.
Článek 7
Znovuusídlení, přesun žadatelů o mezinárodní ochranu a osob požívajících mezinárodní ochrany a jiná humanitární přijímání ad hoc
1. V souladu se specifickým cílem uvedeným v čl. 3 odst. 2 prvním pododstavci písm. a) a d) tohoto nařízení a s ohledem na výsledky politického dialogu podle článku 13 nařízení (EU) č. 514/2014, a v souladu s cíli národních programů vymezenými v článku 19 tohoto nařízení fond podpoří zejména následující akce spojené se znovuusídlením státního příslušníka třetí země, který je znovuusídlován nebo byl znovuusídlen v určitém členském státě, a jiné humanitární programy přijímání:
a)
vytvoření a rozvoj národních programů a strategií zaměřených na znovuusídlení a jiných humanitárních programů přijímání, včetně analýz potřeb, zlepšení ukazatelů a hodnocení;
b)
vytvoření infrastruktury a služeb vhodných k zajištění hladkého a účinného provádění akcí v oblasti znovuusídlení a akcí týkajících se jiných humanitárních programů přijímání, včetně jazykové pomoci;
c)
vytvoření struktur, systémů a organizování odborné přípravy pracovníků zaměřené na vysílání na služební cesty do třetích zemí nebo jiných členských států, provádění pohovorů, lékařských prohlídek a bezpečnostních prověrek;
d)
posuzování možných případů znovuusídlení a případů jiných humanitárních přijímání příslušnými orgány členských států, jako je vysílání na služební cesty do třetích zemí, provádění pohovorů, lékařských prohlídek a bezpečnostních prověrek;
e)
lékařské vyšetření a lékařská péče před odjezdem, zabezpečení materiálních potřeb před odjezdem, poskytnutí informací před odjezdem, integrační opatření a opatření týkající se cesty prováděná před odjezdem, včetně zajištění služeb lékařského doprovodu;
f)
poskytování informací a pomoci při příjezdu nebo krátce po něm, včetně tlumočnických služeb;
g)
akce zaměřené na sloučení rodiny v případě osob znovuusídlených v členském státě;
h)
posilování infrastruktury a služeb příslušných pro migraci a azyl v zemích určených k provádění regionálních programů ochrany;
i)
vytváření podmínek pro dlouhodobou integraci, autonomii a posilování sebedůvěry znovuusídlených uprchlíků.
2. V souladu se specifickým cílem uvedeným v čl. 3 odst. 2 prvním pododstavci písm. d) tohoto nařízení a s ohledem na výsledky politického dialogu podle článku 13 nařízení (EU) č. 514/2014, a v souladu s cíli národních programů vymezenými v článku 19 tohoto nařízení fond rovněž podpoří obdobné akce, jako jsou akce uvedené v odstavci 1 tohoto článku, jestliže jsou považovány za vhodné s ohledem na změny příslušné politiky, ke kterým dojde v průběhu prováděcího období fondu, nebo jestliže národní program členského státu stanoví takové akce, v souvislosti s přesunem žadatelů o mezinárodních ochranu nebo osob požívajících mezinárodní ochrany. Takové operace se provádějí za jejich souhlasu z členského státu, který jim poskytl mezinárodní ochranu, nebo odpovídá za posouzení jejich žádosti, do jiného zainteresovaného členského státu, kde jim bude poskytnuta rovnocenná ochrana nebo kde bude jejich žádost o mezinárodní ochranu posouzena.
KAPITOLA III
INTEGRACE STÁTNÍCH PŘÍSLUŠNÍKŮ TŘETÍCH ZEMÍ A LEGÁLNÍ MIGRACE
Článek 8
Přistěhovalectví a opatření před odjezdem
V souladu se specifickým cílem uvedeným v čl. 3 odst. 2 prvním pododstavci písm. b) tohoto nařízení a s ohledem na výsledky politického dialogu podle článku 13 nařízení (EU) č. 514/2014, a v souladu s cíli národních programů vymezenými v článku 19 tohoto nařízení fond rovněž podpoří akce prováděné ve třetí zemi a zaměřené na státní příslušníky této třetí země, kteří splňují požadavky specifických akcí prováděných před odjezdem nebo podmínky stanovené ve vnitrostátním právu a případně v souladu s právem Unie, včetně podmínek týkajících se schopnosti integrace do společnosti daného členského státu. V této souvislosti fond podpoří zejména tyto akce:
a)
přípravu informačních balíčků a kampaní zaměřených na zvyšování povědomí a podporu mezikulturního dialogu, mimo jiné prostřednictvím uživatelsky přístupných informačních a komunikačních technologií a internetových stránek;
b)
posuzování dovedností a kvalifikací, jakož i posilování transparentnosti a slučitelnosti dovedností a kvalifikací ve třetí zemi s dovednostmi a kvalifikacemi členského státu;
c)
odbornou přípravu zaměřenou na posílení možnosti pracovního uplatnění v členském státě;
d)
komplexní kurzy zaměřené na občanskou orientaci a výuku jazyků;
e)
pomoc v souvislosti se žádostmi o sloučení rodiny ve smyslu směrnice Rady 2003/86/ES (20).
Článek 9
Integrační opatření
1. V souladu se specifickým cílem uvedeným v čl. 3 odst. 2 prvním pododstavci písm. b) tohoto nařízení a s ohledem na výsledky politického dialogu podle článku 13 nařízení (EU) č. 514/2014, a v souladu s cíli národních programů vymezenými v článku 19 tohoto nařízení fond podpoří akce, jež se uskutečňují v rámci soudržných strategií, při zohlednění integračních potřeb státních příslušníků třetích zemí na místní a regionální úrovni. V této souvislosti fond podpoří zejména následující akce zaměřené na státní příslušníky třetích zemí, kteří oprávněně pobývají v členském státě nebo s nimiž bylo případně zahájeno řízení za účelem získání povolení k pobytu v členském státě:
a)
vytváření a rozvoj těchto integračních strategií za účasti místních nebo regionálních subjektů, je-li to vhodné včetně analýzy potřeb, vylepšování ukazatelů integrace a hodnocení, včetně participativních hodnocení, s cílem nalézt osvědčené postupy;
b)
poskytování poradenství a pomoci v oblastech, jako je ubytování, prostředky na živobytí, administrativní a právní poradenství, zdravotní, psychologická a sociální péče a péče o dítě a sloučení rodiny;
c)
akce týkající se uvádění státních příslušníků třetích zemí do přijímající společnosti a akce, které jim umožní se přizpůsobit, akce zaměřené na informování těchto osob o jejich právech a povinnostech, na jejich začlenění do občanského a kulturního života a sdílení hodnot zakotvených v Listině základních práv Evropské unie;
d)
akce zaměřené na vzdělávání a odbornou přípravu, včetně výuky jazyků, a přípravné akce na usnadnění přístupu na trh práce;
e)
akce na podporu soběstačnosti a schopnosti státních příslušníků třetích zemí samostatně zabezpečit své potřeby;
f)
akce na podporu účelných kontaktů a konstruktivního dialogu mezi státními příslušníky třetích zemí a přijímající společností a akce na podporu přijetí ze strany přijímající společnosti, mimo jiné s využitím sdělovacích prostředků;
g)
akce na podporu rovného přístupu a rovnocenných výsledků, pokud jde o jednání státních příslušníků třetích zemí s veřejnými a soukromými službami, včetně úpravy těchto služeb pro jednání se státními příslušníky třetích zemí;
h)
budování kapacit příjemců vymezených v čl. 2 písm. g) nařízení (EU) č. 514/2014 a to i prostřednictvím výměny zkušeností a osvědčených postupů a navazování vzájemných kontaktů.
2. Akce uvedené v odstavci 1 zohlední vždy, kdy je to nutné, specifické potřeby jednotlivých kategorií státních příslušníků třetích zemí, včetně osob požívajících mezinárodní ochrany, znovuusídlených nebo přesunutých osob a zejména zranitelných osob.
3. Národní programy mohou umožnit začlenění přímých příbuzných osob, jež náležejí do cílové skupiny uvedené ve výše uvedeném odstavci, do akcí podle odstavce 1 v té míře, v níž je to nezbytné pro účinné provádění takových akcí.
4. Za účelem programování a provádění akcí uvedených v odstavci 1 tohoto článku zahrnuje partnerství uvedené v článku 12 nařízení (EU) č. 514/2014 orgány určené členskými státy pro účely řízení intervencí Evropského sociálního fondu.
Článek 10
Praktická spolupráce a opatření na budování kapacit
V souladu se specifickým cílem uvedeným v čl. 3 odst. 2 prvním pododstavci písm. b) tohoto nařízení a s ohledem na výsledky politického dialogu podle článku 13 nařízení (EU) č. 514/2014, a v souladu s cíli národních programů vymezenými v článku 19 tohoto nařízení fond podpoří akce zaměřené na jednu nebo více z těchto oblastí:
a)
vytváření strategií na podporu legální migrace s cílem usnadnit rozvoj a provádění pružných postupů pro přijímání;
b)
spolupráci mezi pracovními agenturami třetích zemí, úřady práce a imigračními úřady členských států, jakož i podporu členských států při provádění právních předpisů Unie týkajících se migrace, konzultace se zúčastněnými subjekty a odborné poradenství či výměnu informací o přístupech, které se s ohledem na potřeby trhu práce zaměřují na osoby konkrétní státní příslušnosti či kategorie státních příslušníků třetích zemí;
c)
posílení schopnosti členských států rozvíjet, provádět, monitorovat a vyhodnocovat své strategie, politiky a opatření týkající se přistěhovalectví napříč různými úrovněmi a útvary úřadů, především pak posilování jejich kapacit shromažďovat, analyzovat a šířit podrobné a systematické údaje a statistiky o migračních řízeních a migračních tocích, povoleních k pobytu a rozvíjení monitorovacích nástrojů, programů hodnocení, ukazatelů a stanovování referenčních hodnot pro účely měření úspěšnosti těchto strategií;
d)
odbornou přípravu příjemců vymezených v čl. 2 písm. g) nařízení (EU) č. 514/2014 a pracovníků poskytujících veřejné a soukromé služby, včetně vzdělávacích institucí, podpora výměny zkušeností a osvědčených postupů, spolupráce a navazování vzájemných kontaktů a mezikulturních schopností, jakož i zvyšování kvality poskytovaných služeb;
e)
budování udržitelných organizačních struktur pro integraci a řízení rozmanitosti, především prostřednictvím spolupráce mezi různými zúčastněnými subjekty, což úředníkům na různých úrovních státní správy umožní rychle získat informace o zkušenostech a osvědčených postupech uplatňovaných jinde a případně sdílet zdroje s jinými příslušnými orgány, jakož i mezi vládními a nevládními subjekty v zájmu efektivnějšího poskytování služeb státním příslušníkům třetích zemí, mimo jiné prostřednictvím jednoho kontaktního místa (například koordinovaná střediska poskytující podporu při integraci);
f)
obousměrný dynamický proces vzájemné interakce, který je základem integračních strategií na místní a regionální úrovni, rozvíjením platforem pro konzultaci státních příslušníků třetích zemí, výměnu informací mezi zúčastněnými subjekty a platforem pro mezikulturní a náboženský dialog mezi společenstvími státních příslušníků třetích zemí navzájem nebo mezi nimi a orgány, které se podílejí na vytváření politiky a přijímají rozhodnutí;
g)
akce na podporu a posílení praktické spolupráce mezi příslušnými orgány členských států, zaměřené mimo jiné na výměnu informací, osvědčených postupů a strategií a na vytváření a provádění společných akcí, a to i s ohledem na zajištění integrity imigračních systémů členských států.
KAPITOLA IV
NAVRACENÍ OSOB
Článek 11
Doprovodná opatření při řízeních o navracení osob
V souladu se zvláštním cílem uvedeným v čl. 3 odst. 2 prvním pododstavci písm. c) tohoto nařízení a s ohledem na výsledky politického dialogu podle článku 13 nařízení (EU) č. 514/2014, a v souladu s cíli národních programů vymezenými v článku 19 tohoto nařízení, pokud jde o opatření doprovázející řízení o navracení osob, zaměří se fond na jednu nebo více z těchto kategorií státních příslušníků třetích zemí:
a)
státní příslušníky třetích zemí, jejichž žádost o povolení k pobytu, jejich oprávněný pobyt nebo mezinárodní ochranu v členském státě dosud nebyla pravomocně zamítnuta a které se mohou rozhodnout využít možnosti dobrovolného návratu;
b)
státní příslušníky třetích zemí, kteří mají v členském státě právo k pobytu, oprávněný pobyt nebo požívají mezinárodní ochrany ve smyslu směrnice 2011/95/EU nebo dočasné ochrany ve smyslu směrnice 2001/55/ES a kteří se rozhodnou využít možnosti dobrovolného návratu;
c)
státní příslušníky třetích zemí, kteří se nacházejí v členském státě a nesplňují nebo již nesplňují podmínky pro vstup nebo pobyt na území členského státu, včetně těch státních příslušníků třetích zemí, jejichž vyhoštění bylo odloženo v souladu s článkem 9 a čl. 14 odst. 1 směrnice 2008/115/ES.
V této souvislosti fond podpoří zejména následující akce zaměřené na kategorie osob uvedené v prvním pododstavci:
a)
zavádění, rozvoj a zlepšování alternativních opatření k zajištění osob;
b)
poskytování sociální pomoci, informací nebo pomoci se správními nebo soudními postupy a poskytování informací nebo poradenství;
c)
poskytování právní a jazykové pomoci;
d)
specifická pomoc zranitelným osobám;
e)
zavádění a zlepšování nezávislých a účinných systémů pro sledování nuceného navracení stanovených v čl. 8 odst. 6 směrnice 2008/115/ES;
f)
zřizování, provoz a zlepšování ubytování, infrastruktury v oblasti přijímání a zadržování, služeb a podmínek;
g)
vytváření administrativních struktur a systémů, včetně nástrojů informačních technologií,
h)
odborná příprava pracovníků v zájmu zajištění bezproblémových a účinných řízení o navracení osob, včetně jejich řízení a provádění.
Článek 12
Opatření při navracení
V souladu se zvláštním cílem uvedeným v čl. 3 odst. 2 prvním pododstavci písm. c) tohoto nařízení a s ohledem na výsledky politického dialogu podle článku 13 nařízení (EU) č. 514/2014, a v souladu s cíli národních programů vymezenými v článku 19 tohoto nařízení, pokud jde o akce při navracení, podpoří fond akce zaměřené na osoby uvedené v článku 11 tohoto nařízení. V této souvislosti fond podpoří zejména tyto akce:
a)
opatření nezbytná k přípravě operací souvisejících s návratem, jako jsou opatření vedoucí ke zjištění totožnosti státních příslušníků třetích zemí, vydání cestovních dokladů a vyhledání rodinných příslušníků;
b)
spolupráce s konzulárními a imigračními úřady třetích zemí za účelem získání cestovních dokladů, usnadnění repatriace a zajištění zpětného převzetí;
c)
opatření asistovaného dobrovolného návratu, včetně lékařských prohlídek a lékařské pomoci, cestovních opatření, finančních příspěvků, pomoci a poradenství před návratem a po něm;
d)
operace vyhoštění, včetně souvisejících opatření, v souladu se standardy stanovenými v právu Unie, s výjimkou donucovacího vybavení;
e)
opatření k zahájení opětovného začlenění vracející se osoby do společnosti vzhledem k jejímu osobnímu rozvoji, jako jsou peněžní pobídky, odborná příprava, pomoc při hledání zaměstnání a ucházení se o ně a podpora zahájení výdělečné činnosti;
f)
zařízení a služby ve třetích zemích sloužící k zajištění vhodného dočasného ubytování a přijetí po příjezdu;
g)
specifická pomoc zranitelným osobám.
Článek 13
Praktická spolupráce a opatření na budování kapacit
V souladu se zvláštním cílem uvedeným v čl. 3 odst. 2 prvním pododstavci písm. c) tohoto nařízení a s ohledem na výsledky politického dialogu podle článku 13 nařízení (EU) č. 514/2014, a v souladu s cíli národních programů vymezenými v článku 19 tohoto nařízení, pokud jde o praktickou spolupráci a opatření na budování kapacit, podpoří fond zejména tyto akce:
a)
akce na podporu, rozvoj a posílení operativní spolupráce a výměny informací mezi útvary členských států zodpovědnými za navracení osob a dalšími orgány členských států zapojenými do procesu navracení, včetně spolupráce s konzulárními úřady a imigračními úřady třetích zemí a společných návratových operací;
b)
akce na podporu spolupráce mezi třetími zeměmi a útvary členských států zodpovědnými za navracení osob, včetně opatření zaměřených na posilování kapacit třetích zemí při zpětném přebírání osob a jejich opětovném začleňování do společnosti, zejména v rámci dohod o zpětném přebírání osob;
c)
akce na posílení schopnosti rozvíjet účinné a udržitelné návratové politiky především prostřednictvím výměny informací o situaci v zemích návratu a osvědčených postupů, sdílení zkušeností a sdružování zdrojů mezi členskými státy;
d)
akce na posílení schopnosti shromažďovat, analyzovat a šířit podrobné a systematické údaje a statistiky o řízeních a opatřeních týkajících se navracení osob, kapacitách v oblasti přijímání a zadržování, o nucených a dobrovolných návratech, jakož i o monitorování a opětovném začleňování;
e)
akce, které přímo přispívají k hodnocení politik v oblasti navracení, jako je posuzování dopadu na vnitrostátní úrovni, průzkumy mezi cílovými skupinami, vypracovávání ukazatelů a stanovování referenčních hodnot;
f)
opatření zaměřená na informování a informační kampaně ve třetích zemích, jejichž cílem je zvyšování povědomí o vhodných dovolených způsobech přistěhovalectví a rizicích nedovoleného přistěhovalectví.
KAPITOLA V
FINANČNÍ A PROVÁDĚCÍ RÁMEC
Článek 14
Celkové zdroje a provádění
1. Celkové zdroje přidělené na provádění tohoto nařízení činí 3 137 milionů EUR v běžných cenách.
2. Roční rozpočtové prostředky fondu schvaluje Evropský parlament a Rada v mezích víceletého finančního rámce.
3. Celkové zdroje jsou vynakládány prostřednictvím těchto nástrojů:
a)
národních programů podle článku 19;
b)
akcí Unie podle článku 20;
c)
mimořádné pomoci podle článku 21;
d)
Evropské migrační sítě podle článku 22;
e)
technické pomoci podle článku 23.
4. Rozpočet přidělený podle tohoto nařízení na akce Unie, uvedené v článku 20 tohoto nařízení, na mimořádnou pomoc uvedenou v článku 21 tohoto nařízení, Evropskou migrační síť uvedenou v článku 22 tohoto nařízení, a na technickou pomoc uvedenou v článku 23 tohoto nařízení, se plní v rámci přímého řízení v souladu s čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 a případně v rámci nepřímého řízení v souladu s čl. 58 odst. 1 písm. c) nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012. Rozpočet přidělený národním programům uvedeným v článku 19 tohoto nařízení se provádí v rámci sdíleného řízení v souladu s čl. 58 odst. 1 písm. b) nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012.
5. V souladu s článkem 317 Smlouvy o fungování EU za plnění rozpočtu Unie odpovídá i nadále Komise, která informuje Evropský parlament a Radu o operacích prováděných jinými subjekty než členskými státy.
6. Finanční krytí, jež představuje hlavní referenční hodnotu, se, aniž jsou dotčeny pravomoci Evropského parlamentu a Rady, orientačně použije takto:
a)
2 752 milionů EUR na národní programy členských států;
b)
385 milionů EUR na akce Unie, mimořádnou pomoc, Evropskou migrační síť a technickou pomoc Komise, z nichž alespoň 30 % se použije na akce Unie a Evropskou migrační síť.
Článek 15
Zdroje na způsobilé akce v členských státech
1. Částka ve výši 2 752 milionů EUR se mezi členské státy rozdělí orientačně takto:
a)
2 392 milionů EUR se rozdělí v souladu s přílohou I. Členské státy přidělí nejméně 20 % těchto zdrojů na specifický cíl uvedený v čl. 3 odst. 2 prvním pododstavci písm. a) a alespoň 20 % na zvláštní cíl uvedený v čl. 3 odst. 2 prvním pododstavci písm. b). Členské státy se mohou od těchto minimálních podílů odchýlit pouze tehdy, pokud bude národní program obsahovat podrobné vysvětlení ohledně skutečnosti, proč přidělení zdrojů pod touto úrovní neohrožuje dosažení daného cíle. Pokud jde o specifický cíl uvedený v čl. 3 odst. 2 prvním pododstavci písm. a), ty členské státy, které čelí strukturálním nedostatkům v oblasti ubytování, infrastruktury a služeb, by se neměly dostat pod minimální podíl stanovený v tomto nařízení;
b)
360 milionů EUR se rozdělí na základě přerozdělovacího mechanismu určeného pro specifické akce uvedené v článku 16, pro program Unie pro znovuusídlení uvedený v článku 17 a pro přesun osob požívajících mezinárodní ochrany z jednoho členského státu do druhého podle článku 18.
2. Částka uvedená v odst. 1 písm. b) podpoří:
a)
specifické akce uvedené v příloze II;
b)
program Unie pro znovuusídlení podle článku 17 nebo přesun osob požívajících mezinárodní ochrany z jednoho členského státu do druhého podle článku 18.
3. V případě, že určitá částka zůstává k dispozici v rámci odst. 1 písm. b) tohoto článku, nebo je k dispozici jiná částka, bude přidělena v rámci přezkumu v polovině období stanoveného v článku 15 nařízení (EU) č. 514/2014 poměrně k základním částkám pro národní programy stanoveným v příloze I tohoto nařízení.
Článek 16
Zdroje určené na specifické akce
1. Členským státům mohou být přiděleny dodatečné prostředky uvedené v čl. 15 odst. 2 písm. a), pokud jsou takové prostředky v programu vyčleněny, a použijí se na provádění specifických akcí. Tyto specifické akce jsou uvedeny v příloze II.
2. Za účelem zohlednění nového vývoje dané politiky je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 26 tohoto nařízení s cílem revidovat přílohu II v rámci přezkumu v polovině období uvedeného v článku 15 nařízení (EU) č. 514/2014. Na základě revidovaného seznamu specifických akcí a v závislosti na dostupných zdrojích mohou členské státy obdržet dodatečné finanční prostředky, jak je stanoveno v odstavci 1 tohoto článku.
3. Dodatečné finanční prostředky uvedené v odstavcích 1 a 2 tohoto článku se členským státům přidělí na základě zvláštního rozhodnutí o financování, kterým se v rámci přezkumu v polovině období schvaluje či reviduje jejich národní program v souladu s postupem stanoveným v článcích 14 a 15 nařízení (EU) č. 514/2014. Tyto finanční prostředky se použijí výhradně na provádění specifických akcí uvedených v příloze II tohoto nařízení.
Článek 17
Zdroje na program Unie pro znovuusídlení
1. Členské státy kromě přídělu vypočteného podle čl. 15 odst. 1 písm. a) obdrží každé dva roky dodatečné finanční prostředky v souladu s čl. 15 odst. 2 písm. b) stanovené na základě jednorázové částky ve výši 6 000 EUR připadající na každou znovuusídlenou osobu.
2. Jednorázová částka uvedená v odstavci 1 bude navýšena na 10 000 EUR na každou osobu znovuusídlenou podle společných priorit Unie v oblasti znovuusídlení stanovených podle odstavce 3 a uvedených v příloze III a pro každou zranitelnou osobu podle odstavce 5.
3. Společné priority Unie v oblasti znovuusídlení jsou stanoveny na základě těchto obecných kategorií osob:
a)
osob ze země či regionu určených k provádění regionálního programu ochrany;
b)
osob ze země či regionu označených v prognóze týkající se znovuusídlení vypracované podle UNHCR, v nichž by společná akce Unie měla významný dopad na řešení potřeb v oblasti ochrany;
c)
osob, jež patří do zvláštní kategorie, na něž se vztahují kritéria znovuusídlení podle UNHCR.
4. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 26 za účelem změny přílohy III na základě obecných kategorií osob uvedených v odstavci 3 tohoto článku, existuje-li pro to řádné odůvodnění nebo s ohledem na doporučení UNHCR.
5. Tyto zranitelné skupiny osob mají rovněž nárok na jednorázovou částku stanovenou v odstavci 2:
a)
ohrožené ženy a děti;
b)
nezletilé osoby bez doprovodu;
c)
osoby, jejichž potřeby související se zdravotním stavem mohou být vyřešeny pouze prostřednictvím znovuusídlení;
d)
osoby, které musí být znovuusídleny z mimořádných nebo naléhavých důvodů za účelem právní či fyzické ochrany, mimo jiné oběti násilí nebo mučení.
6. V případě, že členský stát znovuusídlí osobu, která patří do více než jedné z kategorií osob uvedených v odstavcích 1 a 2, obdrží výše stanovenou částku na tuto osobu pouze jednou.
7. Na jednorázovou částku mohou mít případně nárok i členské státy pro rodinné příslušníky osob uvedených v odstavcích 1, 3 a 5 za podmínky, že tito rodinní příslušníci byli znovuusídleni v souladu s tímto nařízením.
8. Komise prostřednictvím prováděcích aktů stanoví časový harmonogram a další prováděcí podmínky spojené s mechanismem přidělování finančních zdrojů na program Unie pro znovuusídlení. Tyto prováděcí akty se přijímají poradním postupem podle čl. 27 odst. 2.
9. Dodatečné finanční prostředky uvedené v odstavcích 1 a 2 tohoto článku se členským státům přidělí každé dva roky, poprvé na základě samostatných rozhodnutí o financování, kterými se schvaluje jejich národní program v souladu s postupem stanoveným v článku 14 nařízení (EU) č. 514/2014, a následně na základě rozhodnutí o financování připojených k rozhodnutím, kterými se schvaluje jejich národní program. Tyto finanční prostředky se v rámci národního programu nepřevádějí na jiné akce.
10. Za účelem účinného plnění cílů programu Unie pro znovuusídlení a v rámci dostupných zdrojů je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 26, kterými se upravují jednorázové částky uvedené v odstavcích 1 a 2 tohoto článku, pokud je to považováno za vhodné, zejména s ohledem na aktuální míru inflace, relevantní vývoj v oblasti znovuusídlení, jakož i s ohledem faktory, které mohou optimalizovat využití finančních pobídek obdržených ve formě jednorázových částek.
Článek 18
Zdroje určené na přesun osob požívajících mezinárodní ochrany
1. S ohledem na provádění zásady solidarity a spravedlivé sdílení odpovědnosti a s ohledem na vývoj politiky Unie v průběhu prováděcího období fondu členské státy kromě přídělu vypočteného podle čl. 15 odst. 1 písm. a) obdrží dodatečné finanční prostředky podle čl. 15 odst. 2 písm. b) na základě jednorázové částky ve výši 6 000 EUR připadající na každou osobu požívající mezinárodní ochrany přesunutou z jiného členského státu.
2. Na jednorázovou částku mohou mít případně nárok i členské státy pro rodinné příslušníky osob uvedených v odstavci 1 za podmínky, že tito rodinní příslušníci byli přesunuti v souladu s tímto nařízením.
3. Dodatečné finanční prostředky uvedené v odstavci 1 tohoto článku se členským státům poprvé přidělí na základě samostatných rozhodnutí o financování, kterými se schvaluje jejich národní program v souladu s postupem stanoveným v článku 14 nařízení (EU) č. 514/2014, a následně na základě rozhodnutí o financování připojených k rozhodnutí, kterým se schvaluje jejich národní program. Tyto finanční prostředky se v rámci národního programu nepřevádějí na jiné akce.
4. Za účelem účinného plnění cílů solidarity a sdílení odpovědnosti mezi členskými státy uvedených v článku 80 Smlouvy o fungování EU a v rámci dostupných zdrojů je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 26 tohoto nařízení pro účely úpravy jednorázové částky uvedené v odstavci 1 tohoto článku, zejména s ohledem na aktuální míru inflace, relevantní vývoj v oblasti přesunu osob požívajících mezinárodní ochrany z jednoho členského státu do druhého, jakož i s ohledem faktory, které mohou optimalizovat využití finančních pobídek obdržených ve formě jednorázových částek
Článek 19
Národní programy
1. V rámci národních programů, které mají být přezkoumány a schváleny v souladu s článkem 14 nařízení (EU) č. 514/2014, členské státy v rámci cílů stanovených v článku 3 tohoto nařízení a se zohledněním výsledku politického dialogu uvedeného v článku 13 nařízení (EU) č. 514/2014 sledují především tyto cíle:
a)
zesílenou podporu při zřizování společného evropského azylového systému zajištěním účinného a jednotného uplatňování acquis Unie v oblasti azylu a podpora řádného uplatňování nařízení (EU) č. 604/2013. Tyto akce mohou zahrnovat rovněž vytvoření a rozvoj programu Unie pro znovuusídlení;
b)
vytvoření a rozvoj integračních strategií zahrnujících různé aspekty obousměrného dynamického procesu, které budou podle potřeby prováděny na celostátní, místní nebo regionální úrovni, budou zohledňovat potřeby státních příslušníků třetích zemí v oblasti integrace na místní a regionální úrovni, řešit specifické potřeby různých kategorií migrantů a rozvíjet účinná partnerství mezi klíčovými zúčastněnými stranami;
c)
rozvoj návratového programu, který zahrnuje složku týkající se asistovaného dobrovolného návratu a případně složku věnovanou opětovnému začleňování.
2. Členské státy zajistí, aby veškeré akce podporované v rámci fondu byly prováděny v plném souladu se základními právy a s ohledem na lidskou důstojnost. Zejména by měly takové akce plně dodržovat práva a zásady, jež jsou zakotveny v Listině základních práv Evropské unie.
3. V souladu s požadavkem sledovat výše uvedené cíle a při zohlednění konkrétních okolností se členské státy zaměří na spravedlivé a transparentní rozdělování zdrojů mezi specifické cíle stanovené v čl. 3 odst. 2.
Článek 20
Akce Unie
1. Z podnětu Komise lze fond využít k financování nadnárodních akcí nebo akcí, na nichž má Unie zvláštní zájem (dále jen „akce Unie“) v souvislosti s obecnými a specifickými cíli uvedenými v článku 3.
2. Způsobilé akce Unie jsou akce, které podporují zejména:
a)
rozšiřování spolupráce Unie při provádění práva Unie a při sdílení osvědčených postupů v oblasti azylu, zejména ohledně znovuusídlování a přesunu žadatelů o mezinárodní ochranu nebo osob požívajících mezinárodní ochrany z jednoho členského státu do druhého i prostřednictvím navazování kontaktů a výměny informací, legální migrace, integrace státních příslušníků třetích zemí, včetně pomoci při příjezdu a koordinačních činností na podporu znovuusídlení s místními společenstvími, jež mají přijmout znovuusídlené uprchlíky, a navracení osob;
b)
zřizování nadnárodních sítí spolupráce a pilotních projektů, včetně inovačních projektů, založených na nadnárodních partnerstvích mezi subjekty sídlícími ve dvou či více členských státech za účelem stimulování inovací a usnadnění výměny zkušeností a osvědčených postupů;
c)
studie a výzkum zaměřené na možné nové formy spolupráce Unie v oblasti azylu, přistěhovalectví, začleňování, navracení osob a příslušného práva Unie, šíření a výměnu informací týkající se osvědčených postupů a všech dalších aspektů azylu, přistěhovalectví, integrace a návratové politiky, včetně institucionální komunikace o politických prioritách Unie;
d)
vývoj společných statistických nástrojů, metod a ukazatelů hodnocení vývoje politik v oblasti azylu, legální migrace, začleňování a navracení osob a jejich používání členskými státy;
e)
přípravu, monitorování, administrativní a technickou podporu a rozvoj mechanismu hodnocení, jež jsou nezbytné k provádění politiky v oblasti azylu a přistěhovalectví;
f)
spolupráci s třetími zeměmi na základě globálního přístupu Unie k migraci a mobilitě, především v rámci provádění dohod o zpětném přebírání osob, partnerství v oblasti mobility a regionálních programů ochrany;
g)
opatření zaměřená na informování a informační kampaně ve třetích zemích určené na zvyšování povědomí o vhodných dovolených způsobech přistěhovalectví a rizicích nedovoleného přistěhovalectví.
3. Akce Unie se provedou v souladu s článkem 6 nařízení (EU) č. 514/2014.
4. Komise zajistí spravedlivé a transparentní rozdělování zdrojů mezi cíle uvedené v čl. 3 odst. 2.
Článek 21
Mimořádná pomoc
1. Nástroj poskytuje finanční pomoc na řešení naléhavých a zvláštních potřeb v případě mimořádné situace, jak ji vymezuje čl. 2 písm. k). Opatření prováděná ve třetích zemích v souladu s tímto článkem musí být v souladu s humanitární politikou Unie a případně ji doplňují a zároveň musí dodržovat humanitární zásady stanovené v konsensu o humanitární pomoci.
2. Mimořádná pomoc se provádí v souladu s články 6 a 7 nařízení (EU) č. 514/2014.
Článek 22
Evropská migrační síť
1. Z fondu se podporuje Evropská migrační síť a poskytuje se finanční pomoc nezbytná pro její činnost a budoucí rozvoj.
2. Částku vyhrazenou na Evropskou migrační síť v rámci ročních rozpočtových prostředků fondu i pracovní program stanovující priority jejích činností přijímá Komise po schválení řídícím výborem v souladu s postupem uvedeným v čl. 4 odst. 5 písm. a) rozhodnutí 2008/381/ES. Rozhodnutí Komise o této částce je finančním rozhodnutím ve smyslu článku 84 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012.
3. Finanční pomoc určená na činnost Evropské migrační sítě má formu grantů udělovaných národním kontaktním místům podle článku 3 rozhodnutí 2008/381/ES a případně veřejných smluv v souladu s nařízením (EU, Euratom) č. 966/2012. Tato pomoc zajistí národním kontaktním místům odpovídající a včasnou finanční podporu. Náklady vzniklé v souvislosti s prováděním akcí národních kontaktních míst podpořených prostřednictvím grantů přidělených v roce 2014 mohou být způsobilé ode dne 1. ledna 2014.
4. Rozhodnutí 2008/381/ES se mění takto:
a)
v čl. 4 odst. 5 se písmeno a) nahrazuje tímto:
„a)
připravuje a schvaluje návrh pracovního programu činností, zejména pokud jde o cíle a tematické priority a stanovení orientační výše rozpočtu jednotlivých národních kontaktních míst, která je nezbytná k zajištění řádného fungování Evropské migrační sítě, a to na základě návrhu předloženého předsedou.“;
b)
článek 6 se mění takto:
i)
odstavec 4 se nahrazuje tímto:
„4. Komise sleduje provádění programu činností a podává řídícímu výboru pravidelně zprávy o provádění programu a o rozvoji Evropské migrační sítě.“,
ii)
odstavce 5 až 8 se zrušují;
c)
článek 11 se zrušuje;
d)
článek 12 se zrušuje.
Článek 23
Technická pomoc
1. Z podnětu nebo jménem Komise se na technickou pomoc ročně z fondu vynaloží až 2,5 milionu EUR v souladu s článkem 9 nařízení (EU) č. 514/2014.
2. Z podnětu členského státu je možné z fondu financovat činnosti v oblasti technické pomoci v souladu s článkem 20 nařízení (EU) č. 514/2014. Částka vyčleněná na technickou pomoc v období 2014-2020 nepřesáhne 5,5 % celkové částky přidělené členskému státu navýšenou o 1 000 000 EUR.
Článek 24
Koordinace
Komise a členské státy, případně spolu s Evropskou službou pro vnější činnost, zajistí, aby akce ve třetích zemích a ve vztahu k nim byla přijímána v součinnosti a soudržnosti s jinými opatřeními mimo Unii podporovanými prostřednictvím nástrojů Unie. Zejména zajistí, aby uvedené akce:
a)
byly soudržné s vnější politikou Unie, dodržovaly zásadu soudržnosti politik v oblasti rozvoje a aby byly soudržné se strategickými programovými dokumenty pro danou oblast či zemi;
b)
byly zaměřeny na opatření, která nejsou orientována na rozvoj;
c)
sloužily zájmům vnitřních politik Unie a byly v souladu s činnostmi vyvíjenými uvnitř Unie.
KAPITOLA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 25
Zvláštní ustanovení týkající se jednorázových částek určených na znovuusídlení a přesun osob požívajících mezinárodní ochrany z jednoho členského státu do druhého
Odchylně od pravidel způsobilosti výdajů stanovených v článku 18 nařízení (EU) č. 514/2014, zvláště pokud jde o jednorázové částky a paušální sazby, jsou jednorázové částky přidělované podle tohoto nařízení členským státům na znovuusídlení nebo přesun osob požívajících mezinárodní ochrany z jednoho členského státu do druhého:
a)
osvobozeny od povinnosti, podle níž musí být podloženy statistickými údaji či údaji z minulosti a
b)
vyplaceny za podmínky, že osoba, na kterou je jednorázová částka přidělena, byla skutečně znovuusídlena nebo přesunuta v souladu s tímto nařízením.
Článek 26
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 16 odst. 2, čl. 17 odst. 4 a 10 a čl. 18 odst. 4 je svěřena Komisi na dobu sedmi let ode dne 21. května 2014. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto sedmiletého období. Přenesení pravomocí se automaticky prodlužuje o období tří let, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem tohoto sedmiletého období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 16 odst. 2, čl. 17 odst. 4 a 10 a čl. 18 odst. 4 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 16 odst. 2, čl. 17 odst. 4 a 10 a čl. 18 odst. 4 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 27
Postup projednávání ve výborech
1. Komisi je nápomocen Výbor pro Azylový, migrační a integrační fond a Fond pro vnitřní bezpečnost, zřízený čl. 59 odst. 1 nařízení (EU) č. 514/2014.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 4 nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 28
Přezkum
Evropský parlament a Rada přezkoumají toto nařízení na základě návrhu Komise do 30. června 2020.
Článek 29
Použitelnost nařízení (EU) č. 514/2014
Na tento fond se použijí ustanovení nařízení (EU) č. 514/2014, aniž je dotčen článek 4 tohoto nařízení.
Článek 30
Zrušení
Rozhodnutí č. 573/2007/ES, č. 575/2007/ES a 2007/435/ES se zrušují s účinkem ode dne 1. ledna 2014
Článek 31
Přechodná ustanovení
1. Tímto nařízením není dotčeno pokračování nebo změna, včetně celkového nebo částečného zrušení, dotyčných projektů a ročních programů až do jejich uzavření nebo finanční pomoci schválené Komisí na základě rozhodnutí č. 573/2007/ES, č. 575/2007/ES a 2007/435/ES ani žádného jiného právního předpisu, který se na tuto pomoc vztahuje k 31. prosinci 2013. Tímto nařízením není dotčeno pokračování nebo změna, včetně úplného nebo částečného zrušení, finanční podpory schválené Komisí na základě rozhodnutí 2008/381/ES ani žádného jiného právního předpisu, který se na tuto pomoc vztahuje k 31. prosinci 2013.
2. Při rozhodování o spolufinancování v rámci tohoto nařízení Komise přihlíží k opatřením, která mají finanční dopady v období tohoto spolufinancování a která byla přijata na základě rozhodnutí č. 573/2007/ES, č. 575/2007/ES, 2007/435/ES a 2008/381/ES před 20. květnem 2014.
3. Částky přidělené na závazky pro spolufinancování schválené Komisí mezi 1. lednem 2011 a 31. prosincem 2014, k nimž nejsou doklady požadované pro uzavření akce zaslány Komisi ve lhůtě pro předložení závěrečné zprávy, Komise automaticky uvolní ze závazku do 31. prosince 2017, přičemž vzniká povinnost neoprávněně vyplacené částky vrátit.
4. K částkám na akce, které byly pozastaveny z důvodů soudních řízení nebo správních řízení o opravném prostředku s odkladným účinkem, se při výpočtu výše částky, která se automaticky uvolňuje ze závazku, nepřihlíží.
5. Členské státy předloží Komisi do 30. června 2015 hodnotící zprávy týkající se výsledků a dopadů akcí spolufinancovaných v rámci rozhodnutí č. 573/2007/ES, č. 575/2007/ES a 2007/435/ES v období 2011 až 2013.
6. Komise předloží Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů do 31. prosince 2015 následné hodnotící zprávy podle rozhodnutí č. 573/2007/ES, č. 575/2007/ES a 2007/435/ES za období 2011 až 2013.
Článek 32
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvami.
V Štrasburku dne 16. dubna 2014.
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 516/2014
av den 16 april 2014
om inrättande av asyl-, migrations- och integrationsfonden, om ändring av rådets beslut 2008/381/EG och om upphävande av Europaparlamentets och rådets beslut nr 573/2007/EG och nr 575/2007/EG och rådets beslut 2007/435/EG
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 78.2, 79.2 och 79.4,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
med beaktande av Regionkommitténs yttrande (2),
i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (3), och
av följande skäl:
(1)
Unionens målsättning att utgöra ett område med frihet, säkerhet och rättvisa bör förverkligas bl.a. genom åtgärder för att utforma en gemensam asyl- och invandringspolitik, som bygger på solidaritet mellan medlemsstaterna och rättvisa gentemot tredjeländer och deras medborgare. Europeiska rådet konstaterade vid sitt möte den 2 december 2009 att de ekonomiska resurserna inom unionen bör göras alltmer flexibla och samordnade, både i fråga om målsättning och tillämplighet, för att stödja politikutvecklingen inom asyl- och migrationsområdet.
(2)
Som ett bidrag till utvecklingen av unionens gemensamma asyl- och invandringspolitik och förstärkningen av området med frihet, säkerhet och rättvisa, mot bakgrund av principerna om solidaritet och ansvarsfördelning mellan medlemsstaterna och samarbete med tredjeländer, är syftet med denna förordning att inrätta asyl-, migrations- och integrationsfonden (nedan kallad fonden).
(3)
Fonden bör återspegla behovet av ökad flexibilitet och förenkling samtidigt som kraven på förutsägbarhet upprätthålls och en rättvis och transparent fördelning av resurserna säkerställs så att de allmänna och särskilda mål som fastställs i denna förordning kan uppnås.
(4)
Att åtgärder ska vara effektiva och utgifter utnyttjas optimalt utgör vägledande principer vid fondens genomförande. Dessutom bör fonden genomföras på ett sätt som är så ändamålsenligt och användarvänligt som möjligt.
(5)
Den nya strukturen med två pelare för finansiering inom området inrikes frågor bör bidra till förenkling, rationalisering, konsolidering och öppenhet i finansieringen inom det området. Synergier, konsekvens och komplementaritet mellan olika fonder och program bör eftersträvas, också när det gäller fördelning av medel för gemensamma mål. Varje överlappning mellan olika finansieringsinstrument bör dock undvikas.
(6)
Genom fonden bör en flexibel ram skapas för att ge medlemsstaterna möjlighet att ta emot ekonomiska resurser inom ramen för sina nationella program för stöd till de politikområden som omfattas av denna fond i enlighet med deras specifika situation och behov och med hänsyn till de allmänna och särskilda målen för fonden där det ekonomiska stödet blir mest effektivt och ändamålsenligt.
(7)
Fonden bör ge uttryck för solidaritetsprincipen genom ekonomiskt stöd till medlemsstaterna. Den bör främja en effektiv hantering av migrationsströmmar till unionen på de områden där unionen tillför största möjliga mervärde, särskilt genom att fördela ansvaret mellan medlemsstaterna och genom att dela ansvaret och stärka samarbetet med tredjeländer.
(8)
För att bidra till att det allmänna målet för denna fond uppnås bör medlemsstaterna säkerställa att deras nationella program inbegriper insatser som främjar de särskilda målen för denna förordning och att det genom fördelningen av resurser mellan målen säkerställs att målen kan uppnås. I det sällsynta fall då en medlemsstat önskar avvika från de lägsta procentsatser som fastställs i denna förordning bör medlemsstaten i fråga tillhandahålla en detaljerad motivering inom ramen för sitt nationella program.
(9)
För att säkerställa en enhetlig asylpolitik av hög kvalitet och bättre normer för internationellt skydd bör fonden bidra till att det gemensamma europeiska asylsystemet fungerar effektivt genom att vidta åtgärder som avser politik, lagstiftning och kapacitetsuppbyggnad, i samarbete med medlemsstater, unionsbyråer och tredjeländer.
(10)
Det är lämpligt att stödja och förstärka medlemsstaternas insatser för att fullständigt och korrekt genomföra unionsregelverket om asyl, särskilt när det gäller att ge lämpliga mottagandevillkor till fördrivna personer och till personer som ansöker om eller är i behov av internationellt skydd, att korrekt fastställa status i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/95/EU (4), att tillämpa rättvisa och effektiva asylförfaranden och att främja bästa praxis på asylområdet, för att skydda rättigheterna för personer som behöver internationellt skydd och för att medlemsstaternas asylsystem ska kunna fungera effektivt.
(11)
Fonden bör erbjuda lämpligt stöd till medlemsstaternas gemensamma ansträngningar att fastställa, dela och främja goda arbetsmetoder och upprätta effektiva samarbetsformer för att höja kvaliteten på beslutsfattandet inom ramen för det gemensamma europeiska asylsystemet.
(12)
Denna fond bör komplettera och stärka verksamheten vid Europeiska stödkontoret för asylfrågor (nedan kallat Easo), som inrättades genom Europaparlamentet och rådets förordning (EU) nr 439/2010 (5) i syfte att samordna det praktiska samarbetet mellan medlemsstaterna i asylfrågor, stödja medlemsstater vars asylsystem är utsatta för särskilt tryck samt bidra till ett bättre genomförande av det gemensamma europeiska asylsystemet. Kommissionen får utnyttja den möjlighet som erbjuds i Europaparlamentets och rådets förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 (6) att anförtro Easo genomförandet av specifika, tillfälliga, uppgifter, såsom samordningen av medlemsstaternas åtgärder för vidarebosättning i enlighet med förordning (EU) nr 439/2010.
(13)
Fonden bör stödja unionens och medlemsstaternas ansträngningar för att förbättra medlemsstaternas kapacitet att utveckla, övervaka och utvärdera sin asylpolitik mot bakgrund av deras skyldigheter enligt gällande unionsrätt.
(14)
Fonden bör stödja medlemsstaternas ansträngningar för att ge tillgång till internationellt skydd och en varaktig lösning på sina territorier för flyktingar och fördrivna personer som FN:s flyktingkommissariat (UNHCR) anser är berättigade till vidarebosättning. Det rör sig bland annat om att bedöma vidarebosättningsbehoven och överföra berörda personer till sina territorier i syfte att bevilja dem en säker rättslig ställning och främja en effektiv integration.
(15)
Fonden bör också stödja nya koncept rörande tillgången till asylförfaranden på ett säkrare sätt, med särskild inriktning på de viktigaste transitländerna, till exempel skyddsprogram för särskilda grupper eller vissa förfaranden för granskning av asylansökningar.
(16)
Det ligger i fondens karaktär att den bör kunna stödja frivilliga insatser för att dela på bördorna som medlemsstater enats om och som innebär överföring av personer som beviljats internationellt skydd, samt av personer som ansökt om internationellt skydd, från en medlemsstat till en annan.
(17)
Partnerskap och samarbete med tredjeländer för att säkerställa en lämplig hantering av inflödet av personer som ansöker om asyl eller andra former av internationellt skydd är en viktig del av unionens asylpolitik. För att ge tillgång till internationellt skydd och hållbara lösningar på ett så tidigt stadium som möjligt, även inom ramen för regionala skyddsprogram, bör vidarebosättning ingå som ett betydande unionsinslag i fonden.
(18)
För att förbättra och förstärka integrationsprocessen i de europeiska samhällena bör fonden underlätta laglig migration till unionen i enlighet med de ekonomiska och sociala behoven i medlemsstaterna. Den bör göra det möjligt att börja förbereda integrationsprocessen redan i ursprungslandet för den tredjelandsmedborgare som kommer till unionen.
(19)
För att vara effektiv och skapa största möjliga mervärde bör fonden tillämpa en mer målinriktad ansats och stödja konsekventa strategier för att vid behov främja integration av tredjelandsmedborgare på nationell, lokal och/eller regional nivå. Dessa strategier bör i första hand genomföras av lokala eller regionala myndigheter och icke-statliga aktörer, men får även genomföras av nationella myndigheter, framför allt om en medlemsstats administrativa organisation så kräver eller när, i en medlemsstat, integrationsåtgärder ryms inom en befogenhet som delas mellan staten och den decentraliserade administrationen. De genomförande organisationerna bör bland en rad möjliga åtgärder kunna välja dem som passar bäst för deras speciella situation.
(20)
Fondens genomförande bör överensstämma med unionens gemensamma grundprinciper om integration, såsom dessa närmare anges i det gemensamma integrationsprogrammet.
(21)
För att åstadkomma en övergripande integrationsstrategi bör integrationsåtgärderna också vara tillämpliga på personer som beviljats internationellt skydd, med beaktande av särdragen hos dessa målgrupper. Om integrationsåtgärder kombineras med mottagande, bör åtgärderna i lämpliga fall även kunna stå öppna för personer som ansöker om internationellt skydd.
(22)
För att säkerställa konsekvens i unionens insatser för integrationen av tredjelandsmedborgare bör åtgärder som får stöd genom fonden vara specifika och komplettera de åtgärder som finansieras via Europeiska socialfonden. I detta sammanhang bör det fastställas att medlemsstaternas myndigheter med ansvar för genomförandet av fonden ska upprätta mekanismer för samarbete och samordning med de myndigheter som medlemsstaterna har utsett för att förvalta insatserna inom ramen för Europeiska socialfonden.
(23)
Av praktiska skäl får vissa åtgärder avse en grupp människor som kan behandlas mer effektivt som helhet, utan åtskillnad mellan medlemmarna i gruppen. Det är därför lämpligt att de medlemsstater som så önskar ges möjlighet att i sina nationella program föreskriva att integrationsåtgärder i den utsträckning det krävs för ett ändamålsenligt genomförande av sådana åtgärder får omfatta mycket nära släktingar till tredjelandsmedborgare. Begreppet mycket nära släkting skulle kunna förstås som om det avser makar/partner och andra personer med direkta familjeband i ned- eller uppstigande led till den tredjelandsmedborgare som är föremål för integrationsåtgärder och som annars inte skulle omfattas av fondens tillämpningsområde.
(24)
Fonden bör stödja medlemsstaterna när det gäller att utforma strategier för att organisera laglig invandring och stärka kapaciteten att mer generellt utveckla, genomföra, övervaka och utvärdera alla invandrings- och integrationsstrategier för tredjelandsmedborgare, även unionsrättsakter. Fonden bör också stödja informationsutbyte, spridning av bästa praxis och samarbete mellan olika förvaltningsenheter och mellan medlemsstater.
(25)
Unionen bör fortsätta att utvidga användningen av partnerskap för rörlighet som den viktigaste ramen för ett strategiskt, övergripande och långsiktigt samarbete om migrationshantering med tredjeländer. Fonden bör stödja sådan verksamhet i unionen eller i tredjeländer inom ramen för partnerskap för mobilitet vars syfte är att tillgodose unionens behov och prioriteringar, särskilt åtgärder som säkrar kontinuitet i finansieringen både i unionen och i tredjeländer.
(26)
Man bör fortsätta att stödja och uppmuntra medlemsstaternas ansträngningar för att förbättra alla aspekter av hanteringen av återvändandet av tredjelandsmedborgare, i syfte att stödja ett kontinuerligt, rättvist och effektivt genomförande av gemensamma normer för återvändande, särskilt i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/115/EG (7). Fonden bör främja utarbetandet av återvändandestrategier på nationell nivå enligt principen om integrerad hantering av återvändande och även åtgärder för att genomföra dessa strategier effektivt i tredjeländer.
(27)
När det gäller frivilligt återvändande, även för personer som önskar återvända även om de inte är skyldiga att lämna territoriet, bör särskilda incitament som förmånsbehandling i form av ökat bistånd i samband med återvändandet övervägas. Denna typ av frivilligt återvändande ligger i de återvändandes intresse, och även i myndigheternas med avseende på dess kostnadseffektivitet. Medlemsstaterna bör uppmanas att i första hand använda sig av frivilligt återvändande.
(28)
Ur politisk synvinkel är emellertid frivilligt återvändande och påtvingat återvändande två åtgärder som är kopplade till och förstärker varandra, medlemsstaterna bör därför uppmuntras att inom ramen för sin hantering av återvändande se till att dessa båda metoder bättre kompletterar varandra. Det föreligger ett behov av att genomföra avlägsnanden för att värna om integriteten i såväl unionens invandrings- och asylpolitik som medlemsstaternas invandrings- och asylsystem. Möjligheten till avlägsnande är således en förutsättning för att politiken inte ska undergrävas och för att stärka rättsstatsprincipen, vilken i sig är avgörande för upprättandet av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. Fonden bör därför stödja medlemsstaternas åtgärder för att underlätta avlägsnanden, i tillämpliga fall i enlighet med normer som fastställs i unionsrätten, och med full respekt för de återvändandes grundläggande rättigheter och värdighet.
(29)
Det är viktigt att fonden stödjer särskilda åtgärder för de återvändande i det land till vilket de återvänder för att se till att de verkligen återvänder till sin hemstad eller hemregion under godtagbara förhållanden och för att stödja deras långsiktiga återanpassning i samhället där.
(30)
Unionens återtagandeavtal är en viktig del av dess återvändandepolitik och ett centralt redskap för en effektiv hantering av migrationsströmmar, eftersom de underlättar ett snabbt återvändande för irreguljära migranter. Dessa avtal är en viktig del av ramen för dialog och samarbete med de tredjeländer som är ursprungs- eller transitländer för irreguljära migranter, och deras genomförande i tredjeländerna bör stödjas eftersom det gynnar effektiviteten i återvändandestrategierna på nationell nivå och unionsnivå.
(31)
Fonden bör komplettera och förstärka verksamheten vid Europeiska byrån för förvaltningen av det operativa samarbetet vid Europeiska unionens medlemsstaters yttre gränser, som inrättades genom rådets förordning (EG) nr 2007/2004 (8), som bland annat har till uppgift att tillhandahålla nödvändigt stöd till medlemsstaterna för att organisera gemensamma insatser för återvändande och fastställande av de bästa metoderna för att skaffa fram resehandlingar och återsända tredjelandsmedborgare som vistas olagligt på medlemsstaternas territorium och att hjälpa medlemsstaterna under omständigheter som kräver ökat tekniskt och operativt bistånd vid de yttre gränserna, varvid hänsyn tas till att det i vissa situationer kan gälla humanitära nödsituationer och sjöräddning.
(32)
Utöver det stöd till återvändande som föreskrivs i denna förordning bör fonden också stödja andra åtgärder för att bekämpa olaglig invandring eller kringgående av befintliga regler för laglig migration, och därigenom värna om integriteten i medlemsstaternas invandringssystem.
(33)
Fonden bör genomföras med fullt iakttagande av de rättigheter och principer som fastställs i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna och de grundläggande rättigheterna i relevanta internationella instrument, inbegripet relevanta rättsfall i Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna. Stödberättigande åtgärder bör ta hänsyn till den strategi för skydd av migranter, flyktingar och asylsökande som utgår från de mänskliga rättigheterna och bör i synnerhet säkerställa att särskild uppmärksamhet ägnas åt och särskilt utformade åtgärder tillhandahålls för den särskilda situationen för utsatta personer, särskilt kvinnor, ensamkommande barn och andra utsatta barn.
(34)
Begreppen utsatta personer och familjemedlemmar definieras på olika sätt i olika rättsakter som har relevans för denna förordning. De bör förstås i den betydelse som avses i den berörda rättsakten med beaktande av det sammanhang i vilket de används. När det gäller vidarebosättning bör medlemsstater som tar emot personer för vidarebosättning nära samråda med UNHCR om begreppet familjemedlemmar i deras praxis för vidarebosättning och faktiska vidarebosättningsförfaranden.
(35)
De åtgärder för och med anknytning till tredjeländer som finansieras genom fonden bör antas i samverkan och samordning med andra åtgärder utanför unionen som finansieras genom unionens externa biståndsinstrument, såväl geografiska som tematiska. Vid genomförandet av dessa åtgärder eftersträvas framför allt fullständig överensstämmelse med principerna och de allmänna målen för unionens yttre åtgärder och utrikespolitik rörande landet eller regionen i fråga. Åtgärderna bör inte syfta till att stödja åtgärder som är direkt utvecklingsinriktade och de bör vid behov komplettera det finansiella stöd som ges genom instrument för bistånd till tredjeländer. Principen om konsekvens i utvecklingspolitiken i enlighet med punkt 35 i det europeiska samförståndet om utveckling bör respekteras. Det är också viktigt att se till att genomförandet av katastrofbistånd är förenligt med och, i förekommande fall, kompletterar unionens humanitära politik samt respekterar de humanitära principer som fastställs i det europeiska samförståndet om humanitärt bistånd.
(36)
En stor del av de tillgängliga medlen inom fonden bör tilldelas i proportion till det ansvar som varje medlemsstat bär genom sina insatser för att hantera migrationsströmmar på grundval av objektiva kriterier. I detta syfte bör den senaste tillgängliga statistiken insamlad av Eurostat enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 862/2007 (9) om migrationsströmmar användas, t.ex. antalet första asylansökningar, antalet positiva beslut om flyktingstatus eller subsidiärt skydd, antalet vidarebosatta flyktingar, antalet lagligen bosatta tredjelandsmedborgare, antalet tredjelandsmedborgare som av en medlemsstat beviljats uppehållstillstånd, antalet återvändandebeslut som utfärdats av nationella myndigheter samt antalet verkställda återvändanden.
(37)
Medlemsstaternas tilldelning av grundbelopp fastställs i denna förordning. Grundbeloppet består av ett minimibelopp och ett belopp beräknat på grundval av genomsnittet av tilldelningen 2011, 2012 och 2013 för varje medlemsstat inom ramen för Europeiska flyktingfonden inrättad genom Europaparlamentets och rådets beslut nr 573/2007 (EG) (10), Europeiska fonden för integration av tredjelandsmedborgare inrättad genom rådets beslut 2007/435/EG (11) och Europeiska återvändandefonden inrättad genom Europaparlamentets och rådets beslut nr 575/2007/EG (12). Beräkningen av tilldelningarna gjordes i enlighet med de fördelningskriterier som föreskrivs i beslut nr 573/2007/EG, beslut 2007/435/EG och beslut nr 575/2007/EG. Mot bakgrund av Europeiska rådets slutsatser av den 7-8 februari 2013, där det betonades att särskild vikt kommer att fästas vid ösamhällen som står inför oproportionerligt stora migrationsutmaningar, är det lämpligt att öka minimibeloppen för Cypern och Malta.
(38)
Vid sidan av det belopp som tilldelas varje medlemsstat på grundval av den senaste tillgängliga statistiken bör dessutom en del av de tillgängliga medlen inom fonden anslås för genomförande av specifika åtgärder som kräver samarbete mellan medlemsstaterna och skapar ett avsevärt mervärde för unionen, samt för genomförande av ett vidarebosättningsprogram för unionen och överföringen av personer som beviljats internationellt skydd från en medlemsstat till en annan.
(39)
För detta ändamål bör förordningen innehålla en förteckning över specifika åtgärder för vilka stöd från fonden kan beviljas. Ytterligare belopp bör tilldelas de medlemsstater som gör ett åtagande att genomföra sådana åtgärder.
(40)
Mot bakgrund av att ett vidarebosättningsprogram för EU håller på att införas bör fonden lämna riktat stöd i form av ekonomiska incitament (schablonbelopp) för varje person som vidarebosätts. Kommissionen bör, i samarbete med Easo, och inom ramen för sina befogenheter, övervaka det faktiska genomförandet av vidarebosättningsåtgärder som får stöd genom fonden.
(41)
För att öka effekterna av unionens vidarebosättningsåtgärder för att erbjuda skydd åt personer som är i behov av internationellt skydd och maximera vidarebosättningens strategiska betydelse genom att bättre avgränsa de personer som är i störst behov av vidarebosättning, bör gemensamma prioriteringar för vidarebosättning fastställas på unionsnivå. Dessa gemensamma prioriteringar bör ändras bara om det är klart motiverat eller mot bakgrund av rekommendationer från UNHCR på grundval av de allmänna kategorier som anges i denna förordning.
(42)
Vissa kategorier av särskilt sårbara personer i behov av internationellt skydd bör alltid omfattas av unionens gemensamma prioriteringar för vidarebosättning.
(43)
Mot bakgrund av behoven av vidarebosättning enligt unionens gemensamma prioriteringar för vidarebosättning, bör ytterligare ekonomiskt incitament tillhandahållas för vidarebosättning av personer med avseende på särskilda geografiska regioner eller nationaliteter eller särskilda kategorier av personer där vidarebosättning fastställs som det lämpligaste sättet att tillgodose deras särskilda behov.
(44)
För att främja solidaritet och en bättre ansvarsfördelning mellan medlemsstaterna, särskilt med de medlemsstater som påverkas mest av asylströmmar bör det även inrättas en liknande mekanism med ekonomiska incitament för överföring av personer som åtnjuter internationellt skydd från en medlemsstat till en annan. En sådan mekanism bör minska trycket på medlemsstater som tar emot ett större antal asylsökande och personer som åtnjuter internationellt skydd, i absoluta såväl som i relativa termer.
(45)
Stödet från fonden blir mer effektivt och skapar större mervärde om man i förordningen fastställer ett begränsat antal obligatoriska mål som varje medlemsstat bör eftersträva vid utarbetandet av sina program och med beaktande av medlemsstatens särskilda situation och behov.
(46)
För att öka solidariteten är det viktigt att fonden, i samordning och samverkan med det humanitära bistånd som förvaltas av kommissionen i förekommande fall, kan lämna ytterligare stöd vid nödsituationer med ett högt migrationstryck i medlemsstater eller tredjeländer eller vid massiv tillströmning av fördrivna personer i enlighet med rådets direktiv 2001/55/EG (13). Stöd vid nödsituationer bör även omfatta stöd till tillfälliga humanitära inreseprogram som syftar till att tillåta tillfällig vistelse på en medlemsstats territorium vid en akut humanitär kris i tredjeländer. Sådana andra humanitära inreseprogram bör dock inte påverka, och bör inte undergräva, unionens vidarebosättningsprogram som uttryckligen och från första början syftar till att erbjuda en hållbar lösning för personer i behov av internationellt stöd som överförs till unionen från tredjeländer. Därför bör medlemsstaterna inte ha rätt att ta emot ytterligare schablonbelopp för personer som beviljats tillfälligt uppehåll på en medlemsstats territorium inom ramen för sådana andra humanitära inreseprogram.
(47)
Genom denna förordning bör ekonomiskt stöd ges till den verksamhet som bedrivs av det europeiska migrationsnätverk som inrättats genom rådets beslut 2008/381/EG (14) i enlighet med de mål och uppgifter som fastställs i denna förordning.
(48)
Beslut 2008/381/EG bör därför ändras så att förfarandena anpassas och tillhandahållandet av lämpligt ekonomiskt stöd i tid till de nationella kontaktpunkterna som avses i det beslutet.
(49)
Mot bakgrund av syftet med de ekonomiska incitament i form av schablonbelopp som medlemsstaterna beviljas för vidarebosättning eller överföringen av personer som åtnjuter internationellt skydd från en medlemsstat till en annan, vilka bara utgör en bråkdel av de verkliga kostnaderna, bör förordningen medge vissa undantag från reglerna för utgifters stödberättigande.
(50)
För att komplettera eller ändra bestämmelserna i denna förordning om schablonbelopp för vidarebosättning och överföring av personer som åtnjuter internationellt skydd från en medlemsstat till en annan, och för fastställande av särskilda åtgärder och unionens gemensamma vidarebosättningsprioriteringar bör befogenheterna att anta rättsakter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktion (EUF-fördraget) delegeras till kommissionen. Det är av särskild betydelse att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå. När kommissionen utarbetar och upprättar delegerade akter bör den se till att relevanta handlingar överlämnas samtidigt till Europaparlamentet och rådet och att detta sker så snabbt som möjligt och på lämpligt sätt.
(51)
För tillämpningen av denna förordning, inbegripet utarbetandet av delegerade akter, bör kommissionen samråda med experter från samtliga medlemsstater.
(52)
För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (15).
(53)
Finansieringen från unionens budget bör koncentreras till verksamhetsområden där unionens insatser kan ge ett mervärde jämfört med de åtgärder som medlemsstaterna vidtar på egen hand. Eftersom unionen har bättre förutsättningar än medlemsstaterna när det gäller att tillhandahålla en ram för en solidarisk hantering av migrationsströmmar bör det ekonomiska stöd som lämnas genom denna förordning bidra särskilt till att stärka kapaciteten på dessa områden på nationell nivå och unionsnivå.
(54)
Det finns behov av att maximera effekterna av unionens finansiering genom att mobilisera, slå samman och förmera offentliga och privata finansiella medel.
(55)
Kommissionen bör övervaka fondens genomförande i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 514/2014 (16) med hjälp av gemensamma indikatorer för utvärdering av resultat och effekter. Dessa indikatorer, som ska omfatta tillämpliga utgångsvärden, bör tillhandahålla en lägsta grund för utvärdering av den omfattning i vilken fondens mål har uppnåtts.
(56)
För att mäta de resultat som denna fond ger bör gemensamma indikatorer fastställas för vart och ett av dess särskilda mål för. De gemensamma indikatorerna bör inte påverka den frivilliga eller obligatoriska karaktären i genomförandet av därtill hörande åtgärder i enlighet med förordningen.
(57)
När det gäller fondens förvaltning och genomförande bör den utgöra en del av ett sammanhängande ramverk som består av den här förordningen och Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 513/2014 (17). Vid fondens genomförande bör det partnerskap som föreskrivs i artikel 12 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 514/2014. omfatta relevanta internationella organisationer, icke-statliga organisationer och arbetsmarknadens parter. Varje medlemsstat bör vara ansvarig för att fastställa hur partnerskapet ska vara sammansatt och de praktiska arrangemangen för dess genomförande.
(58)
Eftersom målet för denna förordning, nämligen att bidra till en effektiv hantering av migrationsströmmar och för genomförandet, stärkandet och utvecklingen av den gemensamma politiken för asyl, subsidiärt skydd och tillfälligt skydd och med den gemensamma invandringspolitiken, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna, utan snarare kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen (EU-fördraget). I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.
(59)
Enligt artiklarna 8 och 10 i EUF-fördraget bör fonden beakta principerna om jämställdhetsintegrering och anti-diskriminering.
(60)
Beslut nr 573/2007/EG, nr 575/2007/EG och 2007/435/EG bör upphävas, om inte annat följer av övergångsbestämmelserna i denna förordning.
(61)
I enlighet med artikel 3 i protokoll nr 21 om Förenade kungarikets och Irlands ställning med avseende på området med frihet, säkerhet och rättvisa, fogat till EU-fördraget och till EUF-fördraget, och utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4 i det protokollet, har dessa medlemsstater meddelat att de önskar delta i antagandet och tillämpningen av denna förordning.
(62)
I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokoll nr 22 om Danmarks ställning, fogat till EU-fördraget och till EUF-fördraget, deltar Danmark inte i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig på Danmark.
(63)
Det är lämpligt att anpassa giltighetstiden för denna förordning efter giltighetstiden för rådets förordning (EU, Euratom) nr 1311/2013 (18). Denna förordning bör därför gälla från och med den 1 januari 2014.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
KAPITEL I
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER
Artikel 1
Syfte och tillämpningsområde
1. Genom denna förordning inrättas asyl-, migrations- och integrationsfonden (nedan kallad fonden) för perioden 1 januari 2014-31 december 2020.
2. I denna förordning fastställs följande:
a)
Målen för det ekonomiska stödet och de stödberättigande åtgärderna.
b)
Den allmänna ramen för genomförandet av stödberättigande åtgärder.
c)
De finansiella medel som står till förfogande och deras fördelning.
d)
Principerna och mekanismerna för fastställandet av unionens gemensamma vidarebosättningsprioriteringar.
e)
Det ekonomiska stöd som tillhandahålls för den verksamhet som bedrivs av det europeiska migrationsnätverket.
3. Enligt denna förordning ska bestämmelserna i förordning (EU) nr 514/2014 vara tillämpliga, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4 i den här förordningen.
Artikel 2
Definitioner
I denna förordning gäller följande definitioner:
a)
vidarebosättning: den process genom vilken tredjelandsmedborgare på begäran av FN:s flyktingkommissariat (UNHCR) och på grundval av deras behov av internationellt skydd överförs från ett tredjeland och etableras i en medlemsstat där de får rätt att uppehålla sig med någon av följande statusar:
i)
flyktingstatus i den mening som avses i artikel 2 e i direktiv 2011/95/EU,
ii)
status som subsidiärt skyddsbehövande i den mening som avses i artikel 2 g i direktiv 2011/95/EU, eller
iii)
annan status som erbjuder rättigheter och förmåner enligt nationell rätt och unionsrätt liknande dessa som avses i leden i och ii.
b)
andra humanitära inreseprogram: en tillfällig process genom vilken en medlemsstat ger ett antal tredjelandsmedborgare rätt att uppehålla sig på dess territorium under en begränsad tidsperiod för att skydda dem från akuta humanitära kriser som beror på händelser såsom den politiska utvecklingen eller konflikter.
c)
internationellt skydd: status som flykting och status som subsidiärt skyddsbehövande i den mening som avses i direktiv 2011/95/EU.
d)
återvändande: en tredjelandsmedborgares återresa, oavsett om den sker frivilligt i överensstämmelse med en skyldighet att återvända eller med tvång, i enlighet med definitionen i artikel 3 i direktiv 2008/115/EG.
e)
tredjelandsmedborgare: person som inte är unionsmedborgare i den mening som avses i artikel 20.1 i EUF-fördraget. När det hänvisas till tredjelandsmedborgare ska dessa anses omfatta statslösa personer och personer med icke fastställd nationalitet.
f)
avlägsnande: verkställigheten av skyldigheten att återvända, det vill säga den faktiska transporten ut ur medlemsstaten, i enlighet med definitionen i artikel 3 i direktiv 2008/115/EG.
g)
frivillig avresa: fullgörande av skyldigheten att återvända inom den tidsram som fastställts i beslutet om återvändande, i enlighet med definitionen i artikel 3 i direktiv 2008/115/EG.
h)
ensamkommande barn: tredjelandsmedborgare som är yngre än 18 år och som anländer eller har anlänt till en medlemsstats territorium utan att vara i sällskap med en vuxen som enligt lag eller praxis i den berörda medlemsstaten ansvarar för denne, så länge denne inte faktiskt tas om hand av en sådan person; begreppet omfattar också en underårig som lämnas ensam utan medföljande vuxen efter det att denne rest in på en medlemsstats territorium.
i)
utsatt person: tredjelandsmedborgare som motsvarar definitionen enligt den unionsrätt som är relevant för det politiska åtgärdsområde som ska stödjas enligt fonden.
j)
familjemedlem: tredjelandsmedborgare som motsvarar definitionen enligt den unionsrätt som är relevant för det politiska åtgärdsområde som ska stödjas enligt fonden.
k)
nödsituation: en situation som är resultatet av
i)
ett högt migrationstryck i en eller flera medlemsstater som kännetecknas av en stor och oproportionerlig inströmning av tredjelandsmedborgare som ställer stora och omedelbara krav på medlemsstaternas mottagande- och förvarsfaciliteter samt asylsystem och asylförfaranden,
ii)
genomförandet av mekanismer för tillfälligt skydd i den mening som avses i direktiv 2001/55/EG, eller
iii)
ett högt migrationstryck i tredjeländer där flyktingar är strandsatta till exempel på grund av den politiska utvecklingen eller konflikter.
Artikel 3
Mål
1. Fondens allmänna mål ska vara att bidra till effektiv hantering av migrationsströmmar och till genomförandet, stärkandet och utvecklingen av den gemensamma politiken för asyl, subsidiärt skydd, tillfälligt skydd och den gemensamma invandringspolitiken, samtidigt som de rättigheter och principer som fastställs i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna respekteras till fullo.
2. Inom ramen för detta allmänna mål ska programmet bidra till att uppnå följande gemensamma särskilda mål:
a)
Att stärka och utveckla alla aspekter av det gemensamma europeiska asylsystemet, inbegripet dess yttre dimension.
b)
Att stödja laglig invandring till medlemsstaterna i enlighet med deras ekonomiska och sociala behov, till exempel arbetsmarknadsbehov och samtidigt värna om integriteten i medlemsstaternas invandringssystem, och att främja en effektiv integration av tredjelandsmedborgare.
c)
Att främja rättvisa och effektiva återvändandestrategier i medlemsstaterna som bidrar till bekämpningen av olaglig invandring, med tonvikt på hållbart återvändande och effektivt återtagande i ursprungs- och transitländerna.
d)
Att öka solidariteten och förbättra ansvarsfördelningen mellan medlemsstaterna, särskilt med de medlemsstater som påverkas mest av migrations- och asylströmmar, bland annat genom praktiskt samarbete.
Frågan om de särskilda målen för fonden har uppnåtts ska utvärderas i enlighet med artikel 55.2 i förordning (EU) nr 514/2014 med hjälp av gemensamma indikatorer i enlighet med bilaga IV till denna förordning och programspecifika indikatorer i enlighet med de nationella programmen.
3. Åtgärder som vidtas för att de mål som avses i punkterna 1 och 2 ska uppnås ska överensstämma helt med åtgärder som får stöd genom unionens instrument för extern finansiering och med principerna och de allmänna målen för unionens yttre åtgärder.
4. De mål som avses i punkterna 1 och 2 i den här artikeln ska uppnås med vederbörlig hänsyn till målen och principerna för unionens humanitära politik. Samstämmighet med de åtgärder som finansieras genom unionens instrument för extern finansiering ska säkerställas i enlighet med artikel 24.
Artikel 4
Partnerskap
Vid fondens genomförande ska det partnerskap som avses i artikel 12 i förordning (EU) nr 514/2014 omfatta relevanta internationella organisationer, icke-statliga organisationer och arbetsmarknadsparter.
KAPITEL II
DET GEMENSAMMA EUROPEISKA ASYLSYSTEMET
Artikel 5
Mottagande- och asylsystem
1. Inom ramen för det särskilda mål som fastställs i artikel 3.2 första stycket a i den här förordningen, mot bakgrund av resultatet av den politiska dialog som anges i artikel 13 i förordning (EU) nr 514/2014 och i enlighet med de mål för de nationella programmen som definieras i artikel 19 i den här förordningen ska fonden stödja åtgärder med inriktning på en eller flera av följande kategorier av tredjelandsmedborgare:
a)
De som åtnjuter status som flykting eller status som subsidiärt skyddsbehövande i den mening som avses i direktiv 2011/95/EU.
b)
De som har ansökt om en av de former av internationellt skydd som avses i led a och ännu inte har fått något slutligt beslut.
c)
De som åtnjuter tillfälligt skydd i den mening som avses i direktiv 2001/55/EG.
d)
De som är eller har varit föremål för vidarebosättning i eller överföring från en medlemsstat.
I fråga om mottagandevillkor och asylförfaranden ska fonden framför allt stödja följande åtgärder med inriktning på personkategorierna som avses i första stycket i denna punkt:
a)
Tillhandahållandet av materiellt bistånd, däribland hjälp vid gränsen, utbildning, stödtjänster, hälso- och sjukvård och psykologisk vård.
b)
Tillhandahållandet av stödtjänster som översättning och tolkning, utbildning, inbegripet språkutbildning, och andra initiativ som är förenliga med den berörda personens status.
c)
Införande och förbättring av administrativa strukturer, system och utbildning för personal och berörda myndigheter för att säkerställa effektiv tillgång till asylförfaranden för asylsökande samt ändamålsenliga och högkvalitativa asylförfaranden, i synnerhet för att vid behov stödja utvecklingen av unionsregelverket.
d)
Tillhandahållande av socialt bistånd, information eller hjälp med administrativa och/eller rättsliga förfaranden samt information eller rådgivning när det gäller tänkbara utfall av asylförfaranden, inbegripet sådana aspekter som förfaranden för återvändande.
e)
Tillhandahållande av rättsligt bistånd och biträde.
f)
Identifiering av utsatta grupper och särskilt stöd till utsatta personer, framför allt i enlighet med leden a-e.
g)
Införandet, utveckling och förbättring av åtgärder som är alternativ till förvar.
Om det bedöms vara lämpligt, och om det föreskrivs om dem i medlemsstatens nationella program, får fonden även stödja integrationsrelaterade åtgärder som de som avses i artikel 9.1, vad gäller mottagandet av sådana personer som avses i första stycket i denna punkt.
2. Inom ramen för det särskilda målet i artikel 3.2 första stycket a och i enlighet med de mål för de nationella programmen som definieras i artikel 19 ska fonden när det gäller infrastruktur för inkvartering och system för mottagande stödja framför allt följande åtgärder:
a)
Förbättring och underhåll av befintlig infrastruktur och befintliga tjänster för inkvartering.
b)
Förstärkning och förbättring av administrativa strukturer och system.
c)
Information till lokalsamhället.
d)
Utbildning av myndighetspersonal, inbegripet personal från lokala myndigheter som kommer att interagera med de personer som avses i punkt 1 i samband med deras mottagande.
e)
Införande, drift och utveckling av ny infrastruktur och nya tjänster för inkvartering samt administrativa strukturer och system, vid behov framför allt för att hantera medlemsstaternas strukturella behov.
3. Inom ramen för de särskilda mål som anges i artikel 3.2 första stycket a och d samt i enlighet med de mål för de nationella programmen som definieras i artikel 19 ska fonden även stödja åtgärder liknande dem som anges i punkt 1 i den här artikeln, om sådana åtgärder har samband med personer som tillfälligt vistas
-
i anläggningar för transitering och handläggning av ärenden som rör flyktingar, i synnerhet för att stödja vidarebosättning i samarbete med UNHCR, eller
-
på en medlemsstats territorium inom ramen för andra humanitära inreseprogram.
Artikel 6
Medlemsstaternas kapacitet att utveckla, övervaka och utvärdera sin asylpolitik och sina asylförfaranden
Inom ramen för det särskilda mål som anges i artikel 3.2 första stycket a i den här förordningen, mot bakgrund av resultatet av den politiska dialog som anges i artikel 13 i förordning (EU) nr 514/2014 och i enlighet med de mål för de nationella programmen som definieras i artikel 19 i den här förordningen ska fonden när det gäller åtgärder som avser ökningen av medlemsstaternas kapacitet att utveckla, övervaka och utvärdera sin asylpolitik och sina asylförfaranden särskilt stödja följande åtgärder:
a)
Åtgärder som ökar medlemsstaternas kapacitet - bland annat när det gäller den mekanism för tidig varning, beredskap och krishantering som föreskrivs i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 604/2013 (19) - att samla in, analysera och sprida kvalitativa och kvantitativa uppgifter och statistik om asylförfaranden, mottagandekapacitet, vidarebosättning och överföringen av personer som ansökt om eller åtnjuter internationellt skydd från en medlemsstat till en annan.
b)
Åtgärder för att öka medlemsstaternas kapacitet att samla in, analysera och sprida information om ursprungsländer.
c)
Åtgärder som direkt bidrar till en utvärdering av asylpolitiken, t.ex. nationella konsekvensanalyser, enkäter bland målgrupper och andra berörda parter som är relevanta, samt till utveckling av indikatorer och riktmärken.
Artikel 7
Vidarebosättning, överföring av personer som ansökt om eller åtnjuter internationellt skydd samt annan tillfällig humanitär inresa
1. Inom ramen för det särskilda mål som anges i artikel 3.2 första stycket a och d i den här förordningen, mot bakgrund av resultatet av den politiska dialog som anges i artikel 13 i förordning (EU) nr 514/2014 och i enlighet med de mål för de nationella programmen som definieras i artikel 19 i den här förordningen ska fonden stödja framför allt följande åtgärder med anknytning till vidarebosättning av sådana tredjelandsmedborgare som är eller har blivit föremål för vidarebosättning i en medlemsstat och andra humanitära inreseprogram:
a)
Införandet och utvecklandet av nationella program och strategier för vidarebosättning och andra humanitära inreseprogram, däribland behovsanalys, förbättring av indikatorer samt utvärdering.
b)
Införandet av lämplig infrastruktur och lämpliga tjänster som säkerställer ett smidigt och effektivt genomförande av vidarebosättningsåtgärder och åtgärder som avser andra humanitära inreseprogram, inbegripet språkstöd.
c)
Införandet av strukturer, system och utbildning av personal för tjänsteresor till tredjeländer och/eller andra medlemsstater, för att genomföra intervjuer, samt utföra läkar- och säkerhetsundersökningar.
d)
Bedömningen av potentiella fall av vidarebosättning eller fall av annan humanitär inresa som görs av de behöriga medlemsstaternas myndigheter, till exempel tjänsteresor till tredjelandet, genomföra intervjuer, samt utföra läkar- och säkerhetsundersökningar.
e)
Hälsobedömning och medicinsk behandling före avresan, materiellt bistånd före avresan, informations- och integrationsåtgärder före avresan och researrangemang, inklusive medicinska ledsagare.
f)
Information och hjälp vid ankomsten eller strax därefter, bland annat tolkning.
g)
Åtgärder för familjeåterförening för personer som är föremål för vidarebosättning i en medlemsstat.
h)
Förstärkning av infrastruktur och tjänster som är relevanta för migration och asyl i de länder i vilka regionala skyddsprogram ska genomföras.
i)
Skapande av villkor som bidrar till att vidarebosatta flyktingar blir integrerade och självständiga på lång sikt.
2. Inom ramen för det särskilda mål som anges i artikel 3.2 första stycket d i den här förordningen, mot bakgrund av resultatet av den politiska dialog som anges i artikel 13 i förordning (EU) nr 514/2014 och i enlighet med de mål för de nationella programmen som definieras i artikel 19 i den här förordningen ska fonden när det gäller överföringen av personer som ansöker om eller åtnjuter internationellt skydd även stödja åtgärder liknande dem som avses i punkt 1 i den här artikeln, om detta bedöms lämpligt mot bakgrund av den politiska utvecklingen under fondens genomförandeperiod eller om en medlemsstats nationella program innehåller sådana bestämmelser. Sådana åtgärder ska genomföras med deras samtycke från medlemsstaten som beviljat dem internationellt skydd eller ansvarar för att behandla deras ansökan till en annan berörd medlemsstat där de kommer att beviljas motsvarande skydd eller där deras ansökan om internationellt skydd kommer att behandlas.
KAPITEL III
INTEGRATION AV TREDJELANDSMEDBORGARE SAMT LAGLIG MIGRATION
Artikel 8
Invandring och åtgärder före avresa
Inom ramen för det särskilda mål som anges i artikel 3.2 första stycket b i den här förordningen, mot bakgrund av resultatet av den politiska dialog som anges i artikel 13 i förordning (EU) nr 514/2014 och i enlighet med de mål för de nationella programmen som definieras i artikel 19 i den här förordningen ska fonden stödja åtgärder i ett tredjeland med inriktning på sådana tredjelandsmedborgare som uppfyller särskilda bestämmelser som gäller före avresan och/eller uppfyller krav i nationell rätt, samt i förekommande fall i enlighet med unionsrätten, inklusive krav på förmågan att integrera sig i samhället i en medlemsstat. I detta sammanhang ska fonden stödja särskilt följande åtgärder:
a)
Informationspaket och informationskampanjer för ökad medvetenhet och främjande av interkulturell dialog, bland annat genom användarvänlig informations- och kommunikationsteknik och webbplatser.
b)
Bedömningen av kompetens och kvalifikationer samt större öppenhet och kompatibilitet vad gäller kompetens och kvalifikationer i ett tredje land i förhållande till en medlemsstat.
c)
Utbildning för ökad anställbarhet i en medlemsstat.
d)
Övergripande kurser i samhällskunskap och språkundervisning.
e)
Stöd i samband med ansökningar om familjeåterförening i den mening som avses i rådets direktiv 2003/86/EG (20).
Artikel 9
Integrationsåtgärder
1. Inom ramen för det särskilda mål som anges i artikel 3.2 första stycket b i den här förordningen, mot bakgrund av resultatet av den politiska dialog som anges i artikel 13 i förordning (EU) nr 514/2014 och i enlighet med de mål för de nationella programmen som definieras i artikel 19 i den här förordningen ska fonden stödja åtgärder som genomförs i samband med enhetliga strategier, med beaktande av tredjelandsmedborgares integrationsbehov på lokal och/eller regional nivå. I detta sammanhang ska fonden framför allt stödja följande åtgärder med inriktning på tredjelandsmedborgare som är lagligen bosatta i en medlemsstat eller som i förekommande fall håller på att förvärva laglig bosättning i en medlemsstat:
a)
Införande och utveckling av sådana integrationsstrategier, när så är lämpligt med deltagande av lokala eller regionala aktörer, inbegripet behovsanalys, förbättring av integrationsindikatorer och utvärdering, däribland bedömningar där målgruppen är delaktig, för att fastställa bästa praxis.
b)
Tillhandahålla rådgivning och bistånd till exempel rörande bostäder, försörjningsmöjligheter, administrativ och juridisk vägledning, hälso- och sjukvård, psykologisk vård, social omsorg, barnomsorg och familjeåterförening.
c)
Åtgärder som introducerar tredjelandsmedborgare i det mottagande samhället och åtgärder som gör det möjligt för dem att anpassa sig till detta samhälle, att informera dem om deras rättigheter och skyldigheter, att delta i det medborgerliga och kulturella livet samt att dela värderingarna i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.
d)
Åtgärder som inriktas på utbildning, bland annat språkutbildning, och förberedande åtgärder för att underlätta tillträdet till arbetsmarknaden.
e)
Åtgärder som syftar till att främja egenmakt och göra det lättare för tredjelandsmedborgare att försörja sig själva.
f)
Åtgärder som främjar meningsfull kontakt och konstruktiv dialog mellan tredjelandsmedborgare och det mottagande samhället och åtgärder för att främja acceptansen i det mottagande samhället, bland annat genom involvering av medierna.
g)
Åtgärder som främjar lika tillgång och likvärdiga resultat när det gäller tredjelandsmedborgares kontakter med offentliga och privata tjänster, vilket innefattar anpassning av dessa tjänster till tredjelandsmedborgare,
h)
Kapacitetsuppbyggnad hos de stödberättigade, enligt definitionen i artikel 2 g i förordning (EU) nr 514/2014, inbegripet genom utbyte av erfarenheter och bästa praxis samt nätverksbyggande.
2. De åtgärder som avses i punkt 1 ska vid behov beakta de särskilda behoven hos olika kategorier av tredjelandsmedborgare, inbegripet personer som beviljats internationellt skydd, personer som vidarebosatts eller överförts och, framför allt, utsatta personer.
3. De nationella programmen får när det gäller de åtgärder som avses i punkt 1 också omfatta mycket nära släktingar till personer som ingår i den målgrupp som avses i den punkten, i den omfattning som det krävs för ett effektivt genomförande av sådana åtgärder.
4. För programplanering och genomförande av de åtgärder som avses i punkt 1 i den här artikeln ska det partnerskap som avses i artikel 12 i förordning (EU) nr 514/2014 omfatta myndigheter som medlemsstaten utsett för att förvalta den Europeiska socialfondens insatser.
Artikel 10
Praktiskt samarbete och åtgärder för kapacitetsuppbyggnad
Inom ramen för det särskilda mål som anges i artikel 3.2 första stycket b i den här förordningen, mot bakgrund av resultatet av den politiska dialog som anges i artikel 13 i förordning (EU) nr 514/2014 och i enlighet med de mål för de nationella programmen som definieras i artikel 19 i den här förordningen ska fonden stödja åtgärder med inriktning på en eller flera av följande kategorier:
a)
Uppbyggnad av strategier som främjar laglig migration i syfte att underlätta utvecklingen och genomförandet av flexibla inreseförfaranden.
b)
Stöd till samarbete mellan tredjeländer och arbetsförmedlingar, rekryteringsföretag och invandringsmyndigheter i medlemsstaterna, samt stöd till medlemsstaterna i deras genomförande av unionens migrationsrätt, samråd med berörda aktörer, expertrådgivning eller utbyte av information om metoder med inriktning på vissa nationaliteter eller kategorier av tredjelandsmedborgare med hänsyn till behoven på arbetsmarknaden.
c)
Förstärkning av medlemsstaternas kapacitet att utveckla, genomföra, övervaka och utvärdera sina strategier, sin politik och sina åtgärder när det gäller invandring på olika nivåer och avdelningar inom förvaltningen, framför allt en förstärkning av deras kapacitet att samla in, analysera och sprida ingående och systematiska uppgifter och statistik om migrationsförfaranden och migrationsströmmar och uppehållstillstånd, och utveckling av övervakningsredskap, utvärderingssystem, indikatorer och riktmärken för att mäta resultaten av dessa strategier.
d)
Utbildning av stödberättigade i enlighet med definitionen i artikel 2 g i förordning (EU) nr 514/2014 och av personal som tillhandahåller offentliga och privata tjänster, inklusive utbildningsinrättningar, och främjande av utbyte av erfarenheter och bästa praxis, samarbete och nätverksbyggande samt förmågan att hantera kontakter med andra kulturer samt förbättring av kvaliteten på de tillhandahållna tjänsterna.
e)
Uppbyggnad av hållbara organisationsstrukturer för integration och mångfaldshantering, särskilt genom samarbete mellan olika berörda aktörer för att tjänstemän på olika nivåer inom de nationella förvaltningarna snabbt ska få information om erfarenheter och bästa praxis på annat håll och om möjligt gemensam användning av resurser av berörda myndigheter samt statliga och icke-statliga organ för att tillhandahålla tredjelandsmedborgare tjänster mer effektivt, bland annat genom gemensamma kontaktpunkter (dvs. centrum för samordnat integrationsstöd).
f)
Bidrag till en dynamisk tvåvägsprocess för ömsesidig interaktion, underliggande integrationsstrategier på lokal och regional nivå genom upprättande av plattformar för samråd med tredjelandsmedborgare, informationsutbyte mellan berörda aktörer samt plattformar för en interkulturell och religiös dialog mellan tredjelandsmedborgares sammanslutningar och/eller mellan dessa sammanslutningar och det mottagande samhället och/eller mellan dessa sammanslutningar och politikutformande och beslutsfattande myndigheter.
g)
Åtgärder för att främja och stärka det praktiska samarbetet mellan medlemsstaternas berörda myndigheter med inriktning på bland annat utbyte av information, bästa praxis och strategier samt utvecklandet och genomförandet av gemensamma åtgärder, inbegripet i syfte att värna om integriteten i medlemsstaternas invandringssystem.
KAPITEL IV
ÅTERVÄNDANDE
Artikel 11
Åtgärder i samband med återvändandeförfarande
Inom ramen för det särskilda mål som anges i artikel 3.2 första stycket c i den här förordningen, mot bakgrund av resultatet av den politiska dialog som anges i artikel 13 i förordning (EU) nr 514/2014 och i enlighet med de mål för de nationella programmen som definieras i artikel 19 i den här förordningen ska fonden i samband med återvändandeförfaranden vara inriktad på en eller flera av följande kategorier av tredjelandsmedborgare:
a)
Tredjelandsmedborgare som ännu inte har fått ett slutgiltigt avslag på sin begäran om uppehållstillstånd, sin lagliga bosättning och/eller internationellt skydd i en medlemsstat och som får välja att utnyttja möjligheten till frivilligt återvändande.
b)
Tredjelandsmedborgare som åtnjuter uppehållstillstånd, laglig bosättning och/eller internationellt skydd i den mening som avses i direktiv 2011/95/EU eller tillfälligt skydd i den mening som avses i direktiv 2001/55/EG i en medlemsstat och som har valt att utnyttja möjligheten till frivilligt återvändande.
c)
Tredjelandsmedborgare som befinner sig i en medlemsstat och inte eller inte längre uppfyller villkoren för inresa och/eller vistelse i en medlemsstat, inbegripet de tredjelandsmedborgare vilkas avlägsnande har skjutits upp i enlighet med artiklarna 9 och 14.1 i direktiv 2008/115/EG.
I detta sammanhang ska fonden framför allt stödja följande åtgärder med inriktning på de personkategorier som avses i första stycket:
a)
Införandet, utveckling och förbättring av alternativa åtgärder till förvar.
b)
Tillhandahållandet av socialt bistånd, information eller hjälp med administrativa och/eller juridiska formaliteter samt information eller rådgivning.
c)
Tillhandahållandet av juridiskt och språkligt bistånd.
d)
Särskilt stöd för utsatta personer.
e)
Införandet och förbättring av oberoende och effektiva system för övervakning av påtvingat återvändande i enlighet med vad som föreskrivs i artikel 8.6 i direktiv 2008/115/EG.
f)
Inrättandet, underhåll och förbättring av infrastruktur, tjänster och villkor för inkvartering, mottagande och förvar.
g)
Inrättandet av administrativa strukturer och system, inbegripet it-verktyg.
h)
Personalutbildning för att säkerställa smidiga och effektiva förfaranden för återvändande, inbegripet deras förvaltning och genomförande.
Artikel 12
Återvändandeåtgärder
Inom ramen för det särskilda mål som anges i artikel 3.2 första stycket c i den här förordningen, mot bakgrund av resultatet av den politiska dialog som anges i artikel 13 i förordning (EU) nr 514/2014 och i enlighet med de mål för de nationella programmen som definieras i artikel 19 i den här förordningen ska fonden i samband med återvändandeåtgärder stödja åtgärder med inriktning på de personer som avses i artikel 11 i den här förordningen. I detta sammanhang ska fonden stödja särskilt följande åtgärder:
a)
Åtgärder som krävs för att förbereda insatser för återvändande, till exempel sådana som leder till att tredjelandsmedborgare identifieras, resehandlingar utfärdas och familjemedlemmar spåras.
b)
Samarbete med konsulära myndigheter och invandringsmyndigheter i tredjeländer för att erhålla resehandlingar, underlätta återsändande och garantera återtagande.
c)
Stöd till frivilligt återvändande, inklusive läkarundersökningar och bistånd, researrangemang, finansiella bidrag, rådgivning och stöd före och efter återvändandet.
d)
Avlägsnandeåtgärder, inbegripet därtill hörande åtgärder i enlighet med de standarder som anges i unionsrätten, med undantag för utrustning för genomförande av tvångsmedel.
e)
Åtgärder för att påskynda återanpassningen med tanke på den återvändandes personliga utveckling, till exempel ekonomiska incitament, utbildning, anställnings- och sysselsättningsstöd samt startstöd till ekonomisk verksamhet.
f)
Faciliteter och tjänster i tredjeländer som garanterar lämplig tillfällig bostad och mottagande vid ankomst.
g)
Särskilt stöd för utsatta personer.
Artikel 13
Praktiskt samarbete och åtgärder för kapacitetsuppbyggnad
Inom ramen för det särskilda mål som anges i artikel 3.2 första stycket c i den här förordningen, mot bakgrund av resultatet av den politiska dialog som anges i artikel 13 i förordning (EU) nr 514/2014 och i enlighet med de mål för de nationella programmen som definieras i artikel 19 i den här förordningen ska fonden i samband med åtgärder för praktiskt samarbete och kapacitetsuppbyggnad särskilt stödja följande åtgärder:
a)
Åtgärder för att främja, utveckla och förstärka det operativa samarbetet och informationsutbytet mellan de myndigheter som ansvarar för återvändande och andra myndigheter i medlemsstater som berörs vid återvändande, även när det gäller samarbete med konsulära myndigheter och tredje länders invandringsmyndigheter samt gemensamma insatser för återvändande.
b)
Åtgärder för att främja samarbetet mellan tredjeländer och de myndigheter i medlemsstater som ansvarar för återsändandet, inbegripet åtgärder som syftar till att stärka tredjeländernas kapacitet att genomföra återtagande och återanpassning, särskilt inom ramen för återtagandeavtal.
c)
Åtgärder som ökar kapaciteten att utveckla en effektiv och hållbar återvändandepolitik, särskilt genom att utbyta information om situationen i ursprungsländerna, bästa praxis, dela erfarenheter och samla medlemsstaternas resurser.
d)
Insatser som ökar kapaciteten att samla in, analysera och sprida ingående och systematiska uppgifter och statistik om återvändandeförfaranden och återvändandeåtgärder, mottagandekapacitet och kapacitet att hålla i förvar, påtvingat och frivilligt återvändande, övervakning och återanpassning.
e)
Åtgärder som direkt bidrar till utvärderingen av återvändandepolitiken, till exempel nationella konsekvensanalyser, enkäter bland målgrupperna samt utarbetande av indikatorer och riktmärken.
f)
Informationsåtgärder och kampanjer i tredjeländer som syftar till att öka medvetenheten om lämpliga lagliga vägar för invandring och riskerna med olaglig invandring.
KAPITEL V
BUDGETRAM OCH GENOMFÖRANDERAM
Artikel 14
Samlade medel och genomförande
1. De samlade medlen för genomförandet av denna förordning ska uppgå till 3 137 miljoner EUR i löpande priser.
2. De årliga anslagen för fonden ska godkännas av Europaparlamentet och rådet inom den fleråriga budgetramens gränser.
3. De samlade medlen ska genomföras enligt följande:
a)
Nationella program i enlighet med artikel 19.
b)
Unionsåtgärder i enlighet med artikel 20.
c)
Bistånd vid nödsituationer i enlighet med artikel 21.
d)
Det europeiska migrationsnätverket i enlighet med artikel 22.
e)
Tekniskt bistånd i enlighet med artikel 23.
4. Den budget som enligt denna förordning anslagits till unionsåtgärder enligt artikel 20 i den här förordningen, till bistånd vid nödsituationer enligt artikel 21 i den här förordningen, det europeiska migrationsnätverket enligt artikel 22 i den här förordningen och tekniskt stöd enligt artikel 23 i den här förordningen ska genomföras genom direkt förvaltning i enlighet med artikel 58.1 a i förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 och, när det är lämpligt, genom indirekt förvaltning i enlighet med artikel 58.1 c i den förordningen. Den budget som anslagits till de nationella program som avses i artikel 19 i den här förordningen ska genomföras genom delad förvaltning i enlighet med artikel 58.1 b i förordning (EU, Euratom) nr 966/2012.
5. Kommissionen ska behålla ansvaret för genomförandet av unionens budget i enlighet med artikel 317 i EUF-fördraget och ska informera Europaparlamentet och rådet om de åtgärder som har genomförts av andra enheter än medlemsstaterna.
6. Utan att det påverkar Europaparlamentets och rådets befogenheter ska den särskilda finansieringsramen preliminärt användas enligt följande:
a)
Ett belopp motsvarande 2 752 miljoner EUR för medlemsstaternas nationella program.
b)
Ett belopp motsvarande 385 miljoner EUR för unionsåtgärder, bistånd vid nödsituationer, det europeiska migrationsnätverket och tekniskt stöd från kommissionen, av vilket minst 30 % ska användas till unionsåtgärder och det europeiska migrationsnätverket.
Artikel 15
Resurser för stödberättigande åtgärder i medlemsstaterna
1. Beloppet 2 752 miljoner EUR ska preliminärt anslås till medlemsstaterna enligt följande:
a)
2 392 miljoner EUR ska anslås i enlighet med vad som anges i bilaga I. Medlemsstaterna ska anslå minst 20 % av dessa resurser till de särskilda mål som avses i artikel 3.2 första stycket a och minst 20 % till de särskilda mål som avses i artikel 3.2 första stycket b. Medlemsstaterna får avvika från dessa lägsta procentsatser endast om de i det nationella programmet bifogar en ingående redogörelse för varför anslag av medel under denna nivå inte gör det svårare att uppnå det avsedda målet. När det gäller det särskilda mål som avses i artikel 3.2 första stycket a får medlemsstater med strukturella brister på området för inkvartering, infrastruktur och tjänster inte gå under den lägsta procentsats som föreskrivs i denna förordning.
b)
360 miljoner EUR ska anslås på grundval av den fördelningsmekanism för särskilda åtgärder som avses i artikel 16, för unionens vidarebosättningsprogram som avses i artikel 17, och för sådan överföring av personer som åtnjuter internationellt skydd från en medlemsstat till en annan som avses i artikel 18.
2. Det belopp som avses i 1 b ska användas till stöd för
a)
särskilda åtgärder enligt bilaga II,
b)
Unionens vidarebosättningsprogram i enlighet med artikel 17 och/eller överföring av personer som åtnjuter internationellt skydd från en medlemsstat till en annan i enlighet artikel 18.
3. Om ett belopp förblir tillgängligt enligt punkt 1 b i den här artikeln eller ett annat belopp är tillgängligt ska det inom ramen för den halvtidsöversyn som föreskrivs i artikel 15 i förordning (EU) nr 514/2014 anslås proportionellt i förhållande till de grundbelopp för de nationella programmen som fastställs i bilaga I till den här förordningen.
Artikel 16
Resurser för särskilda åtgärder
1. Ett kompletterande belopp enligt artikel 15.2 a får tilldelas medlemsstaterna, förutsatt att det är öronmärkt som ett sådant i programmet och används för att genomföra de särskilda åtgärder som anges i bilaga II.
2. För att kommissionen ska kunna beakta ny politisk utveckling ska den ha befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 26 i den här förordningen i syfte att revidera bilaga II i samband med den halvtidsöversyn som avses i artikel 15 i förordning (EU) nr 514/2014. På grundval av en reviderad förteckning över särskilda åtgärder kan medlemsstaterna få ett ytterligare belopp som fastställs i punkt 1 i den här artikeln, beroende på tillgängliga resurser.
3. De ytterligare belopp som avses i punkterna 1 och 2 i den här artikeln ska tilldelas medlemsstaterna genom individuella finansieringsbeslut om godkännande eller ändring av deras nationella program inom ramen för halvtidsöversynen enligt det förfarande som anges i artiklarna 14 och 15 i förordning (EU) nr 514/2014. Dessa belopp får endast användas för genomförande av de särskilda åtgärderna som anges i bilaga II till den här förordningen.
Artikel 17
Resurser för unionsprogrammet för vidarebosättning
1. Medlemsstaterna ska, utöver sina anslag, som ska beräknas i enlighet med artikel 15.1 a, vartannat år få ett tilläggsbelopp enligt artikel 15.2 b, baserat på ett schablonbelopp på 6 000 EUR för varje vidarebosatt person.
2. Det schablonbelopp som avses i punkt 1 ska ökas till 10 000 EUR för varje vidarebosatt person i enlighet med unionens gemensamma vidarebosättningsprioriteringar som ska fastställas i enlighet med punkt 3 och som anges i bilaga III och för varje utsatt person enligt punkt 5.
3. Unionens gemensamma prioriteringar för vidarebosättning ska grundas på följande allmänna kategorier av personer:
a)
Personer från ett land eller en region som utsetts för genomförandet av ett regionalt skyddsprogram.
b)
Personer från ett land eller en region som finns med i UNHCR:s vidarebosättningsprognos och där gemensamma unionsåtgärder väsentligt skulle bidra till att tillgodose skyddsbehoven.
c)
Personer som tillhör en särskild kategori som omfattas av UNHCR:s vidarebosättningskriterier.
4. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 26 för att ändra bilaga III, på grundval av de allmänna kategorier som anges i punkt 3 i den här artikeln, om det finns ett tydligt motiv till detta eller mot bakgrund av eventuella rekommendationer från UNHCR.
5. Följande utsatta grupper av personer ska också ge rätt till det schablonbelopp som anges i punkt 2:
a)
Kvinnor och barn i riskzonen.
b)
Ensamkommande barn.
c)
Personer med medicinska behov som endast kan tillgodoses genom vidarebosättning,
d)
Personer i akut behov av vidarebosättning eller i brådskande behov av juridiska eller fysiska skyddsrelaterade skäl, inbegripet vålds- och tortyroffer.
6. En medlemsstat som tar emot en person som hör till fler än en av de kategorier som avses i punkterna 1 och 2 ska få schablonbeloppet för denna person endast en gång.
7. I tillämpliga fall kan även medlemsstaterna vara berättigade till schablonbelopp för familjemedlemmar till personer som avses i punkterna 1, 3 och 5, om dessa familjemedlemmar har vidarebosatts i enlighet med denna förordning.
8. Kommissionen ska genom genomförandeakter fastställa tidsplanen och andra genomförandevillkor för mekanismen för tilldelning av medel för unionens vidarebosättningsprogram. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 27.2.
9. De tilläggsbelopp som avses i punkterna 1 och 2 i den här artikeln ska tilldelas medlemsstaterna vartannat år, första gången genom individuella finansieringsbeslut om godkännande av deras nationella program i enlighet med det förfarande som anges i artikel 14 i förordningen (EU) nr 514/2014 och senare genom ett finansieringsbeslut som bifogas besluten om godkännande av deras nationella program. Dessa belopp får inte föras över till andra åtgärder som omfattas av det nationella programmet.
10. För att effektivt uppnå målen för unionens vidarebosättningsprogram och inom ramen för tillgängliga resurser ska kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 26 för att vid behov justera de schablonbelopp som avses i punkterna 1 och 2 i den här artikeln och då särskilt beakta den rådande inflationen, relevant utveckling på vidarebosättningsområdet samt faktorer som kan optimera användningen av det ekonomiska incitament som schablonbeloppet innebär.
Artikel 18
Resurser för överföring av personer som åtnjuter internationellt skydd
1. I syfte att tillämpa principen om solidaritet och rättvis ansvarsfördelning och mot bakgrund av unionspolitikens utveckling under fondens genomförandeperiod ska medlemsstaterna få, utöver sina anslag, som ska beräknas i enlighet med artikel 15.1 a, ett tilläggsbelopp enligt artikel 15.2 b, baserat på ett schablonbelopp på 6 000 EUR för varje person som åtnjuter internationellt skydd som överförs från en annan medlemsstat.
2. Medlemsstaterna kan vara berättigade till schablonbelopp för familjemedlemmar till personer som avses i punkt 1 i tillämpliga fall, om dessa familjemedlemmar har överförts i enlighet med denna förordning.
3. De ytterligare belopp som avses i punkt 1 i den här artikeln ska tilldelas medlemsstaterna, första gången genom individuella finansieringsbeslut om godkännande av deras nationella program i enlighet med det förfarande som anges i artikel 14 i förordning (EU) nr 514/2014 och senare genom ett finansieringsbeslut som bifogas beslutet om godkännande av deras nationella program. Dessa belopp får inte föras över till andra åtgärder som omfattas av det nationella programmet.
4. För att effektivt uppnå målen för solidariteten och ansvarsfördelningen mellan medlemsstaterna som avses i artikel 80 i EUF-fördraget och inom ramen för tillgängliga resurser ska kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 26 i den här förordningen för att justera det schablonbelopp som avses i punkt 1 i den här artikeln och då särskilt beakta den rådande inflationen, relevant utveckling på området för överföring av personer som åtnjuter internationellt skydd från en medlemsstat till en annan samt faktorer som kan optimera användningen av det ekonomiska incitament som schablonbeloppen innebär.
Artikel 19
Nationella program
1. Inom ramen för de nationella program som ska undersökas och godkännas i enlighet med artikel 14 i förordning (EU) nr 514/2014 ska medlemsstaterna inom ramen för de mål som anges i artikel 3 i den här förordningen, och med beaktande av resultatet av den politiska dialog som avses i artikel 13 i förordning (EU) nr 514/2014 sträva efter att nå i synnerhet följande mål:
a)
Att stärka införandet av det gemensamma europeiska asylsystemet genom att säkerställa en effektiv och enhetlig tillämpning av unionens regelverk om asyl och en korrekt fungerande förordning (EU) nr 604/2013. Sådana åtgärder får även omfatta införandet och utvecklandet av unionens vidarebosättningsprogram.
b)
Att införa och utveckla integrationsstrategier, som spänner över olika aspekter av den dynamiska tvåvägsprocessen och som i förekommande fall ska genomföras på nationell/lokal/regional nivå med beaktande av tredjelandsmedborgares integrationsbehov på lokal/regional nivå, och ta upp olika migrantkategoriers särskilda behov och utveckla effektiva partnerskap mellan berörda parter.
c)
Att utarbeta ett återvändandeprogram som innehåller ett inslag av beledsagat frivilligt återvändande och, i förekommande fall, återanpassning.
2. Medlemsstaterna ska säkerställa att alla åtgärder som stöds av fonden ska genomföras i fullständig överensstämmelse med grundläggande rättigheter och respekt för mänsklig värdighet. Sådana åtgärder ska till fullo respektera de rättigheter och principer som fastställs i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.
3. Om inte annat följer av kravet på att uppnå ovan nämnda mål och med beaktande av de enskilda omständigheterna kring dessa ska medlemsstaterna ha som målsättning att uppnå en rättvis och öppen fördelning av resurser mellan de särskilda mål som anges i artikel 3.2.
Artikel 20
Unionsåtgärder
1. På kommissionens initiativ får fonden användas för att finansiera gränsöverskridande åtgärder eller åtgärder av intresse för hela unionen (nedan kallade unionsåtgärder) när det gäller de allmänna och särskilda mål som anges i artikel 3.
2. För att berättiga till stöd ska unionsåtgärderna särskilt ha följande syften:
a)
Främjande av samarbetet på unionsnivå vid genomförandet av unionsrätten och vid utbyte av bästa praxis på asylområdet, särskilt när det gäller vidarebosättning och överföringen av personer som ansökt om eller åtnjuter internationellt skydd från en medlemsstat till en annan, inbegripet genom nätverkskontakter och informationsutbyte, laglig invandring, integration av tredjelandsmedborgare, inbegripet stöd vid ankomsten och samordningsverksamhet för att främja vidarebosättning i de lokalsamhällen som tar emot vidarebosatta flyktingar, samt återsändande.
b)
Inrättande av nätverk för gränsöverskridande samarbete och pilotprojekt, bland annat innovativa projekt, som grundar sig på gränsöverskridande partnerskap mellan organ i minst två medlemsstater och som utformats för att främja innovation och underlätta utbyte av erfarenheter och bästa praxis.
c)
Undersökningar och forskning om eventuella nya former av unionssamarbete på området asyl, invandring, integration och återvändande och relevant unionsrätt, spridning och utbyte av information om bästa praxis och om övriga aspekter av asyl, invandring, integration och återvändandepolitik, däribland information utåt om unionens politiska prioriteringar.
d)
Medlemsstaternas utveckling och tillämpning av gemensamma statistiska redskap, metoder och indikatorer för att mäta den politiska utvecklingen på området asyl, laglig migration, integration och återvändande.
e)
Förberedelser, övervakning, administrativt och tekniskt stöd samt utveckling av en utvärderingsmekanism som krävs för att genomföra asyl- och invandringspolitiken.
f)
Samarbete med tredjeländer på grundval av unionens övergripande strategi för migration och rörlighet, särskilt inom ramen för genomförandet av återtagandeavtal, partnerskap för rörlighet, och regionala skyddsprogram.
g)
Informationsåtgärder och kampanjer i tredjeländer som syftar till att öka medvetenheten om lämpliga lagliga vägar för invandring och riskerna med olaglig invandring.
3. Unionsåtgärder ska genomföras i enlighet med artikel 6 i förordning (EU) nr 514/2014.
4. Kommissionen ska säkerställa en rättvis och öppen fördelning av resurser mellan de mål som avses i artikel 3.2.
Artikel 21
Bistånd vid nödsituationer
1. Genom fonden ska ekonomiskt stöd tillhandahållas för att åtgärda särskilda och brådskande behov i händelse av en nödsituation, enligt definitionen i artikel 2 k. Åtgärder som genomförs i tredjeländer i enlighet med denna artikel ska följa och, i förekommande fall, komplettera unionens humanitära politik och respektera de humanitära principer som anges i samförståndet om humanitärt bistånd.
2. Bistånd vid nödsituationer ska genomföras i enlighet med artiklarna 6 och 7 i förordning (EU) nr 514/2014.
Artikel 22
Det europeiska migrationsnätverket
1. Fonden ska stödja det europeiska migrationsnätverket och ge det ekonomiska stöd som behövs för dess verksamhet och dess framtida utveckling.
2. Det belopp som avsatts för det europeiska migrationsnätverket på grundval av de årliga anslagen för fonden och arbetsprogrammet, i vilket prioriteringar för dess verksamhet fastställs, ska efter styrelsens godkännande antas av kommissionen i enlighet med det förfarande som avses i artikel 4.5 a i beslut 2008/381/EG. Kommissionens beslut ska utgöra ett finansieringsbeslut enligt artikel 84 i förordning (EU, Euratom) nr 966/2012.
3. Ekonomiskt stöd för verksamhet som bedrivs av det europeiska migrationsnätverket ska ges i form av bidrag till de nationella kontaktpunkterna som avses i artikel 3 i beslut 2008/381/EG och eventuellt offentlig upphandling i tillämpliga fall, i enlighet med förordning (EU, Euratom) nr 966/2012. Stödet ska sörja för lämpligt ekonomiskt stöd i tid till de nationella kontaktpunkterna. Kostnader för genomförande av åtgärder av de nationella kontaktpunkterna som stöds genom bidrag som beviljats under 2014 kan vara stödberättigade från och med den 1 januari 2014.
4. Beslut 2008/381/EG ska ändras på följande sätt:
a)
Artikel 4.5 a ska ersättas med följande:
”a)
utforma och godkänna utkastet till verksamhetsprogram, framför allt i fråga om målen, de tematiska prioriteringarna och preliminära belopp för budgeten för varje nationell kontaktpunkt, för att garantera ett korrekt fungerande europeiskt migrationsnätverk, på grundval av ordförandens förslag,”.
b)
Artikel 6 ska ändras på följande sätt:
i)
Punkt 4 ska ersättas med följande:
”4. Kommissionen ska övervaka genomförandet av verksamhetsprogrammet och regelbundet rapportera om dess genomförande och om det europeiska migrationsnätverkets utveckling till styrelsen.”
ii)
Punkterna 5-8 ska utgå.
c)
Artikel 11 ska utgå.
d)
Artikel 12 ska utgå.
Artikel 23
Tekniskt bistånd
1. På initiativ av kommissionen och/eller på dess vägnar ska upp till 2,5 miljoner EUR ur fonden användas om året för tekniskt stöd i enlighet med artikel 9 i förordning (EU) nr 514/2014.
2. På initiativ av en medlemsstat får teknisk stödverksamhet finansieras genom fonden i enlighet med artikel 20 i förordning (EU) nr 514/2014. Det belopp som avsätts för tekniskt stöd får för perioden 2014-2020 inte överstiga 5,5 % av det totala belopp som tilldelats en medlemsstat plus 1 000 000 EUR.
Artikel 24
Samordning
Kommissionen och medlemsstaterna ska, tillsammans med Europeiska utrikestjänsten när så är lämpligt, se till att åtgärder i och avseende tredjeländer vidtas i samverkan och i samklang med andra åtgärder utanför unionen för vilka stöd beviljas genom unionsinstrument. De ska särskilt se till att åtgärderna
a)
stämmer överens med unionens utrikespolitik, respekterar principen om konsekvens i utvecklingspolitiken och överensstämmer med de strategiska programplaneringsdokumenten för regionen eller landet i fråga,
b)
fokuserar på åtgärder som inte är utvecklingsinriktade,
c)
tjänar unionens intressen när det gäller dess interna politik och överensstämmer med åtgärder som vidtagits inom unionen.
KAPITEL VI
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 25
Särskilda bestämmelser rörande schablonbelopp för vidarebosättning och överföring av personer som åtnjuter internationellt skydd från en medlemsstat till en annan
Med avvikelse från bestämmelserna om stödberättigande utgifter i artikel 18 i förordning (EU) nr 514/2014, särskilt när det gäller schablonbelopp och schablonsatser, ska de schablonbelopp som medlemsstaterna tilldelas för vidarebosättning och/eller överföring av personer som åtnjuter internationellt skydd från en medlemsstat till en annan i enlighet med denna förordning
a)
undantas från kravet att de ska vara baserade på statistiska uppgifter eller äldre uppgifter, och
b)
beviljas under förutsättning att den person för vilken schablonbelopp tilldelas de facto har vidarebosatts och/eller överförts i enlighet med denna förordning.
Artikel 26
Utövande av delegeringen
1. Befogenheten att anta delegerade akter ges till kommissionen med förbehåll för de villkor som anges i denna artikel.
2. Den befogenhet att anta delegerade akter som avses i artiklarna 16.2, 17.4, 17.10 och 18.4 ska ges till kommissionen för en sjuårsperiod från och med den 21 maj 2014. Kommissionen ska utarbeta en rapport om delegeringen av befogenhet senast nio månader före utgången av sjuårsperioden. Delegeringen av befogenheter ska genom tyst medgivande förlängas med en period på tre år, om inte Europaparlamentet eller rådet motsätter sig en sådan förlängning senast tre månader före utgången av sjuårsperioden.
3. Den delegering av befogenhet som avses i artiklarna 16.2, 17.4, 17.10 och 18.4. får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet. Ett beslut om återkallelse innebär att delegeringen av den befogenhet som anges i beslutet upphör att gälla. Beslutet får verkan dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning eller vid ett senare i beslutet angivet datum. Det påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan har trätt i kraft.
4. Så snart kommissionen antar en delegerad akt ska den samtidigt delge Europaparlamentet och rådet denna.
5. En delegerad akt som antas enligt artiklarna 16.2, 17.4, 17.10 och 18.4 ska träda i kraft endast om varken Europaparlamentet eller rådet har gjort invändningar mot den delegerade akten inom en period på två månader från den dag då akten delgavs Europaparlamentet och rådet, eller om både Europaparlamentet och rådet, före utgången av den perioden har underrättat kommissionen om att de inte kommer att invända. Denna period ska förlängas med två månader på Europaparlamentets eller rådets initiativ.
Artikel 27
Kommittéförfarande
1. Kommissionen ska biträdas av kommittén för asyl-, och migration och integrationsfonden och fonden för inre säkerhet, som inrättats genom artikel 59.1 i förordning (EG) nr 514/2014.
2. När det hänvisas till denna punkt ska artikel 4 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.
Artikel 28
Översyn
Europaparlamentet och rådet ska, på grundval av ett förslag från kommissionen, se över denna förordning senast den 30 juni 2020.
Artikel 29
Tillämpning av förordning (EU) nr 514/2014
Bestämmelserna i förordning (EU) nr 514/2014 ska tillämpas på fonden utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4 i denna förordning.
Artikel 30
Upphävande
Beslut nr 573/2007/EG, nr 575/2007/EG och 2007/435/EG ska upphöra att gälla med verkan från och med den 1 januari 2014.
Artikel 31
Övergångsbestämmelser
1. Denna förordning ska inte påverka det fortsatta genomförandet eller ändringar, inbegripet helt eller delvis upphörande, av de berörda projekten eller årliga programmen fram till dess att de avslutas, eller av det ekonomiska stöd som har godkänts av kommissionen på grundval av beslut nr 573/2007/EG, nr 575/2007/EG och 2007/435/EG eller annan lagstiftning som är tillämplig på detta stöd den 31 december 2013. Denna förordning ska inte påverka det fortsatta genomförandet eller ändringar, inbegripet helt eller delvis upphörande, av ekonomiskt stöd som har godkänts av kommissionen på grundval av beslut 2008/381/EG eller annan lagstiftning som är tillämplig på detta stöd den 31 december 2013.
2. När beslut antas om medfinansiering inom ramen för denna förordning ska kommissionen ta hänsyn till åtgärder som antagits på grundval av beslut nr 573/2007/EG, nr 575/2007/EG, 2007/435/EG och 2008/381/EG före den 20 maj 2014 och som har ekonomiska återverkningar under den period som omfattas av medfinansieringen.
3. Belopp som anslagits till medfinansiering, som kommissionen godkänt mellan den 1 januari 2011 och den 31 december 2014 och för vilka kommissionen inte har mottagit de handlingar som krävs för att avsluta åtgärderna senast den dag då slutrapporten ska vara inlämnad, ska automatiskt återtas av kommissionen senast den 31 december 2017, och felaktigt utbetalade belopp skall återbetalas.
4. Belopp som avser åtgärder som har skjutits upp till följd av rättsliga förfaranden eller administrativa överklaganden med uppskjutande verkan ska inte beaktas vid beräkningen av det belopp som automatiskt ska återtas.
5. Senast den 30 juni 2015 ska medlemsstaterna till kommissionen överlämna utvärderingsrapporter om resultat och verkan av de åtgärder som medfinansierats enligt beslut nr 573/2007/EG, nr 575/2007/EG och 2007/435/EG för perioden 2011-2013.
6. Senast den 31 december 2015 ska kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén överlämna rapporter om efterhandsutvärdering enligt beslut nr 573/2007/EG, nr 575/2007/EG och 2007/435/EG för perioden 2011-2013.
Artikel 32
Ikraftträdande och tillämpning
Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska tillämpas från och med den 1 januari 2014.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i medlemsstaterna i enlighet med fördragen.
Utfärdad i Strasbourg den 16 april 2014.