NAŘÍZENÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY (EU) č. 1163/2014
ze dne 22. října 2014
o poplatcích za dohled
(ECB/2014/41)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 ze dne 15. října 2013, kterým se Evropské centrální bance svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi (1), a zejména na druhý pododstavec čl. 4 odst. 3, článek 30 a druhý pododstavec čl. 33 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na veřejnou konzultaci a analýzu provedenou v souladu s čl. 30 odst. 2 nařízení (EU) č. 1024/2013,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (EU) č. 1024/2013 zřizuje jednotný mechanismus dohledu, který se skládá z Evropské centrální banky (ECB) a vnitrostátních příslušných orgánů.
(2)
Podle nařízení (EU) č. 1024/2013 ECB odpovídá za účinné a konzistentní fungování jednotného mechanismu dohledu nad všemi úvěrovými institucemi, finančními holdingovými společnostmi a smíšenými finančními holdingovými společnostmi ve všech členských státech eurozóny, jakož i v členských státech mimo eurozónu, které navázaly úzkou spolupráci s ECB. Pravidla a postupy, kterými se řídí spolupráce ECB s vnitrostátními příslušnými orgány a vnitrostátními pověřenými orgány v rámci jednotného mechanismu dohledu, jsou vymezeny v nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 468/2014 (ECB/2014/17) (2).
(3)
Článek 30 nařízení (EU) č. 1024/2013 stanoví, že ECB uloží úvěrovým institucím usazeným v zúčastněných členských státech a v zúčastněném členském státě zřízeným pobočkám úvěrových institucí usazených v nezúčastněném členském státě roční poplatek za dohled. Tyto poplatky, které ECB ukládá, by měly pokrývat a neměly by překračovat náklady vzniklé ECB v souvislosti s úkoly, které jí byly svěřeny podle článků 4 až 6 nařízení (EU) č. 1024/2013.
(4)
Roční poplatek za dohled by měl sestávat z částky, kterou by měly každoročně platit všechny úvěrové instituce usazené v zúčastněných členských státech a v zúčastněném členském státě zřízené pobočky úvěrových institucí usazených v nezúčastněném členském státě, nad nimiž je vykonáván dohled v rámci jednotného mechanismu dohledu.
(5)
V rámci jednotného mechanismu dohledu je odpovědnost ECB a jednotlivých vnitrostátních příslušných orgánů v oblasti dohledu rozdělena na základě významu dohlížených subjektů.
(6)
ECB má pravomoc vykonávat přímý dohled nad významnými úvěrovými institucemi, finančními holdingovými společnostmi, smíšenými finančními holdingovými společnostmi usazenými v zúčastněných členských státech a nad v zúčastněném členském státě zřízenými pobočkami významných úvěrových institucí usazených v nezúčastněných členských státech.
(7)
ECB rovněž vykonává dozor nad fungováním jednotného mechanismu dohledu, jenž zahrnuje všechny úvěrové instituce, ať významné, či méně významné. ECB má ve vztahu ke všem úvěrovým institucím usazeným v zúčastněných členských státech výlučnou pravomoc vydávat povolení k činnosti úvěrové instituce, povolení odejmout a posuzovat nabývání a zcizování kvalifikovaných účastí.
(8)
Vnitrostátní příslušné orgány odpovídají za přímý dohled nad méně významnými dohlíženými subjekty, aniž by byla dotčena pravomoc ECB vykonávat přímý dohled v konkrétních případech, kdy je to nezbytné k zajištění důsledného uplatňování vysokých standardů dohledu. Toto sdílení pravomocí v oblasti dohledu v rámci jednotného mechanismu dohledu a s tím související náklady vzniklé ECB jsou zohledněny při rozdělení částky, která má být získána zpět prostřednictvím poplatků za dohled, mezi kategorie významných dohlížených subjektů a méně významných dohlížených subjektů.
(9)
Čl. 33 odst. 2 nařízení (EU) č. 1024/2013 vyžaduje, aby ECB prostřednictvím nařízení a rozhodnutí zveřejnila podrobné operační postupy pro provádění úkolů, které jsou jí svěřeny nařízením (EU) č. 1024/2013.
(10)
Podle čl. 30 odst. 3 nařízení (EU) č. 1024/2013 mají poplatky vycházet z objektivních kritérií souvisejících s důležitostí a rizikovým profilem dotyčných úvěrových institucí, včetně jejích rizikově vážených aktiv.
(11)
Poplatky se vypočítávají na nejvyšší úrovni konsolidace v rámci zúčastněných členských států. To znamená, že jsou-li úvěrové instituce součástí dohlížené skupiny usazené v zúčastněných členských státech, vypočte se a platí se jeden poplatek na úrovni skupiny.
(12)
Při výpočtu ročního poplatku za dohled by se neměly brát v úvahu dceřiné společnosti usazené v nezúčastněných členských státech. V této souvislosti a s cílem určit relevantní faktory pro výpočet poplatku pro dohlíženou skupinu by měly být poskytovány subkonsolidované údaje za všechny dceřiné společnosti a provozy kontrolované mateřským podnikem v zúčastněných členských státech. Náklady na tvorbu těchto subkonsolidovaných údajů však mohou být vysoké, a dohlížené subjekty by proto měly mít možnost zvolit si poplatek vypočtený na základě údajů poskytnutých na nejvyšší úrovni konsolidace v rámci zúčastněných členských států včetně dceřiných společností usazených v nezúčastněných členských státech, i když by to mohlo mít za následek vyšší poplatek.
(13)
Instituce uvedené v čl. 2 odst. 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU (3) jsou vyňaty z úkolů v oblasti dohledu svěřených ECB podle nařízení (EU) č. 1024/2013, a ECB jim proto nebude poplatky ukládat.
(14)
Nařízení má obecnou působnost, je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech eurozóny. Je proto vhodným právním nástrojem pro zakotvení praktických postupů k provedení článku 30 nařízení (EU) č. 1024/2013.
(15)
V souladu s čl. 30 odst. 5 nařízení (EU) č. 1024/2013 není tímto nařízením dotčeno právo vnitrostátních příslušných orgánů ukládat poplatky v souladu s vnitrostátním právem a v rozsahu, v jakém úkoly v oblasti dohledu nebyly svěřeny ECB, nebo pokud jde o náklady na spolupráci s ECB, na pomoc ECB a při jednání podle pokynů ECB, v souladu s příslušným právem Unie a s výhradou ujednání k provedení nařízení (EU) č. 1024/2013, včetně článků 6 a 12,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
ČÁST I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví:
a)
postupy pro výpočet celkové výše ročních poplatků za dohled ukládaných ve vztahu k dohlíženým subjektům a dohlíženým skupinám;
b)
metodiku a kritéria pro výpočet ročního poplatku za dohled hrazeného každým dohlíženým subjektem a každou dohlíženou skupinou;
c)
postup pro výběr ročních poplatků za dohled ze strany ECB;
2. Celková výše ročních poplatků za dohled zahrnuje roční poplatek za dohled nad každým významným dohlíženým subjektem nebo skupinou a každým méně významným dohlíženým subjektem nebo skupinou a ECB ji vypočítává na nejvyšší úrovni konsolidace v rámci zúčastněných členských států.
Článek 2
Definice
Není-li uvedeno jinak, platí pro účely tohoto nařízení definice obsažené v nařízení (EU) č. 1024/2013 a nařízení (EU) č. 468/2014 (ECB/2014/17) spolu s těmito definicemi:
1.
„ročním poplatkem za dohled“ se rozumí poplatek, který se platí za každý dohlížený subjekt a každou dohlíženou skupinu a který se vypočte v souladu s postupy vymezenými v čl. 10 odst. 6;
2.
„ročními náklady“ se rozumí částka určená v souladu s ustanoveními článku 5, kterou ECB za určité období placení poplatků získá zpět prostřednictvím ročních poplatků za dohled;
3.
„poplatníkem“ se rozumí úvěrová instituce nebo pobočka, která platí poplatek v souladu s článkem 4 a které je určena výzva k zaplacení poplatku;
4.
„faktory pro výpočet poplatku“ se rozumí údaje o dohlíženém subjektu nebo dohlížené skupině vymezené v čl. 10 odst. 3 písm. a), které se používají pro výpočet ročního poplatku za dohled;
5.
„výzvou k zaplacení poplatku“ se rozumí výzva vydaná v souladu s tímto nařízením příslušnému poplatníkovi, v níž je vymezen roční poplatek za dohled, který má tento poplatník platit;
6.
„úvěrovou institucí, která platí poplatek“ se rozumí úvěrová instituce usazená v zúčastněném členském státě;
7.
„pobočkou, která platí poplatek“ se rozumí pobočka zřízená v zúčastněném členském státě úvěrovou institucí usazenou v nezúčastněném členském státě;
8.
„obdobím placení poplatku“ se rozumí kalendářní rok;
9.
„prvním obdobím placení poplatku“ se rozumí časové období, které začíná dnem, ve který ECB převezme úkoly, které jí byly svěřeny nařízením (EU) č. 1024/2013, a které končí koncem kalendářního roku, ve kterém ECB tyto úkoly převezme;
10.
„skupinou subjektů, které platí poplatek“ se rozumí i) dohlížená skupina a ii) určitý počet poboček, které platí poplatek, které se v souladu s čl. 3 odst. 3 považují za jednu pobočku;
11.
„členským státem“ se rozumí členský stát Unie;
12.
„celkovými aktivy“ se rozumí celková hodnota aktiv určená v souladu s článkem 51 nařízení (EU) č. 468/2014 (ECB/2014/17). V případě skupiny subjektů, které platí poplatek, se do celkových aktiv nezapočítávají dceřiné společnosti usazené v nezúčastněných členských státech a třetích zemích;
13.
„celkovou rizikovou expozicí“ se ve vztahu ke skupině subjektů, které platí poplatek, a ve vztahu k úvěrové instituci, která platí poplatek a která není součástí skupiny subjektů, které platí poplatek, rozumí objem určený na nejvyšší úrovni konsolidace v rámci zúčastněných členských států a vypočtený za použití čl. 92 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 (4).
Článek 3
Obecná povinnost platit roční poplatek za dohled
1. ECB uloží ve vztahu ke každému dohlíženému subjektu a každé dohlížené skupině roční poplatek za dohled za každé období placení poplatku.
2. Roční poplatek za dohled za každý dohlížený subjekt a každou dohlíženou skupinu se stanoví ve výzvě k zaplacení poplatku vydané poplatníkovi, který má tento poplatek platit. Poplatník je adresátem výzvy k zaplacení poplatku a jakéhokoli oznámení nebo sdělení ze strany ECB v souvislosti s poplatky za dohled. Poplatník odpovídá za zaplacení ročního poplatku za dohled.
3. Dvě či více poboček zřízených toutéž úvěrovou institucí ve stejném zúčastněném členském státě, které platí poplatek, se považují za jednu pobočku. Pobočky, které platí poplatek, zřízené toutéž úvěrovou institucí v různých zúčastněných členských státech, se za jednu pobočku nepovažují.
4. Pobočky, které platí poplatek, se pro účely tohoto nařízení považují za oddělené od dceřiných společností téže úvěrové instituce usazených v témže zúčastněném členském státě.
Článek 4
Poplatník
1. Poplatníkem ročního poplatku za dohled je:
a)
úvěrová instituce, která platí poplatek, jedná-li se o úvěrovou instituci, která platí poplatek a která není součástí dohlížené skupiny;
b)
pobočka, která platí poplatek, jedná-li se o pobočku, která platí poplatek a která není spojena s jinou pobočkou, která platí poplatek;
c)
subjekt určený v souladu ustanoveními odstavce 2, jedná-li se o dohlíženou skupinu subjektů, které platí poplatek.
2. Aniž by byla dotčena ujednání v rámci skupiny subjektů, které platí poplatek, týkající se rozdělení nákladů, považuje se skupina subjektů, které platí poplatek, za jednu jednotku. Každá skupina subjektů, které platí poplatek, jmenuje poplatníka za celou skupinu a totožnost tohoto poplatníka oznámí ECB. Poplatník musí být usazen v zúčastněném členském státě. Toto oznámení se považuje za platné, pouze pokud:
a)
uvádí názvy všech dohlížených subjektů ve skupině, na něž se oznámení vztahuje;
b)
je podepsáno jménem všech dohlížených subjektů ve skupině;
c)
je ECB doručeno nejpozději do 1. července každého roku, aby bylo zohledněno při vydání výzvy k zaplacení poplatku pro následující období placení poplatku.
Je-li ECB včas doručeno více než jedno oznámení za skupinu subjektů, které platí poplatek, má přednost oznámení, které bylo ECB doručeno jako poslední před uplynutím lhůty.
3. Aniž by byl dotčen odstavec 2, vyhrazuje si ECB právo určit poplatníka.
ČÁST II
VÝDAJE A NÁKLADY
Článek 5
Roční náklady
1. Základem pro stanovení ročních poplatků za dohled jsou roční náklady, které se získávají zpět prostřednictvím ročních poplatků za dohled.
2. Výše ročních nákladů se stanoví na základě výše ročních výdajů, které sestávají ze všech výdajů, které ECB vznikly v příslušném období placení poplatku a které přímo či nepřímo souvisejí s úkoly ECB v oblasti dohledu.
Celková výše ročních poplatků za dohled pokrývá, ale nepřekračuje náklady vzniklé ECB v souvislosti s úkoly v oblasti dohledu v průběhu příslušného období placení poplatku.
3. Při stanovení výše ročních nákladů ECB zohlední:
a)
výši všech poplatků za předchozí období placení poplatku, kterou nebylo možné vybrat;
b)
všechny platby úroků přijaté v souladu s článkem 14;
c)
všechny částky přijaté nebo navrácené v souladu s čl. 7 odst. 3.
Článek 6
Odhad a stanovení ročních nákladů
1. Aniž by byla dotčena zpravodajská povinnost podle nařízení (EU) č. 1024/2013, ECB do konce každého kalendářního roku vypočte odhadované roční náklady za období placení poplatku pro následující kalendářní rok.
2. ECB stanoví skutečné roční náklady za určité období placení poplatku do čtyř měsíců po skončení tohoto období placení poplatku.
3. Odhadované roční náklady a skutečné roční náklady slouží jako základ pro výpočet celkové výše ročních poplatků za dohled uvedené v čl. 9 odst. 1.
ČÁST III
STANOVENÍ ROČNÍHO POPLATKU ZA DOHLED
Článek 7
Nové dohlížené subjekty nebo změna statusu
1. Je-li nad dohlíženým subjektem nebo dohlíženou skupinou vykonáván dohled pouze po část období placení poplatku, vypočte se roční poplatek za dohled podle počtu celých měsíců během období placení poplatku, po které je nad dohlíženým subjektem nebo dohlíženou skupinou vykonáván dohled.
2. Pokud se v návaznosti na příslušné rozhodnutí ECB změní status dohlíženého subjektu či dohlížené skupiny z významného na méně významný nebo naopak, vypočte se roční poplatek za dohled na základě počtu měsíců, v nichž byl dohlížený subjekt či dohlížená skupina významným nebo méně významným subjektem či skupinou v poslední den měsíce.
3. Pokud se výše uloženého ročního poplatku za dohled liší od výše poplatku vypočtené v souladu s odstavci 1 nebo 2, ECB poplatníkovi příslušnou částku vrátí, nebo mu vystaví dodatečnou fakturu k úhradě.
Článek 8
Rozdělení ročních nákladů mezi významné a méně významné dohlížené subjekty
1. Za účelem výpočtu ročního poplatku za dohled, který se platí za každý dohlížený subjekt a dohlíženou skupinu, se roční náklady dělí na dvě části, z nichž jedna je pro každou kategorii dohlížených subjektů a dohlížených skupin, takto:
a)
roční náklady, které se získají zpět od významných dohlížených subjektů;
b)
roční náklady, které se získají zpět od méně významných dohlížených subjektů.
2. Roční náklady se v souladu s odstavcem 1 rozdělí na základě nákladů příslušných funkčních oblastí, které vykonávají přímý dohled nad významnými dohlíženými subjekty a nepřímý dohled nad méně významnými dohlíženými subjekty.
Článek 9
Výše ukládaných poplatků
1. Celková výše ročních poplatků za dohled, které ECB uloží, je součtem:
a)
odhadovaných ročních nákladů za stávající období placení poplatku podle schváleného rozpočtu na období placení poplatku;
b)
přeplatku či nedoplatku za předchozí období placení poplatku, který se určí tak, že se skutečné roční náklady vzniklé za předchozí období placení poplatku odečtou od odhadovaných ročních nákladů za předchozí období placení poplatku.
2. ECB určí pro každou kategorii dohlížených subjektů a dohlížených skupin celkovou částku, která má být prostřednictvím ročních poplatků za dohled vybrána; tato částka se zveřejňuje do 30. dubna příslušného období placení poplatku na internetových stránkách ECB.
Článek 10
Roční poplatek za dohled, který se platí za dohlížené subjekty nebo dohlížené skupiny
1. Roční poplatek za dohled, který se platí za každý významný dohlížený subjekt nebo významnou dohlíženou skupinu, se stanoví tak, že se částka, která má být vybrána od kategorie významných dohlížených subjektů a významných dohlížených skupin přidělí jednotlivým významným dohlíženým subjektům a významným dohlíženým skupinám na základě příslušných faktorů pro výpočet poplatku.
2. Roční poplatek za dohled, který se platí za každý méně významný dohlížený subjekt nebo méně významnou dohlíženou skupinu, se stanoví tak, že se částka, která má být vybrána od kategorie méně významných dohlížených subjektů a méně významných dohlížených skupin přidělí jednotlivým méně významným dohlíženým subjektům a méně významným dohlíženým skupinám na základě příslušných faktorů pro výpočet poplatku.
3. Faktory pro výpočet poplatku na nejvyšší úrovni konsolidace v rámci zúčastněných členských států se vypočítají na níže uvedeném základě.
a)
Faktory pro výpočet poplatku, které se použijí pro stanovení ročního poplatku za dohled, který se platí za každý dohlížený subjekt nebo dohlíženou skupinu, je výše:
i)
celkových aktiv;
ii)
celkové rizikové expozice (V případě pobočky, která platí poplatek, se má za to, že celková riziková expozice je rovna nule.)
k referenčnímu datu.
b)
Údaje týkající se faktorů pro výpočet poplatku jsou určeny a shromažďovány v souladu s rozhodnutím ECB, které vymezuje příslušnou metodiku a postupy. Toto rozhodnutí bude zveřejněno na internetových stránkách ECB.
c)
Pro účely výpočtu faktorů pro výpočet poplatku by dohlížené skupiny zpravidla neměly zahrnovat aktiva dceřiných společností v nezúčastněných členských státech a třetích zemích. Dohlížené skupiny se mohou rozhodnout, že tato aktiva při stanovení faktorů pro výpočet poplatku zahrnou.
d)
V případě dohlížených subjektů nebo dohlížených skupin, které jsou klasifikovány jako méně významné na základě čl. 6 odst. 4 nařízení (EU) č. 1024/2013, nepřesahuje faktor pro výpočet poplatku, kterým jsou celková aktiva, 30 miliard EUR.
e)
Relativní váha používaná ve vztahu k faktorům pro výpočet poplatku je:
i)
celková aktiva: 50 %;
ii)
celková riziková expozice: 50 %.
4. Poplatníci poskytují faktory pro výpočet poplatku s referenčním datem 31. prosince předcházejícího roku a vnitrostátnímu příslušnému orgánu předávají údaje vyžadované pro výpočet ročních poplatků za dohled ze strany ECB do konce pracovní doby 1. července roku následujícího po uvedeném referenčním datu, nebo v následující pracovní den, pokud 1. červenec není dnem pracovním. Sestavují-li dohlížené subjekty roční účetní závěrku ke konci účetního roku, který se liší od roku kalendářního, mohou poplatníci poskytnout faktory pro výpočet poplatku s referenčním datem, kterým je konec jejich účetního roku. Vnitrostátní příslušné orgány tyto údaje předávají ECB v souladu s postupy, které stanoví ECB. Součet celkových aktiv všech poplatníků a součet celkových rizikových expozic všech poplatníků se zveřejňuje na internetových stránkách ECB.
5. Pokud poplatník faktory pro výpočet poplatku neposkytne, určí ECB faktory pro výpočet poplatku podle metodiky vymezené v rozhodnutí ECB. Neposkytnutí faktorů pro výpočet poplatku v souladu s odstavcem 4 tohoto článku se považuje za porušení tohoto nařízení.
6. Výpočet ročního poplatku za dohled, který má každý poplatník platit, se provádí, jak je uvedeno níže.
a)
Roční poplatek za dohled je součtem minimální složky poplatku a proměnné složky poplatku.
b)
Minimální složka poplatku se vypočítá jako pevný procentní podíl z celkové výše ročních poplatků za dohled za každou kategorii dohlížených subjektů a dohlížených skupin, jež se stanoví v souladu s články 8 a 9. Pro kategorii významných dohlížených subjektů a významných dohlížených skupin tvoří pevný procentní podíl 10 %. Tato částka se rovným dílem dělí mezi všechny poplatníky. Pro významné dohlížené subjekty a významné dohlížené skupiny s celkovými aktivy do 10 miliard EUR se minimální složka poplatku snižuje na polovinu. Pro kategorii méně významných dohlížených subjektů a méně významných dohlížených skupin tvoří pevný procentní podíl 10 %. Tato částka se rovným dílem dělí mezi všechny poplatníky. Minimální složka poplatku představuje spodní hranici ročního poplatku za dohled na poplatníka.
c)
Proměnná složka poplatku je rozdíl mezi celkovou výší ročních poplatků za dohled za každou kategorii dohlížených subjektů, jež se stanoví v souladu s články 8 a 9, a minimální složkou poplatku pro tutéž kategorii. Proměnná složka poplatku se jednotlivým poplatníkům v každé kategorii přiřazuje podle podílu jednotlivého poplatníka na součtu vážených faktorů pro výpočet poplatku všech poplatníků, jež se stanoví v souladu s odstavcem 3.
Na základě výpočtu provedeného podle předcházejících odstavců a faktorů pro výpočet poplatku poskytnutých podle odstavce 4 tohoto článku stanoví ECB roční poplatek za dohled, který má každý poplatník hradit. Roční poplatek za dohled, který má být uhrazen, bude poplatníkovi oznámen prostřednictvím výzvy k zaplacení poplatku.
ČÁST IV
SPOLUPRÁCE S VNITROSTÁTNÍMI PŘÍSLUŠNÝMI ORGÁNY
Článek 11
Spolupráce s vnitrostátními příslušnými orgány
1. Předtím, než rozhodne o konečné výši poplatku, ECB s cílem zajistit, aby dohled byl i nadále nákladově efektivní a přiměřený pro všechny dotčené úvěrové instituce a pobočky, komunikuje s vnitrostátními příslušnými orgány. Za tímto účelem ECB ve spolupráci s vnitrostátními příslušnými orgány vytvoří a zavede vhodný komunikační kanál.
2. Pokud o to ECB požádá, vnitrostátní příslušné orgány ECB napomáhají při ukládání poplatků.
3. V případě úvěrových institucí v zúčastněných členských státech mimo eurozónu, jejichž úzká spolupráce s ECB nebyla pozastavena ani ukončena, vydá ECB vnitrostátnímu příslušnému orgánu daného členského státu pokyny, pokud se týká předání faktorů pro výpočet poplatku a fakturace ročního poplatku za dohled.
ČÁST V
FAKTURACE
Článek 12
Výzva k zaplacení poplatku
1. ECB každoročně vydává výzvu k zaplacení poplatku adresovanou každému poplatníkovi.
2. Výzva k zaplacení poplatku upřesňuje, jakým způsobem se roční poplatek za dohled platí. Poplatník je povinen splnit požadavky, které jsou ve výzvě k zaplacení poplatku uvedeny ohledně placení ročního poplatku za dohled.
3. Částku splatnou na základě výzvy k zaplacení poplatku poplatník zaplatí do 35 dnů ode dne vydání výzvy k zaplacení poplatku.
Článek 13
Oznámení výzvy k zaplacení poplatku
1. Poplatník odpovídá za aktualizaci kontaktních údajů pro účely předložení výzvy k zaplacení poplatku a oznámí ECB jakékoli změny kontaktních údajů (tj. jméno, funkce, organizační jednotka, adresa, e-mailová adresa, telefonní číslo, faxové číslo). Poplatník oznámí ECB jakékoli změny kontaktních údajů nejpozději do 1. července každého období placení poplatku. Kontaktní údaje se týkají fyzické osoby nebo pokud možno funkce v rámci organizace poplatníka.
2. Výzvu k zaplacení poplatku ECB oznámí kterýmkoli z těchto způsobů: a) elektronicky nebo jiným srovnatelným komunikačním prostředkem, b) faxem, c) expresní kurýrní službou, d) doporučenou poštou s doručenkou, e) osobním předáním či doručením. Výzva k zaplacení poplatku je platná bez podpisu.
Článek 14
Úrok v případě neplacení
Aniž je dotčen jakýkoli jiný nápravný prostředek, který má ECB k dispozici, nabíhá v případě částečného placení, neplacení či nedodržení podmínek placení uvedených ve výzvě k zaplacení poplatku každodenní úrok z dlužné částky ročního poplatku za dohled s úrokovou sazbou ve výši hlavní refinanční sazby ECB plus 8 procentních bodů ode dne splatnosti příslušné platby.
ČÁST VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 15
Sankce
V případě porušení tohoto nařízení může ECB dohlíženým subjektům ukládat sankce v souladu s nařízením Rady (ES) č. 2532/98 (5) doplněným nařízením (EU) č. 468/2014 (ECB/2014/17).
Článek 16
Přechodná ustanovení
1. Výzva k zaplacení poplatku za první období placení poplatku bude vydána spolu s výzvou k zaplacení poplatku za období placení poplatku roku 2015.
2. S cílem umožnit, aby ECB mohla začít ukládat roční poplatek za dohled, jmenuje každá skupina subjektů, které platí poplatek, za tuto skupinu poplatníka a jeho totožnost v souladu s čl. 4 odst. 2 oznámí ECB do 31. prosince 2014.
3. Poplatník poprvé předloží údaje uvedené v čl. 13 odst. 1 do 1. března 2015.
Článek 17
Zpráva a přezkum
1. V souladu s čl. 20 odst. 2 nařízení (EU) č. 1024/2013 ECB každoročně předkládá Evropskému parlamentu, Radě Evropské unie, Evropské komisi a Euroskupině zprávu o plánovaném vývoji struktury a výše ročních poplatků za dohled.
2. ECB provede přezkum tohoto nařízení, zejména pokud se týká metodiky a kritérií pro výpočet ročních poplatků za dohled, které mají být uloženy každému dohlíženému subjektu a skupině, nejpozději do roku 2017.
Článek 18
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvami.
Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 22. října 2014.
EUROPEISKA CENTRALBANKENS FÖRORDNING (EU) nr 1163/2014
av den 22 oktober 2014
om tillsynsavgifter
(ECB/2014/41)
ECB-RÅDET HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av rådets förordning (EU) nr 1024/2013 av den 15 oktober 2013 om tilldelning av särskilda uppgifter till Europeiska centralbanken i fråga om politiken för tillsyn över kreditinstitut (1), särskilt artikel 4.3 andra stycket, artikel 30 och artikel 33.2 andra stycket,
med beaktande av det offentliga samråd och den analys som har utförts i enlighet med artikel 30.2 i förordning (EU) nr 1024/2013, och
av följande skäl:
(1)
Genom förordning (EU) nr 1024/2013 inrättas den gemensamma tillsynsmekanismen (SSM) som består av Europeiska centralbanken (ECB) och de nationella behöriga myndigheterna.
(2)
Enligt förordning (EU) nr 1024/2013 ansvarar ECB för att den gemensamma tillsynsmekanismen fungerar på ett effektivt och enhetligt sätt för alla kreditinstitut, finansiella holdingföretag och blandade finansiella holdingföretag i alla medlemsstater i euroområdet samt i alla medlemsstater utanför euroområdet som inleder ett nära samarbete med ECB. Regler och förfaranden för samarbetet mellan ECB och de nationella behöriga myndigheterna inom den gemensamma tillsynsmekanismen samt med nationella utsedda myndigheter fastställs i Europeiska centralbankens förordning (EU) nr 468/2014 (ECB/2014/17) (2).
(3)
I artikel 30 i förordning (EU) nr 1024/2013 fastställs att ECB ska ta ut en årlig tillsynsavgift av kreditinstitut som är etablerade i de deltagande medlemsstaterna och filialer som är etablerade i en deltagande medlemsstat av ett kreditinstitut etablerat i en icke-deltagande medlemsstat. De avgifter som tas ut av ECB ska täcka men inte överstiga de utgifter ECB ådrar sig i samband med de uppgifter den tilldelats enligt artiklarna 4-6 i förordning (EU) nr 1024/2013.
(4)
Den årliga tillsynsavgiften bör omfatta ett belopp som ska betalas årligen av alla kreditinstitut som är etablerade i de deltagande medlemsstaterna och alla filialer som är etablerade i en deltagande medlemsstat av ett kreditinstitut etablerat i en icke-deltagande medlemsstat som står under den gemensamma tillsynsmekanismens tillsyn.
(5)
Inom den gemensamma tillsynsmekanismen ska tillsynsansvaret för ECB och varje nationell behörig myndighet fördelas utifrån betydelsen av de enheter som står under tillsyn.
(6)
ECB har direkt tillsynsbehörighet för betydande kreditinstitut, finansiella holdingföretag, blandade finansiella holdingföretag som är etablerade i de deltagande medlemsstaterna samt filialer i de deltagande medlemsstaterna till betydande kreditinstitut som är etablerade i de icke-deltagande medlemsstaterna.
(7)
ECB utövar också tillsyn över funktionssättet för den gemensamma tillsynsmekanismen, som omfattar alla kreditinstitut, såväl betydande som mindre betydande. För samtliga kreditinstitut som är etablerade i de deltagande medlemsstaterna ska ECB ha exklusiv behörighet att ge enheter tillstånd att driva verksamhet i ett kreditinstitut, att återkalla tillstånd samt att bedöma förvärv och avyttringar av kvalificerade innehav.
(8)
De nationella behöriga myndigheterna är ansvariga för den direkta tillsynen över mindre betydande enheter som står under tillsyn, utan att detta påverkar ECB:s befogenhet att i specifika fall utöva direkt tillsyn i de fall då detta är nödvändigt för en enhetlig tillämpning av höga tillsynsstandarder. När de belopp som ska finansiera kostnaderna via tillsynsavgifterna fördelas mellan kategorierna av betydande enheter som står under tillsyn och mindre betydande enheter som står under tillsyn, ska det beaktas hur tillsynsansvaret inom den gemensamma tillsynsmekanismen har fördelats och vilka utgifter ECB har ådragit sig i samband med detta.
(9)
Enligt artikel 33.2 i förordning (EU) nr 1024/2013 ska ECB genom förordningar och beslut offentliggöra de närmare operativa arrangemangen för genomförandet av de uppgifter den tilldelas genom förordning (EU) nr 1024/2013.
(10)
Enligt artikel 30.3 i förordning (EU) nr 1024/2013 ska avgifterna grundas på objektiva kriterier som hör samman med det berörda kreditinstitutets betydelse och riskprofil, inbegripet dess riskvägda tillgångar.
(11)
Avgifterna ska beräknas på högsta sammanställningsnivå inom de deltagande medlemsstaterna. Detta innebär att man, för kreditinstitut som ingår i en grupp som står under tillsyn och som etablerats i de deltagande medlemsstaterna, ska beräkna och ta ut en avgift på gruppnivå.
(12)
När den årliga tillsynsavgiften beräknas bör dotterföretag som är etablerade i icke-deltagande medlemsstater inte beaktas. I detta avseende samt för att fastställa de relevanta avgiftsfaktorerna för en grupp som står under tillsyn bör man tillhandahålla delsammanställda uppgifter för alla dotterföretag och verksamheter som styrs av moderföretaget i de deltagande medlemsstaterna. Kostnaderna för att ta fram sådana delsammanställda uppgifter kan dock vara höga, och därför bör enheter som står under tillsyn ges möjlighet att välja en avgift baserad på de uppgifter som tillhandahålls på högsta konsolideringsnivå i de deltagande medlemsstaterna inklusive dotterföretag som är etablerade i icke-deltagande medlemsstater, även om detta kan resultera i en högre avgift.
(13)
De institut som omnämns i artikel 2.5 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU (3) är undantagna från de tillsynsuppgifter som ECB tilldelas enligt förordning (EU) nr 1024/2013 och ECB behöver därför inte ta ut några avgifter från dessa.
(14)
En förordning har allmän giltighet, är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater i euroområdet. Den är därför rätt instrument för att fastställa de praktiska reglerna för genomförandet av artikel 30 i förordning (EU) nr 1024/2013.
(15)
I linje med artikel 30.5 i förordning (EU) nr 1024/2013 påverkar denna förordning inte de nationella behöriga myndigheternas rätt att ta ut avgifter i enlighet med nationell rätt och, i den mån tillsynsuppgifter inte har tilldelats ECB eller vad beträffar kostnaderna för att samarbeta med och biträda ECB och handla enligt dess instruktioner, i enlighet med tillämplig unionsrätt, om inte annat följer av arrangemangen för tillämpningen av förordning (EU) nr 1024/2013, inbegripet artiklarna 6 och 12 i denna.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
DEL I
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER
Artikel 1
Syfte och tillämpningsområde
1. I denna förordning fastställs
a)
metoder för att beräkna det totala beloppet för de årliga tillsynsavgifter som ska tas ut från enheter och grupper som står under tillsyn,
b)
metoder och kriterier för att beräkna den årliga tillsynsavgift som ska bäras av varje enhet och grupp som står under tillsyn,
c)
förfarandet för ECB:s fakturering av den årliga tillsynsavgiften.
2. Det totala årliga tillsynsavgiftsbeloppet ska omfatta den årliga tillsynsavgiften för varje betydande enhet eller grupp som står under tillsyn och varje mindre betydande enhet eller grupp som står under tillsyn och ska beräknas av ECB på högsta konsolideringsnivå i de deltagande medlemsstaterna.
Artikel 2
Definitioner
I denna förordning ska definitionerna i förordning (EU) nr 1024/2013 och förordning (EU) nr 468/2014 (ECB/2014/17) tillämpas om inget annat anges, tillsammans med följande definitioner:
1. årlig tillsynsavgift: avgift som ska betalas för varje enhet och grupp som står under tillsyn och som beräknas enligt de metoder som fastställs i artikel 10.6.
2. årliga kostnader: det belopp som har fastställts i enlighet med bestämmelserna i artikel 5 och som ECB fakturerar i form av årliga tillsynsavgifter för en viss avgiftsperiod.
3. Avgiftsskyldig: det avgiftsbetalande kreditinstitut eller den avgiftsbetalande filial som fastställs i enlighet med artikel 4 och som avgiftsavin är ställd till.
4. Avgiftsfaktorer: uppgifter som avser en enhet eller grupp som står under tillsyn enligt definitionen i artikel 10.3 a och som används för att beräkna den årliga tillsynsavgiften.
5. Avgiftsavi: en avi som är ställd till en avgiftsskyldig och anger vilken årlig tillsynsavgift denne ska betala i enlighet med denna förordning.
6. avgiftsbetalande kreditinstitut: ett kreditinstitut som är etablerat i en deltagande medlemsstat.
7. avgiftsbetalande filial: en filial som är etablerad i en deltagande medlemsstat av ett kreditinstitut etablerat i en icke-deltagande medlemsstat.
8. Avgiftsperiod: ett kalenderår.
9. första avgiftsperiod: tidsperioden från och med den dag då ECB åtar sig de uppgifter som den tilldelas enligt förordning (EU) nr 1024/2013 till och med utgången av det kalenderår då ECB åtar sig dessa uppgifter.
10. grupp av avgiftsbetalande enheter: i) en grupp som står under tillsyn och ii) ett antal avgiftsbetalande filialer som klassas som en filial i enlighet med artikel 3.3.
11. Medlemsstat: en medlemsstat i unionen.
12. sammanlagda tillgångar: det sammanlagda värdet av tillångarna fastställt i enlighet med artikel 51 i förordning (EU) nr 468/2014 (ECB/2014/17). När det gäller en grupp av avgiftsbetalande enheter ska sammanlagda tillgångar inte omfatta dotterföretag som är etablerade i icke-deltagande medlemsstater och tredjeländer.
13. total riskexponering: för en grupp av avgiftsbetalande enheter och ett avgiftsbetalande kreditinstitut som inte ingår i en grupp av avgiftsbetalande enheter det belopp som fastställts på högsta konsolideringsnivå i de deltagande medlemsstaterna och som beräknas i enlighet med artikel 92.3 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 (4).
Artikel 3
Allmän skyldighet att betala den årliga tillsynsavgiften
1. ECB ska ta ut en årlig tillsynsavgift för varje enhet och grupp som står under tillsyn för varje avgiftsperiod.
2. Den årliga tillsynsavgiften för varje enhet och grupp som står under tillsyn framgår av en avgiftsavi som ställs till den avgiftsskyldige. Avgiftsavin och andra meddelanden från ECB avseende tillsynsavgifter kommer att ställas till den avgiftsskyldige. Den avgiftsskyldige är skyldig att erlägga den årliga tillsynsavgiften.
3. Två eller flera avgiftsbetalande filialer som etablerats av samma kreditinstitut i samma deltagande medlemsstat anses utgöra en filial. Avgiftsbetalande filialer till samma kreditinstitut etablerade i olika deltagande medlemsstater anses inte utgöra en filial.
4. Avgiftsbetalande filialer ska inom ramen för denna förordning anses utgöra separata enheter i förhållande till dotterföretag till samma kreditinstitut som är etablerade i samma deltagande medlemsstat.
Artikel 4
Den avgiftsskyldige
1. Den avgiftsskyldige för den årliga tillsynsavgiften ska
a)
vara det avgiftsbetalande kreditinstitutet, om det rör sig om ett avgiftsbetalande kreditinstitut som inte ingår i en grupp som står under tillsyn,
b)
vara den avgiftsbetalande filialen, om det rör sig om en avgiftsbetalande filial som inte kombineras med en annan avgiftsbetalande filial,
c)
fastställas i enlighet med bestämmelserna i punkt 2, om det rör sig om en grupp av avgiftsbetalande enheter som står under tillsyn.
2. Utan att det påverkar de kostnadsfördelningsarrangemang som görs inom en grupp av avgiftsbetalande enheter, ska en grupp av avgiftsbetalande enheter behandlas som en enda enhet. Varje grupp av avgiftsbetalande enheter ska utse en avgiftsskyldig för hela gruppen samt underrätta ECB om den avgiftsskyldiges identitet. Den avgiftsskyldige ska vara etablerade i en deltagande medlemsstat. En sådan underrättelse ska endast anses giltig om den
a)
anger namnen på alla enheter som står under tillsyn i den grupp som underrättelsen gäller,
b)
undertecknas för alla enheter som står under tillsyn i gruppen,
c)
inkommer till ECB senast den 1 juli varje år, så att den kan ligga till grund för den avgiftsavi som utfärdas för följande avgiftsperiod.
Om ECB får mer än en underrättelse per grupp av avgiftsbetalande enheter inom utsatt tid, ska den underrättelse som ECB får närmast före tidsfristen vara den som gäller.
3. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 2 förbehåller sig ECB rätten att fastställa den avgiftsskyldige.
DEL II
UTGIFTER OCH KOSTNADER
Artikel 5
Årliga kostnader
1. De årliga kostnaderna ligger till grund för fastställandet av de årliga tillsynsavgifterna och finansierar kostnaderna.
2. Det årliga kostnadsbeloppet ska fastställas på grundval av det årliga utgiftsbeloppet som består av alla utgifter som ECB ådrar sig under den relevanta avgiftsperioden och som direkt eller indirekt hör samman med dess tillsynsuppgifter.
De årliga tillsynsavgifterna ska sammanlagt uppgå till ett belopp som täcker men inte överstiger de utgifter som ECB ådrar sig i samband med sina tillsynsutgifter under den relevanta avgiftsperioden.
3. När de årliga kostnaderna fastställs ska ECB beakta
a)
alla avgiftsbelopp för tidigare avgiftsperioder som inte har kunnat indrivas,
b)
alla räntebetalningar som har erhållits i enlighet med artikel 14,
c)
alla belopp som har erhållits eller återbetalats i enlighet med artikel 7.3.
Artikel 6
Uppskattning och fastställande av de årliga kostnaderna
1. Utan att det påverkar ECB:s rapporteringsskyldigheter enligt förordning (EU) nr 1024/2013 ska ECB i slutet av varje kalenderår beräkna de uppskattade årliga kostnaderna för avgiftsperioden följande kalenderår.
2. Inom fyra månader efter utgången av varje avgiftsperiod ska ECB fastställa de faktiska årliga kostnaderna för avgiftsperioden i fråga.
3. De uppskattade och faktiska årliga kostnaderna ska ligga till grund för beräkningen av det totala årliga tillsynsavgiftsbeloppet som avses i artikel 9.1.
DEL III
FASTSTÄLLANDE AV DEN ÅRLIGA TILLSYNSAVGIFTEN
Artikel 7
Nya enheter som står under tillsyn eller förändrad status
1. Om en enhet eller grupp som står under tillsyn endast står under tillsyn under en del av avgiftsperioden, ska den årliga tillsynsavgiften beräknas utifrån det hela antal avgiftsperiodsmånader som enheten eller gruppen står under tillsyn.
2. Om ECB beslutar att en enhet eller grupp som står under tillsyn ska ändra status från betydande till mindre betydande eller vice versa, ska den årliga tillsynsavgiften beräknas utifrån det antal månader då den enhet eller grupp som står under tillsyn var en betydande eller mindre betydande enhet eller grupp på månadens sista dag.
3. Om det årliga tillsynsavgiftsbelopp som tas ut avviker från det avgiftsbelopp som har beräknats i enlighet med punkt 1 eller 2, ska ECB göra en återbetalning till den avgiftsskyldige eller också utfärda en extra faktura över det restbelopp som den avgiftsskyldige ska betala.
Artikel 8
Fördelning av årliga kostnader mellan betydande och mindre betydande enheter som står under tillsyn
1. För att beräkna vilken årlig tillsynsavgift som ska betalas för varje enhet eller grupp som står under tillsyn ska de årliga kostnaderna delas upp i två delar, en för varje kategori av enheter och grupper som står under tillsyn, enligt följande:
a)
De årliga kostnader som ska finansieras av betydande enheter som står under tillsyn.
b)
De årliga kostnader som ska finansieras av mindre betydande enheter som står under tillsyn.
2. Uppdelningen av årliga kostnader enligt punkt 1 ska göras på grundval av kostnadsfördelningen för de relevanta funktioner som utför den direkta tillsynen över betydande enheter som står under tillsyn och den indirekta tillsynen över mindre betydande enheter som står under tillsyn.
Artikel 9
Belopp som tas ut
1. Det totala årliga tillsynsavgiftsbeloppet som ECB tar ut ska vara summan av
a)
de beräknade årliga kostnaderna för den aktuella avgiftsperioden beräknade på grundval av den godkända budgeten för avgiftsperioden,
b)
eventuellt överskott eller underskott från föregående avgiftsperiod som fastställs genom att de faktiska årliga kostnaderna som uppstått under föregående avgiftsperiod dras från de skattade årliga kostnaderna som tagits ut avseende föregående avgiftsperiod.
2. För varje kategori av enheter och grupper som står under tillsyn ska ECB besluta om det totala årliga beloppet som tas ut via tillsynsavgiften, och offentliggöra sitt beslut på sin webbplats senast den 30 april under den relevanta avgiftsperioden.
Artikel 10
Årlig tillsynsavgift som ska betalas för enheter eller grupper som står under tillsyn
1. Den årliga tillsynsavgift som ska betalas för varje betydande enhet eller grupp som står under tillsyn ska fastställas genom att de årliga kostnaderna som ska tas ut av kategorin betydande enheter och grupper som står under tillsyn fördelas mellan de enskilda betydande enheterna eller grupperna som står under tillsyn på grundval av deras avgiftsfaktorer.
2. Den årliga tillsynsavgift som ska betalas för varje mindre betydande enhet eller grupp som står under tillsyn ska fastställas genom att de årliga kostnaderna som ska tas ut av kategorin mindre betydande enheter och grupper som står under tillsyn fördelas mellan de enskilda mindre betydande enheterna och grupperna som står under tillsyn på grundval av deras avgiftsfaktorer.
3. Avgiftsfaktorerna på högsta sammanställningsnivå inom de deltagande medlemsstaterna ska beräknas enligt nedanstående.
a)
Det årliga tillsynsavgiftsbelopp som ska betalas för varje enhet eller grupp som står under tillsyn ska fastställas utifrån avgiftsfaktorer motsvarande beloppet på referensdagen för:
i)
sammanlagda tillgångar,
ii)
total riskexponering. För en avgiftsbetalande filial bedöms den totala riskexponeringen vara noll.
b)
Uppgifterna om avgiftsfaktorer ska fastställas och samlas in i enlighet med ett ECB-beslut som anger relevanta metoder och förfaranden. Detta beslut ska offentliggöras på ECB:s webbplats.
c)
Vid beräkningen av avgiftsfaktorer ska grupperna som står under tillsyn - som huvudregel - exkludera sådana tillgångar som dotterföretag har i icke-deltagande medlemsstater och tredjeländer. Grupper som står under tillsyn får besluta att inte exkludera sådana tillgångar vid beräkningen av avgiftsfaktorerna.
d)
För enheter och grupper som står under tillsyn som klassats som mindre betydande med stöd av artikel 6.4 i förordning (EU) nr 1024/2013 ska avgiftsfaktorn för de sammanlagda tillgångarna inte överstiga 30 miljarder euro.
e)
Följande relativa viktning ska användas för avgiftsfaktorer:
i)
sammanlagda tillgångar: 50 %.
ii)
total riskexponering: 50 %.
4. Avgiftsskyldiga ska tillhandahålla avgiftsfaktorer med den 31 december föregående år som referensdag och lämna de uppgifter som krävs för ECB:s beräkning av de årliga tillsynsavgifterna till den berörda nationella behöriga myndigheten senast vid affärsdagens slut den 1 juli under det år som följer på denna referensdag eller nästa affärsdag om den 1 juli inte infaller på en affärsdag. Om enheter som står under tillsyn tar fram sitt årsbokslut baserat på ett räkenskapsår som inte sammanfaller med kalenderåret, får de avgiftsskyldiga tillhandahålla avgiftsfaktorer med räkenskapsårets utgång som referensdag. De nationella behöriga myndigheten ska överlämna dessa uppgifter till ECB i enlighet med de förfaranden som ECB inrättar. Summan av alla avgiftsskyldigas sammanlagda tillgångar och summan av alla de avgiftsskyldigas totala riskexponering ska offentliggöras på ECB:s webbplats.
5. Om en avgiftsskyldig inte tillhandahåller avgiftsfaktorerna, ska ECB fastställa avgiftsfaktorerna i enlighet med den metod som framgår av ECB-beslutet. Om avgiftsfaktorerna inte tillhandahålls i enlighet med punkt 4 i denna artikel bedöms detta som en överträdelse av denna förordning.
6. Den årliga tillsynsavgiften som ska erläggas av en avgiftsskyldig ska beräknas enligt nedan.
a)
Den årliga tillsynsavgiften är summan av den lägsta avgiftskomponenten och den variabla avgiftskomponenten.
b)
Den lägsta avgiftskomponenten beräknas som en fast procentsats av det totala årliga tillsynsbeloppet för varje kategori av enheter och grupper som står under tillsyn i enlighet med vad som framgår av artiklarna 8 och 9. För kategorin betydande enheter och grupper som står under tillsyn är den fasta procentsatsen 10 procent. Detta belopp ska fördelas lika mellan samtliga avgiftsskyldiga. För betydande enheter och grupper som står under tillsyn vars tillgångar uppgår till högst 10 miljarder euro halveras den lägsta avgiftskomponenten. För kategorin mindre betydande enheter och grupper som står under tillsyn är den fasta procentsatsen 10 procent. Detta belopp ska fördelas lika mellan samtliga avgiftsskyldiga. Den lägsta avgiftskomponenten utgör den lägre gränsen för den årliga tillsynsavgiften per avgiftsskyldig.
c)
Den variabla avgiftskomponenten är skillnaden mellan det totala årliga tillsynsbeloppet för varje kategori av enheter som står under tillsyn i enlighet med artiklarna 8 och 9, och den lägsta avgiftskomponenten för samma kategori. Den variabla avgiftskomponenten ska fördelas mellan de enskilda avgiftsskyldiga i varje kategori på grundval av respektive en avgiftsskyldigs andel av summan av alla avgiftsskyldigas viktade avgiftsfaktorer som har fastställts enligt punkt 3.
Utifrån de beräkningar som görs i enlighet med föregående stycken och de avgiftsfaktorer som tillhandahålls i enlighet med punkt 4 i denna artikel ska ECB besluta om den årliga tillsynsavgiften som ska tas ut av varje avgiftsskyldig. Den årliga tillsynsavgiften som den avgiftsskyldige ska betala framgår av avgiftsavin.
DEL IV
SAMARBETE MED NATIONELLA BEHÖRIGA MYNDIGHETER
Artikel 11
Samarbete med nationella behöriga myndigheter
1. ECB ska kommunicera med de nationella behöriga myndigheterna innan den fattar beslut om den slutliga avgiftsnivån för att säkerställa att tillsynen alltjämt håller en kostnadseffektiv och rimlig nivå för samtliga berörda kreditinstitut och filialer. För detta ändamål ska ECB utveckla och införa en lämplig kommunikationskanal i samarbete med de nationella behöriga myndigheterna.
2. På ECB:s begäran ska de nationella behöriga myndigheterna bistå ECB med att ta ut avgifter.
3. För kreditinstitut i en deltagande medlemsstat utanför euroområdet vars nära samarbete med ECB varken har avbrutits eller avslutats ska ECB utfärda instruktioner till den nationella behöriga myndigheten i respektive medlemsstat om insamling av avgiftsfaktorer och fakturering av den årliga tillsynsavgiften.
DEL V
FAKTURERING
Artikel 12
Avgiftsavi
1. ECB ska varje år utfärda en avgiftsavi till alla avgiftsskyldiga.
2. I avgiftsavin ska betalningsmetod för den årliga tillsynsavgiften anges. Den avgiftsskyldige ska uppfylla de krav som framgår av avgiftsavin med avseende på betalning av den årliga tillsynsavgiften.
3. En avgiftsskyldig ska betala det belopp som förfaller till betalning enligt avgiftsavin inom 35 dagar från avgiftsavins utfärdandedag.
Artikel 13
Underrättelse om avgiftsavi
1. Varje avgiftsskyldig ansvarar själv för att dennes kontaktuppgifter för avgiftsavin är aktuella och ska meddela ECB eventuella ändringar av kontaktuppgifterna (dvs. namn, funktion, organisationsenhet, adress, e-postadress, telefonnummer och faxnummer). Senast den 1 juli varje avgiftsperiod ska varje avgiftsskyldig meddela ECB eventuella ändringar av kontaktuppgifterna. Kontaktuppgifterna ska avse en fysisk person eller hellre en funktion inom den avgiftsskyldiges organisation.
2. ECB ska översända avgiftsavin på ett av följande sätt: a) elektroniskt eller genom annan jämförbar kommunikationsmetod, b) via fax, c) per budservice, d) per rekommenderad försändelse med mottagningsbevis, e) genom delgivning eller personligt överlämnande. Avgiftsavin är giltig även utan underskrift.
Artikel 14
Ränta vid utebliven betalning
Vid delbetalning, utebliven betalning eller bristande uppfyllelse av de betalningsvillkor som anges i avgiftsavin sker ränteberäkningen dag för dag på det utestående beloppet av den årliga tillsynsavgiften till räntesatsen för ECB:s huvudsakliga refinansieringsränta plus 8 procentenheter räknat från den dag då betalningen förföll, utan att detta påverkar andra åtgärder som ECB kan vidta.
DEL VI
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 15
Sanktioner
Vid överträdelse av denna förordning får ECB förelägga sanktioner mot enheter som står under tillsyn i enlighet med rådets förordning (EG) nr 2532/98 (5), i kombination med förordning (EU) nr 468/2014 (ECB/2014/17).
Artikel 16
Övergångsbestämmelser
1. Avgiftsavin för den första avgiftsperioden ska utfärdas tillsammans med avgiftsavin för 2015 års avgiftsperiod.
2. För att ECB ska kunna börja ta ut den årliga tillsynsavgiften ska varje grupp av avgiftsbetalande enheter i enlighet med artikel 4.2 utse gruppens avgiftsskyldige samt underrätta ECB om den avgiftsskyldiges identitet senast den 31 december 2014.
3. Den avgiftsskyldige ska för första gången tillhandahålla de uppgifter som framgår av artikel 13.1 senast den 1 mars 2015.
Artikel 17
Rapportering och översyn
1. I enlighet med artikel 20.2 i förordning (EU) nr 1024/2013 ska ECB årligen rapportera till Europaparlamentet, rådet, kommissionen och eurogruppen om den förutsedda utvecklingen vad gäller strukturen och beloppen för de årliga tillsynsavgifterna.
2. Före 2017 ska ECB utföra en översyn av denna förordning, särskilt vad gäller metod och kriterier för att beräkna de årliga tillsynsavgifter som ska tas ut från varje enhet och grupp som står under tillsyn.
Artikel 18
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater i enlighet med fördragen.
Utfärdad i Frankfurt am Main den 22 oktober 2014.