PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1241/2012
ze dne 11. prosince 2012,
kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 1138/2011 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla z dovozu některých mastných alkoholů a jejich směsí pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 9 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí (dále jen „Komise“) po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V srpnu 2010 Komise prostřednictvím oznámení o zahájení řízení zveřejněným dne 13. srpna 2010 (2) zahájila řízení s ohledem na dovoz některých mastných alkoholů a jejich směsí (dále jen „mastné alkoholy“) pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie (dále jen „dotčené země“).
(2)
V květnu 2011 uložila Komise nařízením (EU) č. 446/2011 (3) (dále jen „prozatímní nařízení“) prozatímní antidumpingové clo na dovoz mastných alkoholů pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie a v listopadu 2011 bylo na stejný dovoz uloženo konečné antidumpingové clo prováděcím nařízením Rady (EU) č. 1138/2011 (4) (dále jen „konečné nařízení“).
(3)
Dne 21. ledna 2012, společnost PT Ecogreen Oleochemicals, indonéský vyvážející výrobce mastných alkoholů, společnost Ecogreen Oleochemicals (Singapur) Pte. Ltd a společnost Ecogreen Oleochemicals GmbH (dále společně označené jako „skupina Ecogreen“) podaly u Tribunálu žalobu (věc T-28/12) na zrušení konečného nařízení, pokud jde o uložení antidumpingového cla ve vztahu ke skupině Ecogreen. Skupina Ecogreen napadla úpravu své vývozní ceny provedené na základě čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení za účelem srovnání této vývozní ceny s běžnou hodnotou.
(4)
Dne 16. února 2012 rozhodl Soudní dvůr ve spojených věcech C-191/09 P a C-200/09 P Rada Evropské unie a Evropská komise v. Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT) a Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT). Soudní dvůr zamítl hlavní kasační opravné prostředky a vedlejší kasační opravné prostředky proti rozhodnutí Tribunálu ve věci T-249/06 Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT) a Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT) v. Rada Evropské unie. Tribunál zrušil článek 1 nařízení Rady (ES) č. 954/2006 (5), pokud jde o společnost Interpipe NTRP VAT, mimo jiné z důvodu zjevně nesprávného posouzení při provádění úpravy na základě čl. 2 odst. 10 písm. i), a pokud jde o společnost Interpipe Niko Tube ZAT, na základě jiných důvodů.
(5)
Vzhledem k tomu, že faktické okolnosti, pokud jde o úpravu provedenou podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, zejména kombinace těchto faktorů: objem přímého prodeje do třetích zemí nižší než 8 % (1-5 %) veškerého vývozu; existence společného vlastnictví/kontroly obchodníka a vyvážejícího výrobce; povaha funkcí obchodníka a vyvážejícího výrobce, jsou v případě skupiny Ecogreen podobné jako v případě společnosti Interpipe NTRP VAT, je považováno za vhodné znovu vypočítat dumpingové rozpětí pro skupinu Ecogreen, aniž by byla provedena úprava podle čl. 2 odst. 10 písm. i), a odpovídajícím způsobem změnit konečné nařízení.
A. NOVÉ POSOUZENÍ ZJIŠTĚNÍ NA ZÁKLADĚ ROZSUDKU TRIBUNÁLU
(6)
Na základě zrušení úpravy podle čl. 2 odst. 10 písm. i) činí dumpingové rozpětí stanovené pro skupinu Ecogreen, vyjádřené jako procentní podíl z dovozní ceny CIF na hranice Unie před proclením, méně než 2 %, a proto se v souladu s čl. 9 odst. 3 základního nařízení považuje za zanedbatelné. S ohledem na tyto okolnosti by šetření týkající se skupiny Ecogreen mělo být zastaveno, aniž by byla uložena jakákoli opatření.
(7)
Dumpingové rozpětí pro všechny společnosti v Indonésii jiné než pro vyvážejícího výrobce s individuálním rozpětím, stanovené na základě největšího dumpingového rozpětí spolupracujícího indonéského vyvážejícího výrobce, by mělo být přezkoumáno s přihlédnutím k nově vypočtenému dumpingovému rozpětí pro skupinu Ecogreen.
B. POSKYTNUTÍ INFORMACÍ
(8)
Dotčené zúčastněné strany byly informovány o návrhu týkajícím se přezkumu sazeb antidumpingového cla prostřednictvím dvou dokumentů, prvního ze dne 13. června 2012 a druhého ze dne 25. září 2012. Všem stranám byla také poskytnuta lhůta, ve které mohly po obdržení jednotlivých dokumentů poskytujících příslušné informace vznést námitky v souladu se základním nařízením.
(9)
Vyjádření k dokumentu ze dne 13. června 2012 zaslala společnost P.T. Musim Mas (PTMM), druhý vyvážející výrobce v Indonésii, jakož i jeden výrobce v Unii a jeden vyvážející výrobce v Malajsii. Společnost PTMM rovněž požádala o slyšení před útvary Komise a toto slyšení jí bylo umožněno.
(10)
Společnost PTMM, pro kterou byla rovněž provedena úprava podle čl. 2 odst. 10 písm. i), namítala, že rozsudek Soudního dvora ve spojených věcech C-191/09 P a C-200/09 P by měl vést k novému výpočtu jejího dumpingové rozpětí podobně jako u skupiny Ecogreen, aniž by byla provedena úprava podle čl. 2 odst. 10 písm. i), neboť v případě, že je vytvořena jediná hospodářská entita, která se skládá z vyvážejícího výrobce a obchodníka, není možné provést úpravy podle čl. 2 odst. 10 písm. i). Společnost rovněž tvrdila, že důkazní břemeno týkající se nutnosti provedení úpravy nesou orgány, přičemž v případě společnosti PTMM tuto nutnost neprokázaly. Společnost dále tvrdila, že její okolnosti jsou totožné s okolnostmi v případě skupiny Ecogreen a že případný rozdíl v zacházení by proto znamenal diskriminaci.
(11)
Pokud jde o připomínky vznesené společností PTMM, je třeba poznamenat, že ze soudního rozsudku ve spojených věcech C-191/09 P a C-200/09 P nevyplývá, že je-li vytvořena jediná hospodářská entita, nelze provést úpravu podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení. Jak bylo vysvětleno v konečném nařízení, v komunikaci se společností, jakož i níže, v případě společnosti PTMM je úprava podle čl. 2 odst. 10 písm. i) považována za odůvodněnou.
(12)
Existuje řada rozdílů mezi okolnostmi týkajícími se uvedených dvou indonéských vyvážejících výrobců, zejména kombinace následujících skutečností: úroveň přímého prodeje na vývoz uskutečněného výrobcem; význam činností a funkcí obchodníka týkající se produktů pocházejících ze společností, jež s ním nejsou ve spojení; existence smlouvy mezi obchodníkem a výrobcem, která stanoví, že obchodník za prodej na vývoz obdrží provizi. Vzhledem k rozdílu v okolnostech týkajících se uvedených dvou společností je třeba tvrzení o diskriminaci zamítnout.
(13)
Připomíná se, že společnost PTMM rovněž podala u Tribunálu žalobu (věc T-26/12) na zrušení konečného nařízení, pokud jde o antidumpingové clo ve vztahu ke společnosti PTMM.
(14)
Jeden vyvážející výrobce z Malajsie tvrdil, že rozsudek ve spojených věcech C-191/09 P a C-200/09 P ani skutečnosti, které v něm jsou uvedeny, nehovoří ve prospěch nového výpočtu rozpětí pro skupinu Ecogreen, aniž by byla provedena úprava podle čl. 2 odst. 10 písm. i). Zdůraznil, že podle zjištění Tribunálu ve věci T-249/06 došlo ke zjevně nesprávnému posouzení při použití čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, pokud jde o úpravu, kterou Rada provedla ve vztahu k vývozní ceně účtované společností Sepco v souvislosti s transakcemi týkajícími se trubek vyrobených společností Interpipe NTRP VAT, ale nikoliv trubek vyrobených společností Interpipe Niko Tube ZAT. Vzhledem k rozdílné situaci v případě společnosti Interpipe NTRP VAT a v případě společnosti Interpipe Niko Tube ZAT nemohly být tudíž faktické okolnosti týkající se skupiny Ecogreen současně podobné okolnostem těchto dvou společností.
(15)
Toto tvrzení se přijímá. Situace skupiny Ecogreen je skutečně podobná situaci společnosti Interpipe NTRP VAT. Toto zjištění opravňuje nutnost uskutečnit příslušné kroky k novému výpočtu dumpingového rozpětí pro skupinu Ecogreen, aniž by byla provedena úprava podle čl. 2 odst. 10 písm. i).
(16)
Vyvážející výrobce v Malajsii dále tvrdil, že situace skupiny Ecogreen, jak je popsána v konečném nařízení, není podobná ani situaci společnosti Interpipe NTRP VAT. Po přehodnocení přesných faktických okolností týkajících se skupiny Ecogreen se však má za to, že jsou dostatečně podobné okolnostem v případě společnosti Interpipe NTRP VAT, neboť stejný druh kontroly, který byl zjištěn Tribunálem v případě společnosti Interpipe NTRP VAT při posuzování, zda je provádění obchodní činnosti ve společnosti pod kontrolou vyvážejícího výrobce nebo zda existuje společná kontrola, byl shledán v případě skupiny Ecogreen, přičemž tato skutečnost spolu s několika dalšími faktory, jak je uvedeno ve 4. bodě odůvodnění, vede k závěru, že úprava podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení neměla být provedena.
(17)
Tentýž vyvážející výrobce v Malajsii vedle svého argumentu týkajícího se podobností mezi situací skupiny Ecogreen a okolnostmi věci T-249/06 tvrdil, že poskytnuté informace zaslané dne 13. června 2012 nebyly dostatečné a že měly být zveřejněny dodatečné informace o podstatných skutečnostech a úvahách, které opravňují nový výpočet pro skupinu Ecogreen. Jeden výrobce v Unii rovněž uvedl, že v obou případech bylo poskytnutí informací, jak je uvedeno v 8. bodě odůvodnění, nedostatečné, a tvrdil, že mu bylo upřeno právo na obhajobu.
(18)
V této souvislosti se připomíná, že některé údaje týkající se jednotlivých společností mají důvěrnou povahu a nemohou být poskytnuty třetím stranám. Povaha faktických okolností v případě skupiny Ecogreen, jež jsou podobné okolnostem v případě společnosti Interpipe NTRP VAT, jak je uvedeno v 5. bodě odůvodnění, byla nicméně dne 13. června 2012 a dne 25. září 2012 zpřístupněna zúčastněným stranám, jimž byla poskytnuta lhůta, ve které mohly po obdržení jednotlivých dokumentů poskytujících příslušné informace vznést námitky v souladu se základním nařízením.
(19)
V odpovědi na druhý dokument zaslaný dne 25. září 2012 strany většinou jen znovu zopakovaly svá tvrzení, která uvedly v odpovědích na první dokument ze dne 13. června 2012.
(20)
Společnost PTMM rozpracovala připomínky na základě svého hlavního argumentu, podle něhož existence jediné hospodářské entity společnosti PTMM a jejího obchodníka vylučuje úpravu podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, přičemž tvrdila, že orgány posouvají soudní doktrínu jediné hospodářské entity do oblasti funkčního přístupu, kdy by bylo zapotřebí provést analýzu funkcí obchodníka ve spojení.
(21)
Je třeba poznamenat, že tento bod se týká právní otázky, která je předmětem právě projednávaného případu.
(22)
Společnost PTMM dále tvrdila, že argumenty ve 12. bodě odůvodnění nejsou přesvědčivé ani dostačující k rozlišení okolností v případě skupiny Ecogreen a společnosti PTMM.
(23)
V tomto ohledu stačí uvést, že podle ustálené judikatury nepředstavuje rozdílné zacházení se společnostmi, jejichž situace není totožná, diskriminaci (6). V dané souvislosti byl každý jednotlivý případ posuzován na základě svých konkrétních výsledků proti zjištěním rozsudků ve věci T-249/09 a spojených věcech C-191/09 P a C-200/09 P.
(24)
První argument: Úroveň přímého prodeje na vývoz dosažená výrobcem. Společnost PTMM uvedla, že nemá žádné oddělení marketingu a prodeje, a tvrdila, že veškerý prodej uskutečněný přímo výrobcem v Indonésii (a ne obchodníkem ve spojení) byl prováděn pouze za účelem dosažení souladu s právními požadavky. Funkce marketingu a prodeje vykonával obchodník v Singapuru. Z tohoto důvodu společnost PTMM tvrdila, že tento argument není důvodem pro úpravu podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, ani pro stanovení rozdílu mezi společností PTMM na jedné straně a společností Interpipe NTRP VAT na straně druhé.
(25)
Podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení se provede spravedlivé srovnání mezi vývozní cenou a běžnou hodnotou na stejné obchodní úrovni s náležitým přihlédnutím k rozdílům, které ovlivňují srovnatelnost cen. Nejsou-li takto určená běžná hodnota a vývozní cena srovnatelné na tomto základě, provedou se pokaždé náležité individuální úpravy o rozdíly u činitelů, na které bylo upozorněno a které prokazatelně ovlivňují ceny a srovnatelnost cen.
(26)
Na tomto základě, a jak je vysvětleno ve 38. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, byly úpravy o rozdíly mimo jiné v provizích mezi vývozní prodejní cenou a prodejní cenou na domácím trhu v původním šetření považovány za odůvodněné vzhledem k rozdílným obchodním kanálům mezi vývozem do Evropské unie a prodejem na domácím trhu.
(27)
Argumenty předložené společností PTMM nejsou v rozporu s prvním tvrzením, tj. že úroveň přímého prodeje na vývoz uskutečněného společností PTMM je vyšší než u společnosti Interpipe NTRP VAT a že tato skutečnost odlišuje společnost PTMM od skupiny Ecogreen. Z úrovně přímého prodeje na vývoz lze jen vyvodit, že vývozní prodej společnosti PTMM se neuskutečňuje pouze prostřednictvím obchodníka ve spojení v Singapuru, ale také z Indonésie.
(28)
Druhý argument: Význam činností a funkcí obchodníka týkající se produktů pocházejících ze společností, které nejsou ve spojení. Společnost PTMM tvrdila, že zatímco nepopírá, že činnosti obchodníka ve spojení zahrnovaly řadu různých produktů na bázi palmového oleje, má tento argument za chybný, neboť se zakládá na činnostech mimo oblast působnosti původního šetření.
(29)
Za účelem posouzení, zda funkce obchodníka nejsou činnostmi vnitřního obchodního oddělení, ale jsou srovnatelné s funkcemi obchodního zástupce pracujícího za provizi ve smyslu rozsudku Tribunálu ve věci T-249/06, je třeba posuzovat činnosti obchodníka s ohledem na hospodářskou realitu. Existují podobnosti, pokud jde o funkce obchodníka, co se týče dotčeného produktu a ostatních produktů, s nimiž obchoduje. To potvrzuje skutečnost, že, jak je uvedeno ve 30. a 31. bodě odůvodnění, vztah mezi společností PTMM a obchodníkem ve spojení, včetně jeho funkcí, pokud jde o většinu, ne-li o všechny produkty - včetně dotčeného výrobku - se řídí jedinou smlouvou, aniž jsou rozlišovány jednotlivé výrobky. Je třeba poznamenat, že celkové činnosti obchodníka byly v podstatné míře založeny na dodávkách pocházejících od společností, které nejsou ve spojení. Funkce obchodníka jsou proto obdobné funkcím obchodního zástupce vykonávajícího svou činnost za provizi.
(30)
Třetí argument: Existence smlouvy mezi obchodníkem a výrobcem, která stvrzuje, že obchodník za prodej na vývoz obdrží provizi. Společnost PTMM tvrdila, že tato smlouva byla rámcová dohoda za účelem regulace převodní ceny mezi stranami ve spojení v souladu s použitelnými daňovými pokyny Indonésie/Singapuru a mezinárodně přijatými pokyny pro převodní ceny.
(31)
Skutečnost, že tato dohoda může být rovněž použita pro výpočet obvyklé ceny v souladu s platnými daňovými pokyny, neodporuje zjištění, že na základě uvedené dohody obdržel obchodník provizi ve formě fixní marže pouze za mezinárodní prodej a činnosti spojené s marketingem. Zjištění, že účelem smlouvy bylo řídit vztah mezi společností PTMM a obchodníkem a neměla být omezena jen na převodní ceny nebo daňové otázky, je odůvodněno samotným názvem a podmínkami této smlouvy. Smlouva tedy představuje nepřímý důkaz toho, že funkce obchodníka jsou podobné funkcím obchodního zástupce pracujícího za provizi.
(32)
S ohledem na výše uvedené argumenty dosáhly orgány úrovně důkazů vyžadované ustálenou judikaturou (7): svá zjištění opíraly o přímé nebo alespoň nepřímé důkazy. Co se týče společnosti PTMM a z důvodů vysvětlených výše, je úprava vývozní ceny podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení odůvodněná, a stávající úroveň antidumpingového cla by tudíž měla být zachována.
C. ZÁVĚR
(33)
Na základě výše uvedených skutečností by celní sazby použitelné pro společnost Ecogreen a všechny ostatní společnosti v Indonésii (kromě společnosti P.T. Musim Mas) měly být změněny. Pozměněné sazby se použijí se zpětnou působností ode dne vstupu prováděcího nařízení (EU) č. 1138/2011 v platnost včetně veškerého dovozu, který v období mezi 12. květnem 2011 a 11. listopadem 2011 podléhal prozatímnímu clu. Konečné antidumpingové clo zaplacené nebo zaúčtované podle článku 1 prováděcího nařízení (EU) č. 1138/2011 v původním znění a prozatímní antidumpingová cla vybraná s konečnou platností podle článku 2 téhož nařízení v původním znění přesahující celní sazbu uvedenou v čl. 1 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 1138/2011 ve znění tohoto nařízení by měla být tudíž vrácena nebo prominuta. Žádost o vrácení nebo prominutí by se měla podávat u vnitrostátních celních orgánů v souladu s platnými celními předpisy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V tabulce v čl. 1 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 1138/2011 se řádek týkající se Indonésie nahrazuje tímto:
Země
Společnost
Konečné antidumpingové clo (EUR/t čisté hmotnosti)
Doplňkový kód TARIC
„Indonésie
P.T. Ecogreen Oleochemicals Batam, Kabil, Batam,
P.T. Musim Mas, Tanjung Mulia, Medan, Sumatera Utara
0,00
45,63
B111
B112
Všechny ostatní společnosti
45,63
B999“
Článek 2
Cla zaplacená nebo zaúčtovaná podle článku 1 prováděcího nařízení (EU) č. 1138/2011 v původním znění a prozatímní cla vybraná s konečnou platností podle článku 2 téhož nařízení v původním znění, které přesahují částku stanovenou v článku 1 tohoto nařízení, se vrátí nebo prominou. Žádost o vrácení nebo prominutí se podává u vnitrostátních celních orgánů v souladu s platnými celními předpisy.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 12. listopadu 2011.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 11. prosince 2012.
RÅDETS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 1241/2012
av den 11 december 2012
om ändring av genomförandeförordning (EU) nr 1138/2011 om införande av en slutgiltig antidumpningstull och om slutgiltigt uttag av den preliminära tull som införts på import av vissa fettalkoholer och blandningar av dessa med ursprung i Indien, Indonesien och Malaysia
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1225/2009 av den 30 november 2009 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (1) (nedan kallad grundförordningen), särskilt artikel 9.4,
med beaktande av det förslag som Europeiska kommissionen (nedan kallad kommissionen) lagt fram efter samråd med rådgivande kommittén, och
av följande skäl:
(1)
Genom ett tillkännagivande om inledande som offentliggjordes den 13 augusti 2010 (2) inledde kommissionen ett förfarande avseende import av vissa fettalkoholer och blandningar av dessa med ursprung i Indien, Indonesien och Malaysia (nedan kallade de berörda länderna).
(2)
I maj 2011 införde kommissionen genom förordning (EU) nr 446/2011 (3) (nedan kallad förordningen om preliminär tull) en preliminär antidumpningstull på import av fettalkoholer och blandningar av dessa med ursprung i Indien, Indonesien och Malaysia, och i november 2011 infördes en slutgiltig antidumpningstull på samma import genom rådets genomförandeförordning (EU) nr 1138/2011 (4) (nedan kallad förordningen om slutgiltig tull).
(3)
Den 21 januari 2012 lämnade PT Ecogreen Oleochemicals, en indonesisk exporterande tillverkare av fettalkoholer och blandningar av dessa, Ecogreen Oleochemicals (Singapore) Pte. Ltd och Ecogreen Oleochemicals GmbH (nedan gemensamt kallade Ecogreen) in en ansökan (mål T-28/12) till tribunalen om ogiltigförklaring av förordningen om slutgiltig tull i den del som avser antidumpningstullen för Ecogreen. Ecogreen invände mot den justering av dess exportpris som gjorts på grundval av artikel 2.10 i i grundförordningen vid jämförelsen mellan exportpriset och normalvärdet.
(4)
Den 16 februari 2012 avkunnade domstolen sin dom i de förenade målen C-191/09 P och C-200/09 P, Europeiska unionens råd och Europeiska kommissionen mot Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT) och Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT). Domstolen ogillade överklagandena och anslutningsöverklagandena av tribunalens dom i mål T-249/06, Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT) och Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT) mot Europeiska unionens råd. När det gäller Interpipe NTRP VAT hade tribunalen ogiltigförklarat artikel 1 i rådets förordning (EG) nr 954/2006 (5) bl.a. på grundval av att det hade gjorts en uppenbart oriktig bedömning vid justeringen enligt artikel 2.10 i, och av andra skäl när det gäller Interpipe Niko Tube ZAT.
(5)
När det gäller den justering som gjorts enligt artikel 2.10 i i grundförordningen är de faktiska omständigheterna för Ecogreen likartade med omständigheterna för Interpipe NTRP VAT, särskilt i fråga om följande: direktförsäljning till tredjeländer motsvarande mindre än 8 % (1-5 %) av all exportförsäljning, gemensamt ägande/gemensam kontroll av handlaren och den exporterande tillverkaren samt typ av funktioner som utövas av handlaren och den exporterande tillverkaren, varför det anses lämpligt att göra en ny beräkning av dumpningsmarginalen för Ecogreen utan någon justering enligt artikel 2.10 i samt att ändra förordningen om slutgiltig tull i enlighet med detta.
A. NY BEDÖMNING AV UNDERSÖKNINGSRESULTATEN UTIFRÅN TRIBUNALENS DOM
(6)
När justeringen enligt artikel 2.10 i slopas är dumpningsmarginalen för Ecogreen, uttryckt som andel av importpriset cif vid unionens gräns, före tull, mindre än 2 % och är således lägre än miniminivån enligt artikel 9.3 i grundförordningen. Undersökningen avseende Ecogreen bör därför avslutas utan att åtgärder införs.
(7)
Dumpningsmarginalen för alla företag i Indonesien - utom för den andra exporterande tillverkaren med en individuell marginal, som grundades på marginalen för den samarbetsvilliga indonesiska exporterande tillverkaren med den högsta dumpningsmarginalen - bör ändras för att beakta den nya dumpningsmarginalen för Ecogreen.
B. MEDDELANDE AV UPPGIFTER
(8)
Genom två meddelanden, varav det ena avsändes den 13 juni 2012 och det andra den 25 september 2012, underrättades de berörda parterna om förslaget om ändring av antidumpningstullsatserna. I enlighet med bestämmelserna i grundförordningen gavs alla parter möjlighet att lämna synpunkter inom en viss tid efter respektive meddelande av uppgifter.
(9)
Synpunkter på meddelandet av uppgifter av den 13 juni 2012 inkom från P.T. Musim Mas (nedan kallat PTMM), som är den andra exporterande tillverkaren i Indonesien, en tillverkare i unionen och en exporterande tillverkare i Malaysia. PTMM begärde även att bli hört av kommissionen och gavs tillfälle till detta.
(10)
PTMM, för vilket en justering också hade gjorts enligt artikel 2.10 i, hävdade att domstolens dom i de förenade målen C-191/09 P och C-200/09 P borde resultera i en ny beräkning av dess dumpningsmarginal, på liknande sätt som för Ecogreen, utan någon justering enligt artikel 2.10 i, eftersom en justering enligt artikel 2.10 i inte kan göras när det fastställts att den exporterande tillverkaren och handlaren utgör en enda ekonomisk enhet. Företaget hävdade även att bördan för att bevisa att en justering bör göras åligger institutionerna och att de inte har bevisat detta när det gäller PTMM. PTMM påstod vidare att omständigheterna för företaget var identiska med omständigheterna för Ecogreen och att eventuella olikheter i behandlingen därför innebär diskriminering.
(11)
När det gäller synpunkterna från PTMM bör det påpekas att det av domstolens dom i de förenade målen C-191/09 P och C-200/09 P inte följer att en justering enligt artikel 2.10 i i grundförordningen inte kan göras när det fastställts att det föreligger en enda ekonomisk enhet. Justeringen enligt artikel 2.10 i anses vara motiverad när det gäller PTMM, såsom det har förklarats i förordningen om slutgiltig tull och i kommunikationen med företaget och såsom det förklaras nedan.
(12)
Det finns ett antal olikheter mellan omständigheterna för de två indonesiska exporterande tillverkarna, särskilt följande: nivån på tillverkarens direkta exportförsäljning, omfattningen av handlarens verksamhet och funktioner avseende produkter som levereras av icke-närstående företag samt förekomsten av ett avtal mellan handlaren och tillverkaren, där det angavs att handlaren skulle erhålla provision för exportförsäljningen. Eftersom omständigheterna för de två företagen är olika, måste påståendet om diskriminering avvisas.
(13)
Det konstateras att PTMM också har lämnat in en ansökan (mål T-26/12) till tribunalen om ogiltigförklaring av förordningen om slutgiltig tull i den del som avser antidumpningstullen för PTMM.
(14)
En exporterande tillverkare i Malaysia hävdade att den nya beräkningen av marginalen för Ecogreen, utan en justering enligt artikel 2.10 i, inte stöds av domen i de förenade målen C-191/09 P och C-200/09 P eller omständigheterna i dem. Denna exporterande tillverkare påpekade att tribunalen i mål T-249/06 konstaterade att det förelåg en uppenbart oriktig bedömning vid tillämpningen av artikel 2.10 i i grundförordningen, eftersom rådet gjorde en justering av det exportpris som Sepco tillämpade i samband med transaktioner avseende rör som tillverkades av Interpipe NTRP VAT, men inte avseende rör som tillverkades av Interpipe Niko Tube ZAT. De faktiska omständigheterna för Ecogreen kan således inte samtidigt vara likartade med omständigheterna för både Interpipe NTRP VAT och Interpipe Niko Tube ZAT, eftersom situationen för dessa två företag är olika.
(15)
Detta argument godtas. Ecogreen befinner sig de facto i en likartad situation som Interpipe NTRP VAT. Detta motiverar att lämpliga åtgärder vidtas för att göra en ny beräkning av dumpningsmarginalen för Ecogreen utan att det görs en justering enligt artikel 2.10 i.
(16)
Den exporterande tillverkaren i Malaysia hävdade vidare att situationen för Ecogreen enligt beskrivningen i förordningen om slutgiltig tull inte alls liknar situationen för Interpipe NTRP VAT. Efter att ha gjort en ny bedömning av de exakta faktiska omständigheterna för Ecogreen anses det emellertid att dessa är tillräckligt likartade med omständigheterna för Interpipe NTRP VAT, eftersom en sådan kontroll som tribunalen konstaterade avseende Interpipe NTRP VAT, vid bedömningen av huruvida det företag som sköter försäljningen kontrolleras av den exporterande tillverkaren eller huruvida gemensam kontroll föreligger, har konstaterats avseende Ecogreen, och att detta tillsammans med flera andra faktorer, som anges i skäl 4, leder till slutsatsen att en justering enligt artikel 2.10 i i grundförordningen inte borde ha gjorts.
(17)
Samma exporterande tillverkare i Malaysia hävdade, som ett alternativ till argumentet avseende likheterna mellan situationen för Ecogreen och situationen i mål T-249/06, att meddelandet av uppgifter av den 13 juni 2012 var otillräckligt och att ytterligare uppgifter behövs om de viktigaste omständigheter och överväganden som motiverar en ny beräkning för Ecogreen. En tillverkare i unionen hävdade också att båda de meddelanden av uppgifter som det hänvisas till i skäl 8 är otillräckliga och ansåg sig ha berövats sin rätt till försvar.
(18)
Det erinras i detta sammanhang om att vissa konfidentiella uppgifter om de särskilda företagen inte kan lämnas ut till tredje parter. Uppgifter om det slag av faktiska omständigheter som är likartade för Ecogreen och Interpipe NTRP VAT, vilka anges i skäl 5, lämnades emellertid ut till berörda parter den 13 juni och den 25 september 2012, varvid parterna gavs möjlighet att lämna synpunkter inom en viss tid efter respektive meddelande av uppgifter i enlighet med bestämmelserna i grundförordningen.
(19)
Som svar på det andra meddelandet av uppgifter, som avsändes den 25 september 2012, upprepade parterna huvudsakligen samma synpunkter som i svaren på det första meddelandet av den 13 juni 2012.
(20)
PTMM vidareutvecklade sina synpunkter avseende huvudargumentet att den omständigheten att PTMM och dess handlare utgör en enda ekonomisk enhet hindrar en justering enligt artikel 2.10 i i grundförordningen och hävdade att institutionerna frångår domstolarnas doktrin om en enda ekonomisk enhet för att i stället tillämpa ett funktionellt synsätt som förutsätter en analys av den närstående handlarens funktioner.
(21)
Det konstateras att detta är en rättsfråga som är föremål för en pågående tvist.
(22)
PTMM hävdade vidare att argumenten i skäl 12 inte är övertygande och inte räcker för att göra åtskillnad mellan omständigheterna för Ecogreen respektive PTMM.
(23)
Det är i detta sammanhang tillräckligt att konstatera att enligt fast rättspraxis utgör det inte diskriminering när företag som inte befinner sig i lika situationer behandlas olika (6). I varje enskilt fall gjordes därför en särskild bedömning mot bakgrund av domen i mål T-249/09 och domen i de förenade målen C-191/09 P och C-200/09 P.
(24)
Det första argumentet: Nivån på tillverkarens direkta exportförsäljning. PTMM hävdade att det inte har någon marknadsförings- och försäljningsavdelning och att all den försäljning som genomfördes direkt av tillverkaren i Indonesien (och inte av den närstående handlaren) endast syftade till att uppfylla lagstiftningskraven. Marknadsförings- och försäljningsfunktionerna utövades av handlaren i Singapore. PTMM anser därför att detta argument inte motiverar en justering enligt artikel 2.10 i i grundförordningen eller att åtskillnad görs mellan PTMM och Interpipe NTRP VAT.
(25)
I artikel 2.10 i grundförordningen föreskrivs att en rättvis jämförelse ska göras mellan exportpriset och normalvärdet och att den ska göras i samma handelsled och med hänsyn tagen till olikheter som påverkar prisernas jämförbarhet. Om normalvärdet och det fastställda exportpriset inte är direkt jämförbara, ska i varje särskilt fall hänsyn i form av justeringar tas till olikheter i de faktorer som påstås och konstateras påverka priserna och därmed prisernas jämförbarhet.
(26)
På denna grundval och som det förklaras i skäl 38 i förordningen om preliminär tull ansågs det i den ursprungliga undersökningen att justeringar för bl.a. olikheter i provisionerna vid exportförsäljning respektive inhemsk försäljning var berättigade på grund av olikheter i försäljningskanalerna vid exportförsäljning till Europeiska unionen respektive inhemsk försäljning.
(27)
De argument som anfördes av PTMM motsäger inte det första argumentet, det vill säga att nivån på PTMM:s direkta exportförsäljning är högre än för Interpipe NTRP och att denna omständighet skiljer PTMM från Ecogreen. Med beaktande av nivån på den direkta exportförsäljningen kan slutsatsen endast dras att PTMM:s exportförsäljning inte endast genomförs av dess närstående handlare i Singapore, utan också från Indonesien.
(28)
Det andra argumentet: Omfattningen av handlarens verksamhet och funktioner avseende produkter som levereras av icke-närstående företag. PTMM förnekade inte att dess närstående handlare var involverad i en rad olika palmoljebaserade produkter, men hävdade att detta argument är felaktigt, eftersom det grundar sig på verksamhet som inte omfattades av den ursprungliga undersökningen.
(29)
I syfte att bedöma huruvida en handlare fyller andra funktioner än sådana som utövas av en intern försäljningsavdelning, och i stället fyller funktioner som är jämförbara med funktioner som utövas av en agent som arbetar på provisionsbasis i den mening som avses i tribunalens dom i mål T-249/06, måste handlarens verksamhet bedömas mot bakgrund av den ekonomiska verkligheten. Det finns likheter mellan handlarens funktioner vad gäller den berörda produkten respektive övriga produkter som denna handlar med. Detta bekräftas av den omständighet som diskuteras nedan i skälen 30 och 31, nämligen att förhållandet mellan PTMM och dess närstående handlare, inbegripet den sistnämndas funktioner, för de flesta eller till och med alla produkter - inbegripet den berörda produkten - regleras genom ett enda avtal utan åtskillnad mellan produkterna. Det bör påpekas att handlarens totala verksamhet i betydande utsträckning grundade sig på leveranser från icke-närstående företag. Handlaren fyller därför liknande funktioner som en agent som arbetar på provisionsbasis.
(30)
Det tredje argumentet: Förekomsten av ett avtal mellan handlaren och tillverkaren i vilket det föreskrevs att handlaren skulle erhålla provision för exportförsäljningen. PTMM hävdade att detta avtal var ett ramavtal som reglerade internpriserna mellan närstående parter i syfte att följa tillämpliga skatteriktlinjer i Indonesien/Singapore och internationellt accepterade riktlinjer om internprissättning.
(31)
Den omständigheten att detta avtal också kan användas för att beräkna marknadsmässiga priser i enlighet med tillämpliga skatteriktlinjer motsäger inte slutsatsen att handlaren enligt avtalet erhöll provision i form av ett fast pålägg endast för sin internationella verksamhet och sin marknadsförings- och försäljningsverksamhet. Själva namnet på avtalet och bestämmelserna i det motiverar slutsatsen att avtalet var avsett att reglera förhållandet mellan PTMM och handlaren och inte var begränsat till internprissättning eller skattefrågor. Avtalet utgör således ett indicium på att handlaren fyller liknande funktioner som en agent som arbetar på provisionsbasis.
(32)
Med beaktande av de ovan anförda argumenten har institutionerna uppfyllt det beviskrav som fastställs i fast rättspraxis (7): de har grundat sina slutsatser på bevis eller åtminstone indicier. Av de skäl som anges ovan är den justering av exportpriset som gjorts enligt artikel 2.10 i i grundförordningen berättigad när det gäller PTMM, och antidumpningstullens nuvarande nivå bör därför behållas.
C. SLUTSATS
(33)
Mot bakgrund av det ovanstående bör de tullsatser som gäller för Ecogreen och alla övriga företag i Indonesien (utom P.T. Musim Mas) ändras. De ändrade tullsatserna bör gälla retroaktivt från den dag då genomförandeförordning (EU) nr 1138/2011 trädde i kraft. Detta gäller även eventuell import som omfattades av preliminära tullar mellan den 12 maj 2011 och den 11 november 2011. De slutgiltiga antidumpningstullar som betalats eller bokförts i enlighet med artikel 1 i genomförandeförordning (EU) nr 1138/2011 i dess ursprungliga lydelse och de preliminära antidumpningstullar som slutgiltigt tagits ut i enlighet med artikel 2 i samma förordning i dess ursprungliga lydelse och som överstiger de tullsatser som anges i artikel 1.2 i genomförandeförordning (EU) nr 1138/2011 i dess ändrade lydelse enligt den här förordningen bör följaktligen återbetalas eller efterskänkas. Ansökan om återbetalning eller eftergift bör göras hos de nationella tullmyndigheterna i enlighet med tillämplig tullagstiftning.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Uppgifterna för Indonesien i tabellen i artikel 1.2 i genomförandeförordning (EU) nr 1138/2011 ska ersättas med följande:
Land
Företag
Slutgiltig antidumpningstull (euro per ton netto)
Taric-tilläggsnummer
”Indonesien
P.T. Ecogreen Oleochemicals Batam, Kabil, Batam
P.T. Musim Mas, Tanjung Mulia, Medan, Sumatera Utara
0,00
45,63
B111
B112
Alla övriga företag
45,63
B999”
Artikel 2
De tullbelopp som betalats eller bokförts i enlighet med artikel 1 i genomförandeförordning (EU) nr 1138/2011 i dess ursprungliga lydelse och de preliminära antidumpningstullar som slutgiltigt tagits ut i enlighet med artikel 2 i samma förordning i dess ursprungliga lydelse och som överstiger de tullsatser som anges i artikel 1 i denna förordning ska återbetalas eller efterskänkas. Ansökan om återbetalning eller eftergift ska göras hos de nationella tullmyndigheterna i enlighet med tillämplig tullagstiftning.
Artikel 3
Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska tillämpas från och med den 12 november 2011.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 11 december 2012.