SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2013/54/EU
ze dne 20. listopadu 2013
o některých povinnostech státu vlajky ohledně souladu s Úmluvou o práci na moři z roku 2006 a jejího prosazování
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 100 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Činnost Unie v oblasti námořní dopravy se mimo jiné zaměřuje na zlepšování životních a pracovních podmínek námořníků, ochrany a bezpečnosti na moři a předcházení znečištění způsobenému námořními nehodami.
(2)
Unie si je vědoma skutečnosti, že většina nehod na moři je způsobená přímo lidským faktorem, zejména únavou.
(3)
Jedním z hlavních cílů politiky námořní bezpečnosti Unie je odstranit nevyhovující námořní dopravu.
(4)
Dne 23. února 2006 přijala Mezinárodní organizace práce Úmluvu o práci na moři z roku 2006 (dále jen „úmluva z roku 2006“), jejímž cílem je vytvořit jednotný, soudržný a aktualizovaný nástroj, který by rovněž zahrnoval základní zásady obsažené v dalších mezinárodních úmluvách o práci.
(5)
Podle článku VIII úmluvy z roku 2006 tato vstoupí v platnost 12 měsíců ode dne, kdy byla zaregistrována ratifikace alespoň 30 členských států Mezinárodní organizace práce s celkovým podílem na světové hrubé prostornosti plavidel ve výši 33 %. Tato podmínka byla splněna dne 20. srpna 2012 a úmluva z roku 2006 tedy vstupuje v platnost dne 20. srpna 2013.
(6)
Rozhodnutí Rady 2007/431/ES (3) zmocnilo členské státy, aby úmluvu z roku 2006 ratifikovaly. Členské státy se naléhavě vyzývají, aby ji ratifikovaly co nejdříve.
(7)
Úmluva z roku 2006 stanoví minimální celosvětové normy s cílem zajistit pro všechny námořníky právo na důstojné životní a pracovní podmínky bez ohledu na jejich státní příslušnost a vlajku lodě, na níž slouží, aby se vytvořily rovné podmínky pro všechny.
(8)
Různé části úmluvy z roku 2006 jsou zapracovány do jednotlivých nástrojů Unie, a to jak ohledně povinností státu vlajky, tak ohledně povinností přístavních států. Cílem této směrnice je zavést některá ustanovení o souladu a prosazování stanovená v hlavě 5 úmluvy z roku 2006 pro účely těch částí úmluvy z roku 2006, pro něž ještě nebyla ustanovení o souladu a prosazování přijata. Tyto části odpovídají prvkům, které jsou stanoveny v příloze směrnice Rady 2009/13/ES (4).
(9)
Směrnicí 2009/13/ES se provádí dohoda k Úmluvě o práci na moři z roku 2006 uzavřená Svazem provozovatelů námořních plavidel Evropského společenství (ECSA) a Evropskou federací pracovníků v dopravě (dále jen „dohoda“) připojená k uvedené směrnici. Směrnice 2009/13/ES by neměla být touto směrnicí dotčena a měla by proto zajistit soulad s příznivějšími ustanoveními práva Unie v souladu s uvedenou směrnicí.
(10)
Ačkoli směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/21/ES (5) upravuje povinnosti státu vlajky začleněním dobrovolného systému auditu členských států Mezinárodní námořní organizace (IMO) do právních předpisů Unie a zavedením certifikace kvality vnitrostátních námořních orgánů, samostatná směrnice zahrnující normy pro práci na moři by byla vhodnější a jasněji by zohlednila jednotlivé cíle a postupy, přičemž by jí nebyla dotčena směrnice 2009/21/ES.
(11)
Směrnice 2009/21/ES se použije na úmluvy IMO. V každém případě by mohly členské státy vypracovat, zavést a udržovat systém řízení kvality týkající se operativních částí činností námořní správy prováděné státem vlajky, na které se vztahuje oblast působnosti této směrnice.
(12)
Členské státy by měly zajistit účinné plnění svých povinností států vlajky, pokud jde o to, aby lodě plující pod jejich vlajkou prováděly příslušné části úmluvy z roku 2006. Při vytváření účinného systému mechanismů kontroly dodržování předpisů, včetně inspekcí, by členský stát ve vhodných případech mohl udělit oprávnění veřejným orgánům nebo jiným organizacím ve smyslu pravidla 5.1.2 úmluvy z roku 2006 a za podmínek v něm stanovených.
(13)
V čl. 2 odst. 3 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1406/2002 (6) se stanoví, že působnost Evropské agentury pro námořní bezpečnost zahrnuje jako hlavní úkol spolupráci agentury s členskými státy a poskytování na jejich žádost, vhodných informací za účelem podpory kontrol uznaných subjektů jednajících jménem daného členského státu, aniž jsou dotčena práva a povinnosti státu vlajky.
(14)
Jelikož cílů této směrnice nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich, z důvodu rozsahu a účinků uvedeného opatření, může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedených cílů.
(15)
Použití této směrnice by za žádných okolností nemělo vést ke snížení stávající úrovně ochrany námořníků podle práva Unie,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět
Tato směrnice stanoví pravidla, která mají zajistit, aby členské státy účinně plnily své povinnosti jakožto státy vlajky, pokud jde o provádění příslušných částí úmluvy z roku 2006. Touto směrnicí nejsou dotčeny směrnice 2009/13/ES a 2009/21/ES ani žádné vyšší standardy pro životní a pracovní podmínky námořníků v nich stanovené.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se kromě příslušných definic stanovených v příloze směrnice 2009/13/ES rozumí:
„příslušnými částmi úmluvy z roku 2006“ ty části úmluvy z roku 2006, jejichž obsah se považuje za odpovídající ustanovením v příloze směrnice 2009/13/ES.
Článek 3
Kontrola dodržování
1. Členské státy zajistí zavedení účinných a vhodných mechanismů vymáhání a kontroly dodržování předpisů, včetně inspekcí v intervalech stanovených v úmluvě z roku 2006, s cílem zajistit, aby životní a pracovní podmínky námořníků na lodích plujících pod jejich vlajkou neustále splňovaly požadavky příslušných částí úmluvy z roku 2006.
2. Pokud jde o lodě s nižší hrubou prostorností než 200 nepoužívané k mezinárodní plavbě, mohou členské státy po konzultaci s příslušnými organizacemi provozovatelů námořních plavidel a námořníků podle čl. II odst. 6 úmluvy z roku 2006 rozhodnout o úpravě mechanismů kontroly dodržování předpisů, včetně inspekcí, a zohlednit tak specifické podmínky týkající se takových lodí.
3. Při plnění svých povinností podle tohoto článku mohou členské státy, pokud je to vhodné, povolit veřejným orgánům nebo jiným organizacím (včetně organizací jiných členských států, pokud s tím tyto státy souhlasí), u nichž mají za to, že disponují dostatečnou kapacitou a jsou odpovědné a nezávislé, aby inspekce prováděly. V každém případě zůstává členský stát plně odpovědný za provádění inspekcí životních a pracovních podmínek dotčených námořníků na lodích plujících pod vlajkou daného členského státu. Tímto ustanovením není dotčena směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/15/ES (7).
4. Členské státy stanoví jasné cíle a normy vztahující se na správu jejich systému inspekcí, jakož i vhodné celkové postupy pro posuzování toho, do jaké míry se daří tyto cíle a normy plnit.
5. Každý členský stát zajistí, aby námořníci na palubách lodí plujících pod vlajkou daného členského státu měli přístup ke kopii dohody. Tento přístup lze zajistit elektronicky.
Článek 4
Pracovníci odpovědní za kontrolu dodržování předpisů
1. Členské státy zajistí, aby pracovníci, včetně pracovníků orgánů nebo jiných organizací („uznané subjekty“ ve smyslu dohody z roku 2006), zmocnění provádět inspekce v souladu s čl. 3 odst. 3 a odpovědní za ověřování řádného provádění příslušných částí úmluvy z roku 2006 měli odbornou přípravu, kvalifikaci, mandát, úplnou pravomoc, statut a nezávislost nezbytné nebo žádoucí k ověřování a zajišťování souladu s příslušnými částmi úmluvy z roku 2006. V souladu s úmluvou z roku 2006 mohou být inspektoři zmocněni přijímat odpovídající kroky zakazující dané lodi opustit přístav až do přijetí nezbytných opatření.
2. Jakékoli zmocnění týkající se inspekcí musí uznaný subjekt opravňovat přinejmenším k tomu, aby mohl vyžadovat nápravu nedostatků, které zjistí v životních a pracovních podmínkách námořníků, a provádět v tomto ohledu inspekce na žádost státu přístavu.
3. Každý členský stát zavede:
a)
systém pro zajištění odpovídající činnosti prováděné uznanými subjekty, který zahrne informace o všech platných vnitrostátních právních a správních předpisech a příslušných mezinárodních nástrojích a
b)
postupy pro komunikaci s těmito subjekty a pro dohled nad nimi.
4. Každý členský stát poskytne Mezinárodnímu úřadu práce aktuální seznam všech uznaných subjektů, které jsou zmocněny jednat jeho jménem, a tento seznam průběžně aktualizuje. V tomto seznamu jsou přesně uvedeny úkoly, k jejichž výkonu jsou uznané subjekty zmocněny.
Článek 5
Postupy projednávání stížností na lodi, řešení stížností a nápravná opatření
1. Každý členský stát zajistí, aby jeho právní či správní předpisy stanovily vhodné postupy projednání stížnosti na lodi.
2. Pokud členský stát obdrží stížnost, kterou nepovažuje za zjevně neopodstatněnou, nebo získá důkaz, že loď, která pluje pod jeho vlajkou, nesplňuje požadavky příslušných částí úmluvy z roku 2006, nebo že opatření, kterými se směrnice provádí, vykazují vážné nedostatky, přijme tento členský stát nezbytná opatření k prošetření dané záležitosti a zajistí, aby byla přijata opatření k nápravě veškerých zjištěných nedostatků.
3. Pracovníci zabývající se stížnostmi, nebo pracovníci, kteří se o stížnostech dozvědí, musí se zdrojem jakékoliv stížnosti poukazující na nebezpečí nebo nedostatky ve vztahu k životním a pracovním podmínkám námořníků nebo na porušení právních a správních předpisů zacházet jako s důvěrným a provozovateli lodě, jeho zástupci či rejdaři nesmí naznačit, že inspekce byla provedena na základě takové stížnosti.
Článek 6
Zprávy
1. Komise zahrne do svých zpráv, které má vypracovávat podle článku 9 směrnice 2009/21/ES, záležitosti spadající do oblasti působnosti této směrnice.
2. Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění a uplatňování pravidla 5.3 úmluvy z roku 2006 ohledně povinností spojených s poskytováním pracovních sil nejpozději do 31. prosince 2018. Je-li to vhodné, může zpráva zahrnovat návrhy opatření za účelem podpory životních a pracovních podmínek v odvětví námořní dopravy.
Článek 7
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 2015. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsoby odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních opatření vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 8
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 9
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 20. listopadu 2013.
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2013/54/EU
av den 20 november 2013
om vissa flaggstaters ansvar i fråga om efterlevnad och verkställighet av 2006 års konvention om arbete till sjöss
(Text av betydelse för EES)
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 100.2,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
efter att ha hört Regionkommittén,
i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och
av följande skäl:
(1)
Unionens åtgärder inom sjöfartsnäringen syftar bland annat till att förbättra sjömäns levnads- och arbetsförhållanden ombord på fartyg samt tryggheten och säkerheten till sjöss och att förhindra förorening till följd av olyckor till sjöss.
(2)
I unionen är man medveten om att de flesta olyckor till sjöss orsakas av den mänskliga faktorn, särskilt utmattning.
(3)
Ett av huvudsyftena med unionens sjösäkerhetspolitik är att bekämpa undermålig sjöfart.
(4)
Den 23 februari 2006 antog Internationella arbetsorganisationen 2006 års konvention om arbete till sjöss (nedan kallad 2006 års konvention) i syfte att införa ett enda, enhetligt och aktualiserat instrument som också inbegriper de grundläggande principerna i andra internationella arbetsrättsliga konventioner.
(5)
Enligt artikel VIII i 2006 års konvention träder denna i kraft tolv månader efter den dag då man vid ILO registrerat ratificeringar av minst 30 medlemsstater vars totala andel av världens bruttotonnage är 33 %. Detta villkor uppfylldes den 20 augusti 2012 och 2006 års konvention trädde därför i kraft den 20 augusti 2013.
(6)
Genom rådets beslut 2007/431/EG (3) bemyndigades medlemsstaterna att ratificera 2006 års konvention och medlemsstaterna uppmanades att göra detta så fort som möjligt.
(7)
I 2006 års konvention fastställs globala minimistandarder för att säkerställa alla sjömäns rätt till anständiga levnads- och arbetsförhållanden, oavsett deras nationalitet och vilken flagg det fartyg de arbetar på för, och för att skapa likvärdiga förutsättningar.
(8)
Flera delar av 2006 års konvention har införts i olika unionsinstrument både vad gäller flaggstatens och hamnstatens skyldigheter. Syftet med detta direktiv är att införa vissa bestämmelser om efterlevnad och verkställighet som avses i avdelning 5 i 2006 års konvention, som avser de delar av 2006 års konvention för vilka de föreskrivna bestämmelserna om efterlevnad och verkställighet ännu inte har antagits. Dessa delar motsvarar de inslag som återfinns i bilagan till rådets direktiv 2009/13/EG (4).
(9)
Genom direktiv 2009/13/EG genomförs det avtal som ingåtts av European Community Shipowners’ Associations (ECSA) och European Transport Workers’ Federation (ETF) om 2006 års konvention om arbete till sjöss (nedan kallat avtalet) som är fogat till det direktivet. Det här direktivet påverkar inte direktiv 2009/13/EG och bör därför säkerställa efterlevnaden av mer förmånliga bestämmelser i unionsrätten i överensstämmelse med det direktivet.
(10)
Trots att Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/21/EG (5) styr flaggstatens förpliktelser genom att införliva IMO:s frivilliga revisionsprogram för medlemsstater i unionsrätten och genom att införa kvalitetscertifiering av nationella sjöfartsorganisationer, skulle ett separat direktiv som omfattar standarder för arbete till sjöss vara lämpligare och ge en tydligare bild av de olika ändamålen och åtgärderna utan att påverka direktiv 2009/21/EG.
(11)
Direktiv 2009/21/EG är tillämpligt på IMO-konventioner. Medlemsstaterna kan i varje fall utarbeta, genomföra och upprätthålla ett kvalitetsledningssystem för de operativa delarna av sin sjöfartsförvaltnings flaggstatsrelaterade verksamhet som faller inom detta direktivs tillämpningsområde.
(12)
Medlemsstaterna bör se till att de som flaggstater fullgör sina skyldigheter i fråga om genomförandet hos fartyg som för deras flagg av bestämmelserna i relevanta delar av 2006 års konvention. Vid upprättandet av ett effektivt system för övervakningsmekanismer, inbegripet inspektioner, kan en medlemsstat vid behov bevilja offentliga institutioner eller andra organisationer bemyndigande i den mening som avses i regel 5.1.2 i 2006 års konvention enligt villkoren däri.
(13)
Enligt artikel 2.3 c i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1406/2002 (6) inbegriper mandatet för den europeiska sjösäkerhetsbyrån att byrån, som en huvuduppgift, samarbetar med medlemsstaterna och på deras begäran tillhandahåller lämplig information i syfte att stödja övervakningen av erkända organisationer som handlar på den medlemsstatens vägnar, utan att det påverkar flaggstatens rättigheter och skyldigheter.
(14)
Eftersom målen för detta direktiv inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, på grund av åtgärdens omfattning eller verkningar, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.
(15)
Under inga omständigheter bör tillämpningen av detta direktiv leda till en sänkning av den nuvarande skyddsnivån för sjömän enligt unionsrätten.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Syfte
Detta direktiv fastställer regler för att säkerställa att medlemsstaterna effektivt uppfyller sina förpliktelser som flaggstater i fråga om genomförandet av relevanta delar av 2006 års konvention. Detta direktiv påverkar inte direktiven 2009/13/EG och 2009/21/EG eller eventuella strängare standarder för levnads- och arbetsförhållanden för sjömän som återfinns där.
Artikel 2
Definitioner
I detta direktiv gäller följande definition, utöver de relevanta definitioner som anges i bilagan till direktiv 2009/13/EG:
Relevanta delar av 2006 års konvention: de delar av 2006 års konvention vars innehåll ska anses motsvara bestämmelserna i bilagan till direktiv 2009/13/EG.
Artikel 3
Övervakning av efterlevnaden
1. Medlemsstaterna ska säkerställa att effektiva och lämpliga kontroll- och övervakningsmekanismer, inbegripet inspektioner med de intervall som anges i 2006 års konvention, inrättas för att säkerställa att levnads- och arbetsförhållandena för sjömän på fartyg som för deras flagg uppfyller, och fortsätter att uppfylla, kraven enligt relevanta delar av 2006 års konvention.
2. När det gäller fartyg vars bruttotonnage är mindre än 200 som inte går i internationell sjöfart får medlemsstaterna i samråd med berörda redar- och sjömansorganisationer besluta att, enligt artikel II.6 i 2006 års konvention, anpassa övervakningsmekanismer, inbegripet inspektioner, i syfte att beakta de särskilda förhållanden som gäller för sådana fartyg.
3. Medlemsstaterna får, vid fullgörandet av sina skyldigheter enligt denna artikel, vid behov bemyndiga offentliga institutioner eller andra organisationer (även sådana från en annan medlemsstat, om dessa samtycker) som de anser har tillräcklig kapacitet, kompetens och tillräckligt oberoende för att utföra inspektioner. En medlemsstat ska under alla förhållanden förbli fullt ut ansvarig för inspektionen av de berörda sjömännens levnads- och arbetsförhållanden på fartyg som för den medlemsstatens flagg. Denna bestämmelse påverkar inte tillämpningen av Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/15/EG (7).
4. Medlemsstaterna ska fastställa såväl tydliga mål och standarder för förvaltningen av sina inspektionssystem som lämpliga övergripande förfaranden för deras utvärdering av i vilken omfattning dessa mål och standarder uppfylls.
5. En medlemsstat ska se till att sjömän ombord på fartyg som för den medlemsstatens flagg har tillgång till en kopia av avtalet. Tillgången kan tillhandahållas elektroniskt.
Artikel 4
Personal med ansvar för att övervaka efterlevnaden
1. Medlemsstaterna ska säkerställa att personal, inbegripet personal vid institutioner eller i andra organisationer (nedan kallade erkända organisationer i den mening som avses i 2006 års konvention) som bemyndigats att utföra inspektioner i enlighet med artikel 3.3 och som ansvarar för att kontrollera att relevanta delar av 2006 års konvention tillämpas korrekt har erforderlig eller önskvärd utbildning, behörighet, kompetensområde, fullständiga rättsliga befogenheter, status och oberoende för att kunna utföra denna kontroll och säkerställa efterlevnad av relevanta delar av 2006 års konvention. I enlighet med 2006 års konvention ska inspektörer ha befogenhet att på lämpligt sätt vidta åtgärder för att förbjuda att ett fartyg lämnar hamn innan nödvändiga åtgärder vidtagits.
2. Alla bemyndiganden som beviljas för inspektioner ska minst ge institutionen eller den erkända organisationen befogenhet att kräva rättelse av de brister i sjömännens levnads- och arbetsförhållanden som den fastställer och utföra inspektioner i detta avseende på begäran av en hamnstat.
3. Varje medlemsstat ska inrätta
a)
ett system för att säkerställa att det arbete som erkända organisationer utför, vilket innefattar tillhandahållande av information om alla gällande nationella lagar och andra författningar och relevanta internationella instrument, är tillfredsställande, och
b)
förfaranden för kommunikation med och tillsyn av sådana organisationer.
4. Varje medlemsstat ska förse Internationella arbetsbyrån med en aktuell förteckning över erkända organisationer som bemyndigats att agera för dess räkning och hålla den aktuell. Förteckningen ska ange de uppgifter som de erkända organisationerna har bemyndigats att sköta.
Artikel 5
Rutiner för klagomål ombord, hantering av klagomål och korrigerande åtgärder
1. Varje medlemsstat ska i sina lagar eller andra författningar säkerställa lämpliga rutiner för klagomål ombord.
2. Om en medlemsstat mottar ett klagomål som den inte betraktar som uppenbart ogrundat eller erhåller bevis för att ett fartyg som för dess flagg inte följer kraven enligt relevanta delar av 2006 års konvention eller att det förekommer allvarliga brister i dess genomförandeåtgärder, ska den medlemsstaten vidta nödvändiga åtgärder för att undersöka frågan och se till att åtgärder vidtas för att avhjälpa de brister som uppenbarats.
3. Personal som har till uppgift att hantera eller som får kännedom om klagomål ska behandla källan till alla anmärkningar eller klagomål som framställs om en fara eller brist i samband med sjömännens levnads- och arbetsförhållanden eller ett brott mot lagar och regler som konfidentiell och ska inte antyda något för redaren, redarens företrädare eller fartygsoperatören om att inspektionen utfördes till följd av en sådan anmärkning eller klagomål.
Artikel 6
Rapporter
1. Kommissionen ska i de rapporter som den ska utarbeta enligt artikel 9 i direktiv 2009/21/EG behandla frågor som faller inom detta direktivs tillämpningsområde.
2. Kommissionen ska senast den 31 december 2018 lägga fram en rapport för Europaparlamentet och rådet om genomförande och tillämpning av regel 5.3 i 2006 års konvention med avseende på rekryteringsansvar. Vid behov får rapporten innehålla förslag till åtgärder för att förbättra levnads- och arbetsförhållanden i sjöfartssektorn.
Artikel 7
Införlivande
1. Medlemsstaterna ska sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 31 mars 2015. De ska genast överlämna texten till dessa bestämmelser till kommissionen.
När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
2. Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
Artikel 8
Ikraftträdande
Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Artikel 9
Adressater
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.
Utfärdat i Strasbourg den 20 november 2013.