PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 16. prosince 2014,
kterým se zastavuje antisubvenční řízení týkající se dovozu polyesterových střižových vláken pocházejících z Čínské lidové republiky, Indie a Vietnamu
(2014/918/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1), a zejména na čl. 14 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1. ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(1)
Dne 19. prosince 2013 Evropská komise (dále jen „Komise“) zahájila antisubvenční šetření týkající se dovozu polyesterových střižových vláken pocházejících z Čínské lidové republiky, Indie a Vietnamu (dále jen „dotčené země“) na základě článku 10 nařízení (ES) č. 597/2009 (dále jen „základní nařízení“). V Úředním věstníku Evropské unie (2) uveřejnila příslušné oznámení (dále jen „oznámení o zahájení řízení“).
(2)
Komise zahájila šetření na základě podnětu, který podalo dne 4. listopadu 2013 Evropské sdružení pro umělá vlákna (European Association Man-made Fibres Association, CIRFS) (dále jen „žadatel“) jménem sedmi výrobců. Žadatel představoval více než 70 % celkové výroby polyesterových střižových vláken (dále jen „PSV“) v Unii. Podnět obsahoval důkazy prima facie o subvencování a výsledné podstatné újmě, které byly uznány za dostatečné k zahájení šetření.
(3)
Před zahájením řízení a podle čl. 10 odst. 7 základního nařízení Komise uvědomila vládu Čínské lidové republiky, vládu Indie a vládu Vietnamu o tom, že obdržela podnět s náležitými podklady, v němž se tvrdí, že subvencovaný dovoz PSV pocházejících z jejich zemí působí podstatnou újmu výrobnímu odvětví Unie. Příslušné vlády byly přizvány k individuálním konzultacím za účelem vyjasnění situace ohledně obsahu podnětu a dosažení řešení na základě vzájemné dohody.
Čínská lidová republika (Čína)
(4)
Čínská vláda nepřijala nabídku konzultací a poukázala na nedorozumění týkající se dne podání podnětu. Čínská vláda však předložila stanoviska k tvrzením uvedeným v podnětu, pokud jde o napadnutelnost programů.
Indie
(5)
Indická vláda přijala nabídku konzultací a ty se uskutečnily. Řešení na základě vzájemné dohody se v těchto konzultacích nedosáhlo. Bylo však řádně přihlédnuto k stanoviskům, jež čínská vláda předložila, pokud jde o programy uvedené v podnětu.
Vietnam
(6)
Vietnamská vláda přijala nabídku konzultací a ty se uskutečnily. Řešení na základě vzájemné dohody se v těchto konzultacích nedosáhlo. Bylo však řádně přihlédnuto ke stanoviskům, jež vietnamská vláda předložila, pokud jde o programy uvedené v podnětu.
1.2. ZÚČASTNĚNÉ STRANY
(7)
Komise ve svém oznámení o zahájení řízení vyzvala zúčastněné strany, aby ji za účelem účasti v šetření kontaktovaly. Kromě toho Komise výslovně informovala žadatele, další známé výrobce v Unii, známé vyvážející výrobce a čínskou, indickou a vietnamskou vládu, známé dovozce, dodavatele a uživatele, obchodníky, jakož i sdružení, o nichž je známo, že se jich šetření týká, o zahájení šetření a vyzvala je k účasti.
(8)
Zúčastněné strany měly možnost se k zahájení šetření vyjádřit a požádat o slyšení u Komise a/nebo úředníka pro slyšení v obchodních řízeních.
a) Výběr vzorku
(9)
Vzhledem ke zjevně vysokému počtu vyvážejících výrobců, výrobců v Unii a dovozců, kteří nejsou ve spojení, byli všichni známí vyvážející výrobci a dovozci, kteří nejsou ve spojení, požádáni, aby se Komisi přihlásili a aby v souladu s oznámením o zahájení řízení uvedli základní údaje o svých činnostech souvisejících s PSV v období od 1. října 2012 do 30. září 2013. Tyto informace byly požadovány podle článku 27 základního nařízení, aby Komise mohla rozhodnout, zda bude zapotřebí výběr vzorku, a pokud ano, umožnit jí tyto vzorky vybrat. Konzultace byly vedeny i s orgány Číny, Indie a Vietnamu.
Výběr vzorku výrobců v Unii
(10)
V oznámení o zahájení řízení Komise uvedla, že předběžně vybrala vzorek výrobců v Unii. Komise vybrala vzorek na základě objemu prodeje a výroby PSV během období šetření, přičemž zohlednila jejich zeměpisné rozložení. Tento vzorek sestával ze čtyř výrobců v Unii. Výrobci v Unii vybraní do vzorku představovali 54 % celkové výroby PSV v Unii.
(11)
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby se k předběžnému vzorku vyjádřily. Komise žádná stanoviska neobdržela. Vzorek je reprezentativní pro výrobní odvětví Unie.
Výběr vzorku dovozců
(12)
Aby mohla Komise rozhodnout, zda je výběr vzorku nutný, a pokud ano, vzorek vybrat, požádala dovozce, kteří nejsou ve spojení, aby poskytli informace stanovené v oznámení o zahájení řízení.
(13)
Osm dovozců, kteří nejsou ve spojení, poskytlo požadované informace a souhlasilo se zařazením do vzorku. V souladu s čl. 27 odst. 1 základního nařízení vybrala Komise původně vzorek tří dovozců, kteří nejsou ve spojení, na základě největšího objemu dovozu do Unie. V souladu s čl. 27 odst. 2 základního nařízení byly se všemi známými dotčenými dovozci vedeny konzultace ohledně výběru vzorku.
(14)
Jeden z dovozců zařazených do vzorku se ze vzorku stáhl a informoval Komisi, že vyplněný dotazník nepředloží. Následně se Komise zřekla výběru vzorku vzhledem k omezenému počtu zbývajících dovozců (nezařazených do vzorku), kteří byli všichni požádáni, aby předložili vyplněný dotazník. Dvě společnosti, které dovážejí a rovněž využívají dotčený výrobek, uvedly, že si nepřejí spolupracovat jako dovozci, nýbrž jako uživatelé. Ze zbývajících pěti dovozců, kteří nejsou ve spojení, vyplněný dotazník předložili čtyři.
Výběr vzorku vyvážejících výrobců v Číně
(15)
Aby mohla Komise rozhodnout, zda je výběr vzorku nutný, a pokud ano, vzorek vybrat, požádala všechny známé vyvážející výrobce v Číně, aby poskytli informace uvedené v oznámení o zahájení řízení. Kromě toho Komise požádala zastoupení Číny při Evropské unii, aby našlo a/nebo kontaktovalo případné další vyvážející výrobce, kteří by mohli mít zájem o účast na šetření.
(16)
Zpočátku poskytlo požadované informace a souhlasilo se zařazením do vzorku 23 čínských vyvážejících výrobců/vyvážejících skupin výrobců. Na základě informací získaných od vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců a v souladu s článkem 27 základního nařízení navrhla Komise původně vzorek pěti spolupracujících vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců s největším objemem vývozu do Unie během období šetření. Později poskytli požadované informace další dva čínští vyvážející výrobci/skupiny vyvážejících výrobců. Nicméně velikost těchto dvou čínských vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců nebyla taková, aby si vyžádala změnu vzorku, kdyby poskytli požadované informace ve stanovené lhůtě.
(17)
Dva čínští vyvážející výrobci/skupiny vyvážejících výrobců požadovali, aby byl vzorek vybrán na základě surovin používaných při výrobě PSV. Proto tvrdili, že do vzorku by měl být zahrnut stejný počet výrobců PSV používajících přečištěnou kyselinu tereftalovou/ethylenglykol („PTA/MEG“) na jedné straně a výrobců PSV používajících PET vločky na straně druhé. Tvrdili také, že výrobní procesy se liší v závislosti na použité surovině a že výrobci používající různé suroviny nejsou konkurenty na stejném trhu. Kromě toho bylo uvedeno, že výrobci PSV, kteří nepoužívají PTA/MEG jako suroviny, nebudou mít výhodu z dodání PTA/MEG za cenu nižší než přiměřenou popsanou v podnětu.
(18)
Komise vybrala vzorek na základě největšího objemu vývozu do Unie během období šetření v souladu s čl. 27 odst. 1 základního nařízení. Vzorek také zohlednil, že některé programy nemohly být využity všemi vyvážejícími výrobci v Číně. Kromě toho je třeba poznamenat, že vzorek zahrnoval společnosti využívající oba výrobní procesy.
(19)
Výběr vzorku pouze na základě typů výrobních procesů by mohl předjímat výsledek šetření předpokladem, že napadnutelné subvence budou zjištěny pouze u výrobců PSV používajících PTA/MEG jako suroviny, a nikoli u výrobců PSV používajících jako surovinu PET vločky. Kromě toho bylo zohledněno, že takové kritérium výběru by bylo svévolné, protože výsledný vzorek se stejným počtem podniků by nebyl reprezentativní, pokud jde o objem vývozu do Unie v souladu s čl. 27 odst. 1 základního nařízení, a proto byla žádost zamítnuta.
(20)
Jeden z čínských vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců tvrdil, že vzorek by měl být založen na hodnotě vývozu, a nikoli objemu vývozu, a požádal o zařazení do vzorku. Výběr vzorku podle hodnot vývozu by nevedl k reprezentativním a objektivním výsledkům, protože ceny mohou být zkresleny subvencováním. Komise vybrala pět největších vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců co do objemu, kteří představují 53 % celkového objemu vývozu do Unie spolupracujících čínských vývozců. To se považuje za největší reprezentativní objem vývozu, který je možno přiměřeně prošetřit během stanovené doby v souladu s čl. 27 odst. 1 základního nařízení. Toto tvrzení bylo proto odmítnuto.
(21)
Táž strana tvrdila, že se její surovina skládá výhradně z recyklovaného textilního odpadu a neměla výhodu z žádných subvencí, které mohou být spojeny s použitím PTA/MEG. Tato strana tvrdila, že by jí nemělo být přiřazeno subvenční rozpětí, které bylo vypočítáno na základě informací týkajících se společností, které PTA/MEG používají jako suroviny. Jak je vysvětleno výše v 18. bodě odůvodnění, vzorek také zohledňuje, že některé programy nemohly být využity všemi vyvážejícími výrobci v Číně. Tato žádost byla tedy zamítnuta.
(22)
Předběžný vzorek pěti vyvážejících výrobců, jak je popsán v 16. bodě odůvodnění, byl proto potvrzen jako konečný vzorek.
(23)
Po poskytnutí informací žadatel zpochybnil metodiku výběru vzorku, kterou Komise použila. Vznesl pochybnosti o reprezentativnosti 23 spolupracujících čínských vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců uvedených výše v 16. bodě odůvodnění, pokud jde o celkové množství PSV vyvážených z Číny do Unie. Kromě toho se domníval, že vzorek tvořený pěti společnostmi není dostatečný vzhledem k údajnému počtu 150 výrobců PSV v Číně. Navíc tvrdil, že výběr vzorku nezohlednil zeměpisné rozložení čínských výrobců a podíl čínských výrobců využívajících různé výrobní postupy. Žadatel také tvrdil, že Komise nesdělila skutečný objem PSV vyráběných čínskými společnostmi zařazenými do vzorku, a zda je objem výroby reprezentativní ve vztahu k celkovému objemu PSV vyráběných v Číně.
(24)
Dovoz 23 spolupracujících čínských vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců představoval 83 % celkového objemu čínského dovozu, a úroveň spolupráce byla tudíž považována za vysokou. Jak je zmíněno v 16. bodě odůvodnění, Komise vybrala vzorek pěti vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců, kteří spolupracovali při šetření, s největším objemem vývozu do Unie během období šetření v souladu s článkem 27 základního nařízení. Na tomto základě byl vzorek považován za reprezentativní. Vybrané společnosti byly požádány, aby vyplnily celý dotazník. Každopádně vyvážející výrobci, kteří nebyli ochotni spolupracovat při šetření, nemohou být vybráni do vzorku, protože Komise usiluje o zjištění založená na informacích získaných od spolupracujících vyvážejících výrobců prostřednictvím jejich odpovědí na dotazník, které jsou na místě ověřeny.
(25)
Pokud jde o výběr vzorku vyvážejících výrobců zohledňující jejich zeměpisné rozložení v Číně, žadatel své tvrzení neodůvodnil. Žadatel zejména nevysvětlil, proč by byl vzorek založený na kritériu zeměpisného rozložení v souladu s článkem 27 základního nařízení, který stanoví možnost, aby byl vzorek vybrán na základě největšího objemu vývozu.
(26)
Co se týká tvrzení, že vzorek nezohlednil podíl čínských výrobců využívajících různé výrobní postupy, je třeba zdůraznit, že vzorek zahrnoval společnosti využívající oba výrobní procesy, jak je vysvětleno výše v 18. bodě odůvodnění. Kromě toho největší čínští vývozci používají PTA/MEG k výrobě PSV pro trh Unie.
(27)
Kromě toho třebaže se žadatel zmiňuje o výrobě, nikoli vývozu do Unie, je třeba poznamenat, že Komise nemusí stanovit objem PSV vyrobených čínskými vyvážejícími výrobci/skupinami vyvážejících výrobců zařazenými do vzorku, protože účelem tohoto řízení je posoudit subvencování vzhledem k objemu PSV vyrobených v Číně a vyvezených do Unie.
(28)
Proto veškerá tvrzení žadatele ohledně metodiky výběru vzorku byla odmítnuta.
Výběr vzorku vyvážejících výrobců v Indii
(29)
Aby mohla Komise rozhodnout, zda je výběr vzorku nutný, a pokud ano, vzorek vybrat, požádala všechny známé vyvážející výrobce v Indii, aby poskytli informace uvedené v oznámení o zahájení řízení. Kromě toho Komise požádala zastoupení Indie při Evropské unii, aby našlo a/nebo kontaktovalo případné další vyvážející výrobce, kteří by mohli mít zájem o účast na šetření.
(30)
Osm vyvážejících výrobců v Indii poskytlo požadované informace a souhlasilo se zařazením do vzorku. V souladu s čl. 27 odst. 1 základního nařízení Komise vybrala vzorek čtyř společností na základě největšího reprezentativního objemu vývozu do Unie, který mohl být ve stanovené lhůtě přiměřeně prošetřen. V souladu s čl. 27 odst. 2 základního nařízení byl výběr vzorku projednán se všemi známými dotčenými vyvážejícími výrobci a s indickými orgány. Nebylo předloženo žádné stanovisko.
(31)
Po poskytnutí informací žadatel poukázal na existenci 17 výrobců PSV v Indii a vznesl otázku, zda je vzorek čtyř vyvážejících výrobců reprezentativní. Komise potvrzuje, že vzorek čtyř indických vyvážejících výrobců byl považován za reprezentativní, protože pokrývá přibližně 90 % celkového objemu indického vývozu do Unie během období šetření.
Výběr vzorku vyvážejících výrobců ve Vietnamu
(32)
Komise požádala všechny známé vyvážející výrobce ve Vietnamu, aby poskytli informace stanovené v oznámení o zahájení řízení. Kromě toho Komise požádala zastoupení Vietnamu při Evropské unii, aby našlo a/nebo kontaktovalo případné další vyvážející výrobce, kteří by mohli mít zájem o účast na šetření.
(33)
Pět vyvážejících výrobců ve Vietnamu poskytlo požadované informace a souhlasilo se zařazením do vzorku, ale jedna z těchto společností nevykázala žádný prodej na vývoz do Unie během období šetření. Proto se Komise rozhodla tuto společnost neprošetřovat. S ohledem na malý počet zbývajících vyvážejících výrobců Komise rozhodla, že výběr vzorku není nutný.
(34)
Po poskytnutí informací žadatel uvedl, že v případě Vietnamu byly obdrženy odpovědi na dotazník od tří ze čtyř vyvážejících výrobců a že Komise měla usilovat o dosažení stejného pokrytí rovněž pro čínský a indický vývoz. Komise zdůrazňuje, že situace výrobního odvětví ve Vietnamu byla značně odlišná vzhledem k velmi omezenému počtu spolupracujících vyvážejících výrobců (tj. třem) na rozdíl od významného počtu vyvážejících výrobců v Číně a Indii. Proto byl výběr vzorku zapotřebí pouze v těchto dvou posledně jmenovaných zemích. Komise rovněž upřesňuje, že tři spolupracující vietnamští vyvážející výrobci, jichž se šetření týkalo, představují více než 99 % celkového objemu dovozu dotčeného výrobku z Vietnamu do Unie.
b) Individuální zjišťování
(35)
O individuální zjišťování podle čl. 27 odst. 3 základního nařízení požádali tři vyvážející výrobci/skupiny vyvážejících výrobců v ČLR. Vzhledem k počtu žádostí o individuální zjišťování a velikosti vzorku vyvážejících výrobců z Číny by posuzování těchto žádostí znamenalo příliš velké zatížení. Uvedené žádosti byly proto zamítnuty.
(36)
O individuální zjišťování podle čl. 27 odst. 3 základního nařízení požádal jeden vyvážející výrobce v Indii. Přezkoumání této žádosti bylo přijato. Zejména bylo rozhodnuto, že individuální zjišťování by v tomto konkrétním případě neznamenalo příliš velké zatížení a nebránilo by včasnému ukončení šetření.
c) Odpovědi na dotazník
(37)
Komise rozeslala dotazníky zástupcům Číny (včetně zvláštních dotazníků pro banky a výrobce PTA a MEG), zástupcům Indie (včetně zvláštních dotazníků pro banky) a zástupcům Vietnamu (včetně zvláštních dotazníků pro banky a výrobce PTA a MEG). Komise dále zaslala dotazníky pěti vyvážejícím výrobcům v Číně zařazeným do vzorku, pěti vyvážejících výrobcům (čtyřem zařazeným do vzorku a jednomu nezařazenému do vzorku) v Indii, čtyřem vyvážejícím výrobcům ve Vietnamu, čtyřem výrobcům v Unii, pěti dovozcům, kteří nejsou ve spojení, a 105 uživatelům.
(38)
Pokud jde o Čínu, obdrženy byly odpovědi na dotazník od čínské vlády (ministerstva obchodu) a pěti vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců v Číně, kteří byli zařazeni do vzorku. Pokud jde o Indii, obdrženy byly odpovědi na dotazník od indické vlády (ministerstva obchodu a průmyslu), čtyř vyvážejících výrobců v Indii, kteří byli zařazeni do vzorku, a indického vyvážejícího výrobce, který požádal o individuální zjišťování. Pokud jde o Vietnam, byly obdrženy odpovědi od vietnamské vlády (vietnamského úřadu pro hospodářskou soutěž, ministerstva průmyslu a obchodu a různých bank). Jeden vyvážející výrobce, který představoval velmi malý objem vývozu do Unie, ukončil svoji spolupráci a na dotazník neodpověděl. Odpovědi na dotazník byly obdrženy od zbývajících tří vyvážejících výrobců (dva z nich patří do stejné skupiny) ve Vietnamu. Kromě toho odpovědi na dotazník předložili čtyři výrobci v Unii, čtyři dovozci, kteří nejsou ve spojení, a dvanáct uživatelů.
(39)
Po poskytnutí informací žadatel uvedl, že patrně existuje neúměrnost mezi počtem dotazníků rozeslaných výrobcům v Unii zařazeným do vzorku na jedné straně a vývozcům a uživatelům na straně druhé. V první řadě počet dotazníků zaslaných jedné skupině hospodářských subjektů (výrobcům v Unii, vyvážejícím výrobcům, dovozcům nebo uživatelům) neukazuje, jakou váhu Komise přisuzuje jejich situaci. Jediným účelem je získat informace na správné úrovni a ve správném množství tak, aby byla analýza subvence, újmy a zájmu Unie co nejlepší.
(40)
V tomto případě byly dotazníky zaslány čtyřem výrobcům v Unii zařazeným do vzorku, pěti čínským vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku, pěti indickým vyvážejícím výrobcům, čtyřem vietnamským vyvážejícím výrobcům, pěti dovozcům, všem známým uživatelům a těm uživatelům, kteří se přihlásili. Článek 27 základního nařízení skutečně nestanoví výběr vzorku uživatelů. Kromě toho dosavadní zkušenosti získané při šetřeních týkajících se ochrany obchodu ukazují, že ačkoli v některých případech může být na základě dostupných informací kontaktován velký počet uživatelů, obvykle jen jejich omezený počet je ochoten poskytnout odpovědi na dotazník. Proto Komise i v tomto případě aktivně usilovala o spolupráci maximálního počtu uživatelů.
d) Inspekce na místě
(41)
Komise si vyžádala a ověřila všechny údaje, které považovala za nezbytné ke stanovení subvencování, výsledné újmy a zájmu Unie. Inspekce na místě podle článku 26 základního nařízení byly prováděny u těchto státních orgánů, finančních institucí a společností:
čínská vláda
-
čínské ministerstvo obchodu, Peking, Čína
indická vláda
-
ministerstvo obchodu a průmyslu, Dillí
vietnamská vláda
-
vietnamský úřad pro hospodářskou soutěž, ministerstvo průmyslu a obchodu, Hanoj
-
ministerstvo financí, Hanoj (včetně inspekcí na místě v několika bankách)
-
celní orgány v Thai Binh, město Thai Binh, provincie Thai Binh
výrobci v Unii
-
Trevira GmbH, Bobingen, Německo
-
Wellman International Ltd., Kells, Irsko
-
Greenfiber International S.A., Buzau, Rumunsko
-
Silon spol. s r. o., Sezimovo Ústí, Česká republika
dovozci
-
Elias Enterprises Limited, Altrincham, Spojené království
uživatelé
-
Sandler AG, Schwarzenbach/Saale, Německo
vyvážející výrobci v Číně
-
Far Eastern Industries (Shanghai) Ltd., Šanghaj
-
Jiangsu Huaxicun Co, vesnice Chua-si, Ťiang-jin
-
Jiangsu Xinsu Chemical Fibre Co, Su-čou
-
Xiamen Xianglu Chemical Fibre Co, Sia-men
-
Zhejiang Anshun Pettechs Fibre Co, Fu-jang
vyvážející výrobci v Indii
-
Bombay Dyeing and Manufacturing Co. Ltd., Bombaj
-
Ganesha Ecosphere Limited, Kanpur
-
Indo Rama Synthetics Ltd., Nagpur
-
Reliance Industries Limited, Bombaj
-
Polyfibre Industries Pvt. Ltd., Bombaj
vyvážející výrobci ve Vietnamu
-
Vietnam New Century Polyester Fibre Co Ltd., město Halong
-
Thai Binh Polyester Staple Fibre Joint Stock Company, město Thai Thuy, provincie Thai Binh a Hop Than Co. Ltd., město Thai Binh, provincie Thai Binh (společně označovaní jako „skupina Thai Binh“).
(42)
Po poskytnutí informací žadatel tvrdil, že většina čínských výrobců je regionálně koncentrována v provinciích Ťiang-su a Če-ťiang na jihovýchodním pobřeží a ani v jedné z těchto dvou provincií se neuskutečnila inspekce na místě. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že Jiangsu Xinsu Chemical Fibre Co a Jiangsu Huaxicun Co se nacházejí v provincii Ťiang-su, zatímco Zhejiang Anshun Pettechs Fibre se nachází v provincii Če-ťiang. Tvrzení bylo proto odmítnuto.
(43)
Žadatel dále tvrdil, že dva velcí čínští výrobci z hlediska výrobní kapacity nebyli zahrnuti do vzorku. V tomto ohledu je třeba připomenout, že - jak je vysvětleno v 16. a 18. bodě odůvodnění - Komise vybrala vzorek na základě objemu vývozu do Unie a vybrala pět největších vývozců/skupin výrobců vyvážejících do Unie v souladu s článkem 27 základního nařízení. Samotná skutečnost, že existují jiní velcí výrobci PSV v Číně jako taková nezpochybňuje reprezentativnost vzorku.
(44)
Žadatel uvedl podobné tvrzení ohledně Vietnamu s tím, že dva významní vietnamští výrobci PSV nebyli do rozsahu šetření zahrnuti. Jak Komise vysvětlila v 32. až 34. bodě odůvodnění, šetření zahrnovalo všechny vietnamské výrobce PSV vyvážející do Unie a obdrženy byly odpovědi od tří vyvážejících výrobců, kteří představují téměř celý vývoz PSV do Unie. Skutečnost, že mohou existovat další významní výrobci PSV ve Vietnamu, kteří dotčený výrobek nevyvážejí do Unie, nemá význam pro reprezentativnost spolupracujících vyvážejících výrobců.
1.3. OBDOBÍ ŠETŘENÍ A POSUZOVANÉ OBDOBÍ
(45)
Šetření subvencování a újmy se týkalo období od 1. října 2012 do 30. září 2013 (dále jen „období šetření“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2010 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
(46)
Po poskytnutí informací předložil žadatel připomínky k délce období šetření, které považoval za krátké a které podle něj „nepříznivě ovlivnilo“ zjištění Komise. Žadatel uvedl, že doba dvanácti měsíců nezohlednila skutečnost, že újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, údajně trvala několik let. Žadatel byl rovněž toho názoru, že subvence uvedené ve stížnosti nemohly být dostatečně analyzovány použitím období šetření v délce dvanácti měsíců.
(47)
Co se týče analýzy újmy, je třeba zdůraznit, že Komise posoudila roky 2010, 2011, 2012 a období šetření, a nikoli, jak stěžovatel uvádí, pouze dvanáct měsíců období šetření. Pokud jde o stanovení existence subvence, Komise rozhodla, že v rámci svého prostoru pro uvážení a v souladu s články 5 a 11 základního nařízení zvolila období šetření v délce dvanácti měsíců. Do poskytnutí informací se ani žadatel, ani žádná jiná zúčastněná strana nevyjádřili k délce období šetření, které bylo stanoveno v oznámení o zahájení řízení a v dotaznících. Komise se domnívá, že období šetření v délce dvanácti měsíců je vhodné k zajištění reprezentativních výsledků pro účely šetření. Toto tvrzení bylo proto odmítnuto.
1.4. POSKYTOVÁNÍ INFORMACÍ
(48)
Dne 2. října 2014 poskytla Komise všem zúčastněným stranám základní fakta a úvahy, na jejichž základě hodlala zastavit řízení a vyzvala všechny zúčastněné strany, aby se vyjádřily. Vyjádření poskytli sdružení uživatelů, žadatel, jeden čínský vyvážející výrobce a jeho přidružené podniky, čtyři indičtí vyvážející výrobci, čínská vláda a vietnamská vláda. Poskytnutá vyjádření Komise zvážila a v odůvodněných případech zohlednila.
(49)
Vyjádření poskytnutá sdruženími uživatelů se zabývala otázkou zájmu Unie, která nebyla posuzována, protože neexistují důvody pro uložení opatření.
2. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
2.1. DOTČENÝ VÝROBEK
(50)
Dotčeným výrobkem jsou syntetická polyesterová střižová vlákna, nemykaná, nečesaná ani jinak nezpracovaná pro spřádání, pocházející z Čínské lidové republiky, Indie a Vietnamu, v současné době kódu KN 5503 20 00 (dále jen „dotčený výrobek“).
(51)
Dotčený výrobek lze obvykle vyrábět buď s použitím PTA (přečištěné kyseliny tereftalové) a MEG (ethylenglykolu), nebo s použitím vloček z recyklovaných PET lahví k výrobě recyklovaných PSV. Výrobek se používá v široké řadě aplikací, například v oblečení, oděvech a bytovém vybavení, v automobilovém průmyslu, v odvětví hygienických a zdravotnických prostředků a také ve stavebnictví.
2.2. OBDOBNÝ VÝROBEK
(52)
Šetření ukázalo, že tyto výrobky mají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti i stejná základní užití:
-
dotčený výrobek,
-
výrobek vyráběný a prodávaný na domácím trhu dotčených zemí a
-
výrobek vyráběný a prodávaný v Unii výrobním odvětvím Unie.
(53)
Komise rozhodla, že uvedené výrobky jsou proto obdobnými výrobky ve smyslu čl. 2 písm. c) základního nařízení.
2.3. TVRZENÍ TÝKAJÍCÍ SE DEFINICE VÝROBKU
2.3.1. PSV vyrobená z PTA/MEG a PSV vyrobená z recyklovaných PET lahví
(54)
Dva státní orgány a jedno sdružení zastupující vyvážející výrobce jedné z dotčených zemí tvrdily, že PSV vyrobená z PTA/MEG a PSV vyrobená z recyklovaných PET lahví by měla být považována za dva odlišné výrobky. Toto tvrzení bylo založeno na rozdílu v hlavních surovinách, protože u některých typů PSV se používají PTA/MEG, zatímco u některých jiných typů se místo toho používají vločky vyrobené z recyklovaných PET lahví. V souvislosti s tím byly zmíněny náklady a prodejní ceny jako důležité rozdíly. Uvádělo se rovněž, že existují podstatné rozdíly v jakosti mezi PSV vyrobenými z PTA a MEG a PSV vyrobenými z recyklovaných PET lahví, které mají dopad na použití a uplatnění.
(55)
PSV vyrobená z PTA/MEG a PSV vyrobená z recyklovaných PET lahví skutečně představují dva různé typy PSV spadající pod definici PSV. Nicméně tyto dva typy mají stejné fyzikální a chemické vlastnosti a jejich konečná užití jsou v podstatě stejná. Uznává se, že ne všechny typy výrobku jsou vzájemně zaměnitelné, ale v předchozích šetřeních a ve stávajícím šetření bylo zjištěno, že existuje alespoň částečná zaměnitelnost a možnost souběžného použití různých typů výrobků. Toto tvrzení bylo proto odmítnuto.
(56)
Jeden vyvážející výrobce ve svém podání znovu uvedl, že použití recyklovaných PET lahví ve srovnání s použitím vloček vyrobených z recyklovaných PET lahví znamená odlišný výrobní proces a odlišnou surovinu. Táž strana také dodala, že náklady a prodejní ceny, jakož i jakost jsou u PSV vyrobených z recyklovaných PET lahví výrazně nižší než u „běžných PSV“. Komise zastává názor, že surovina, ať už jsou to recyklované PET lahve nebo vločky vyrobené z recyklovaných PET lahví, je v zásadě stejná. Další kroky nezbytné při použití PET lahví ve srovnání s PET vločkami jsou třídění a mytí lahví, po nichž následuje drcení lahví do podoby vloček. Všechny následné fáze výrobního procesu jsou stejné. Kromě toho má konečný výrobek stejné vlastnosti za předpokladu, že mohou existovat různé třídy jakosti, jak bylo rovněž stanoveno v kontrolním čísle výrobku. Cenový rozdíl (pokud existuje) v důsledku různých tříd jakosti je proto rovněž zohledněn kontrolním číslem výrobku. Toto tvrzení bylo proto odmítnuto.
2.3.2. Komoditní PSV a speciální PSV
(57)
Jeden státní orgán a čtyři vyvážející výrobci tvrdili, že ke komoditním PSV a speciálním PSV se má přistupovat jako k odlišným výrobkům vzhledem k rozdílům ve výrobních nákladech, prodejních cenách a použití. Bylo rovněž uváděno, že výrobní odvětví Unie se zaměřuje na speciální PSV jako na hlavní typ PSV, zatímco dotčené země dodávají hlavně komoditní PSV.
(58)
Státní orgán a čtyři vyvážející výrobci, kteří předložili tvrzení popsané v 57. bodě odůvodnění, neposkytli definici speciálních PSV.
(59)
Speciální PSV podle definice výrobců v Unii zařazených do vzorku, sahají od PSV vyrobených z kombinace polyesteru a polyetylenu pro použití v hygienických výrobcích, barevných (barvených) PSV, PSV se specifickou pevností, PSV zpomalujících hoření, PSV pro technické použití (jako jsou geotextilie a netkané textilie používané ve stavebnictví), PSV definovaných, vyvinutých a upravených spolu se zákazníkem pro specifické aplikace používané v automobilovém průmyslu (obzvláště viditelné obložení automobilů musí být barevně konzistentní).
(60)
Standardní PSV podle výrobců v Unii zařazených do vzorku zahrnují PSV, která mají širší škálu pružnosti, pokud jde o jejich specifikace.
(61)
Podle navržené definice typu speciálních PSV a typu komoditních PSV mají oba typy stejné základní fyzikální, technické a chemické vlastnosti. Skutečnost, že existuje několik typů, tříd nebo jakostí nevylučuje, že mohou být považovány za jediný výrobek. Možná užití u komoditních PSV se jeví jako širší než u typu speciálních PSV, avšak tyto rozdíly nepostačovaly k tomu, aby byly kvalifikovány jako dva samostatné výrobky. Ačkoli typy PSV mají různé vlastnosti odpovídající jejich konkrétnímu účelu, jejich základní fyzikální vlastnosti, uplatnění a použití jsou stejné.
(62)
Kromě toho je nutné vyjasnit, že během období šetření nebyly typy speciálních PSV hlavním typem PSV vyráběných výrobci v Unii. V průměru představovaly kolem 40 % všech typů PSV vyráběných výrobci v Unii zařazenými do vzorku podle jejich definice komoditních PSV a speciálních PSV.
(63)
Po poskytnutí informací jeden vyvážející výrobce znovu předložil vyjádření, že speciální typ PSV a komoditní typ PSV nejsou „obdobné výrobky“, a tudíž nemohou být přezkoumány společně. Táž strana poukázala na to, že typ speciálních PSV a typ komoditních PSV se liší v konečném užití, výrobních nákladech a prodejní ceně. Proto považoval za selhání Komise, že nepřezkoumala rozdíly v nákladech a prodejních cenách typu speciálních PSV a typu komoditních PSV. Uvedl, že není jasné, jak byly stanoveny výrobní náklady a prodejní ceny výrobku, který je předmětem šetření, a požádal Komisi, aby prozkoumala analýzu cenového podbízení po oddělení údajů pro komoditní PSV a speciální PSV.
(64)
Komise potvrzuje, že se PSV prodávají v různých typech pro použití při spřádání nebo v netkaných výrobcích. Například PSV mohou mít mono- nebo bikomponentní složení a také odlišné specifikace, jako jsou decitex, pevnost, lesk, třídy jakosti atd. Tyto zvláštnosti byly zohledněny kontrolním číslem výrobku, k němuž Komise neobdržela připomínky. Uznává se, že komoditní a speciální PSV nejsou vzájemně zaměnitelná ve všech možných aplikacích, ale existuje částečná zaměnitelnost a možnost souběžného použití mezi různými typy výrobku. Jak je popsáno v 61. bodě odůvodnění a stanoveno v předešlých řízeních týkajících se stejného výrobku, fyzikální a chemické vlastnosti, jakož i konečné užití těchto typů výrobků jsou v podstatě stejné. Všechny typy jsou vyrobeny ze stejných surovin (PTA/MEG nebo recyklované PET), jež představují více než 60 % výrobních nákladů. Do nich je možno přidávat aditiva nebo doplňkové složky, aby se dosáhlo jistých specifických vlastností vlákna. Kontrolní číslo výrobku zahrnuje údaje o původu surovin a další prvky, které mají dopad na výrobní náklady a prodejní ceny. Nicméně neexistují podstatné rozdíly ve výrobním procesu komoditních a speciálních PSV. Je to patrné v případě výrobců v Unii zařazených do vzorku, z nichž žádný nevyráběl výhradně buď komoditní PSV, nebo speciální PSV. Kromě toho zřejmě neexistuje konzistentní a a společně stanovená definice speciálních PSV. Například, jak je popsáno v 59. bodě odůvodnění, PSV používaná v odvětví hygienických prostředků jsou považována některými výrobci v Unii za speciální typ. Různí uživatelé a jedno sdružení uživatelů naopak uvedli, že PSV, která se mají používat v odvětví hygienických prostředků například pro vlhčené ubrousky, jsou komoditním typem, ačkoli by ze zdravotních a bezpečnostních důvodů pokud možno neměly být z recyklovaných surovin. Kromě toho někteří výrobci v Unii považují typy PSV, které plní určité specifické požadavky zákazníků (například na konkrétní barvu) za speciální PSV, ačkoli tyto typy mohou procházet úplně stejným výrobním procesem a mít stejné výrobní náklady jako kterýkoli jiný (komoditní) typ. Komise proto nemohla vycházet ze samozvané kategorizace typu komoditních a speciálních PSV, a proto bylo toto tvrzení odmítnuto.
2.3.3. Další tvrzení týkající se definice výrobku
(65)
Jeden uživatel a jedno sdružení uživatelů tvrdili, že PSV dovážená z Číny mají vyšší jakost než PSV vyráběná v Unii. Jedním z argumentů bylo, že PSV pocházející z Čínské lidové republiky neobsahují kusy tvrdých polymerů. Dalším uplatněným argumentem byla světlost čínských PSV, zatímco o PSV vyráběných v Unii se tvrdilo, že obsahují odstíny šedé, protože většina PSV z Unie jsou PSV z recyklovaných PET lahví.
(66)
První argument, že PSV z Unie obsahují kusy tvrdých polymerů, nebyl podložen žádnými důkazy. Navíc byl v jiných podáních uživatelů a v odpovědích na dotazník pro uživatele uveden opak (to znamená, že PSV vyráběná výrobci v Unii jsou obvykle vyšší jakosti než PSV vyráběná dotyčnými zeměmi).
(67)
Pokud jde o druhý argument týkající se světlosti, informace poskytnuté v průběhu šetření potvrzují, že PSV vyrobená z PTA/MEG jsou obvykle světlejší než PSV z recyklovaných PET lahví (nepřidávají-li se během výrobního procesu pigment a/nebo zjasňovače). Nicméně oba typy PSV mají stejné fyzikální a chemické vlastnosti a jejich konečná užití jsou v podstatě stejná. Je také třeba poznamenat, že při výpočtu újmy byla základní surovina jednou ze skutečností, které byly zohledněny. Jinými slovy, dovážená PSV z recyklovaných PET lahví by byla srovnávána pouze s PSV vyrobenými v Unii z recyklovaných PET lahví. Obdobně by byla dovážená PSV vyrobená z PTA a MEG srovnávána pouze s PSV vyrobenými v Unii z PTA a MEG.
(68)
Jedno sdružení uživatelů, jeden vyvážející výrobce a státní orgán tvrdili, že následní uživatelé často vyžadují, aby výrobky byly vyrobeny s použitím PSV pocházejících z dotčených zemí (zejména Číny).
(69)
Nebyly předloženy žádné důkazy, které by toto tvrzení podpořily či by podrobně rozvedly odůvodnění, proč je vyžadováno PSV ze tří dotčených zemí (pokud následní zákazníci takový požadavek skutečně předkládají).
(70)
Sdružení uživatelů konkrétněji uvedlo, že Svaz automobilového průmyslu připouští pouze PSV pocházející z Číny.
(71)
Neodůvodnilo však své tvrzení a neprokázalo, že PSV vyráběná výrobci v Unii nemohou být používána Svazem automobilového průmyslu. Kromě toho ověřené údaje prokázaly, že výrobci v Unii rovněž prodávají značná množství PSV Svazu automobilového průmyslu, což svědčí o opaku.
(72)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že PSV vyráběná tímto vyvážejícím výrobcem a PSV vyráběná výrobci v Unii jsou odlišné výrobky, ačkoli se oba vyrábějí z recyklovaných PET lahví. Podle tohoto vyvážejícího výrobce se jeho PSV (převážně) vyrábějí z recyklovaných PET lahví (nikoli vloček), které procházejí odlišným výrobním procesem a představují odlišné suroviny ve srovnání s výrobci PSV používajícími vločky vyrobené z recyklovaných PET lahví.
(73)
Toto tvrzení bylo odmítnuto, neboť PET lahve a vločky z PET lahví (které jsou PET lahvemi rozdrcenými na vločky) jsou v podstatě stejné suroviny, i když v jiné formě.
2.3.4. Závěr
(74)
Proto byl vyvozen závěr, že všechny typy PSV, které jsou předmětem tohoto šetření, mají stejné základní fyzikální, technické a chemické vlastnosti a jejich konečná užití jsou v podstatě stejná.
3. SUBVENCOVÁNÍ
3.1. ČÍNA
3.1.1. Obecně
(75)
Na základě informací v podnětu a odpovědí na dotazník Komise byly předmětem šetření následující režimy, jež byly údajně zapojeny do poskytování subvencí čínskými vládními orgány:
A.
Preferenční úvěry poskytované odvětví PSV bankami ve státním vlastnictví a pověření a řízení soukromých bank vládou
B.
Dodávky zboží a poskytování služeb vládou za cenu nižší než přiměřenou a pověření a řízení soukromých dodavatelů vládou
-
dodávky PTA a MEG vládou za cenu nižší než přiměřenou,
-
poskytování pozemků a práv k užívání pozemků vládou za cenu nižší než přiměřenou,
-
dodávky elektrické energie vládou,
-
program zásobování levnou vodou.
C.
Rozvojové granty a úrokové subvence pro textilní odvětví
-
zvláštní fond „Go Global“,
-
fond na podporu obchodu pro oblast zemědělství, lehkého průmyslu a textilních výrobků.
D.
Programy osvobození od přímých daní a jejich snížení
-
osvobození od daně z příjmu pro zahraniční podniky (podniky se zahraničními investicemi),
-
osvobození od daně z příjmu v případě dividend vyplácených mezi způsobilými tuzemskými podniky,
-
snížení daně z příjmů pro způsobilé podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií,
-
snížení daně z příjmu ve zvláštních hospodářských zónách,
-
snížení daně z příjmu pro podniky zaměřené na vývoz,
-
daňové úlevy až do výše 40 % nákupní hodnoty zařízení vyrobeného v tuzemsku.
E.
Programy týkající se nepřímých daní a dovozního cla
-
osvobození od daně z přidané hodnoty a snížení dovozních cel při využívání dovezeného zařízení,
-
odpočty DPH pro podniky se zahraničními investicemi na nákup zařízení vyrobeného v Číně.
F.
Jiné regionální/provinční programy
-
daňová (a jiná) osvobození v rozvojových zónách provincie Ťiang-su,
-
daňové pobídky ve městě Čchang-čou,
-
preferenční pronájmy ve městě Čchang-čou,
-
programy vývozních pobídek v provincii Če-ťiang,
-
granty na technologické inovace v provincii Če-ťiang,
-
pobídky v oblasti daní a poplatků v rozvojových zónách v provincii Kuang-tung,
-
vývozní pobídky v provincii Kuang-tung,
-
proplácení právních poplatků v provincii Kuang-tung,
-
programy (zvláštních) fondů pro činnosti zahraničního obchodu v provincii Kuang-tung,
-
subvence úroků z půjček na podporu projektů technologických inovací v provincii Kuang-tung,
-
preferenční daňové sazby v rozvojových zónách v provincii Šanghaj,
-
zvýhodněná infrastruktura v provincii Šanghaj,
-
úvěrová a daňová politika pro podniky zaměřené na vývoz v provincii Šanghaj.
(76)
Komise podrobila šetření všechny režimy uvedené v podnětu. U každého režimu bylo šetřeno, zda je podle ustanovení článku 3 základního nařízení možné prokázat finanční příspěvek čínské vlády a výhodu získanou vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku. Šetření odhalilo, že v daném případě je jakákoli zjištěná výhoda u šetřených režimů nižší než použitelná minimální prahová hodnota stanovená v čl. 14 odst. 5 (3) základního nařízení. Proto se nepovažuje za nutné vyvodit závěr o napadnutelnosti jednotlivých režimů.
Podrobné údaje o režimech a odpovídající míry výhody pro jednotlivé společnosti jsou uvedeny níže.
3.1.2. Konkrétní režimy
Režimy, které nebyly využity čínskými vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku během období šetření
(77)
U níže uvedených režimů bylo zjištěno, že je čínští vyvážející výrobci/skupiny vyvážejících výrobců během období šetření nevyužily, a proto výhoda nemohla být prokázána:
-
dodávky PTA a MEG za cenu nižší než přiměřenou,
-
dodávky elektrické energie vládou za cenu nižší než přiměřenou,
-
dodávky levné vody vládou za cenu nižší než přiměřenou,
-
zvláštní fond „Go Global“,
-
fond na podporu obchodu pro oblast zemědělství, lehkého průmyslu a textilních výrobků,
-
osvobození od daně z příjmu pro zahraniční podniky (podniky se zahraničními investicemi),
-
snížení daně z příjmů pro způsobilé podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií,
-
snížení daně z příjmu ve zvláštních hospodářských zónách,
-
snížení daně z příjmu pro podniky zaměřené na vývoz,
-
daňové úlevy až do výše 40 % nákupní hodnoty zařízení vyrobeného v tuzemsku,
-
jiné regionální/provinční programy.
(78)
Co se týče poskytování PTA a MEG za cenu nižší než přiměřenou, v podnětu se tvrdilo, že čínská vláda kontroluje některá dodavatelská odvětví a výrobky, aby poskytovala výrobcům PTA a MEG vstupy za příznivé ceny. Na tomto základě získávají výrobci PSV napadnutelné subvence prostřednictvím nákupu PTA a MEG vyrobené státem od státem vlastněných podniků za cenu nižší než tržní, a tudíž za cenu nižší než přiměřenou.
(79)
Šetření však odhalilo, že čínští vyvážející výrobci nebo skupiny vyvážejících výrobců PSV dováželi většinu vstupů PTA a MEG pro výrobu PSV na vývoz v režimu aktivního zušlechťovacího styku.
(80)
V důsledku nebylo možné prokázat subvence pro společnosti zařazené do vzorku na základě tohoto údajného programu.
(81)
Po poskytnutí informací žadatel uvedl, že Komise poskytla částečnou analýzu pouze jednoho programu subvencování nevyužívaného čínskými vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku během období šetření, a to dodávek PTA/MEG za subvencované ceny. S ohledem na tento režim žadatel tvrdil, že způsob, jakým byl vzorek vybrán, a skutečnost, že významný výrobce PSV v Číně nebyl předmětem šetření, ovlivnila stanovení subvencování u tohoto režimu.
(82)
Jak bylo objasněno výše v 16. a 18. bodě odůvodnění, z 23 čínských vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců, kteří při šetření spolupracovali, vybrala Komise vzorek sestávající z pěti největších vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců, který byl považován za reprezentativní ve smyslu článku 27 základního nařízení. Čínský výrobce, o němž se žadatel zmínil a jenž nebyl zařazen do vzorku, během období šetření nevyvážel PSV do Unie ve významném množství. Proto nezařazení tohoto výrobce neovlivnilo reprezentativnost vzorku a nemělo zásadní vliv na závěry o dotčeném režimu subvencí.
(83)
Komise potvrzuje, že si vyžádala informace a odpovědi týkající se všech subvenčních režimů uvedených v podnětu, včetně těch, které uvádí žadatel ve svém stanovisku k poskytnutým informacím, avšak bylo zjištěno, že tyto režimy nebyly využity vyvážejícími výrobci/skupinami vyvážejících výrobců zařazenými do vzorku. V 78. bodě odůvodnění Komise uvedla další podrobnosti o dodávkách PTA/MEG za cenu nižší než přiměřenou, neboť tohoto režimu subvencí se týkalo významné tvrzení obsažené v podnětu a tento režim mohl poskytovat významnou napadnutelnou subvenci.
Režimy, které byly využity čínskými vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku během období šetření
3.1.3. Preferenční půjčky poskytované odvětví PSV
(84)
Žadatel tvrdil, že výrobci PSV mají výhodu z půjček s nízkými (subvencovanými) úrokovými sazbami od bank zajišťujících vládní politiku a obchodních bank ve státním vlastnictví na základě politiky čínské vlády poskytovat finanční pomoc, jež má stimulovat a podporovat růst a rozvoj odvětví textilních a chemických vláken.
a) Právní základ
(85)
Preferenční úvěry v Číně jsou upraveny těmito právními předpisy: Zákon ČLR o obchodních bankách (zákon o bankovnictví), obecná pravidla týkající se půjček vyhlášená Čínská lidovou bankou (PBOC) dne 28. června 1996 a rozhodnutí č. 40 Státní rady.
b) Výpočet výše subvence
(86)
Ustanovení čl. 6 písm. b) základního nařízení stanoví, že výhoda u preferenčních půjček by se měla vypočítat jako rozdíl mezi částkou zaplacených úroků a částkou, která by byla zaplacena za srovnatelnou obchodní půjčku, kterou by společnost mohla získat na trhu. Komise vytvořila tržní referenční hodnotu pro srovnatelné obchodní půjčky.
(87)
Referenční hodnota byla vypočtena na základě čínských úrokových sazeb, upravených tak, aby odrážely běžné tržní riziko (tedy se mělo za to, že všem podnikům v Číně je udělena pouze nejvyšší známka pro dluhopisy neinvestičního stupně (BB dle agentury Bloomberg) a byla uplatněna na standardní úvěrovou sazbu Čínské lidové banky adekvátní prémie předpokládaná u dluhopisů, jež podniky s tímto ratingem vydávají).
(88)
Výhoda pro vyvážející výrobce/skupiny vyvážejících výrobců byla vypočtena tím způsobem, že úrokový diferenciál v procentním vyjádření byl vynásoben nesplacenou výší půjčky, tj. byl uvažován úrok nezaplacený během období šetření. Tato částka byla poté přepočtena na celkový obrat z prodeje výrobků spolupracujících vyvážejících výrobců.
c) Závěr
(89)
Výhoda prokázaná u tohoto programu se pohybuje mezi 0 % a 0,50 %.
3.1.4. Poskytování práv k užívání pozemků za cenu nižší než přiměřenou
a) Právní základ
(90)
Ustanovení týkající se práva k užívání pozemků v Číně je součástí zákona o správě půdy Čínské lidové republiky a zákona o nemovitostech Čínské lidové republiky.
b) Uplatňování v praxi
(91)
Podle článku 2 zákona o správě půdy je vlastníkem veškerých pozemků vláda, neboť podle čínské ústavy a příslušných právních předpisů je půda v kolektivním vlastnictví čínského lidu. Podle tohoto zákona nelze pozemky prodávat, lze však přidělovat práva k jejich užívání. Státní orgány tak činí na základě veřejné výzvy k podávání nabídek, cenových odhadů či dražby.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(92)
Spolupracující vyvážející výrobci/skupiny vyvážejících výrobců předložili údaje k pozemkům, jež mají v držbě, i smlouvy či osvědčení o příslušných užívacích právech; čínská vláda však neuvedla údaje k tomu, jak jsou užívací práva k pozemkům oceňována.
d) Výpočet výše subvence
(93)
S ohledem na učiněný závěr, že situace v Číně, pokud jde o práva k užívání pozemků, není řízena trhem, se zdá, že soukromé referenční hodnoty nejsou v Číně k dispozici. Úprava nákladů či cen tedy není v případě Číny proveditelná. Za těchto okolností se má za to, že v Číně neexistuje příslušný trh, a v souladu s čl. 6 písm. d) bodem ii) základního nařízení je oprávněné použít vnější referenční hodnotu tak, aby bylo možno určit výši výhody. S ohledem na to, že čínská vláda nenavrhla vnější referenční hodnotu musela Komise ke stanovení vhodné vnější referenční hodnoty využít dostupných údajů. V této souvislosti se mělo za to, že z důvodů uvedených níže v 94. bodě odůvodnění je jako přiměřenou referenční hodnotu vhodné použít údaje ze samostatného celního území Tchaj-wan.
(94)
Podle názoru Komise jsou ceny pozemků na Tchaj-wanu aproximačně nejbližší k oblastem v Číně, kde jsou spolupracující vyvážející výrobci usazeni. Většina vyvážejících výrobců se nachází ve východní části Číny, v rozvinutých oblastech s vysokým HDP (hrubým domácím produktem) v provinciích s vysokou hustotou obyvatelstva.
(95)
Výše napadnutelné subvence se vypočte na základě výhody, kterou získal příjemce subvence a která je zjištěna za období šetření. Tato výhoda se vypočte s ohledem na rozdíl mezi částkou, kterou zaplatí každá společnost za práva k užívání pozemků, a částkou, která by měla být běžně placena na základě tchajwanské referenční hodnoty.
(96)
Při tomto výpočtu použila Komise průměrnou cenu pozemků za metr čtvereční na Tchaj-wanu, jež byla upravena o znehodnocení měny a vývoj HDP ode dne, kdy byla uzavřena ta která smlouva o přidělení užívacích práv k pozemkům. Údaje o cenách pozemků pro průmyslové využití byly získány z internetových stránek odboru průmyslu tchajwanského ministerstva obchodu. Znehodnocení měny a vývoj HDP pro Tchaj-wan byly vypočteny na základě míry inflace a vývoje DPH na obyvatele při současných cenách v USD na Tchaj-wanu zveřejněných Mezinárodním měnovým fondem v jeho výhledu na rok 2011 s názvem World Economic Outlook. V souladu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) přepočtena na dobu šetření; přitom byla uvažována běžná doba trvání práv k užívání pozemků určených k průmyslovému využití v Číně, tj. 50 let nebo 70 let. Tato částka byla následně přepočtena na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož vyvážející výrobci zařazení do vzorku za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
e) Závěr
(97)
Výhoda prokázaná u tohoto režimu se pohybuje mezi 0,02 % a 0,82 %.
3.1.5. Programy osvobození od přímých daní a jejich snížení
3.1.5.1. Osvobození od daně z příjmu v případě dividend vyplácených mezi způsobilými tuzemskými podniky
a) Právní základ
(98)
Právní základy těchto osvobození od daně z výnosů z dividend jsou články 25-26 zákona o dani z příjmu podniků a článek 83 nařízení, kterými se provádí zákon o dani z příjmu podniků.
b) Uplatňování v praxi
(99)
Tento program se skládá z preferenčního daňového zacházení pro podniky se sídlem v Číně, které jsou akcionářem v jiných podnicích se sídlem v Číně v podobě osvobození tuzemských mateřských podniků od daně z příjmu z určitých dividend, bonusů a jiných kapitálových investic.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(100)
Dva vyvážející výrobci/skupiny vyvážejících výrobců ve svém přiznání k dani z příjmů vykázali osvobození od daně z příjmů u částky, která je označena jako dividendy, bonusy a jiné příjmy z kapitálových investic, které plynou způsobilým rezidentům a podnikům v souladu s podmínkami dodatku 5 k přiznání k dani z příjmů (roční výkaz daňových zvýhodnění). Příslušné společnosti neodvedly z vykázaných částek daň z příjmů.
d) Výpočet výše subvence
(101)
Výše napadnutelné subvence se vypočte na základě výhody, kterou získal příjemce subvence a která je zjištěna za období šetření. Za výhodu získanou vyvážejícími výrobci se považuje výše celkové daňové povinnosti se zahrnutím příjmu z dividend, jenž příjemcům plyne od jiných podniků se sídlem v Číně, po odečtení částky, kterou příjemci skutečně zaplatili při zohlednění osvobození dividend od daně. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) přepočtena na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
e) Závěr
(102)
Výhoda prokázaná u tohoto programu se pohybuje mezi 0 % a 0,06 %.
3.1.6. Programy týkající se nepřímých daní a dovozního cla
3.1.6.1. Osvobození od daně z přidané hodnoty (dále jen „DPH“) a snížení dovozních cel při využívání dovezeného zařízení
a) Právní základ
(103)
Právní základ tohoto programu tvoří oběžník Státní rady o úpravě daňové politiky v případě dováženého zařízení, „Kuo Fa č. 37/1997“, sdělení ministerstva financí, všeobecné celní správy a státní daňové správy [2008] č. 43, oznámení národní komise pro rozvoj a reformy č. 316 2006 ze dne 22. února 2006 o důležitých otázkách k vyřizování potvrzení o státem podporovaných projektech financovaných z domácích a zahraničních zdrojů a katalog zboží dováženého pro podniky se zahraničními investicemi nebo podniky domácí, jež nelze vyjmout z celní povinnosti, pro rok 2008.
b) Uplatňování v praxi
(104)
Tento program poskytuje osvobození od DPH a dovozních cel ve prospěch podniků se zahraničními investicemi nebo tuzemských podniků pro dovoz kapitálového vybavení použitého v jejich výrobě. Osvobození od daně je podmíněno tím, že zařízení nesmí být uvedeno na seznamu nezpůsobilých zařízení a že podnik musí obdržet osvědčení o státem podporovaných projektech, jež vydávají čínské orgány nebo národní komise pro rozvoj a reformy v souladu s příslušnými právními předpisy týkajícími se investicí, daní a cel.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(105)
Osvobození od DPH a dovozních cel pro dovážená zařízení vykázali čtyři čínští vyvážející výrobci/skupiny vyvážejících výrobců.
d) Výpočet výše subvence
(106)
Výše napadnutelné subvence se vypočte na základě výhody, kterou získal příjemce subvence a která je zjištěna za období šetření. Výše výhody, kterou příjemci získali, je stanovena ve výši osvobození dovezeného zařízení od DPH a cla. Získaná výhoda byla odepisována po dobu životnosti zařízení v souladu s běžnými účetními postupy společnosti. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) přepočtena na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
e) Závěr
(107)
Výhoda prokázaná u tohoto programu se pohybuje mezi 0 % a 0,45 %.
3.1.6.2. Odpočty DPH pro podniky se zahraničními investicemi při nákupu zařízení vyrobeného v Číně
a) Právní základ
(108)
Právní základ tohoto programu tvoří oběžník státní daňové správy o vyhlášení prozatímních opatření o vracení daně při nákupu zařízení vyrobeného v tuzemsku subjekty se zahraničními investicemi, č. 171, 199, 20.9.1999; oznámení státní daňové správy o zastavení uplatňování slevy na daň z příjmů podniků a opatření týkajících se výjimek pro investice podniku do nákupu zařízení vyrobeného v tuzemsku státní daňové správy, č. 176 [2008] ministerstva financí.
b) Uplatňování v praxi
(109)
Tento program poskytuje výhody subjektům se zahraničními investicemi v podobě vracení DPH při nákupu zařízení vyrobeného v tuzemsku. Zařízení nesmí být klasifikováno jako zboží bez možnosti osvobození a jeho hodnota nesmí překročit celkový investiční limit pro subjekty se zahraničními investicemi podle „zkušebních správních opatření pro nákup zařízení vyrobeného v tuzemsku“.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(110)
Dva vyvážející vývozci/skupiny vyvážejících výrobců zařazení do vzorku předložili o tomto režimu podrobné informace, včetně údajů o výši získané výhody.
d) Výpočet výše subvence
(111)
Výše napadnutelné subvence se vypočte na základě výhody, kterou získal příjemce subvence a která je zjištěna za období šetření. Za výhodu, kterou příjemci získali, se považuje výše DPH proplacené při nákupu zařízení vyrobeného v tuzemsku. Získaná výhoda byla odepisována po dobu životnosti zařízení v souladu s postupy běžnými v daném odvětví.
e) Závěr
(112)
Výhoda prokázaná u tohoto režimu se pohybuje mezi 0 % a 0,01 %.
3.1.7. Jiné regionální/provinční programy
(113)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku nezískaly z programů zmíněných v 75. bodě odůvodnění během období šetření žádnou výhodu.
3.1.8. Výše subvencí
(114)
Výše subvencí stanovená v souladu s ustanoveními základního antisubvenčního nařízení, vyjádřená valoricky, se u čínských vyvážejících výrobců pohybuje mezi 0,76 % a 1,77 %.
(115)
Po poskytnutí informací žadatel tvrdil, že není jasné, jak Komise vypočetla rozsah celkového subvenčního rozpětí. Rozsah celkových souhrnných subvencí pro čínské vyvážející výrobce/skupiny vyvážejících výrobců zařazené do vzorku vyjádřený valoricky stanovený ve 114. bodě odůvodnění představuje nižší a vyšší celkové subvenční rozpětí pěti čínských vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců.
3.1.9. Závěry týkající se Číny
(116)
Vzhledem k zanedbatelným částkám napadnutelných subvencí pro čínské vyvážející výrobce by opatření na dovoz PSV pocházejících z Číny neměla být uložena. Byl vyvozen závěr, že by v souladu s čl. 14 odst. 3 základního nařízení mělo být šetření ohledně dovozu výrobků pocházejících z Čínské lidové republiky zastaveno.
3.2. INDIE
3.2.1. Obecně
(117)
Na základě informací v podnětu a odpovědí na dotazník Komise byly předmětem šetření následující režimy, jež údajně zahrnovaly poskytování subvencí indickými státními orgány:
1)
režim „Focus Market Scheme“;
2)
režim „Focus Product Scheme“;
3)
režim předběžného povolení;
4)
režim navracení cla;
5)
režim podpory vývozu kapitálových statků;
6)
režim daňových a celních osvobození v jednotkách orientovaných na vývoz a zvláštních hospodářských zónách;
7)
režim vývozních úvěrů;
8)
režim osvobození od daně z příjmu;
9)
režim na podporu zvýšení vývozu;
10)
režim povolení bezcelního dovozu;
11)
režim na podporu rozvoje trhu a úvěrových záruk;
12)
pobídkový režim vlády státu Gudžarát zaměřený na kapitálové investice;
13)
režim pobídek týkajících se daně z obratu a režim osvobození od daně z elektrické energie státu Gudžarát;
14)
subvenční režimy Západního Bengálska - pobídky a daňové výhody, včetně grantů a osvobození od daně z obratu;
15)
soubor pobídek „Package Scheme of Incentives“ ve státě Maháráštra, včetně režimu osvobození od daně z elektrické energie a subvence na podporu průmyslu.
Subvenční režimy, které byly využity šetřenými indickými vyvážejícími výrobci během období šetření
(118)
Šetřením bylo zjištěno, že v období šetření tyto programy poskytly výhody ověřeným vyvážejícím výrobcům:
1)
režim „Focus Market Scheme“ (dále jen „FMS“);
2)
režim „Focus Product Scheme“ (dále jen „FPS“);
3)
režim navracení cla (dále jen „DDS“, Duty Drawback Scheme);
4)
režim předběžného povolení (dále jen „AAS“, Advance Authorisation Scheme);
5)
režim povolení bezcelního dovozu (dále jen „DFIA“, Duty Free Import Authorisation);
6)
režim podpory vývozu kapitálových statků (dále jen „EPCGS“, Export Promotion Capital Goods Scheme);
7)
soubor pobídek „Package Scheme of Incentives“ (dále jen „PSI“).
(119)
Režimy uvedené výše v 118. bodě odůvodnění podbodech 1), 2), 4) 5) a 6) vycházejí ze zákona o rozvoji a regulaci zahraničního obchodu z roku 1992 (č. 22 z roku 1992), který vstoupil v platnost dne 7. srpna 1992 (dále jen „zákon o zahraničním obchodu“ nebo „ZZO“). Zákon o zahraničním obchodu opravňuje indickou vládu vydávat oznámení týkající se vývozní a dovozní politiky. Tato oznámení jsou shrnuta v dokumentech o politice zahraničního obchodu, které jsou každých pět let vydávány ministerstvem obchodu a pravidelně aktualizovány. Dokumentem o politice zahraničního obchodu, který se týká období šetření tohoto šetření, je dokument „Foreign Trade Policy 2009-2014“ (dále jen „FTP 09-14“). Postupy, jimiž se FTP 09-14 řídí, stanovila indická vláda v publikaci „Příručka postupů, svazek I“ (dále jen „HOP I 09-14“). Příručka postupů se pravidelně aktualizuje.
(120)
Režim navracení cla (DDS) uvedený výše v 118. bodě odůvodnění podbodě 3 vychází z paragrafu 75 celního zákona z roku 1962, z paragrafu 37 zákona o spotřební dani z roku 1944, z paragrafů 93 A a 94 finančního zákona z roku 1994 a z Pravidel pro výběr cel, spotřební daně a vracení daní za služby z roku 1995. Sazby tohoto navracení jsou pravidelně zveřejňovány.
(121)
Režim PSI uvedený výše v podbodě 7) je založen na souboru pobídek vlády státu Maháráštra z roku 2007, usnesení PSI-1707/(CR-50)/IND-8 ze dne 30. března 2007.
3.2.2. Režim „Focus Market Scheme“ („FMS“);
a) Právní základ
Podrobný popis režimu FMS je uveden v odstavci 3.14 dokumentu FTP 09-14 a v odstavci 3.8 příručky HOP I 09-14.
b) Způsobilost
(122)
Pro tento režim jsou způsobilí všichni vyvážející výrobci a vyvážející obchodníci.
c) Uplatňování v praxi
(123)
Vývoz všech výrobků, včetně vývozu PSV, v rámci tohoto režimu do zemí uvedených v tabulkách 1 a 2 dodatku 37(C) příručky HOP I 09-14 má nárok na úvěry na clo rovnající se 3 % hodnoty FOB. Ke dni 1. dubna 2011 má vývoz všech výrobků do zemí uvedených v tabulce 3 dodatku 37(C) („Special Focus Markets“) nárok na úvěry na clo rovnající se 4 % hodnoty FOB. Tento režim se nevztahuje na určité typy vývozních činností, např. na vývoz dováženého či překládaného zboží, domnělý vývoz, vývoz služeb a vývozní obrat jednotek působících v rámci zvláštních hospodářských zón/jednotek orientovaných na vývoz. Nevztahuje se ani na určité typy výrobků, např. na diamanty, vzácné kovy, rudy, obilí, cukr a ropné produkty.
(124)
Úvěry na clo v rámci režimu FMS jsou volně přenositelné a platné po dobu 24 měsíců ode dne vydání příslušného osvědčení o nároku na úvěr. Mohou být použity k zaplacení cla u následného dovozu jakéhokoliv vstupního materiálu nebo zboží včetně kapitálových statků.
(125)
Osvědčení o nároku na úvěr se vydává v přístavu, ze kterého se vývoz realizuje, po uskutečnění vývozu nebo po odeslání zboží. Pokud žadatel předloží orgánům kopie všech příslušných vývozních dokumentů (např. příkazu k vývozu, faktur, přepravních dokladů, potvrzení banky o uskutečnění vývozu), nemůže indická vláda rozhodnutí o poskytnutí či neposkytnutí úvěrů nikterak ovlivnit.
(126)
Tento režim během období šetření využili čtyři ověření vyvážející výrobci.
(127)
Po poskytnutí informací tři indičtí vyvážející výrobci zařazení do vzorku tvrdili, že ačkoli byli způsobilí k výhodě, vůbec o ni nepožádali v případě prodeje na vývoz do Unie, a tudíž nelze učinit závěr o využití této výhody. Tvrdili také, že režim FMS geograficky souvisí se zeměmi, které nejsou součástí Unie, a proto nemůže být Unií napadnut. V tomto ohledu inspekce na místě potvrdily, že nárok na výhodu FMS byl uplatňován u vývozu do třetích zemí, protože tento program se v zásadě týká vývozu do třetích zemí. Příslušní vyvážející výrobci však nedokázali uvést argumenty, kterými by zpochybnili praktické provádění programu popsané v 123. až 125. bodě odůvodnění či skutečnost, že může být výhoda režimu FMS využívána pro dotčený výrobek, totiž že úvěry na clo v rámci režimu FMS jsou volně přenositelné a že mohou být použity k zaplacení cla u následného dovozu jakéhokoliv vstupu nebo zboží, včetně kapitálových statků. Tato strana zejména nedokázala uvést argumenty, kterými by zpochybnila skutečnost, že úvěry na clo poskytnuté v rámci FMS na vývoz do způsobilých třetích zemí mohou být použity ke kompenzaci dlužného dovozního cla ze vstupů zapracovaných do dotčeného výrobku vyváženého do Unie.
(128)
Tyto výhody jsou zaúčtovány na akruální bázi v účetnictví společnosti ke dnům, kdy se vývozní transakce uskutečnily, a prokazují, že nárok na výhodu vzniká v okamžiku vývozní transakce a že není pochyb o tom, že získaný úvěr na clo bude využit později. Toto tvrzení muselo být proto odmítnuto.
d) Závěry týkající se režimu FMS
(129)
Režim FMS poskytuje subvence ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Úvěr na clo v rámci režimu FMS je finančním příspěvkem indické vlády, protože bude nakonec použit ke kompenzaci dovozního cla, a bude tak snižovat výnosy indické vlády z cla, které by bylo jinak splatné. Nadto úvěr na clo v režimu FMS vývozce zvýhodňuje, protože zlepšuje jeho likviditu.
(130)
Kromě toho režim FMS právně závisí na vývozní výkonnosti, a je proto považován za specifický a napadnutelný podle čl. 4 odst. 4 prvního pododstavce písm. a) základního nařízení.
(131)
Tento režim nelze považovat za povolený režim navracení cla nebo režim navracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Režim nevyhovuje přísným pravidlům uvedeným v příloze I písm. i), příloze II (definice a pravidla pro navracení) a příloze III (definice a pravidla pro navracení u náhradních vstupů) základního nařízení. Vývozce nemá žádnou povinnost skutečně spotřebovat bezcelně dovezené zboží ve výrobním procesu a částka úvěru není vypočtena ve vztahu ke skutečně použitým vstupům. Neexistuje režim nebo zavedený postup pro potvrzení, jaké vstupní materiály jsou spotřebovány ve výrobním procesu vyváženého výrobku nebo zda došlo k nadměrné platbě dovozního cla ve smyslu přílohy I písm. i) a příloh II a III základního nařízení. Vývozce je způsobilý obdržet výhody režimu FMS bez ohledu na to, zda vůbec nějaké vstupní materiály doveze. Pro získání výhody stačí, aby vývozce prostě vyvezl zboží, aniž by prokazoval, že byl dovezen nějaký vstupní materiál. Dokonce i vývozci, kteří nakupují veškeré své vstupní materiály v místě a nedovážejí žádné zboží, které lze použít jako vstupní materiál, mají tedy přesto nárok na výhodu poskytovanou v rámci režimu FMS. Kromě toho může vývozce využít úvěry na clo v rámci režimu FMS k dovozu kapitálových statků, ačkoliv kapitálové statky nespadají do působnosti povolených režimů navracení cla, jak je uvedeno v příloze I písm. i) základního nařízení, protože nejsou spotřebovány při výrobě vyvážených výrobků.
e) Výpočet výše subvence
(132)
Výše napadnutelných subvencí byla vypočtena na základě výhody, kterou získal příjemce a u které bylo zjištěno, že v období šetření byla zaúčtována spolupracujícím vyvážejícím výrobcem na základě časového rozlišení jako příjem ve stadiu vývozní transakce. V souladu s čl. 7 odst. 2 a čl. 7 odst. 3 základního nařízení byla tato výše subvence (čitatel) přepočtena na vývozní obrat v období šetření (jmenovatel), protože subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta na základě množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(133)
Subvenční sazba zjištěná u tohoto režimu v období šetření u čtyř dotčených společností činí 0,15 %, 0,19 %, 0,42 % a 0,63 %.
3.2.3. Režim „Focus Product Scheme“ (dále jen „FPS“)
a) Právní základ
(134)
Podrobný popis tohoto režimu je uveden v odstavcích 3.15 až 3.17 dokumentu FT-policy 09-14 a v kapitolách 3.9 až 3.11 příručky HOP I 09-14.
b) Způsobilost
(135)
Podle odstavce 3.15.2 dokumentu FT-policy 09-14 jsou pro tento režim způsobilí vývozci oznámených výrobků uvedených v dodatku 37D příručky HOP I 09-14.
c) Uplatňování v praxi
(136)
Vývozce výrobků uvedených na seznamu v Dodatku 37D příručky HOP I 09-14 může požádat o potvrzení o úvěru na clo v rámci FPS ve výši 2 % až 5 % hodnoty FOB vývozu. Dotčený výrobek, který je předmětem šetření, je uveden v tabulce 1 dodatku 37D a má nárok na 2 % úvěr na clo.
(137)
Režim FPS je povývozním režimem, což znamená, že společnost musí uskutečnit vývoz, aby byla způsobilá pro získání výhod v rámci tohoto režimu. V souvislosti s tím předkládá společnost příslušnému orgánu on-line žádost a kopie příkazu k vývozu a faktury, potvrzení banky prokazující uhrazení poplatků spojených se žádostí, kopii přepravních dokladů a potvrzení banky o realizovaném přijetí platby nebo potvrzení o přijetí cizí měny ze zahraničí v případě přímého jednání o dokumentech. V případech, kdy byly originály přepravních dokladů a/nebo potvrzení banky o uskutečnění platby odeslány za účelem nárokovat výhody v rámci jakéhokoliv jiného režimu, může společnost předložit kopie, které sama ověří a na nichž uvede příslušný orgán, kterému byly originály dokumentů zaslány. On-line žádost o úvěry v rámci režimu FPS se může vztahovat nejvýše na 50 přepravních dokladů.
(138)
Bylo zjištěno, že v souladu s indickými účetními standardy mohou být úvěry v rámci režimu FPS při splnění vývozní povinnosti zaúčtovány do komerčních účtů na akruální bázi jako příjem. Tyto úvěry mohou být použity k zaplacení cla z následného dovozu jakéhokoliv zboží s výjimkou kapitálových statků a zboží, pro nějž existují dovozní omezení. Zboží dovezené na základě takových úvěrů může být prodáno na domácím trhu (přičemž podléhá dani z prodeje), nebo použito jinak. Úvěry FPS jsou volně přenosné a jsou platné po dobu 24 měsíců od data vydání.
(139)
Tento režim během období šetření využilo všech pět ověřených vyvážejících výrobců.
(140)
Po poskytnutí informací tři indičtí vyvážející výrobci zařazení do vzorku tvrdili, že ačkoli byli způsobilí k výhodě, vůbec o ni nepožádali přinejmenším v některých případech prodeje na vývoz, a tudíž nelze učinit závěr o využití této výhody. Nicméně příslušní vyvážející výrobci nedokázali uvést argumenty, kterými by zpochybnili praktické provádění režimu popsané v 123. až 125. bodě odůvodnění či skutečnost, že může být výhoda režimu FPS využívána pro dotčený výrobek, totiž že úvěry na clo v rámci režimu FPS jsou volně přenositelné a že mohou být použity k zaplacení cla u následného dovozu jakéhokoliv vstupu nebo zboží, včetně kapitálových statků. Je třeba zopakovat, že tyto výhody jsou zaúčtovány na akruální bázi v účetnictví společnosti ke dnům, kdy se vývozní transakce uskutečnily, a prokazují, že nárok na výhodu vzniká v okamžiku vývozní transakce a že není pochyb o tom, že získaný úvěr na clo bude využit později.
d) Závěry týkající se režimu FPS
(141)
Režim FPS poskytuje subvence ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Úvěr v rámci režimu FPS je finančním příspěvkem indické vlády, jelikož nakonec bude použit ke kompenzaci dovozních cel, a bude tak snižovat výnosy indické vlády z cel, která by byla jinak splatná. Úvěr v rámci režimu FPS navíc příjemci přináší výhodu, protože zvyšuje jeho likviditu.
(142)
Režim FPS je mimoto ze zákona podmíněn vývozní výkonností, a proto je považován za specifický a napadnutelný podle čl. 4 odst. 4 písm. a) základního nařízení.
(143)
Tento režim nelze považovat za povolený režim navracení cla nebo režim navracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení, jelikož nevyhovuje pravidlům uvedeným v příloze I bodě i), příloze II (definice a pravidla navracení) a příloze III (definice a pravidla navracení u náhradních vstupů) základního nařízení. Zejména jde o to, že vývozce nemá žádnou povinnost skutečně spotřebovat bezcelně dovezené zboží ve výrobním procesu a částka úvěru není vypočtena ve vztahu ke skutečně použitým vstupům. Navíc neexistuje systém nebo postup pro potvrzení, jaké vstupní materiály jsou spotřebovány ve výrobním procesu vyváženého výrobku nebo zda došlo k nepřiměřené platbě dovozního cla ve smyslu přílohy I písm. i) a příloh II a III základního nařízení. A v neposlední řadě je vývozce způsobilý obdržet výhody režimu FPS bez ohledu na to, zda vůbec nějaké vstupy doveze. Pro získání výhody stačí, aby vývozce prostě vyvezl zboží, aniž by prokazoval, že byl dovezen nějaký vstupní materiál. Dokonce i vývozci, kteří nakupují veškeré své vstupy místně a nedovážejí žádné zboží, které lze použít jako vstup, mají tudíž nárok na výhodu vyplývající z režimu FPS.
e) Výpočet výše subvence
(144)
V souladu s čl. 3 odst. 2 a článku 5 základního nařízení se výše napadnutelných subvencí vypočítala na základě výhody, kterou získal příjemce subvence, zjištěné v období šetření. V tomto ohledu se mělo za to, že výhodu příjemce získá v okamžiku, kdy dojde k vývozní transakci uskutečněné v rámci tohoto režimu. V uvedeném okamžiku se musí indická vláda vzdát cla, které představuje finanční příspěvek ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Jakmile celní orgány vydají vývozní přepravní doklad, kde je uvedena mimo jiné výše úvěru FPS, jež má být poskytnuta na tuto vývozní transakci, nemůže indická vláda rozhodnutí o poskytnutí či neposkytnutí subvence nikterak ovlivnit. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se považuje za odpovídající stanovit výši výhody vyplývající z režimu FPS jako součet úvěrů získaných za vývozní transakce uskutečněné v rámci tohoto režimu v období šetření.
(145)
V případě, že byly podány oprávněné žádosti, byly v souladu s čl. 7 odst. 1) písm. a) základního nařízení poplatky, které byly nezbytně vynaloženy v zájmu získání subvence, odečteny z takto zjištěných úvěrů, aby byla určena výše subvence (čitatel). Podle čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla tato výše subvence přepočtena na celkový vývozní obrat v období šetření (jmenovatel), protože subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(146)
Subvenční sazby zjištěné u tohoto režimu v případě pěti dotčených společností během období šetření činily 1,59 %, 1,75 %, 1,77 %, 1,85 % a 1,95 %.
3.2.4. Režim navracení cla (dále jen „DDS“)
a) Právní základ
(147)
Podrobný popis režimu DDS je obsažen v Pravidlech pro výběr cel a spotřební daně a vracení daní z roku 1995 ve znění následných oznámení.
b) Způsobilost
(148)
Pro tento režim jsou způsobilí všichni vyvážející výrobci a vyvážející obchodníci.
c) Uplatňování v praxi
(149)
Způsobilý vývozce může zažádat o navrácení částky, která je vypočtena jako procento hodnoty FOB výrobků vyvezených v rámci tohoto režimu. Tyto sazby navracení byly stanoveny indickou vládou pro řadu výrobků včetně dotčeného výrobku. Určují se na základě průměrného množství nebo průměrné hodnoty vstupních materiálů použitých při výrobě výrobku a na základě průměrné výše cla zaplaceného za vstupy. Jsou použitelné bez ohledu na to, zda dovozní clo bylo či nebylo skutečně zaplaceno. Sazba DDS u dotčeného výrobku během období šetření byla 3 % hodnoty FOB do 9. října 2012, 2,1 % v období od 10. října 2012 do 20. září 2013 a 1,7 % k 21. září 2013.
(150)
Aby mohla společnost využívat výhod tohoto režimu, musí vyvážet. Jakmile jsou údaje o zásilce zaneseny na celní server (ICEGATE), je zde uvedeno, že vývoz probíhá v rámci režimu DDS a je neodvolatelně stanovena částka DDS. Poté, co přepravní společnost předložila obecné prohlášení o vývozu a celní úřad tento dokument porovnal s údaji na přepravním dokladu a zjistil, že se údaje shodují, jsou splněny všechny podmínky pro to, aby se vrátilo clo, a to buď přímou platbou na bankovní účet vývozce, nebo příkazem k výplatě.
(151)
Vývozce musí rovněž prokázat, že k uskutečnění vývozu dochází prostřednictvím potvrzení banky o uskutečnění vývozu. Tento dokument může být poskytnut poté, co byla vyplacena částka navraceného cla; indická vláda však bude vyplacenou částku vymáhat zpět, pokud vývozce potvrzení banky o uskutečnění vývozu nepředloží ve stanovené lhůtě.
(152)
Částka navraceného cla může být použita pro jakékoli účely.
(153)
Bylo zjištěno, že v souladu s indickými účetními standardy může být částka navráceného cla při splnění vývozní povinnosti zaúčtována do komerčních účtů na akruální bázi jako příjem.
(154)
Režim DDS během období šetření využili dva ověření vyvážející výrobci.
d) Závěry týkající se režimu DDS
(155)
Režim DDS poskytuje subvence ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Takzvaná částka navraceného cla je finančním příspěvkem indické vlády, protože má podobu přímého převodu finančních prostředků ze strany indické vlády. Kromě toho částka navraceného cla poskytuje vývozci výhodu, protože zlepšuje jeho likviditu za podmínek, které na trhu nejsou dostupné.
(156)
Sazba navraceného cla u vývozu je stanovena indickou vládou pro jednotlivé výrobky. Třebaže se subvence označuje jako navracení cla, tento režim však nemá povahu povoleného systému navracení cla nebo systému navracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Vyplacení peněžních prostředků vývozci není spojeno se zaplacením dovozních cel na suroviny a není úvěrem na clo ke kompenzaci dovozního cla na minulý nebo budoucí dovoz surovin.
(157)
To potvrzuje i oběžník indické vlády č. 24/2001, který jasně uvádí, že „[sazby navraceného cla] nijak nesouvisejí se skutečnou spotřebou vstupů a se skutečným dopadem na vstupy konkrétního vývozce nebo jednotlivých zásilek […]“ a regionálním orgánům ukládá, aby „se netrvalo na důkazech o skutečných clech u dovezených nebo domácích vstupů […] kromě [žádosti o navrácení cla] podané vývozci“.
(158)
Platbu v podobě přímého převodu finančních prostředků ze strany indické vlády po vývozu uskutečněném vývozci, je třeba považovat za přímý grant indické vlády závislý na vývozní výkonnosti, a proto je považována za specifickou a napadnutelnou podle čl. 4 odst. 4 prvního pododstavce písm. a) základního nařízení.
(159)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se dospělo k závěru, že režim DDS je napadnutelný.
e) Výpočet výše subvence
(160)
Podle čl. 3 odst. 2 a článku 5 základního nařízení se výše napadnutelných subvencí vypočítala na základě výhody, kterou získal příjemce subvence a která byla zjištěna v období šetření. V tomto ohledu se mělo za to, že výhodu příjemce získá v okamžiku, kdy se uskuteční vývozní transakce v rámci tohoto režimu. V tomto okamžiku musí indická vláda zaplatit částku navraceného cla, která představuje finanční příspěvek ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení. Jakmile celní úřady vydají vývozní přepravní doklad uvádějící mimo jiné částku navraceného cla, která má být poskytnuta pro danou vývozní transakci, nemůže indická vláda rozhodnutí o udělení či neudělení subvence nikterak ovlivnit. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se považuje za vhodné stanovit výši výhody vyplývající z režimu DDS jako součet částek navraceného cla získaných za vývozní transakce uskutečněné v rámci tohoto režimu během období šetření.
(161)
V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byly tyto výše subvence přepočteny na celkový vývozní obrat dotčeného výrobku v průběhu období šetření (jmenovatel), protože subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(162)
Na základě výše uvedených skutečností činí subvenční sazby u dvou dotčených společností zjištěné v období šetření 0,24 % a 2,12 %.
3.2.5. Režim předběžného povolení (dále jen „AAS“)
a) Právní základ
(163)
Tento režim je podrobně popsán v odstavcích 4.1.1 až 4.1.14 dokumentu FTP 09-14 av kapitolách 4.1 až 4.30 příručky HOP I 09-14.
b) Způsobilost
(164)
Režim AAS sestává z šesti podrežimů, jak je podrobněji popsáno v 165. bodě odůvodnění níže. Tyto podrežimy se mimo jiné liší rozsahem způsobilosti. Vyvážející výrobci a vyvážející obchodníci, kteří jsou „vázáni“ na pomocné výrobce, jsou způsobilí pro podrežim AAS pro fyzický vývoz a pro podrežim AAS pro roční potřebu. Vyvážející výrobci poskytující dodávky konečnému vývozci jsou způsobilí pro režim AAS pro dodávky meziproduktů. Hlavní dodavatelé dodávající v rámci kategorií „domnělého vývozu“ uvedených v odstavci 8.2 dokumentu FTP 09-14, jako např. dodavatelé jednotky orientované na vývoz, jsou způsobilí pro podrežim AAS pro domnělý vývoz. Dodavatelé meziproduktů vyvážejícím výrobcům jsou způsobilí pro výhody „domnělého vývozu“ v rámci podrežimů předběžného příkazu k uvolnění (Advance Release Order, dále jen „ARO“) a tuzemského back-to-back akreditivu.
c) Uplatňování v praxi
(165)
Režim AAS může být vydán pro:
a)
fyzický vývoz: ten je hlavním podrežimem. Umožňuje bezcelní dovoz vstupních materiálů potřebných k výrobě určitého výsledného výrobku určeného na vývoz. Termín „fyzický“ v tomto kontextu znamená, že výrobek určený na vývoz musí opustit území Indie. Povolený dovoz a vývozní povinnost včetně typu vyváženého výrobku jsou uvedeny v licenci;
b)
roční potřebu: toto povolení se nevztahuje na konkrétní výrobek na vývoz, nýbrž na širší skupinu výrobků (např. chemické látky a příbuzné výrobky). Držitel licence může, a to až do určité hodnoty stanovené na základě jeho vývozní výkonnosti v minulosti, dovážet bezcelně veškeré vstupy k použití při výrobě jakékoli z položek spadajících do příslušné skupiny výrobků. Může vyvážet jakýkoli výsledný výrobek spadající do dané skupiny výrobků, který byl vyroben s použitím takového materiálu osvobozeného od cla;
c)
dodávky meziproduktů: tento podrežim se vztahuje na případy, kdy dva výrobci chtějí vyrábět jeden výrobek na vývoz a rozdělí si proces výroby. Vyvážející výrobce, jenž vyrábí meziprodukt, smí bezcelně dovážet vstupní materiál a pro tento účel může získat režim AAS na dodávky meziproduktů. Konečný vývozce dokončuje výrobu a je povinen hotový výrobek vyvézt;
d)
domnělý vývoz: tento podrežim umožňuje hlavnímu dodavateli bezcelně dovážet vstupní materiály potřebné k výrobě zboží, které má být prodáno jako „domnělý vývoz“ kategoriím zákazníků uvedeným v odstavci 8.2 písm. b) až f), g), i) a j) dokumentu FTP 09-14. Podle indické vlády znamená domnělý vývoz ty transakce, při nichž dodané zboží neopouští zemi. Za domnělý vývoz je považována celá řada kategorií dodávek za předpokladu, že je zboží vyrobeno v Indii, např. dodávky zboží pro jednotky orientované na vývoz nebo pro společnost, která se nachází ve zvláštní hospodářské zóně;
e)
předběžný příkaz k uvolnění (dále jen „ARO“): držitel režimu AAS, který hodlá získávat vstupní materiály z domácích zdrojů místo přímého dovozu, má možnost za tímto účelem využít ARO. V takových případech jsou předběžná povolení validována jako ARO a převedena na domácího dodavatele při dodávce položek, které jsou v nich uvedeny. Domácí dodavatel bude mít nárok na výhody domnělého vývozu, jak je uvedeno v odstavci 8.3 dokumentu FTP 09-14 (tj. AAS pro dodávky meziproduktů/domnělý vývoz, vrácení cla při domnělém vývozu a náhrady konečné spotřební daně). V mechanismu ARO jsou daně a cla namísto konečnému vývozci vráceny dodavateli, a to ve formě vrácení/náhrady cla. Vrácení daní/cla je možné v případě domácích i dovezených vstupů;
f)
tuzemský back-to-back akreditiv: tento podrežim se opět vztahuje na domácí dodávky držiteli předběžného povolení. Držitel předběžného povolení může požádat banku o otevření tuzemského akreditivu ve prospěch domácího dodavatele. Banka uzná povolení u přímého dovozu pouze pro hodnotu a množství položek opatřených z domácích zdrojů místo z dovozu. Domácí dodavatel bude mít nárok na výhody domnělého vývozu, jak je uvedeno v odstavci 8.3 dokumentu FTP 09-14 (tj. program předběžných povolení na dodávky meziproduktů/domnělý vývoz, vrácení cla při domnělém vývozu a náhrady konečné spotřební daně).
(166)
V průběhu období šetření získaly úlevu v rámci režimu AAS v souvislosti s dotčeným výrobkem tři ověřené společnosti. Tyto společnosti využívaly podrežimy a), d) a e) uvedené výše. Není tudíž nezbytné zjišťovat napadnutelnost zbývajících nevyužívaných podrežimů.
(167)
Pro účely ověření indickými orgány je držitel předběžného povolení ze zákona povinen vést „pravdivou a řádnou evidenci spotřeby a využití bezcelně dováženého zboží/zboží nakupovaného z domácích zdrojů“ ve stanoveném formátu (kapitoly 4.26 a 4.30 a dodatek 23 HOP I 09-14), tj. registr skutečné spotřeby. Tento registr musí ověřit externí autorizovaný účetní/účetní nákladů a provedené práce, který vydá osvědčení o tom, že stanovené registry a příslušné záznamy byly zkontrolovány a že informace předávané podle formátu dodatku 23 jsou po všech stránkách pravdivé a správné.
(168)
Pokud jde o využití režimu AAS pro fyzický vývoz uvedený v 165. bodě odůvodnění písm. a), využívaného během období šetření dvěma ověřenými společnostmi, povolený dovoz a vývozní povinnost jsou stanoveny objemově a hodnotově indickou vládou a jsou zaznamenány v předběžném povolení. Kromě toho musí být v době dovozu a vývozu odpovídající transakce zaznamenány v předběžném povolení vládními úředníky. Objem dovozu povolený v rámci režimu AAS je určen indickou vládou na základě standardních norem vstupů a výstupů, které existují pro většinu výrobků včetně dotčeného výrobku.
(169)
Dovezené vstupní materiály nelze převádět a musí být použity pro výrobu výsledného výrobku na vývoz. Vývozní povinnost musí být splněna v předepsané lhůtě po vydání licence (24 měsíců, lhůtu lze dvakrát prodloužit, pokaždé o šest měsíců).
(170)
Šetřením bylo zjištěno, že požadavky ohledně ověřování stanovené indickými orgány nebyly v praxi splněny.
(171)
Pouze jedna ze dvou ověřených společností, které využily tento podrežim, vedla registr výroby a spotřeby. Registr spotřeby však neumožňoval ověřit, jaké vstupní materiály byly spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku a v jakém množství. Pokud jde o požadavky na ověření uvedené výše, zmiňované společnosti nevedly žádné záznamy, které by prokázaly, že se uskutečnil externí audit registru spotřeby. Celkově se má za to, že šetření vývozci nebyli schopni prokázat, že příslušná ustanovení dokumentu FTP byla splněna.
(172)
Pokud jde o využití režimu AAS pro ARO uvedené v 165. bodě odůvodnění písm. e), využívaného během období šetření jednou ověřenou společností, výše dovozu povoleného v rámci tohoto režimu je určena jako procento množství vyvezených hotových výrobků. Předběžné licence uvádějí jednotky povoleného dovozu buď jako jejich množství, nebo jejich hodnotu. V obou případech jsou sazby použité pro určení povolených nákupů bez celních poplatků stanoveny pro většinu výrobků, včetně výrobku, na který se vztahuje toto šetření, na základě norem SION. Položky vstupů specifikované v předběžných licencích jsou položky používané při výrobě příslušného vyváženého hotového výrobku.
(173)
Držitel předběžné licence, který hodlá získávat vstupní materiály z domácích zdrojů místo přímého dovozu, má možnost za tímto účelem využít ARO. V takových případech jsou předběžné licence validovány jako ARO a potvrzeny konečnému dodavateli při dodávce zboží, které je v nich specifikováno. Potvrzení ARO opravňuje dodavatele k výhodám domnělého vývozu, jako jsou vrácení cla při domnělém vývozu a náhrada takzvané konečné spotřební daně.
(174)
Šetřením bylo zjištěno, že požadavky ohledně ověřování stanovené indickými orgány nebyly v praxi splněny.
(175)
Pokud jde o využití režimu AAS pro domnělý vývoz uvedený v 165. bodě odůvodnění písm. d), využívaného během období šetření jednou ověřenou společností, povolený dovoz i vývozní povinnost jsou stanoveny objemově a hodnotově indickou vládou a jsou zaznamenány v povolení. Kromě toho mají v okamžiku dovozu a vývozu státní úředníci do povolení zaznamenávat příslušné transakce. Objem dovozu povolený v rámci tohoto režimu je určen indickou vládou na základě norem SION.
(176)
Vývozní povinnost musí být splněna v předepsané lhůtě (24 měsíců, lhůtu lze dvakrát prodloužit, pokaždé o 6 měsíců) po vydání povolení.
(177)
Bylo zjištěno, že neexistuje žádná spojitost mezi dováženými vstupy a vyváženými hotovými výrobky. Kromě toho bylo zjištěno, že žadatel, ačkoli je to jeho povinnost, nevedl povinný registr spotřeby uvedený v 167. bodě odůvodnění, ověřitelný externím účetním. I přes nesplnění tohoto požadavku žadatel využíval výhody režimu AAS.
d) Závěry týkající se režimu AAS
(178)
Osvobození od dovozního cla je subvencí ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení: představuje finanční příspěvek indické vlády, neboť snižuje příjmy indické vlády z cla, které by bylo jinak splatné, a zvýhodňuje prošetřované vývozce, protože zlepšuje jejich likviditu.
(179)
Všechny dotčené podrežimy v daném případě jsou ze zákona jednoznačně podmíněny vývozní výkonností, a proto jsou považovány za specifické a napadnutelné podle čl. 4 odst. 4 prvního pododstavce písm. a) základního nařízení. Bez vývozního závazku nemůže společnost využívat výhod vyplývajících z tohoto režimu.
(180)
Žádný z dotčených podrežimů v daném případě nemůže být považován za přípustný systém navracení cla či systém navracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Nevyhovuje pravidlům stanoveným v příloze I bodě i), příloze II (definice a pravidla pro navracení) a příloze III (definice a pravidla pro navracení u náhradních vstupů) základního nařízení. Indická vláda neuplatnila účinným způsobem systém ani postup pro ověřování, zda byly vstupy spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku a v jakém objemu (příloha II část II bod 4 základního nařízení a v případě režimů navracení u náhradních vstupů příloha III základního nařízení část II bod 2). Rovněž se má za to, že normy SION pro dotčený výrobek nebyly dostatečně přesné a nemohou samy o sobě tvořit systém pro ověřování skutečné spotřeby, protože jsou vytvořeny tak, že neumožňují indické vládě ověřovat s dostatečnou přesností, jaká množství vstupů byla spotřebovávána při výrobě vyváženého výrobku. Indická vláda kromě toho neprovedla další přezkoumání na základě skutečných vstupů, ačkoli za normálních okolností by takové přezkoumání bylo vzhledem k absenci účinně uplatňovaného ověřovacího systému potřebné (příloha II část II bod 5 a příloha III část II bod 3 základního nařízení).
(181)
Po poskytnutí informací jeden indický vyvážející výrobce zařazený do vzorku tvrdil, že tento režim by neměl být napaden, jelikož společnost splnila svou právní povinnost týkající se nezávislých auditů registru spotřeby vstupů, což by mělo být považováno za dostatečnou kontrolu pro indickou vládu. S takovým odůvodněním nelze souhlasit. Ověření indické vlády se musí považovat za odlišné od povinností uložených společnostem. Inspekce na místě potvrdila, že ověřovací systém ze strany indické vlády není v souladu s pravidly stanovenými v příloze II části II bodě 4 základního nařízení. Toto tvrzení muselo být proto odmítnuto.
(182)
Táž strana tvrdila, že spojení licencí je v Indii legální a že společnost nesmí být znevýhodněna použitím celkového vývozního obratu místo obratu dotčeného výrobku při výpočtech subvenčního rozpětí. Nicméně legalita spojení licencí v Indii jako taková nebyla v této souvislosti relevantní. Šetřením bylo zjištěno, že v důsledku spojení nebylo možné řádně přiřadit licence odpovídající PSV. Ve skutečnosti musela být ve výpočtech subvenčního rozpětí použita výhoda na úrovni provozní jednotky, nikoli PSV, protože ověřené informace neumožňovaly řádně přiřadit použití vstupů (použitých při výrobě jiných výrobků) pouze PSV. Toto tvrzení muselo být proto odmítnuto.
(183)
Podrežimy uvedené v 165. bodě odůvodnění písm. a), d) a e) jsou proto napadnutelné.
e) Výpočet výše subvence
(184)
Při neexistenci povoleného režimu navracení cla nebo režimu navracení u náhradních vstupů má napadnutelná výhoda podobu prominutí celkových dovozních cel obvykle splatných při dovozu vstupů. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že základní nařízení nestanoví pouze vyrovnání „nadměrného“ vrácení cla. Podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a přílohy I písm. i) základního nařízení lze napadnout nadměrné vrácení cla pouze za předpokladu, že jsou splněny podmínky obsažené v přílohách II a III základního nařízení. Tyto podmínky však v tomto případě splněny nebyly. Proto v případě, že není prokázána existence vhodného monitorovacího procesu, nelze výše uvedenou výjimku pro režimy navracení použít a namísto údajného nadměrného vrácení se použije obvyklé pravidlo vyrovnání výše nezaplaceného cla (ušlého příjmu). Jak je uvedeno v příloze II části II a příloze III části II základního nařízení, není výpočet takového nadměrného vrácení povinností vyšetřujícího orgánu. Naopak, podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení musí vyšetřující orgán pouze získat dostatečné důkazy k vyvrácení vhodnosti údajného ověřovacího systému.
(185)
Výše subvencí pro společnosti, které využívaly režim AAS, byla vypočtena na základě ušlého dovozního cla (základní clo a zvláštní dodatečné clo) z materiálu dovezeného v rámci zmíněného podrežimu během období šetření (čitatel). V souladu s čl. 7 odst. 1 písm. a) základního nařízení byly poplatky nezbytně vynaložené za účelem získání subvence v případě oprávněné žádosti z výše subvencí odečteny. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla tato výše subvence přepočtena na vývozní obrat dotčeného výrobku v průběhu období šetření (jmenovatel), protože subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(186)
Subvenční sazby zjištěné u tohoto režimu v případě tří dotčených společností pro období šetření činily 0,11 %, 1,89 % a 4,31 %.
3.2.6. Režim povolení bezcelního dovozu (dále jen „DFIA“)
a) Právní základ
(187)
Režim DFIA je podrobně popsán v odstavcích 4.2.1 až 4.2.47 dokumentu FTP 09-14 a v odstavcích 4.31 až 4.36 příručky HOP I 09-14.
b) Způsobilost
(188)
Pro tento režim jsou způsobilí všichni vyvážející výrobci a vyvážející obchodníci.
c) Uplatňování v praxi
(189)
DFIA je režim před vývozem a po vývozu, jenž umožňuje dovoz zboží určeného podle norem SION, ale v případě přenosného DFIA nemusí být nutně použit při výrobě vyváženého výrobku.
(190)
DFIA se vztahuje pouze na dovoz vstupů podle SION. Dovozní nárok je omezen na množství a hodnotu uvedenou v SION, ale může být na žádost revidován regionálními orgány.
(191)
Vývozní závazek podléhá požadavku na minimální přidanou hodnotu 20 %. Vývoz lze provádět před očekávaným vydáním povolení DFIA a v tom případě je nárok na dovoz stanoven v poměru k prozatímnímu vývozu.
(192)
Je-li splněn vývozní závazek, může vývozce požádat o přenositelnost povolení DFIA, což v praxi znamená povolení prodat bezcelní dovozní licenci na trhu.
(193)
Režim DFIA během období šetření využil jeden ověřený vyvážející výrobce.
d) Závěry týkající se režimu DFIA
(194)
Osvobození od dovozního cla je subvencí ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Představuje finanční příspěvek indické vlády, neboť snižuje příjmy z cla, které by bylo jinak splatné, a zvýhodňuje prošetřované vývozce, protože zlepšuje jejich likviditu.
(195)
Režim DFIA je kromě toho právně závislý na vývozní výkonnosti, a proto je považován za specifický a napadnutelný podle čl. 4 odst. 4 prvního pododstavce písm. a) základního nařízení.
(196)
Tento režim nelze považovat za povolený systém navracení cla nebo systém navracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Režim nevyhovuje přísným pravidlům uvedeným v příloze I písm. i), příloze II (definice a pravidla pro navracení) a příloze III (definice a pravidla pro navracení u náhradních vstupů) základního nařízení. Zejména: i) umožňuje následné náhrady nebo navracení dovozních poplatků ze vstupů, které jsou spotřebovány ve výrobním procesu jiného výrobku; ii) neexistuje ověřovací systém nebo postup, který by potvrdil, zda a které vstupy jsou při výrobě vyváženého výrobku spotřebovány nebo zda došlo k nadměrné výhodě ve smyslu přílohy I písm. i) a příloh II a III základního nařízení, a iii) z přenositelnosti osvědčení/povolení vyplývá, že vývozce, jemuž byl poskytnut režim DFIA, nemá povinnost skutečně využít osvědčení k dovozu daných vstupů.
(197)
Po poskytnutí informací jeden indický vyvážející výrobce zařazený do vzorku tvrdil, že ověřovací systém zavedený v Indii je přiměřený, účinný a v souladu s obchodními zvyklostmi v Indii, a tudíž „primární“ důvod k napadnutí tohoto režimu již neexistuje. Na rozdíl od toho, co bylo tvrzeno, šetření nepotvrdilo, že ověřovací systém zavedený v Indii umožňuje ověření, zda a jaké vstupy jsou spotřebovány ve výrobním procesu vyváženého výrobku nebo zda došlo k nadměrné výhodě ve smyslu přílohy I písm. i) a příloh II a III základního nařízení. Kromě toho výrobce nezpochybnil, že daný systém buď umožňuje následné náhrady nebo navracení dovozních poplatků ze vstupů, které jsou spotřebovány ve výrobním procesu jiného výrobku, nebo že z přenositelnosti osvědčení/povolení vyplývá, že vývozce, jemuž byl poskytnut režim DFIA, nemá povinnost skutečně použít osvědčení k dovozu daných vstupů. Toto tvrzení muselo být proto odmítnuto.
e) Výpočet výše subvence
(198)
Při neexistenci povoleného režimu navracení cla nebo režimu navracení u náhradních vstupů má napadnutelná výhoda podobu prominutí celkových dovozních cel obvykle splatných při dovozu vstupů. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že základní nařízení nestanoví pouze vyrovnání „nadměrných“ celních úlev.
(199)
Podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a přílohy I písm. i) základního nařízení lze napadnout nadměrné vrácení cla pouze za předpokladu, že jsou splněny podmínky obsažené v přílohách II a III základního nařízení. Tyto podmínky však v tomto případě splněny nebyly. Proto v případě, že není prokázána existence vhodného monitorovacího procesu, nelze výše uvedenou výjimku pro režimy navracení použít a namísto údajného nadměrného vrácení se použije obvyklé pravidlo napadnutí výše nezaplaceného cla (ušlého příjmu). Jak je uvedeno v příloze II části II a příloze III části II základního nařízení, není výpočet takového nadměrného vrácení povinností vyšetřujícího orgánu. Naopak, podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení musí vyšetřující orgán pouze získat dostatečné důkazy k vyvrácení vhodnosti údajného ověřovacího systému.
(200)
Výše subvencí pro společnosti, které využívaly režim DFIA, byla vypočtena na základě ušlého dovozního cla (základní clo a zvláštní dodatečné clo) z materiálu dovezeného v rámci zmíněného podrežimu během období šetření (čitatel). V souladu s čl. 7 odst. 1 písm. a) základního nařízení byly poplatky nezbytně vynaložené za účelem získání subvence v případě oprávněné žádosti z výše subvencí odečteny. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla tato výše subvence přepočtena na vývozní obrat dotčeného výrobku v průběhu období šetření (jmenovatel), protože subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(201)
Subvenční sazby zjištěné u tohoto režimu v případě jedné dotčené společnosti pro období šetření činily 4,95 %.
3.2.7. Režim podpory vývozu kapitálových statků (dále jen „EPCGS“)
a) Právní základ
(202)
Podrobný popis režimu EPCGS je uveden v kapitole 5 dokumentu FTP 09-14 a v kapitole 5 příručky HOP I 09-14.
b) Způsobilost
(203)
Pro tento režim jsou způsobilí vyvážející výrobci a vyvážející obchodníci „vázaní“ na podpůrné výrobce a poskytovatele služeb.
c) Uplatňování v praxi
(204)
Pod podmínkou vývozní povinnosti je společnosti umožněno dovážet kapitálové statky (nové i použité kapitálové statky až 10 let staré) za sníženou celní sazbu. Za tímto účelem indická vláda vydá na požádání a po zaplacení poplatku licenci pro režim EPCGS. Tento režim zajišťuje sníženou sazbu dovozního cla ve výši 3 %, použitelnou na veškeré kapitálové statky dovezené v rámci tohoto režimu. Aby byla splněna vývozní povinnost, musí být dovezené kapitálové zboží během určitého období využito k výrobě určitého množství zboží na vývoz. Podle dokumentu FTP 09-14 může být kapitálové zboží dováženo v rámci režimu EPCGS při sazbě v nulové výši, avšak v takovém případě je lhůta pro splnění vývozní povinnosti kratší.
(205)
Držitel licence pro režim EPCGS může také pořídit kapitálové statky z domácích zdrojů. V takovém případě může domácí výrobce kapitálových statků využít výhody bezcelního dovozu dílů nutných pro výrobu těchto kapitálových statků. Alternativně může domácí výrobce požadovat výhodu domnělého vývozu pro dodávky kapitálového zboží držiteli licence pro režim EPCGS.
(206)
Bylo zjištěno, že tři společnosti zařazené do vzorku získaly v rámci režimu EPCGS úlevy, které mohly být v období šetření přiřazeny k dotčenému výrobku.
d) Závěry týkající se režimu EPCGS
(207)
Režim EPCGS poskytuje subvence ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Snížení cla představuje finanční příspěvek indické vlády, neboť tato úleva snižuje příjmy indické vlády z cla, které by bylo jinak splatné. Nadto snížení cla vývozce zvýhodňuje, protože ušetřením cla při dovozu se zlepšuje jeho likvidita.
(208)
Navíc režim EPCGS právně závisí na vývozní výkonnosti, protože takové licence nelze získat bez závazku vyvážet. Je proto považován za specifický a napadnutelný podle čl. 4 odst. 4 prvního pododstavce písm. a) základního nařízení.
(209)
Režim EPCGS nelze považovat za povolený systém navracení cla nebo systém navracení cla u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Kapitálové statky nejsou zahrnuty do působnosti takových povolených systémů, jak je uvedeno v příloze I písm. i) základního nařízení, protože není spotřebováno při výrobě výrobků určených na vývoz.
e) Výpočet výše subvence
(210)
Výše subvence byla vypočtena v souladu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení rozložením nezaplaceného cla z dovážených kapitálových statků na dobu odpovídající běžné době amortizace takových kapitálových statků v dotčeném výrobním odvětví. Výše subvencí pro období šetření byla poté vypočtena vydělením celkové částky nezaplaceného cla dobou amortizace. Takto vypočtená částka, která připadá na období šetření, byla upravena připočtením úroku v průběhu tohoto období, aby se zohlednila úplná hodnota výhody v čase. Za vhodnou pro tento účel byla považována komerční úroková sazba v Indii v průběhu období šetření. V případě oprávněných žádostí byly nezbytně vynaložené poplatky nutné pro získání subvence v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. a) základního nařízení odečteny, aby byla zjištěna výše subvence (čitatel).
(211)
V souladu s čl. 7 odst. 2 a 3 základního nařízení byla tato výše subvence přepočtena na příslušný vývozní obrat v průběhu období šetření (jmenovatel), protože subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(212)
Po poskytnutí informací dva indičtí vyvážející výrobci zařazení do vzorku požádali o přezkoumání výpočtu výše subvence. Tvrdili, že může dojít ke zrušení platnosti licence EPCGS, což může vést k tuzemskému pořízení kapitálových statků, u nichž by se použila centrální spotřební daň. V tomto ohledu však nebyly zmíněny konkrétní zvláštní licence, jejichž platnost byla zrušena. Tato otázka nebyla vznesena ani během šetření; kdyby se tak stalo, umožnilo by to řádné ověření tohoto tvrzení. Každopádně stanovení výše subvence vycházelo z ověřené evidence společnosti, pokud jde o vstupy zakoupené v rámci tohoto režimu. Toto tvrzení muselo být proto odmítnuto.
(213)
Subvenční sazba zjištěná u tohoto režimu v období šetření u tří dotčených společností činila 0,37 %, 0,40 %, a 0,46 %.
3.2.8. Soubor pobídek „Package Scheme of Incentives“
a) Právní základ
(214)
Aby vláda státu Maháráštra podpořila rozšíření průmyslu do méně rozvinutých oblastí, poskytuje od roku 1964 pobídky nově zakládaným jednotkám v rozvojových regionech státu, a to na základě režimu obecně známého jako soubor pobídek. Tento režim byl po svém vytvoření několikrát pozměněn a verzemi, které jsou relevantní pro stávající šetření, jsou verze z roku 2001 a 2007. Soubor pobídek z roku 2001 je datován 31. března 2001 a týká se ho usnesení č. IDL-1021/(CR-73)/IND-8. Soubor pobídek z roku 2007 je datován 30. března 2007 a týká se ho usnesení č. PSI-1707/(CR-50)/IND-8.
b) Způsobilost
(215)
Výše uvedená usnesení obsahují seznam kategorií odvětví a podniků, které mohou být považovány za způsobilé pro pobídky.
c) Uplatňování v praxi
(216)
Aby vláda státu Maháráštra podpořila rozšíření průmyslu do méně rozvinutých oblastí, poskytla soubor pobídek pro nové/rozvíjející se průmyslové jednotky usazené v rozvojovém regionu státu Maháráštra. Pro účely tohoto režimu jsou v příloze I uvedeného usnesení vymezeny oblasti státu způsobilé pro pobídky. Nicméně pobídek v rámci režimu z roku 2007 se nelze dovolávat, pokud nebyl vydán certifikát způsobilosti v rámci režimu z roku 2007 a příjemce nesplnil požadavky/podmínky certifikátu způsobilosti. Ten je vydáván prováděcí agenturou (státní orgán) s účinkem ode dne zahájení komerční výroby příjemce (rovněž nazývaného způsobilá jednotka).
(217)
PSI se skládá z několika podrežimů, z nichž tyto dva poskytly výhodu dvěma ověřeným vyvážejícím výrobcům během období šetření:
-
osvobození od daně z elektřiny (dále jen „ODE“),
-
subvence na podporu průmyslu (dále jen „SPP“).
(218)
Podrežim ODE je udělován novým způsobilým jednotkám usazeným ve vymezených oblastech na dobu uvedenou v osvědčení způsobilosti. V tomto případě jsou dva dotčení vyvážející výrobci osvobozeni od placení daně z elektřiny po dobu 9, resp. 7 let. V jiných částech státu je od plateb daně z elektřiny osvobozeno 100 % jednotek orientovaných na vývoz a jednotek v oblasti informačních technologií a biotechnologií po dobu 10 let.
(219)
V průběhu šetření bylo zjištěno, že jeden vyvážející výrobce se sídlem ve státě Maháráštra měl během období šetření výhodu z podrežimu osvobození od daně z elektřiny.
(220)
Podrežim SPP opravňuje příjemce k subvenci odpovídající procentu v rozmezí od 75 % do 100 % výše způsobilých investic zmenšené o výhody získané z jiných podrežimů režimu PSI, jako je ODE. Výhoda je poskytnuta po dobu uvedenou v osvědčení způsobilosti a nemůže překročit částku DPH odváděnou státu Maháráštra ve stejném období. Způsobilými investicemi jsou kapitálové výdaje na budovy, zařízení a stroje.
(221)
V průběhu šetření bylo zjištěno, že dva vyvážející výrobci se sídlem ve státě Maháráštra měli výhodu z podrežimu SPP.
(222)
Po poskytnutí informací dva indičtí vyvážející výrobci tvrdili, že podrežim SPP poskytovaný vládou státu Maháráštra se nevztahuje na fází zpracování, výroby nebo vývozu PSV, a to ani přímo, ani nepřímo, a že výhoda závisí na výši zaplacených vnitrostátních daní. Dále tvrdili, že cílem režimu není poskytovat výhody vyvážejícím výrobcům, nýbrž kompenzovat náklady vzniklé v souvislosti se zaostalostí oblasti, a že tudíž tento program nelze napadnout. Dále tvrdili, že režim by měl být považován za kapitálovou subvenci, nikoli opakující se subvenci a že celková výhoda by měla být rozložena na běžnou dobu amortizace subvencovaného kapitálu. V tomto ohledu šetření odhalilo, jak je uvedeno v 220. bodě odůvodnění, že se grant vyplácí každoročně pro způsobilé investice, jimiž jsou výdaje na budovy, zařízení a stroje. Tyto investice mají přímou souvislost s PSV. Pouhá skutečnost, že roční částka, která může být požadována, je omezena výší tuzemských daní placených vládě státu Maháráštra ve stejném období, nemění nic na skutečnosti, že roční výhoda státu Maháráštra představuje finanční příspěvek indické vlády, kterým se poskytuje výhoda šetřeným vyvážejícím vývozcům. Grant vyplácený každoročně nemá povahu kapitálové subvence, i kdyby investice do kapitálových statků byly příčinou této platby. Toto tvrzení muselo být proto odmítnuto.
d) Závěry týkající se režimu ODE a SPP
(223)
Oba podrežimy jsou subvencemi ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení, protože představují finanční příspěvek indické vlády, kterým byla šetřenému vývozci poskytnuta výhoda.
(224)
Tyto subvenční podrežimy jsou specifické ve smyslu čl. 4 odst. 3 základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na některé podniky ve vymezené územní oblasti.
(225)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(226)
V souladu s čl. 3 odst. 2 a článkem 5 základního nařízení je výše napadnutelných subvencí vypočtena na základě výhody poskytnuté příjemci ve vztahu k dotčenému výrobku, která byla zjištěna v období šetření. Tato částka (čitatel) byla v souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení přepočtena na celkový obrat z prodeje dotčeného výrobku dosažený vyvážejícím výrobcem během období šetření, protože tato subvence nezávisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta na základě množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(227)
Subvenční sazba zjištěná u podrežimu ODE činila u jedné společnosti využívající této výhody 0,31 %.
(228)
Subvenční sazba zjištěná u podrežimu SPP činila během období šetření u dotčených společností 1,03 %, resp. 1,91 %.
3.2.9. Výše napadnutelných subvencí
(229)
Na základě uvedených zjištění byla celková výše napadnutelných subvencí pro ověřené vyvážející výrobce, vyjádřená valoricky, v rozmezí od 4,16 % do 7,65 %, jak je shrnuto v tabulce níže.
Tabulka 1
Výše napadnutelných subvencí - Indie
(v %)
Režim
FMS
FPS
DDS
AAS
DFIA
EPCGS
PSI/ODE
PSI/SPP
Celkem
Společnost
Bombay Dyeing and Manufacturing Co. Ltd.
0,42
1,77
-
-
-
-
0,31
1,91
4,41
Ganesha Ecosphere Ltd.
-
1,95
0,24
0,11
4,95
0,40
-
-
7,65
Indo Rama Synthetics Ltd.
0,15
1,75
-
1,89
-
0,37
-
1,03
5,19
Polyfibre Industries Pvt. Ltd.
0,19
1,85
2,12
-
-
-
-
-
4,16
Reliance Industries Limited
0,63
1,59
-
4,31
-
0,46
-
-
6,99
3.3. VIETNAM
3.3.1. Obecně
(230)
Na základě informací v podnětu a odpovědí na dotazník Komise byly předmětem šetření následující režimy, jež údajně poskytovaly subvence vietnamské vlády:
A.
státní preferenční úvěry poskytované odvětví PSV bankami ve státním vlastnictví, pověření a řízení soukromých bank vládou a podpora úrokových sazeb;
B.
dodávky zboží pro odvětví PSV státem vlastněnými podniky za cenu nižší než přiměřenou;
C.
poskytování pozemků za cenu nižší než přiměřenou a dalších výhod souvisejících s půdou;
D.
programy osvobození od přímých daní a jejich snížení;
E.
programy týkající se nepřímých daní a dovozního cla;
F.
zrychlené odepisování fixních aktiv;
G.
jiné subvenční programy, včetně státních, regionálních a místních vládních programů.
(231)
Komise podrobila šetření všechny režimy uvedené v podnětu. U každého režimu bylo šetřeno, zda je podle ustanovení článku 3 základního nařízení možné prokázat finanční příspěvek vietnamské vlády a výhodu získanou vyvážejícími výrobci. Šetření odhalilo, že v daném případě je jakákoli zjištěná výhoda u šetřených režimů nižší než použitelná minimální prahová hodnota stanovená v čl. 14 odst. 5 (4) základního nařízení. Proto se nepovažuje za nutné vyvodit závěr o napadnutelnosti jednotlivých režimů.
(232)
Pro účely jasnosti a transparentnosti jsou však níže uvedeny podrobné údaje o režimech a odpovídající subvenční sazby pro jednotlivé společnosti, aniž je dotčena otázka, zda jsou subvence považovány za napadnutelné, či nikoli. Výhoda byla vypočtena v souladu s článkem 6 základního nařízení.
3.3.2. Specifické subvenční režimy
Subvenční režimy, které nebyly využity vietnamskými vyvážejícími výrobci během období šetření
(233)
Šetření ukázalo, že tyto režimy nebyly využity šetřenými vietnamskými vyvážejícími výrobci:
a)
dodávky zboží pro odvětví PSV státem vlastněnými podniky za cenu nižší než přiměřenou;
b)
zrychlené odepisování fixních aktiv;
c)
jiné subvenční programy, včetně státních, regionálních a místních vládních programů.
(234)
Zejména pokud jde o dodávky zboží odvětví PSV státem vlastněnými podniky za cenu nižší než přiměřenou, v podnětu se v tomto ohledu tvrdilo, že PTA/MEG, které mohou být použity jako hlavní surovina pro výrobu PSV, získali vietnamští výrobci za subvencované ceny. Šetření však prokázalo, že žádný z šetřených vyvážejících výrobců nepoužíval PTA/MEG jako hlavní surovinu, ale že všichni používali místo toho recyklované PET lahve nebo PET vločky.
(235)
Po poskytnutí informací žadatel uvedl, že Komise poskytla částečnou analýzu pouze pro jeden z nich, a to dodávky PTA/MEG za subvencované ceny. S ohledem na tento program žadatel tvrdil, že způsob, jakým byl vzorek vybrán, a skutečnost, že do šetření nebyli zahrnuti významní výrobci PSV ve Vietnamu, ovlivnily stanovení subvencování u tohoto programu. Žadatel rovněž uvedl další údajné subvenční programy ve Vietnamu, k nimž byly v podnětu předloženy informace.
(236)
Jak Komise vysvětlila výše v 32. až 34. a ve 42. bodě odůvodnění, v případě Vietnamu nebyl výběr vzorku nezbytný, jelikož všichni vietnamští vyvážející výrobci oznámili svůj záměr spolupracovat a odpovědi od tří spolupracujících výrobců pokrývaly více než 99 % dovozu z Vietnamu. Proto argumenty žadatele týkající se výběru vzorku nejsou relevantní pro zjištění šetření. Navíc samotná skutečnost, že existují jiní velcí výrobci PSV ve Vietnamu, jako taková nezpochybňuje reprezentativnost vzorku spolupracujících výrobců. Komise potvrzuje, že si vyžádala informace a odpovědi týkající se všech údajných subvencí uvedených v podnětu, včetně těch, o nichž se zmiňuje žadatel ve svém stanovisku k poskytnutým informacím, avšak bylo zjištěno, že tyto programy nebyly využity spolupracujícími vývozci. Komise poskytla podrobnosti o dodávkách PTA/MEG, neboť tohoto programu se týkalo významné tvrzení obsažené v podnětu a tento program mohl poskytovat významnou napadnutelnou subvenci.
Subvenční režimy, které byly využity šetřenými vietnamskými vyvážejícími výrobci během období šetření
(237)
Bylo zjištěno, že níže uvedené režimy byly využity šetřenými vietnamskými vyvážejícími výrobci během období šetření.
3.3.3. Preferenční úvěry
3.3.3.1. Poinvestiční podpora úrokových sazeb Vietnamskou rozvojovou bankou
(238)
Vietnamská rozvojová banka (dále jen „VDB“) je státem vlastněná banka zajišťující státní politiku, jež byla založena v roce 2006 na základě rozhodnutí č. 108/2006/QD-TTg k provádění státní politiky týkající se rozvojových investičních úvěrů a vývozních úvěrů. Během období šetření VDB spravovala program podpory úrokových sazeb pro některé půjčky od obchodních bank. V tomto rámci společnosti skupiny Thai Binh měly uzavřeny smlouvy s VDB o podpoře půjček od BIDV a Vietcom Bank.
(239)
Právním základem pro tento program je vyhláška č. 75/2011/ND-CP z 30. srpna 2011, která nahrazuje vyhlášku č. 151/2006/ND-CP, vyhlášku č. 106/2008/ND-CP a vyhlášku č. 106/2004 ND-CP. V případě, že smlouvy byly podepsány před datem použitelnosti vyhlášky č. 75/2011, použijí se předešlé vyhlášky.
(240)
Výhoda z tohoto programu se rovná rozdílu mezi úrokovými sazbami, které nabízí VDB, a úrokovými sazbami od obchodních bank použitými u půjček pro uvedené dvě společnosti. Tento program se vztahuje na dlouhodobé a střednědobé půjčky od obchodních bank použité na financování investičních projektů.
(241)
Výhoda z tohoto režimu se pohybovala mezi 0 % a 0,28 %.
3.3.3.2. Nízkoúrokové půjčky poskytované některými obchodními bankami ve státním vlastnictví
(242)
Šetření prokázalo, že významná část bankovního sektoru ve Vietnamu je ve vlastnictví státu; téměř 50 % půjček ve vietnamském hospodářství během období šetření poskytlo 5 velkých bank ve státním vlastnictví (5). Existují omezení zahraničního vlastnictví bank se sídlem ve Vietnamu (6). Obchodním bankám je uloženo podporovat úrokové sazby pro podniky (7). Státní banka Vietnamu stanoví maximální úrokové sazby, které mohou obchodní banky účtovat za půjčky pro některé subjekty (8). Z informací ve spisu vyplývá, že státem vlastněné obchodní banky nabízejí nižší úrokové sazby než ostatní banky.
(243)
Několik vietnamských zákonů týkajících se bankovního sektoru a úvěrů odkazuje na preferenční úvěry. Například nařízení 1627 z roku 2001 se zmiňuje o půjčkách poskytnutých zákazníkům, na něž se vztahují preferenční úvěrová politika (články 20 a 26), nebo zákon o úvěrových institucích se zmiňuje o zvýhodněných úvěrech (článek 27).
(244)
Výše subvence se vypočte na základě výhody, kterou získal příjemce subvence a která je zjištěna za období šetření. V souladu s čl. 6 písm. b) základního nařízení se za výhodu, kterou získal příjemce, považuje rozdíl mezi částkou, kterou platí společnost za preferenční půjčku, a částkou, již by společnost zaplatila za srovnatelnou obchodní půjčku na trhu.
(245)
Informace uvedené výše v 242. a 243. bodě odůvodnění naznačují významné narušení vietnamského finančního sektoru. Komise proto použila vnější referenční hodnotu pro výpočet výhody z preferenčních půjček. Jak je uvedeno v 231. bodě odůvodnění, není tím dotčena napadnutelnost subvence vyplývající ze zvýhodněné půjčky. Jelikož jde o zanedbatelné subvencování, Komise neučinila konečné závěry, zda dotčené banky jsou veřejnoprávními subjekty, nebo zda je posouzení úvěrového rizika provedené těmito bankami dostatečné.
(246)
Vnější referenční hodnota byla nutná pouze ve vztahu k půjčkám v měně VND, protože nebyly k dispozici důkazy, že půjčky poskytnuté v USD byly subvencovány. Půjčky ve VND získaly pouze spolupracující společnosti skupiny Thai Binh. Základ pro srovnání byl vypočten za použití úrokových sazeb úvěrů koše 48 zemí s nižšími středními příjmy (HDP) v posledním období, za které byly k dispozici (2012). Tyto země byly zvoleny, protože měly podobný HDP jako Vietnam. Uvedené sazby byly poté upraveny s ohledem na inflaci v období šetření, aby byly získány reálné úrokové sazby, a byl vypočten průměr za 48 zemí pro ty země, u nichž byly k dispozici údaje. Zdrojem pro úrokové sazby a míry inflace byla Světová banka. Průměrná reálná úroková sazba pro tyto země s nižšími středními příjmy byla v období šetření 8,23 %. Tato referenční hodnota byla srovnána s úrokovými sazbami upravenými s ohledem na inflaci u všech půjček ve VND pro šetřené společnosti.
(247)
Výhoda se u tohoto programu pohybovala mezi 0 % a 1,34 %.
(248)
Po poskytnutí informací zpochybnila vietnamská vláda závěry o narušení vietnamského finančního systému a namítala, že Komise měla posoudit, zda státem vlastněné obchodní banky jsou veřejnoprávními subjekty a zda je posouzení úvěrového rizika, které prováděly, dostatečné. Podle názoru vietnamské vlády by tato analýza ovlivnila závěr o existenci finančního příspěvku a rovněž použití vnější referenční hodnoty pro stanovení výhody získané prostřednictvím tohoto programu.
(249)
Jak je uvedeno v 242. až 243. bodě odůvodnění, informace a důkazy shromážděné během šetření prokazují významné narušení vietnamského bankovního systému. V důsledku tohoto narušení, v souladu s pravidly základního nařízení, se pro stanovení výše výhody (pokud existuje) musí použít vnější referenční hodnota. Protože výhody pro vietnamské vyvážející výrobce jsou zanedbatelné, nepovažuje Komise za nezbytné zkoumat, zda banky jsou veřejnoprávními subjekty a/nebo zda je posouzení rizika dostatečné, jak je objasněno výše v 231. a 232. bodě odůvodnění.
3.3.4. Poskytování práv k užívání pozemků
(250)
Oběma spolupracujícím vyvážejícím výrobcům byla přidělena práva k užívání pozemků ve zvláštních průmyslových zónách. Zatímco skupina Thai Binh získala práva k užívání pozemků přímo od státu, společnosti Vietnam New Century Polyester Fibre Co Ltd. (dále jen „VNC“) je pozemek pronajat prostřednictvím společnosti, která je částečně ve vlastnictví státu.
(251)
Skupina Thai Binh má tři pozemky v průmyslové zóně. Během období šetření byla skupina plně osvobozena od placení nájemného za dva pozemky. Základem pro uvedené osvobození jsou vyhláška č. 121/2010/ND-CP a vyhláška č. 142/2005/ND-CP. Skupina neplatila nájemné ani za třetí pozemek, protože se účastní administrativního procesu souvisejícího se žádostí o osvobození. Nájemné, od jehož placení byla skupina osvobozena, je výrazně nižší než nájemné placené skupinou za jiné podobné pozemky v těsné blízkosti průmyslové zóny a zdá se, že je podstatně nižší než obvyklé ceny pozemků v regionu.
(252)
VNC nezískala plné osvobození ohledně práv k užívání pozemků, je ale jasné, že během období šetření získala výhodu. VNC si pronajímá tři pozemky od společnosti, která je částečně ve státním vlastnictví. Ačkoli vietnamská vláda tvrdila, že jde o transakce mezi soukromými stranami, informace, které jsou ve spisu, jsou v rozporu s tímto tvrzením. Investiční licence VNC uvádí pronájem pozemků jako preferenční výhodu. V licenci Lidový výbor Quang Ninh ukládá VNC povinnost pronajmout si pozemky od uvedené společnosti. Rovněž podle původní smlouvy mezi částečně státem vlastněnou společností, která pronajímá pozemky VNC, a místním pozemkovým úřadem je následný převod pozemků možný pouze za jistých podmínek stanovených místním pozemkovým úřadem. Z toho vyplývá, že stát se účastní pozemkové transakce mezi oběma stranami.
(253)
Pro účely posouzení výhody Komise porovnala nízké ceny pozemků, které souvisejí s transakcemi v průmyslových zónách, s referenční cenou za podobné pozemky. Šetřením byly zjištěny náznaky, že trh s pozemky ve Vietnamu je zřejmě regulován a je narušen státním zásahem, protože existuje osvobození od nájemného nebo preferenční ceny za práva k užívání pozemků týkající se pozemků ve vymezených průmyslových zónách a/nebo podporovaných odvětvích podnikání. V tomto konkrétním případě Komise zjistila transakci s právy k užívání pozemků, která je dostatečně spolehlivá, protože pozemek se nachází mimo jakoukoli podporovanou zónu a protože dotčená společnost působí v odvětví, které nesouvisí s PSV a není podporováno na základě vládní politiky. Ceny v této transakci se používají jako referenční hodnota pro posouzení výhody, aniž je dotčen jakýkoliv závěr o celkové situaci na trhu s pozemky ve Vietnamu.
(254)
Výhoda se u tohoto programu pohybovala mezi 0,17 % a 0,37 %.
3.3.5. Programy osvobození od přímých daní a jejich snížení
(255)
Oba spolupracující vyvážející výrobci měli výhodu z několika přímých daňových úlev založených na osvobozeních od daní uvedených v jejich investičních licencích. Právním základem pro uvedená osvobození jsou vyhláška č. 164/2003/ND-CP nahrazená vyhláškami č. 124/2008/ND-CP a č. 122/2011/ND-CP, oběžník č. 140/2012, vyhláška č. 164/2003/ND-CP pozměněná a doplněná vyhláškou č. 152/204/ND-CPDuty a osvobození od DPH při dovozu strojů.
(256)
Podle výše uvedených právních předpisů je osvobození od přímých daní a jejich snížení k dispozici mimo jiné pro společnosti nacházející se ve zvláštních průmyslových zónách/parcích nebo společnosti zaměstnávající velký počet zaměstnanců nebo společnosti působící v určitých hospodářských odvětvích.
(257)
Výše subvence se vypočte na základě výhody, kterou získal příjemce subvence a která je zjištěna za období šetření. Za výhodu získanou příjemci se považuje výše celkové daňové povinnosti k úhradě podle běžné daňové sazby, a to po odečtení zaplacené částky se sníženou preferenční daňovou sazbou nebo případně částky daně, od níž byl osvobozen. Částky považované za subvenci vycházejí z nejnovějších ročních daňových přiznání. Subvence byla přepočtena na základě celkové společnosti a vyjádřena jako procentní podíl z obratu vývozu do Unie v cenách CIF.
(258)
Výhoda se u tohoto programu pohybovala mezi 0,11 % a 0,36 %.
3.3.6. Osvobození od cla z dovážených surovin
(259)
Oba spolupracující vyvážející výrobci získali osvobození od placení cla z dovozu surovin v průběhu období šetření. Právním základem pro osvobození je zákon o dovozní a vývozní dani č. 45/2005/QH11 provedený vyhláškou č. 87/2010/ND-CP. Pravidla pro systém a postupy inspekcí a dohledu jsou stanovena v oběžníku 194/2010TT.
(260)
Vietnamská vláda ve své odpovědi na dotazník uvedla, že provozuje systém pro navracení/pozastavení cla. Podle právních předpisů se osvobození vztahuje na dovezené suroviny, které byly spotřebovány při výrobě vyvážených výrobků. Cla mohou být vrácena v rozsahu určeném podílem, v jakém jsou dovezené suroviny použity ve vyvezeném konečném výrobku.
(261)
Bylo zjištěno, že během období šetření oba spolupracující vyvážející výrobci nezískali ekonomickou výhodu z uvedeného režimu. Třebaže byli osvobozeni od placení dovozního cla na suroviny, nadměrné vrácení během období šetření nebylo zjištěno. Domácí prodej dotčeného výrobku byl u obou společností relativně malý. Kromě toho získávaly významný podíl hlavních surovin na domácím trhu, neboť objemy, které dovezly pro výrobu vyváženého dotčeného výrobku, nebyly dostatečné.
(262)
S ohledem na výše uvedené se nepokládá za nutné vyvozovat závěr, zda je oznámený systém navracení cla v souladu s pravidly WTO a s články přílohy II a přílohy III základního nařízení.
(263)
V návaznosti na poskytnutí informací vietnamská vláda podpořila zjištění Komise týkající se tohoto programu. Rovněž ale zdůraznila, že i přes neexistenci závěrů v tomto bodě je vietnamský systém navracení cla plně v souladu s pravidly v příloze II a příloze III základního nařízení. Toto stanovisko vietnamské vlády Komise bere na vědomí. Avšak vzhledem k tomu, že výhody pro vietnamské vyvážející výrobce jsou zanedbatelné, Komise opakuje své stanovisko, že pro účely tohoto šetření nepokládá za nutné zkoumat, zda je režim navracení cla v souladu s pravidly stanovenými v příloze II a příloze III základního nařízení, jak je vysvětleno výše v 231. až 232. bodě odůvodnění.
3.3.7. Osvobození od cla z dovážených strojů
(264)
Oba spolupracující vyvážející výrobci získali osvobození od placení cla a DPH z dovážených strojů během období šetření. Právním základem pro osvobození je zákon o dovozní a vývozní dani č. 45/2005/QH11 provedený vyhláškou č. 87/2010/ND-CP. Pravidla pro systém a postupy inspekcí a dohledu jsou stanovena ve vyhlášce vlády č. 154/2005/N-CP, oběžníku 194/2010TT a oběžníku 117/2011.
(265)
Společnosti byly požádány, aby podaly zprávu o dovozu strojů během období 10 let. Ačkoli bylo zřejmé, že spolupracující vyvážející výrobci získaly výhody na základě tohoto režimu, tyto výhody nebyly podstatné. Bylo tomu tak, protože dovoz strojů u těchto společností nebyl významný ve srovnání s obratem prodeje PSV v EU. Rovněž jakékoli výhody byly oslabeny skutečností, že se stroje odepisují po řadu let (obvykle 10), a proto byla výhoda pro období šetření odpovídajícím způsobem snížena.
(266)
Výhoda se u tohoto programu pohybovala mezi 0,08 % a 0,1 %.
3.3.8. Výše subvencí
(267)
Výše subvencí stanovená v souladu s ustanoveními základního antisubvenčního nařízení, vyjádřená valoricky, se u vietnamských vyvážejících výrobců pohybuje mezi 0,6 % a 2,31 %. Celostátním subvenčním rozpětím je vážený průměr obou výšeuvedených odchylek, tj. 1,25 %. Subvence popsané výše byly přepočteny na základě celkové společnosti a vyjádřeny jako procentní podíl z obratu vývozu do Unie v cenách CIF.
(268)
Po poskytnutí informací žadatel tvrdil, že není jasné, jak Komise vypočetla tento rozsah subvenčního rozpětí a proč Komise nezvolila horní hranici těchto rozpětí, která by byla vyšší než zanedbatelné rozpětí. Jak již Komise uvedla v předchozím bodě odůvodnění, rozsah celkových souhrnných subvencí pro vietnamské spolupracující vyvážející výrobce vyjádřený valoricky se pohybuje mezi minimem 0,6 % a maximem 2,31 %. Výpočet váženého průměru uvedených odchylek však vede k průměrnému subvenčnímu rozpětí za celou zemi rovnému 1,25 %, což je méně než minimální prahová hodnota. To je metodika trvale používaná pro výpočet průměrného subvenčního rozpětí za celou zemi v souladu s příslušnými pravidly základního nařízení.
3.3.9. Závěry týkající se Vietnamu
(269)
Celostátní subvenční sazba pro Vietnam je 1,25 %. Vzhledem k tomu, že toto rozpětí je zanedbatelné, byl vyvozen závěr, že by v souladu s čl. 14 odst. 3 základního nařízení mělo být šetření ohledně dovozu výrobků pocházejících z Vietnamu zastaveno.
4. ÚJMA
4.1. DEFINICE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ UNIE A VÝROBY V UNII
(270)
Obdobný výrobek v Unii v období šetření vyrábělo 18 výrobců. Tito výrobci představují „výrobní odvětví Unie“ ve smyslu čl. 4 odst. 1 základního nařízení.
(271)
Celková výroba v Unii během období šetření byla stanovena na přibližně 401 000 tun. Komise stanovila tento číselný údaj na základě veškerých dostupných informací týkajících se výrobního odvětví Unie, jako jsou ověřené údaje o výrobě spolupracujících výrobců v Unii zařazených do vzorku, jakož i číselné údaje poskytnuté žadatelem. Jak je uvedeno v 10. bodě odůvodnění, do vzorku byli vybráni čtyři výrobci v Unii, kteří představují 54 % celkové výroby obdobného výrobku v Unii.
4.2. SPOTŘEBA V UNII
(272)
Komise stanovila spotřebu v Unii na základě objemu prodeje výrobního odvětví Unie na trhu Unie s využitím údajů poskytnutých žadatelem a dovozu ze třetích zemí na základě údajů Eurostatu.
(273)
Spotřeba v Unii se vyvíjela takto:
Tabulka 2
Spotřeba v Unii (v tunách)
2010
2011
2012
Období šetření
Celková spotřeba v Unii
838 397
869 025
837 066
890 992
Index
100
104
100
106
Zdroj: Podnět, Eurostat.
(274)
Spotřeba v Unii dosáhla svého vrcholu v roce 2011 kvůli prudkému nárůstu cen bavlny v důsledku problémů kolem její sklizně v roce 2010. Poptávka po PSV jako náhradě za bavlnu se v důsledku toho zvýšila, ale v následujícím roce opět klesla. V období šetření je zaznamenáno zvýšení spotřeby v Unii o 6 %.
4.3. DOVOZ Z DOTČENÝCH ZEMÍ
4.3.1. Souhrnné posouzení účinků dovozu z dotčených zemí
(275)
Komise zkoumala, zda má být dovoz PSV pocházejících z dotčených zemí posouzen souhrnně ve shodě s čl. 8 odst. 3 základního nařízení.
(276)
Subvenční rozpětí stanovené u dovozu z Čínské lidové republiky a Vietnamu bylo pod minimálním prahem stanoveným v čl. 8 odst. 3 písm. a) základního nařízení.
(277)
Proto nejsou splněny podmínky pro kumulaci, a analýza příčinných souvislostí je tak omezena na účinek dovozu z Indie.
4.3.2. Objem a podíl dovozu z Indie na trhu
(278)
Komise stanovila objem dovozu na základě údajů Eurostatu. Podíl dovozu na trhu byl stanoven na základě objemu dovozu z Indie jako součást celkové spotřeby Unie (určené veškerými prodeji v Unii uskutečněnými výrobci v Unii s připočtením veškerého dovozu PSV do Unie).
(279)
Dovoz z Indie do Unie se vyvíjel takto:
Tabulka 3
Objem dovozu (v tunách) a podíl na trhu
2010
2011
2012
Období šetření
Objem dovozu z Indie (v tunách)
51 258
59 161
63 191
60 852
Index
100
115
123
119
Podíl na trhu
6,1 %
6,8 %
7,5 %
6,8 %
Index
100
111
123
112
Zdroj: Eurostat.
(280)
Celkově byl dovoz z Indie i nadále poměrně stabilní a během posuzovaného období představoval podíl na trhu Unie v rozmezí od 6 % do 7,5 %.
4.3.3. Ceny výrobků dovážených z Indie a cenové podbízení
(281)
Komise zjistila ceny dovážených výrobků na základě statistik Eurostatu a ověřila údaje od spolupracujících vývozců. Cenové podbízení u dovážených výrobků bylo stanoveno na základě ověřených údajů poskytnutých spolupracujícími vývozci a spolupracujícími výrobci v Unii.
(282)
Průměrná cena výrobků dovážených z Indie do Unie se vyvíjela takto:
Tabulka 4
Dovozní ceny (EUR/tuna)
2010
2011
2012
Období šetření
Indie
1 025
1 368
1 239
1 212
Index
100
134
121
118
Zdroj: Eurostat a ověřené údaje od spolupracujících vývozců.
(283)
Prudké zvýšení ceny PSV bylo zaznamenáno v roce 2011, který je rokem výše uvedené bavlnářské krize. Ceny v následujících letech klesly, ale zůstaly vyšší než ceny zaznamenané v roce 2010. V období šetření byla cena o 18 % vyšší než cena PSV v roce 2010.
(284)
Komise určila cenové podbízení během období šetření na základě srovnání vážených průměrných dovozních cen franko přístav určení jednotlivých typů výrobku z dovozu spolupracujících indických výrobců zařazených do vzorku účtovaných prvnímu nezávislému odběrateli na trhu Unie, s příslušnými úpravami s ohledem na cla a náklady vynaložené po dovozu a vážené průměrné prodejní ceny stejných typů výrobku výrobců v Unii zařazených do vzorku účtované odběratelům na trhu Unie, kteří nejsou ve spojení, upravené na úroveň ceny ze závodu.
(285)
Toto srovnání cen bylo provedeno podle jednotlivých typů u transakcí na stejné obchodní úrovni, v případě potřeby s náležitou úpravou a po odečtení rabatů a slev z cen. Výsledek srovnání byl vyjádřen jako procentní podíl obratu výrobců v Unii zařazených do vzorku v období šetření. Ukázalo se, že výrobky dovážené z Indie vykazují na trhu Unie vážené průměrné rozpětí cenového podbízení v rozmezí od 4,1 % do 43,7 %.
4.4. HOSPODÁŘSKÁ SITUACE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ UNIE
4.4.1. Obecné poznámky
(286)
V souladu s čl. 8 odst. 4 základního nařízení zahrnovalo posouzení dopadu subvencovaného dovozu na výrobní odvětví Unie posouzení všech hospodářských ukazatelů, které ovlivňovaly stav výrobního odvětví Unie v posuzovaném období.
(287)
Jak je uvedeno v 10. bodě odůvodnění, byl za účelem stanovení možné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie proveden výběr vzorku.
(288)
Pro účely stanovení újmy Komise rozlišovala mezi makroekonomickými a mikroekonomickými ukazateli újmy. Makroekonomické ukazatele Komise posuzovala na základě údajů obsažených v podnětu, dalších informací poskytnutých žadatelem během řízení a Eurostatem. Tyto údaje se týkaly všech výrobců v Unii. Mikroekonomické ukazatele Komise posuzovala na základě řádně ověřených údajů obsažených v odpovědích na dotazník od výrobců v Unii zařazených do vzorku. Oba soubory údajů byly shledány jako reprezentativní pro hospodářskou situaci výrobního odvětví Unie.
(289)
Makroekonomické ukazatele jsou: výroba, výrobní kapacita, využití kapacity, objem prodeje, podíl na trhu, růst, zaměstnanost a produktivita.
(290)
Mikroekonomické ukazatele jsou: průměrné jednotkové ceny, jednotkové náklady, pracovní náklady, zásoby, výnosnost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost navýšit kapitál.
4.4.2. Makroekonomické ukazatele
4.4.2.1. Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
(291)
Celková výroba, výrobní kapacita a využití kapacity v Unii se v průběhu posuzovaného období vyvíjely takto:
Tabulka 5
Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
2010
2011
2012
Období šetření
Objem výroby (v tunách)
362 195
355 240
361 159
401 119
Index
100
98
100
111
Výrobní kapacita (v tunách)
492 059
451 310
468 115
466 744
Index
100
92
95
95
Využití kapacity
73,6 %
78,7 %
77,2 %
85,9 %
Index
100
107
105
117
Zdroj: Žadatel (CIRFS).
(292)
Objem výroby v posuzovaném období vzrostl o 11 %. K tomuto nárůstu došlo pouze během období šetření (které odpovídá posledním 12 měsícům posuzovaného období). Během části posuzovaného období předcházejícího období šetření (tedy v letech 2011 a 2012) objem výroby výrobního odvětví Unie poklesl nebo stagnoval.
(293)
Výrobní kapacita naopak vykazovala sestupný trend, přičemž v období šetření byl zaznamenán pokles o 5 %. V souvislosti se vzestupným trendem objemu výroby, jak je popsáno ve 292. bodě odůvodnění, se využití kapacity zvýšilo o 17 %. Je třeba zdůraznit, že využití kapacity v roce 2010, které se používá jako základ pro analýzu trendů, bylo pro kapitálově náročné odvětví, jakým je odvětví PSV, nízké a během období šetření byla míra využití kapacity 85,9 %.
4.4.2.2. Objem prodeje a podíl na trhu
(294)
Objem prodeje výrobního odvětví Unie a jeho podíl na trhu se v průběhu posuzovaného období vyvíjel takto:
Tabulka 6
Objem prodeje a podíl na trhu
2010
2011
2012
Období šetření
Celkový objem prodeje na trhu Unie (v tunách)
379 840
366 341
344 134
358 130
Index
100
96
91
94
Podíl na trhu
45,3 %
42,2 %
41,1 %
40,2 %
Index
100
93
91
89
Zdroj: Eurostat, žadatel (CIRFS).
(295)
Objem prodeje na trhu Unie se v letech 2011 a 2012 snížil, avšak během období šetření se mírně zvýšil. Nicméně celkový pokles o 6 % byl přesto zaznamenán vůči objemům prodaným v roce 2010.
(296)
Podíl na trhu výrobního odvětví Unie se během období šetření významně snižoval. Největší pokles podílu na trhu nastal v roce 2011, ale klesající trend pokračoval i v roce 2012 a v období šetření, což vedlo k celkové ztrátě podílu na trhu během posuzovaného období o 11 %.
4.4.2.3. Růst
(297)
I přes mírný růst spotřeby v Unii během posuzovaného období (+ 6 %) a nárůst objemu výroby výrobců v Unii (+ 11 %) poklesl prodej výrobců v Unii o 6 %.
4.4.2.4. Zaměstnanost a produktivita
(298)
Zaměstnanost a produktivita se v průběhu posuzovaného období vyvíjely takto:
Tabulka 7
Zaměstnanost a produktivita
2010
2011
2012
Období šetření
Počet zaměstnanců
1 914
1 935
2 000
2 036
Index
100
101
105
106
Produktivita (tuny/zaměstnanec)
189,3
183,6
180,6
197,0
Index
100
97
95
104
Zdroj: Žadatel (CIRFS)
(299)
Počet zaměstnanců během posuzovaného období trvale rostl, což vedlo k 6 % zvýšení ve spojitosti se zvýšením výroby uvedeným v 292. bodě odůvodnění.
(300)
Produktivita v letech 2011 a 2012 klesla, protože počet zaměstnanců vzrostl, zatímco objem výroby během těchto let stagnoval. Celkově došlo v posuzovaném období ke zvýšení o 4 %.
4.4.3. Mikroekonomické ukazatele
4.4.3.1. Ceny a faktory ovlivňující ceny
(301)
Průměrné jednotkové prodejní ceny výrobců v Unii zařazených do vzorku účtované odběratelům v Unii, kteří nejsou ve spojení, se v průběhu posuzovaného období vyvíjely takto:
Tabulka 8
Prodejní ceny v Unii
2010
2011
2012
Období šetření
Průměrné jednotkové prodejní ceny v Unii na celkovém trhu (v EUR za tunu)
1 283
1 608
1 509
1 489
Index
100
125
118
116
Jednotkové výrobní náklady (v EUR za tunu)
1 453
1 666
1 629
1 542
Index
100
115
112
106
Zdroj: Ověřené údaje od výrobců v Unii zařazených do vzorku.
(302)
Největší nárůst prodejní ceny v Unii byl zaznamenán v roce 2011, kdy se PSV prodávaly za cenu, která byla o 25 % vyšší než průměrná prodejní cena v roce 2010. Byl to výsledek bavlnářské krize v roce 2011, kdy vzrostla poptávka po PSV jako náhradě za bavlnu, které bylo nedostatek kvůli neuspokojivé sklizni v roce 2010. Celkově se prodejní ceny v Unii během posuzovaného období zvýšily o 16 %.
(303)
Jednotkové výrobní náklady během posuzovaného období rovněž vzrostly, nejvíce o 15 % v roce 2011, protože v tomto roce se zvýšily ceny benzínu, který je významnou nákladovou položkou. Celkový nárůst jednotkových výrobních nákladů představoval během posuzovaného období 6 %.
4.4.3.2. Náklady práce
(304)
Průměrné náklady práce výrobců v Unii zařazených ve vzorku se v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka 9
Průměrné náklady práce na zaměstnance
2010
2011
2012
Období šetření
Průměrné náklady práce na zaměstnance (v EUR)
31 561
31 080
31 661
32 356
Index
100
98
100
103
Zdroj: Ověřené údaje od výrobců v Unii zařazených do vzorku.
(305)
Průměrné náklady práce na zaměstnance nejprve v roce 2011 poklesly a pak se v následujících letech mírně zvýšily. Za posuzované období byl zaznamenán nárůst o 3 %.
4.4.3.3. Zásoby
(306)
Úroveň zásob u výrobců v Unii zařazených do vzorku se v posuzovaném období vyvíjela takto:
Tabulka 10
Zásoby
2010
2011
2012
Období šetření
Konečný stav zásob (v tunách)
15 731
16 400
15 039
19 108
Index
100
104
96
121
Index konečného stavu zásob vyjádřených jako procento výroby
7,3 %
7,8 %
7,1 %
8,8 %
Index
100
107
97
120
Zdroj: Ověřené údaje od výrobců v Unii zařazených do vzorku.
(307)
Konečné stavy zásob vzrostly s výjimkou roku 2012, což vedlo k celkovému nárůstu o 21 % v období šetření. To odpovídá nárůstu objemu výroby (celkový nárůst o 11 %) při poklesu objemu prodeje během posuzovaného období (celkový pokles o 6 %). Tyto trendy se rovněž projevily v konečném stavu zásob vyjádřených jako procento výroby.
4.4.3.4 Ziskovost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost získávat kapitál
(308)
Ziskovost, peněžní tok, investice a návratnost investic se u výrobců v Unii zařazených ve vzorku v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka 11
Ziskovost, peněžní tok, investice a návratnost investic
2010
2011
2012
Období šetření
Ziskovost prodeje v Unii odběratelům, kteří nejsou ve spojení (procentní podíl na obratu z prodeje)
- 5,4 %
1,0 %
- 0,8 %
0,3 %
Index
- 100
18
- 14
5
Peněžní tok (v EUR)
- 12 068 770
12 017 353
13 048 405
10 725 084
Index
- 100
100
108
89
Investice (v EUR)
5 240 603
7 671 607
4 488 296
4 145 991
Index
100
146
86
79
Návratnost investic
- 25,1 %
5,5 %
- 4,5 %
1,5 %
Index
- 100
22
- 18
6
Zdroj: Ověřené údaje od výrobců v Unii zařazených do vzorku.
(309)
Komise stanovila ziskovost výrobců v Unii zařazených ve vzorku tak, že čistý zisk z prodeje obdobného výrobku odběratelům v Unii, kteří nejsou ve spojení, před zdaněním vyjádřila jako procentní podíl z obratu tohoto prodeje. Rozpětí ziskovosti v průběhu posuzovaného období kolísalo. Celkově se ziskovost zlepšila: ze ztrátovosti v roce 2010 dospěla v období šetření k prahu rentability.
(310)
Čistý peněžní tok je schopnost výrobců v Unii financovat svoji činnost z vlastních zdrojů. Trend čistého peněžního toku se v průběhu posuzovaného období vyvíjel příznivě.
(311)
Investice dosáhly vrcholu v roce 2011, kdy vzrostly o 46 % ve srovnání s investicemi v roce 2010, ale v následujících letech vykazovaly klesající trend. Během posuzovaného období se investice snížily o 21 %.
(312)
Návratnost investic je zisk vyjádřený v procentech ve vztahu k čisté účetní hodnotě investic. V průběhu posuzovaného období se vyvíjela příznivě.
(313)
Žádný z výrobců v Unii zařazených do vzorku výrobců v Unii neuvedl, že během posuzovaného období měl potíže se získáváním kapitálu.
4.4.4. Závěr týkající se újmy
(314)
Dovoz z Indie byl i nadále stabilní (během posuzovaného období představoval podíl na trhu Unie v rozmezí od 6 % do 7 %). Cenové podbízení bylo významné (až 43,7 %).
(315)
Většina ukazatelů újmy se zlepšila. Ziskovost výrobců v Unii vzrostla o téměř 6 procentních bodů, ale průměrné ziskové rozpětí bylo v období šetření stále neuspokojivé - na prahu rentability ve výši 0,3 %. Míra využití kapacity vzrostla ze 74 % na 86 %. To však bylo důsledkem zvýšení objemu výroby v Unii, jakož i snížení kapacity Unie. Průměrné prodejní ceny v Unii dosáhly vrcholu v roce 2011 v důsledku prudkého nárůstu cen bavlny a ropy. Celkově se průměrná prodejní cena v Unii během posuzovaného období zvýšila o 16 %. Rovněž návratnost investic a peněžní tok se vyvíjely příznivě. Zaměstnanost se během posuzovaného období zvýšila. Známky hospodářského oživení byly tedy zaznamenány v situaci způsobené újmy.
(316)
Tyto ukazatele újmy se v posuzovaném období vyvíjely nepříznivě: podíl výrobců v Unii na trhu Unie klesl ze 45,3 % na 40,2 %, protože objemy prodeje v Unii klesly o 6 %. Úroveň investic celkově klesla s výjimkou roku 2011. Kapacita, jak je uvedeno v 293. bodě odůvodnění, během posuzovaného období klesla o 5 %.
(317)
Celkově lze situaci výrobního odvětví Unie označit za situaci působící újmu, ačkoli se v posledních letech jasně zlepšila. Na základě výše uvedených skutečností dospěla Komise k závěru, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu ve smyslu čl. 8 odst. 4 základního nařízení.
(318)
Ve svém stanovisku k poskytnutým informacím žadatel uvedl, že stabilitu indického podílu na trhu Unie považuje za výsledek značného subvencování. Komise skutečně zjistila napadnutelné subvence (viz 229. bod odůvodnění), nebylo ale možné prokázat příčinnou souvislost s újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie (viz 319. až 323. bod odůvodnění).
5. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
(319)
V souladu s čl. 8 odst. 5 základního nařízení Komise zkoumala, zda subvencovaný dovoz z Indie způsobil výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu. V souladu s čl. 8 odst. 6 základního nařízení Komise rovněž zkoumala, zda výrobní odvětví Unie mohlo být souběžně s tím poškozeno i jinými známými činiteli. Komise dbala na to, aby případná újma, kterou mohly způsobit jiné činitele než subvencovaný dovoz z Indie, nebyla přičítána na vrub tomuto subvencovanému dovozu. Tyto faktory jsou dovozy z jiných třetích zemí, vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie a spotřeba Unie.
5.1. ÚČINEK SUBVENCOVANÉHO DOVOZU
(320)
Vzhledem ke zjištění subvencí nižších, než je minimální práh, pokud jde o Čínu a Vietnam (viz 76. a 231. bod odůvodnění), nejsou splněny podmínky pro kumulaci. Analýza příčinných souvislostí se proto omezuje na účinek dovozu z Indie.
(321)
Podíl výrobního odvětví Unie na trhu během posuzovaného období poklesl z 45,3 % na 40,2 %, zatímco podíl indického dovozu na trhu zůstal poměrně stabilní mezi 6 % a 7 %. Spotřeba během posuzovaného období vzrostla o 6 %. Výrobní odvětví Unie nebylo schopno využít tohoto růstu, pokud jde o podíl na trhu, ale to není pravděpodobně možné přičítat indickému podílu na trhu, který zůstal stálý.
(322)
Průměrné ceny PSV z Indie podle Eurostatu byly nižší než průměrné ceny PSV z většiny jiných států, ale je důležité uvést, že existují velké rozdíly v jakosti a typech výrobku. Každopádně přesná srovnání podle jednotlivých typů prokázala značné cenové podbízení, pokud jde o dovoz z Indie.
(323)
I přes značné cenové podbízení nelze učinit závěr, že dovoz z Indie způsobil újmu. Snížení podílu výrobního odvětví Unie (pokles o 5,1 procentního bodu) skutečně nelze přičítat vývoji objemu dovozu z Indie, protože jeho podíl na trhu zůstal poměrně stabilní (nárůst o pouhých 0,7 procentního bodu během posuzovaného období). Navíc se průměrné ceny dovozu z Indie během posuzovaného období zvýšily o 18 %. Nezdá se, že ceny dovozu z Indie vedly ke snížení cen, jelikož finanční situace výrobního odvětví Unie, třebaže v období šetření byla stále situací působící újmu, se během posuzovaného období výrazně zlepšila.
5.2. ÚČINKY JINÝCH ČINITELŮ
5.2.1. Dovoz z třetích zemí
(324)
Objem dovozu z třetích zemí se v posuzovaném období vyvíjel takto:
Tabulka 12
Dovoz z třetích zemí
Země
2010
2011
2012
Období šetření
Korejská republika
Objem (v tunách)
129 918
165 365
163 540
181 540
Index
100
127
126
140
Podíl na trhu
15,5 %
19,0 %
19,5 %
20,4 %
Index
100
123
126
131
Průměrná cena (v EUR za tunu)
1 116
1 367
1 361
1 300
Index
100
123
122
116
Tchaj-wan
Objem (v tunách)
121 656
108 645
100 072
92 423
Index
100
89
82
76
Podíl na trhu
14,5 %
12,5 %
12,0 %
10,4 %
Index
100
86
82
71
Průměrná cena (v EUR za tunu)
1 131
1 416
1 383
1 369
Index
100
125
122
121
Čína
Objem (v tunách)
5 198
8 980
23 209
44 651
Index
100
173
446
859
Podíl na trhu
0,6 %
1,0 %
2,8 %
5,0 %
Index
100
167
447
808
Průměrná cena (v EUR za tunu)
1 065
1 279
1 265
1 209
Index
100
120
119
113
Turecko
Objem (v tunách)
32 921
29 969
34 303
36 908
Index
100
91
104
112
Podíl na trhu
3,9 %
3,4 %
4,1 %
4,1 %
Index
100
88
104
105
Průměrná cena (v EUR za tunu)
1 133
1 466
1 383
1 382
Index
100
129
122
122
Vietnam
Objem (v tunách)
24 884
25 487
26 410
29 717
Index
100
102
106
119
Podíl na trhu
3,0 %
2,9 %
3,2 %
3,3 %
Index
100
99
106
112
Průměrná cena (v EUR za tunu)
978
1 182
1 175
1 096
Index
100
121
120
112
Indonésie
Objem (v tunách)
25 902
30 285
24 032
24 699
Index
100
117
93
95
Podíl na trhu
3,1 %
3,5 %
2,9 %
2,8 %
Index
100
113
93
90
Průměrná cena
1 055
1 329
1 267
1 167
Index
100
126
120
111
Thajsko
Objem (v tunách)
17 548
23 510
17 103
18 952
Index
100
134
97
108
Podíl na trhu
2,1 %
2,7 %
2,0 %
2,1 %
Index
100
129
98
102
Průměrná cena (v EUR za tunu)
1 140
1 449
1 310
1 298
Index
100
127
115
114
Jiný dovoz
Objem (v tunách)
49 272
51 282
41 074
43 120
Index
100
104
83
88
Podíl na trhu
5,9 %
5,9 %
4,9 %
4,8 %
Index
100
100
83
82
Průměrná cena (v EUR za tunu)
1 323
1 681
1 603
1 532
Index
100
127
121
116
Zdroj: Eurostat.
(325)
Největší část dovozu (181 540 tun, představujících podíl na trhu 20,4 % během období šetření) pochází z Korejské republiky, jejíž podíl na trhu během posuzovaného období vzrostl o 4,9 procentního bodu. Druhým největším vývozcem do Unie je Tchaj-wan. Ačkoli se dovoz z Tchaj-wanu během posuzovaného období snížil (o 4,1 procentních bodů), Tchaj-wan přesto během období šetření měl podíl na trhu 10,4 %. Čtvrtým největším vývozcem na seznamu vývozců (po Indii, která je třetím největším) je Čína, jejíž podíl na trhu se zvýšil o 4,4 procentních bodů na 5 %. Dovoz z jiných třetích zemí je nižší než dovoz z Indie, ale značné množství PSV se dováží z Turecka, Vietnamu, Indonésie a Thajska (všechny čtyři země mají poměrně stabilní podíl na trhu). Dovoz z Turecka, Vietnamu, Indonésie a Thajska představuje společně podíl na trhu kolem 12 % (12,4 % v období šetření).
(326)
Za zmínku stojí zvyšující se dovoz zejména z Korejské republiky. Korejský dovoz představoval v průběhu období šetření trojnásobek objemu indického dovozu. Během posuzovaného období vzrostl o 40 % a jeho podíl na trhu se zvýšil o 4.9 procentních bodů na 20,4 %. Rovněž dovoz z Číny výrazně vzrostl, a to o více než 700 %, pokud jde o objem, a o 4,4 procentního bodu, pokud jde o podíl na trhu. Dovoz z Číny rovněž představoval výrazné cenové podbízení vůči cenám výrobního odvětví Unie.
(327)
Na základě výše uvedených skutečností lze vyvodit závěr, že pokud byla újma způsobená výrobnímu odvětví Unie výsledkem dovozu, bylo tomu tak spíše kvůli dovozu z jiných zdrojů než Indie.
(328)
Po poskytnutí informací žadatel uvedl, že Komise dále neprošetřovala vývozní ceny Číny a Vietnamu. Je třeba připomenout, že v případě Číny a Vietnamu byly zjištěny zanedbatelné úrovně subvencování. Komise proto posoudila vývozní ceny u těchto dvou zemí ve své analýze příčinných souvislostí jiných činitelů a opravdu neprovedla souhrnné posouzení dovozu ze všech tří zemí, jichž se toto řízení týká, jelikož bylo stanoveno, že subvence zjištěné v Číně a Vietnamu jsou zanedbatelné, jak je vysvětleno v 275. až 277. bodě odůvodnění.
(329)
Žadatel předložil připomínky týkající se průměrné ceny dovozu z Koreje, jakož i (nepatrného) zvýšení jeho objemu mezi roky 2011 a 2012. Vzhledem k celkovému zvýšení jak objemu, tak podílu korejského dovozu na trhu během posuzovaného období a k tomu, že jeho průměrné ceny jsou nižší než průměrné prodejní ceny výrobního odvětví Unie, Komise zastává názor, že korejský dovoz představuje důležitý jiný činitel v analýze příčinných souvislostí.
(330)
Žadatel se rovněž zmínil o průměrných vývozních cenách tří zemí, jichž se toto řízení týká, a Koreje a Tchaj-wanu za období od ledna do července 2014. To však není posuzované období, které sahá od roku 2010 do konce období šetření. Toto tvrzení se proto odmítá.
5.2.2. Vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie
(331)
Objem a průměrná hodnota vývozu výrobního odvětví Unie se v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka 13
Vývozní výkonnost výrobců v Unii
2010
2011
2012
Období šetření
Objem vývozu (v tunách)
31 158
32 204
41 279
36 149
Index
100
103
132
116
Průměrná cena (v EUR za tunu)
1 760
1 945
1 924
1 962
Index
100
111
109
112
Zdroj:
Objem: žadatel (CIRFS)
Hodnota: ověřené údaje od výrobců v Unii zařazených do vzorku.
(332)
Výrobní odvětví Unie prodává mimo EU zejména speciální výrobky, což vysvětluje vyšší průměrné prodejní ceny zaznamenané na těchto trzích.
(333)
Objem vývozu výrobců v Unii zařazených do vzorku vzrostl během posuzovaného období téměř o 30 % a svého vrcholu dosáhl v roce 2012. Průměrné prodejní ceny v roce 2011 vzrostly a pak zůstaly na stabilní úrovni až do období šetření.
(334)
I přes dobrou vývozní výkonnost výrobců v Unii zařazených do vzorku byly absolutní objemy vývozu relativně malé ve srovnání s objemy prodeje prodávanými v Unii. Jejich dopad tedy nepostačoval k tomu, aby kompenzoval újmu způsobenou na domácím trhu Unie.
5.2.3. Spotřeba
(335)
Trh Unie s PSV činil 838 397 tun v roce 2010 a v období šetření dosáhl 890 992 tun. Z toho vyplývá růst trhu o 6 % během posuzovaného období. Jinými slovy, nenastal pokles poptávky, který by bylo možné přičítat újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie.
5.2.4. Hospodářská krize
(336)
Sdružení uživatelů, obchodní komora jedné z dotčených zemí a jeden státní orgán uvedly, že újmu způsobila hospodářská krize. Tento argument neobstojí, jelikož trh Unie s PSV vzrostl o 6 % a průměrná prodejní cena v Unii se zvýšila o 16 %.
(337)
Obchodní komora rovněž uvedla, že v důsledku hospodářské krize poklesla poptávka po speciálních PSV, zatímco poptávka po komoditních PSV vzrostla. Je třeba připomenout, že speciální PSV a komoditní PSV mají stejné fyzikální a chemické vlastnosti a jejich konečná užití jsou v podstatě stejná. Uznává se, že ne všechny typy výrobku jsou vzájemně zaměnitelné, ale v předchozích šetřeních a ve stávajícím šetření bylo zjištěno, že existuje alespoň částečná zaměnitelnost a možnost souběžného použití různých typů výrobků. Tento argument se tudíž odmítá.
5.2.5. Vysoké využití kapacity
(338)
Jeden státní orgán předložil připomínku, že újma ve smyslu ztráty podílu na trhu nemohla být způsobena dovozem subvencovaných výrobků vzhledem k vysoké míře využití kapacity výrobního odvětví Unie. Využití kapacity výrobního odvětví Unie během posuzovaného období skutečně vzrostlo, ale nikdy se nepřiblížilo k hranici dostupné kapacity. Míra využití kapacity na jejím vrcholu, kterým bylo období šetření, byla 85,9 %. To ponechává široký prostor pro další zvýšení výroby. Jelikož však objem prodeje v Unii výrobců v Unii nesledoval vzestupný trend spotřeby, ztráta podílu na trhu je stále považována za jeden z ukazatelů újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie.
5.3. Závěr týkající se příčinné souvislosti
(339)
Na základě výše uvedeného má Komise za to, že není možné určit příčinnou souvislost mezi újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a subvencovaným dovozem z Indie. Tento závěr je založen především na relativně nízkém a jen mírně rostoucím podílu dovozu z Indie na trhu (z 6,1 % na 6,8 %) ve srovnání s mnohem vyšším, ale neustále výrazně klesajícím podílem výrobního odvětví Unie na trhu (ze 45,3 % na 40,2 %). Zadruhé, dovozy z některých jiných zemí (Korea, Tchaj-wan, Čína) vykazovaly větší objem a/nebo se výrazněji zvyšovaly, a proto, pokud dovoz přispěl k újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, je nutno to přičítat dovozu z těchto zemí, a nikoli dovozu z Indie (viz 325. až 327. bod odůvodnění).
(340)
Příčinnou souvislost ve smyslu čl. 8 odst. 5 a čl. 8 odst. 6 základního nařízení mezi subvencovaným dovozem z Indie a podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, tudíž nebylo možno stanovit.
6. ZÁVĚR
(341)
Řízení by proto mělo být zastaveno, jelikož subvence v případě Čínské lidové republiky a Vietnamu byly shledány zanedbatelné a vzhledem k neexistenci příčinné souvislosti mezi újmou a subvencí, pokud jde o dovoz výrobků pocházejících z Indie.
(342)
Výbor zřízený podle čl. 25 odst. 1 základního nařízení nezaujal stanovisko.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Antisubvenční řízení týkající se dovozu syntetických střižových vláken z polyesterů, nemykaných, nečesaných ani jinak nezpracovaných pro spřádání, v současnosti kódu KN 5503 20 00 a pocházejících z Čínské lidové republiky, Indie a Vietnamu se zastavuje.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 16. prosince 2014.
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEBESLUT
av den 16 december 2014
om avslutande av ett antisubventionsförfarande beträffande import av polyesterstapelfibrer med ursprung i Folkrepubliken Kina, Indien och Vietnam
(2014/918/EU)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 597/2009 av den 11 juni 2009 om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (1), särskilt artikel 14.2, och
av följande skäl:
1. FÖRFARANDE
1.1 INLEDANDE
(1)
Den 19 december 2013 inledde Europeiska kommissionen (nedan kallad kommissionen) en antisubventionsundersökning beträffande import till unionen av polyesterstapelfibrer med ursprung i Folkrepubliken Kina, Indien och Vietnam (nedan kallade de berörda länderna) på grundval av artikel 10 i förordning (EG) nr 597/2009 (nedan kallad grundförordningen). Kommissionen offentliggjorde ett tillkännagivande om inledande i Europeiska unionens officiella tidning (2) (nedan kallat tillkännagivandet om inledande).
(2)
Undersökningen inleddes av kommissionen efter ett klagomål som lämnades in den 4 november 2013 av European Man-made Fibres Association (CIRFS) (nedan kallad klaganden), som företrädde sju tillverkare. Klaganden svarar för mer än 70 % av unionens sammanlagda tillverkning av polyesterstapelfibrer. Klagomålet innehöll prima facie-bevisning på subventionering och på väsentlig skada som orsakats av denna, vilket var tillräckligt för att motivera en undersökning.
(3)
Innan förfarandet inleddes underrättade kommissionen, i enlighet med artikel 10.7 i grundförordningen, Folkrepubliken Kinas myndigheter, Indiens myndigheter och Vietnams myndigheter om att den hade mottagit ett vederbörligen underbyggt klagomål i vilket det påstods att subventionerad import av polyesterstapelfibrer med ursprung i deras länder vållade unionsindustrin väsentlig skada. Myndigheterna bjöds in till enskilda samråd för att klargöra den situation som togs upp klagomålet och finna en gemensam lösning.
Folkrepubliken Kina (Kina)
(4)
Kinas myndigheter accepterade inte inbjudan till samråd och hävdade att det förelåg ett missförstånd beträffande datumet för klagomålet. Kinas myndigheter lämnade dock in synpunkter beträffande påståendena i klagomålet om systemens brist på utjämningsbarhet.
Indien
(5)
Indiens myndigheter accepterade inbjudan till samråd och samrådet ägde rum. Vid samrådet kunde ingen ömsesidigt tillfredsställande lösning nås. Synpunkterna från Indiens myndigheter beträffande de system som tas upp i klagomålet noterades dock.
Vietnam
(6)
Vietnams myndigheter accepterade inbjudan till samråd och samrådet ägde rum. Vid samrådet kunde ingen ömsesidigt tillfredsställande lösning nås. Synpunkterna från Vietnams myndigheter beträffande de system som tas upp i klagomålet noterades dock.
1.2 BERÖRDA PARTER
(7)
I tillkännagivandet om inledande uppmanades berörda parter att kontakta kommissionen för att delta i undersökningen. Dessutom informerade kommissionen särskilt klaganden, andra kända unionstillverkare, kända exporterande tillverkare och myndigheterna i Kina, Indien och Vietnam, kända importörer, leverantörer och användare, handlare samt intresseorganisationer om inledandet av undersökningen och bjöd in dem att delta.
(8)
Berörda parter hade möjlighet att lämna synpunkter på inledandet av undersökningen och att begära att få bli hörda av kommissionen och/eller förhörsombudet för handelsförfaranden.
a) Stickprovsförfarande
(9)
Eftersom antalet exporterande tillverkare, unionstillverkare och icke-närstående importörer föreföll vara stort, ombads alla kända exporterande tillverkare och icke-närstående importörer att ge sig till känna för kommissionen och att lämna de grundläggande uppgifter som anges i tillkännagivandet om inledande om sin verksamhet under perioden 1 oktober 2012-30 september 2013 med avseende på polyesterstapelfibrer. Dessa uppgifter begärdes enligt artikel 27 i grundförordningen för att kommissionen skulle kunna besluta huruvida ett stickprovsförfarande var nödvändigt och i så fall göra ett urval. Samråd ägde också rum med Kinas, Indiens och Vietnams myndigheter.
Stickprovsförfarande avseende unionstillverkare
(10)
I tillkännagivandet om inledande uppgav kommissionen att den gjort ett preliminärt urval av unionstillverkare. Kommissionen gjorde urvalet till stickprovet utifrån försäljnings- och produktionsvolymen för polyesterstapelfibrer under undersökningsperioden och med hänsyn till den geografiska spridningen. Detta stickprovsförfarande omfattade fyra unionstillverkare. Unionstillverkarna i stickprovet stod för 54 % av den totala tillverkningen av polyesterstapelfibrer i unionen.
(11)
Kommissionen uppmanade berörda parter att lämna synpunkter på det preliminära urvalet. Inga synpunkter inkom. Urvalet är representativt för unionsindustrin.
Stickprovsförfarande avseende importörer
(12)
För att avgöra om ett stickprovsförfarande var nödvändigt och i så fall göra ett urval bad kommissionen icke-närstående importörer att lämna de upplysningar som angavs i tillkännagivandet om inledande.
(13)
Åtta icke-närstående importörer lämnade den begärda informationen och gick med på att ingå i stickprovet. I enlighet med artikel 27.1 i grundförordningen gjorde kommissionen först ett urval av tre icke-närstående importörer på grundval av den största importvolymen till unionen. I enlighet med artikel 27.2 i grundförordningen genomfördes samråd med alla kända importörer som berördes avseende stickprovsurvalet.
(14)
En av importörerna i stickprovet drog sig ur och informerade kommissionen om att den inte skulle lämna in ett besvarat frågeformulär. Följaktligen frångick kommissionen stickprovsförfarandet med anledning av det begränsade antalet återstående (icke utvalda) importörer, som alla ombads att lämna in ett besvarat frågeformulär. Två företag som både importerar och använder den berörda produkten uppgav att de inte ville samarbeta i egenskap av importörer utan som användare. Fyra besvarade frågeformulär togs emot från de återstående fem icke-närstående importörerna.
Stickprovsförfarande avseende exporterande tillverkare i Kina
(15)
För att avgöra om ett urval var nödvändigt och i så fall göra ett stickprov bad kommissionen alla kända exporterande tillverkare i Kina att lämna de upplysningar som angavs i tillkännagivandet om inledande. Dessutom bad kommissionen Kinas beskickning i EU att identifiera och/eller kontakta andra eventuella exporterande tillverkare som kunde vara intresserade av att delta i undersökningen.
(16)
Till en början lämnade 23 exporterande tillverkare/grupper exporterande tillverkare in de begärda uppgifterna och gick med på att ingå i stickprovet. På grundval av de uppgifter som erhölls från de exporterande tillverkarna/grupperna exporterande tillverkare och i enlighet med artikel 27 i grundförordningen föreslog kommissionen till en början ett urval av de fem samarbetande exporterande tillverkarna/grupperna exporterande tillverkare med den största exportvolymen till unionen under undersökningsperioden. Ytterligare två kinesiska exporterande tillverkare/grupper exporterande tillverkare lämnade in de begärda uppgifterna i ett senare skede. Storleken på dessa två kinesiska exporterande tillverkare/grupper exporterande tillverkare var dock inte sådan att den hade ändrat urvalet om de hade lämnat in de begärda uppgifterna inom tidsfristen.
(17)
Två kinesiska exporterande tillverkare/grupper exporterande tillverkare begärde att urvalet skulle göras på grundval av det råmaterial som används för tillverkningen av polyesterstapelfibrer. Således hävdade de att ett lika stort antal tillverkare av polyesterstapelfibrer som använder renad tereftalsyra/monoetylenglykol (nedan kallat PTA/MEG) som antalet tillverkare av polyesterstapelfibrer som använder PET-flingor skulle väljas ut till urvalet. Vidare menade de att tillverkningsprocesserna var olika beroende på vilket råmaterial som används och att tillverkare som använder olika typer av råmaterial inte konkurrerar på samma marknad. Det har också framhållits att tillverkare av polyesterstapelfibrer som inte använder PTA/MEG som råmaterial inte skulle dra nytta av tillhandahållandet av PTA/MEG mot för låg ersättning enligt beskrivningen i klagomålet.
(18)
Kommissionen gjorde urvalet på grundval av den största exportvolymen till unionen under undersökningsperioden i enlighet med artikel 27.1 i grundförordningen. Urvalet tog även hänsyn till att vissa av systemen kanske inte användes av alla exporterande tillverkare i Kina. Det noterades att urvalet innehöll företag som använde båda tillverkningsprocesserna.
(19)
Att enbart grunda urvalet på typen av tillverkningsprocess skulle riskera att påverka undersökningens resultat, genom antagandet att utjämningsbara subventioner endast skulle hittas för tillverkare av polyesterstapelfibrer som använder PTA/MEG som råmaterial, och inte för tillverkare av polyesterstapelfibrer som använder PET-flingor som råmaterial. Dessutom ansågs det att ett sådant urvalskriterium skulle vara godtyckligt eftersom ett efterföljande urval med samma antal företag inte skulle vara representativt beträffande exportvolym till unionen i enlighet med artikel 27.1 i grundförordningen, och begäran avslogs därmed.
(20)
En av de kinesiska exporterande tillverkarna/grupperna exporterande tillverkare begärde att urvalet skulle grundas på exportvärde snarare än exportvolym och bad om att få ingå i stickprovet. Att göra ett urval med grund i exportvärde skulle inte ge representativa och objektiva resultat, eftersom priserna kan vara snedvridna p.g.a. subventionering. Kommissionen hade valt ut de fem största exporterande tillverkarna/grupperna exporterande tillverkare avseende volym, som representerade 53 % av den sammanlagda exportvolymen till unionen, bland de samarbetsvilliga kinesiska exportörerna. Detta anses vara den största representativa exportvolym som rimligen kan undersökas inom den tid som står till förfogande i enlighet med artikel 27.1 i grundförordningen. Begäran avvisades därför.
(21)
Samma part hävdade att dess råmaterial helt och hållet utgjordes av återvunnet textilavfall och att den inte drog fördel av några subventioner som kan förknippas med användningen av PTA/MEG. Parten begärde att någon subventionsmarginal inte skulle tillskrivas den som beräknades utifrån upplysningar från företag som använde PTA/MEG som råmaterial. Som förklaras i skäl 18 tar urvalet hänsyn till att vissa av systemen kanske inte används av alla exporterande tillverkare i Kina. Denna begäran avslogs därför.
(22)
Enligt beskrivningen i skäl 16 bekräftades följaktligen ett preliminärt urval av fem exporterande tillverkare som det slutliga urvalet.
(23)
Efter meddelandet av uppgifter ifrågasatte klaganden den stickprovsmetod som kommissionen använt sig av. Den tvivlade på att de 23 samarbetande kinesiska exporterande tillverkare/grupperna exporterande tillverkare som nämns i skäl 16 var representativa när det gäller den totala mängd polyesterstapelfibrer som exporteras från Kina till unionen. Dessutom ansåg den att ett urval på fem företag inte var tillräckligt med tanke på de 150 tillverkare av polyesterstapelfibrer som uppgavs vara verksamma i Kina. Dessutom hävdade klaganden att man vid stickprovsförfarandet inte har tagit hänsyn till de kinesiska tillverkarnas geografiska spridning och andelen kinesiska tillverkare som använder de olika tillverkningsprocesser som berörs. Slutligen framhöll klaganden att kommissionen inte har offentliggjort den faktiska volym polyesterstapelfibrer som tillverkas av de kinesiska företag som ingår i urvalet och huruvida volymen är representativ med avseende på den totala volym polyesterstapelfibrer som tillverkas i Kina.
(24)
De 23 samarbetande exporterande tillverkarna/grupperna exporterande tillverkare i Kina stod för 83 % av den totala kinesiska importvolymen, och samarbetsviljan ansågs därför vara hög. Enligt skäl 16 gjorde kommissionen ett urval på fem exporterande tillverkare/grupper exporterande tillverkare som deltog i undersökningen med den största exportvolymen till unionen under undersökningsperioden i enlighet med artikel 27 i grundförordningen. På denna grundval ansågs urvalet vara representativt. De utvalda företagen uppmanades att fylla i hela frågeformuläret. I vilket fall som helst kan endast exporterande tillverkare som vill delta i undersökningen ingå i urvalet eftersom kommissionen strävar efter att dra slutsatser på grundval av den information som samlats in från de samarbetande exporterande tillverkarna via deras svar på frågeformuläret, som kontrolleras på plats.
(25)
Klaganden underbyggde inte sin invändning gällande urvalet av exporterande tillverkare med hänsyn till deras geografiska spridning i Kina. Klaganden förklarande bl.a. inte varför ett urval baserat på kriteriet om geografisk spridning skulle ha varit i linje med artikel 27 i grundförordningen, som tar upp möjligheten att göra ett urval på grundval av den största exportvolymen.
(26)
När det gäller invändningen om att urvalet inte beaktande den andel kinesiska tillverkare som använder de olika tillverkningsprocesser som berörs, framhålls det att i enlighet med skäl 18 inkluderade urvalet företag som använde sig av båda tillverkningsprocesserna. Dessutom använder de största kinesiska exportörerna sig av PTA/MEG för att tillverka polyesterstapelfibrer för unionsmarknaden.
(27)
Även om klaganden hänvisar till tillverkning snarare än export till unionen påpekas att kommissionen inte behöver lämna uppgifter om den volym polyesterstapelfibrer som tillverkas av de kinesiska exporterande tillverkare/grupperna exporterande tillverkare som ingår i urvalet, eftersom syftet med förfarandet är att bedöma subventioneringen med avseende på den volym polyesterstapelfibrer som tillverkas i Kina och exporteras till unionen.
(28)
Därför avvisades alla invändningar från klaganden med avseende på stickprovsmetoden.
Stickprovsförfarande avseende exporterande tillverkare i Indien
(29)
För att avgöra om ett stickprov är nödvändigt och i så fall göra ett urval bad kommissionen alla kända exporterande tillverkare i Indien att lämna de upplysningar som angavs i tillkännagivandet om inledande. Dessutom bad kommissionen Indiens beskickning i EU att identifiera och/eller kontakta andra eventuella exporterande tillverkare som kunde vara intresserade av att delta i undersökningen.
(30)
Åtta exporterande tillverkare i Indien lämnade den begärda informationen och gick med på att ingå i stickprovet. I enlighet med artikel 27.1 i grundförordningen gjorde kommissionen ett urval av fyra företag på grundval av den största representativa exportvolym till EU som rimligen kunde undersökas inom den tid som stod till förfogande. I enlighet med artikel 27.2 i grundförordningen skedde ett samråd om urvalet med alla kända exporterande och berörda tillverkare och myndigheterna i Indien. Inga synpunkter lämnades.
(31)
Efter meddelandet av uppgifter hänvisade klaganden till de 17 tillverkarna av polyesterstapelfibrer i Indien och ifrågasatte huruvida ett urval på fyra exporterande tillverkare var tillräckligt. Kommissionen bekräftar att urvalet på fyra indiska exporterande tillverkare är att anse som representativt, eftersom de stod för omkring 90 % av den totala indiska exporten till unionen under undersökningsperioden.
Stickprovsförfarande avseende exporterande tillverkare i Vietnam
(32)
Kommissionen bad alla kända exporterande tillverkare i Vietnam att lämna de upplysningar som specificerades i tillkännagivandet om inledande. Dessutom bad kommissionen Vietnams beskickning i EU att identifiera och/eller kontakta andra eventuella exporterande tillverkare som kunde vara intresserade av att delta i undersökningen.
(33)
Fem exporterande tillverkare i Vietnam lämnade de begärda uppgifterna och gick med på att ingå i stickprovet, men ett av dessa företag hade ingen exportförsäljning till EU under undersökningsperioden. Följaktligen valde kommissionen att inte undersöka detta företag. Med beaktande av det låga antalet återstående exporterande tillverkare beslutade kommissionen att ett stickprov inte krävdes.
(34)
Efter meddelandet av uppgifter påpekade klaganden att för Vietnam togs svar på frågeformulären emot från tre av de fyra exporterande tillverkarna och att kommissionen borde ha försökt uppnå samma täckning även för den kinesiska och den indiska exporten. Kommissionen understryker att situationen i fråga om Vietnams industri var ganska annorlunda med tanke på det mycket begränsade antalet samarbetsvilliga exporterande tillverkare (dvs. tre stycken) jämfört med det stora antalet exporterande tillverkare i Kina och i Indien. Ett stickprovsförfarande krävdes alltså bara för de två sistnämnda länderna. Kommissionen klargör också att de tre samarbetsvilliga och undersökta exporterande tillverkarna i Vietnam står för mer än 99 % av den totala importvolymen för den berörda produkten från Vietnam till unionen.
b) Enskild undersökning
(35)
Tre exporterande tillverkare/grupper exporterande tillverkare i Kina begärde enskild undersökning enligt artikel 27.3 i grundförordningen. Med tanke på det antal som begärde enskild undersökning och storleken på stickprovet av exporterande tillverkare från Kina skulle dessa enskilda undersökningar ha varit orimligt betungande. Exportörernas begäran avslogs därför.
(36)
En exporterande tillverkare i Indien begärde enskild undersökning enligt artikel 27.3 i grundförordningen. Denna begäran om undersökning accepterades. En enskild undersökning i just detta fall ansågs inte orimligt betungande och skulle inte ha förhindrat att undersökningen avslutades i tid.
c) Svar på frågeformuläret
(37)
Kommissionen skickade frågeformulär till företrädare för Kina (inbegripet specifika frågeformulär till banker och tillverkare av PTA och MEG), företrädare för Indien (inbegripet specifika frågeformulär till banker) och företrädare för Vietnam (inbegripet specifika frågeformulär till banker och tillverkare av PTA och MEG). Kommissionen skickade dessutom frågeformulär till fem exporterande tillverkare i Kina som ingick i stickprovet, fem exporterande tillverkare (fyra som ingick i stickprovet och en som inte gjorde det) i Indien, fyra exporterande tillverkare i Vietnam, fyra unionstillverkare, fem icke-närstående importörer och 105 användare.
(38)
När det gäller Kina togs svar på frågeformulären emot från myndigheterna i Kina (handelsministeriet) och de fem exporterande tillverkare/grupper exporterande tillverkare i Kina som ingick i stickprovet. Med avseende på Indien togs svar på frågeformulären emot från myndigheterna i Indien (handels- och industriministeriet), de fyra exporterande tillverkare i Indien som ingick i stickprovet och den exporterande tillverkaren i Indien som begärde enskild undersökning. Vad gäller Vietnam togs svar emot från myndigheterna i Vietnam (Vietnams konkurrensmyndighet, industri- och handelsministeriet och flera banker). En exporterande tillverkare, som stod för en mycket låg exportvolym till EU, drog sig ur samarbetet och svarade inte på frågeformuläret. Svar på frågeformulär togs emot från de återstående tre exporterande tillverkarna (två av dem tillhörde samma grupp) i Vietnam. Dessutom lämnade fyra unionstillverkare, fyra icke-närstående importörer och tolv användare in svar på frågeformulär.
(39)
Efter meddelandet av uppgifter anmärkte klaganden att det tycktes råda brist på proportionalitet i fråga om antalet frågeformulär som skickats till de unionstillverkare som ingick i urvalet och till importörerna och användarna. För det första visar antalet frågeformulär som skickats till en grupp av ekonomiska aktörer (unionstillverkare, exporterande tillverkare, importörer eller användare) inte på den vikt som kommissionen tillskriver deras respektive situation. Målet är bara att uppnå rätt nivå och erhålla rätt mängd uppgifter för att kunna göra en så bra analys som möjligt av subventionen, skadan och unionens intresse.
(40)
I det här fallet skickades frågeformulär till de fyra unionstillverkare som ingick i urvalet, de fem kinesiska exporterande tillverkare som ingick i urvalet, fem indiska exporterande tillverkare, fyra vietnamesiska exporterande tillverkare, fem importörer och alla kända användare och de användare som hade gett sig till känna. Artikel 27 i grundförordningen kräver inte att användare ska ingå i stickprovet. Dessutom har erfarenhet från undersökningar av handelspolitiska skyddsåtgärder hittills visat att trots att ett stort antal användare, baserat på den tillgängliga informationen, i vissa fall kan kontaktas, är normalt sett bara ett fåtal villiga att besvara frågeformuläret. Därför arbetade kommissionen även i detta fall aktivt för att samarbeta med ett så stort antal användare som möjligt.
d) Kontrollbesök
(41)
Kommissionen inhämtade och kontrollerade alla uppgifter som ansågs nödvändiga för fastställandet av huruvida subventionering förelåg, därav vållad skada och unionens intresse. Kontrollbesök i enlighet med artikel 26 i grundförordningen genomfördes hos följande statliga myndigheter, finansinstitut och företag:
Kinas myndigheter
-
Kinas handelsministerium, Beijing, Kina
Indiens myndigheter
-
Handels- och industriministeriet, New Delhi
Vietnams myndigheter
-
Vietnams konkurrensmyndighet, industri- och handelsministeriet, Hanoi
-
Finansministeriet, Hanoi (inbegripet kontrollbesök hos flera banker)
-
Thai Binhs tullmyndighet, Thai Binh, Thai Binh-provinsen
Unionstillverkare
-
Trevira GmbH, Bobingen, Tyskland
-
Wellman International Ltd, Kells, Irland
-
Greenfiber International SA, Buzău, Rumänien
-
Silon s.r.o., Sezimovo Ústí, Republiken Tjeckien
Importörer
-
Elias Enterprises Limited, Altrincham, Förenade kungariket
Användare
-
Sandler AG, Schwarzenbach/Saale, Tyskland
Exporterande tillverkare i Kina
-
Far Eastern Industries (Shanghai) Ltd, Shanghai
-
Jiangsu Huaxicun Co, Huaxi Village, Jiangyin
-
Jiangsu Xinsu Chemical Fibre Co, Suzhou
-
Xiamen Xianglu Chemical Fibre Co, Xiamen
-
Zhejiang Anshun Pettechs Fibre Co, Fuyang
Exporterande tillverkare i Indien
-
Bombay Dyeing and Manufacturing Co. Ltd, Mumbai
-
Ganesha Ecosphere Limited, Kanpur
-
Indo Rama Synthetics Ltd, Nagpur
-
Reliance Industries Limited, Mumbai
-
Polyfibre Industries Pvt. Ltd, Mumbai
Exporterande tillverkare i Vietnam
-
Vietnam New Century Polyester Fibre Co Ltd, Ha Long
-
Thai Binh Polyester Staple Fibre Joint Stock Company, Thai Thuy, Thai Binh-provinsen och Hop Than Co. Ltd, Thai Binh, Thai Binh-provinsen (nedan kallade Thai Binh-gruppen).
(42)
Efter meddelandet av uppgifter menade klaganden att de flesta kinesiska tillverkare är koncentrerade till de sydöstra kustprovinserna Jiangsu och Zhejiang och att inget av de fem kontrollbesöken ägde rum i någondera av dessa två provinser. I detta sammanhang påpekas det att Jiangsu Xinsu Chemical Fibre Co och Jiangsu Huaxicun Co ligger i Jiangsu-provinsen, medan Zhejiang Anshun Pettechs Fibre ligger i Zhejiang-provinsen. Därför avvisades detta påstående.
(43)
Klaganden påstod också att två stora kinesiska tillverkare, i fråga om produktionskapacitet, inte ingick i urvalet. I detta avseende erinras det om (se skälen 16 och 18) att kommissionen gjorde urvalet utifrån exportvolymen till unionen och valde de fem största exporterande tillverkarna/grupperna exporterande tillverkare till unionen i enlighet med artikel 27 i grundförordningen. Det faktum att det finns andra stora tillverkare av polyesterstapelfibrer i Kina ifrågasätter inte i sig urvalets representativitet.
(44)
Klaganden gjorde en liknande invändning för Vietnam och påpekade att två större vietnamesiska tillverkare av polyesterstapelfibrer inte omfattades av undersökningen. Som kommissionen förklarar i skälen 32-34 inkluderade undersökningen alla vietnamesiska tillverkare som exporterar polyesterstapelfibrer till unionen, och svar togs emot från tre exporterande tillverkare som står för nästan all export av polyesterstapelfibrer till unionen. Att det kan finnas andra större tillverkare av polyesterstapelfibrer i Vietnam som inte exporterar den berörda produkten till unionen är inte relevant för de samarbetsvilliga exporterande tillverkarnas representativitet.
1.3 UNDERSÖKNINGSPERIOD OCH SKADEUNDERSÖKNINGSPERIOD
(45)
Undersökningen av subventionering och skada omfattade perioden 1 oktober 2012-30 september 2013 (nedan kallad undersökningsperioden). Undersökningen av utvecklingstendenser som är av betydelse för bedömningen av skada omfattade perioden från och med den 1 januari 2010 till och med slutet av undersökningsperioden (nedan kallad skadeundersökningsperioden).
(46)
Efter meddelandet av uppgifter anmärkte klaganden på undersökningsperiodens varaktighet, som ansågs vara för kort och därför ha ”haft en negativ inverkan” på kommissionens slutsatser. Klaganden uppgav av varaktigheten på tolv månader inte tog hänsyn till att den skada som unionsindustrin lidit skulle ha pågått under flera år. Klaganden ansåg också att de subventioner som tas upp i klagomålet inte kunde ha analyserats på ett tillfredsställande sätt under en undersökningsperiod på tolv månader.
(47)
Vad gäller skadeanalysen måste det framhållas att kommissionen bedömde åren 2010, 2011, 2012 och undersökningsperioden, och inte, som uppges i klagomålet, endast de tolv månader som undersökningsperioden omfattar. Vad gäller fastställandet av huruvida subventionering förelåg valde kommissionen, enligt sitt utrymme för skönsmässig bedömning och i linje med artiklarna 5 och 11 i grundförordningen, en undersökningsperiod på tolv månader. Fram till meddelandet av uppgifter hade vare sig klaganden eller någon annan berörd part några synpunkter på undersökningsperiodens längd, vilken uppgavs i tillkännagivandet om inledande och i frågeformulären. Kommissionen anser att en undersökningsperiod på tolv månader är tillräcklig för att säkerställa att resultaten är representativa med avseende på undersökningen. Därför avvisas detta påstående.
1.4 MEDDELANDE AV UPPGIFTER
(48)
Den 2 oktober 2014 underrättade kommissionen de berörda parterna om de viktigaste omständigheter och överväganden som låg till grund för kommissionens förslag om att avsluta undersökningen. De gavs också tillfälle att lämna synpunkter. Synpunkter togs emot från en användarorganisation, klaganden, en kinesisk exporterande tillverkare och dess dotterbolag, fyra indiska exporterande tillverkare, de kinesiska myndigheterna och de vietnamesiska myndigheterna. Kommissionen övervägde och tog hänsyn till synpunkterna i förekommande fall.
(49)
Synpunkterna från användarorganisationen tog upp frågan om unionens intresse, som inte bedömdes eftersom det inte finns någon grund för att införa åtgärder.
2. BERÖRD PRODUKT OCH LIKADAN PRODUKT
2.1 BERÖRD PRODUKT
(50)
Den berörda produkten är syntetstapelfibrer av polyestrar, inte kardade, kammade eller på annat sätt beredda för spinning, med ursprung i Kina, Indien och Vietnam, som för närvarande klassificeras enligt KN-nummer 5503 20 00 (nedan kallade den berörda produkten).
(51)
Den berörda produkten tillverkas vanligtvis antingen med hjälp av PTA (renad tereftalsyra) och MEG (monoetylenglykol) eller med hjälp av flingor från återvunna PET-flaskor för tillverkning av återvunna polyesterstapelfibrer. Produkten används i en mängd tillämpningar, t.ex. i kläder, beklädnader och heminredning, och även inom bilindustrin, hygien- och läkemedelsindustrin och byggnadsindustrin.
2.2 LIKADAN PRODUKT
(52)
Undersökningen visade att följande produkter har samma grundläggande fysikaliska, kemiska och tekniska egenskaper och används på samma sätt:
-
Den berörda produkten.
-
Den produkt som tillverkas och säljs på de berörda ländernas inhemska marknader.
-
Den produkt som tillverkas och säljs i unionen av unionsindustrin.
(53)
Kommissionen beslutade därför att dessa produkter är likadana produkter i den mening som avses i artikel 2 c i grundförordningen.
2.3 INVÄNDNINGAR GÄLLANDE PRODUKTDEFINITION
2.3.1 Polyesterstapelfibrer tillverkade av PTA/MEG och polyesterstapelfibrer tillverkade av återvunna PET-flaskor
(54)
Två myndigheter och en sammanslutning som representerar exporterande tillverkare i ett av de berörda länderna hävdade att polyesterstapelfibrer tillverkade av PTA/MEG och polyesterstapelfibrer tillverkade av återvunna PET-flaskor bör behandlas som två olika produkter. Invändningen grundades på skillnaden i de huvudsakliga råmaterial som används, eftersom PTA/MEG används för vissa typer av polyesterstapelfibrer, medan flingor från återvunna PET-flaskor används för vissa andra typer. I detta sammanhang nämndes kostnader och försäljningspriser som viktiga skillnader. Det hävdades även att skillnaden i kvalitet mellan polyesterstapelfibrer tillverkade av PTA/MEG och polyesterstapelfibrer tillverkade av återvunna PET-flaskor är stor, vilket påverkar användningen och tillämpningen.
(55)
Polyesterstapelfibrer tillverkade av PTA/MEG och polyesterstapelfibrer tillverkade av återvunna PET-flaskor utgör två olika typer av polyesterstapelfibrer enligt produktdefinitionen för polyesterstapelfibrer. Icke desto mindre har de två typerna samma fysikaliska och kemiska egenskaper, och deras slutanvändning är i princip densamma. Alla produkttyper är dock inte utbytbara men tidigare undersökningar och den nuvarande undersökningen fastställer att det åtminstone föreligger en delvis utbytbarhet och överlappande användning för de olika produkttyperna. Invändningen avvisades därför.
(56)
En exporterande tillverkare upprepade på nytt i sin invändning om att användningen av återvunna PET-flaskor i motsats till användningen av flingor av återvunna PET-flaskor innebär en annan tillverkningsprocess och ett annat råmaterial. Samma part tillade också att kostnaden och försäljningspriset, liksom kvaliteten på de polyesterstapelfibrer som tillverkas av återvunna PET-flaskor, är betydligt lägre än för ”vanliga polyesterstapelfibrer”. Kommissionen håller fast vid att råmaterialet, oavsett om det rör sig om återvunna PET-flaskor eller flingor av återvunna PET-flaskor, i grund och botten är detsamma. När man använder PET-flaskor är de extra steg som krävs, jämfört med PET-flingor, sortering och rengöring av flaskorna, följt av malningen av flaskorna till flingor. Alla efterföljande produktionssteg är desamma. Dessutom har slutprodukten samma egenskaper trots att olika kvalitetsnivåer kan förekomma, vilket också anges i produktkontrollnumret. Prisskillnaden (om sådan förekommer) som en följd av de olika kvalitetsnivåerna framgår därför också av produktkontrollnumret. Därför avvisas detta påstående.
2.3.2 Polyesterstapelfibrer som handelsvara och specialpolyesterstapelfibrer
(57)
En myndighet och fyra exporterande tillverkare hävdade att polyesterstapelfibrer som handelsvara och specialpolyesterstapelfibrer ska behandlas som olika produkter p.g.a. skillnader i produktionskostnader, försäljningspris och användning. De hävdade också att unionsindustrin fokuserar på specialpolyesterstapelfibrer som den främsta typen av polyesterstapelfibrer, medan de berörda länderna huvudsakligen levererar polyesterstapelfibrer som handelsvara.
(58)
Myndigheten och de fyra exporterande tillverkare som gjorde den invändning som beskrivs i skäl 57 tillhandahöll inte någon definition av specialpolyesterstapelfibrer.
(59)
Specialpolyesterstapelfibrer, enligt definitionen från de unionstillverkare som ingick i stickprovet, bl.a. polyesterstapelfibrer tillverkade av en kombination av polyester och polyetylen för användning i hygienprodukter, färgade polyesterstapelfibrer, polyesterstapelfibrer med en specifik seghet, svårantändliga polyesterstapelfibrer, polyesterstapelfibrer för teknisk användning (t.ex. geotextilier och fiberdukar som används inom byggindustrin), polyesterstapelfibrer som definieras, utvecklas och skräddarsys tillsammans med kunden för specifika tillämpningar samt polyesterstapelfibrer som används i bilindustrin (i synnerhet måste synlig klädsel i bilar vara enhetlig till färgen).
(60)
Enligt de unionstillverkare som ingick i stickprovet omfattar standardpolyesterstapelfibrer sådana polyesterstapelfibrer som har en större flexibilitet för dess specifikationer.
(61)
Med den föreslagna definitionen av specialpolyesterstapelfibrer och polyesterstapelfibrer som handelsvara delar de två typerna samma grundläggande fysikaliska, tekniska och kemiska egenskaper. Det faktum att det finns flera typer, klasser eller kvaliteter utesluter inte att de kan betraktas som en enda produkt. De möjliga användningarna för polyesterstapelfibrer som handelsvara tycks vara fler än för specialpolyesterstapelfibrer, men dessa skillnader var otillräckliga för att de skulle klassificeras som två olika produkter. Trots att typerna av polyesterstapelfibrer har olika egenskaper som motsvarar deras specifika syfte är deras grundläggande fysikaliska egenskaper, tillämpningar och användningar desamma.
(62)
Vidare måste det förtydligas att typerna av specialpolyesterstapelfibrer inte var de främsta typerna av polyesterstapelfibrer som tillverkades av unionstillverkarna under undersökningsperioden. I genomsnitt utgjorde specialpolyesterstapelfibrer omkring 40 % av alla typer av polyesterstapelfibrer som tillverkas av de unionstillverkare som ingick i stickprovet, enligt deras egen definition av polyesterstapelfibrer som handelsvara och specialpolyesterstapelfibrer.
(63)
Efter meddelandet av uppgifter påpekade en exporterande tillverkare på nytt att specialpolyesterstapelfibrer och polyesterstapelfibrer som handelsvara inte är ”likadana produkter” och därför inte kan granskas tillsammans. Samma part framhöll att specialpolyesterstapelfibrer och polyesterstapelfibrer som handelsvara har olika slutanvändning, produktionskostnad och försäljningspris. Därför ansåg den att kommissionen gjort fel som inte hade granskat skillnaderna i kostnad och försäljningspris i fråga om specialpolyesterstapelfibrer och polyesterstapelfibrer som handelsvara. Den uppgav att det är oklart hur produktionskostnaden och försäljningspriset för den produkt som undersöks har fastställts och begärde att kommissionen skulle granska analysen av målprisunderskridande efter att ha delat upp uppgifterna rörande specialpolyesterstapelfibrer respektive polyesterstapelfibrer som handelsvara.
(64)
Kommissionen bekräftar att polyesterstapelfibrer säljs i olika produkttyper för användning för spinning eller i fiberdukstillämpningar. Till exempel kan polyesterstapelfibrer bestå av en eller två komponenter liksom ha olika specifikationer, som decitex, elasticitet, lyster, kvalitet osv. Sådana särdrag framgår av produktkontrollnumret, och kommissionen tog inte emot några synpunkter på detta. Det medges att polyesterstapelfibrer som handelsvara och specialpolyesterstapelfibrer inte är utbytbara i alla möjliga användningar, men att det föreligger en delvis utbytbarhet och överlappande användning mellan olika produkttyper. Enligt beskrivningen i skäl 61 och vad som fastställts i tidigare förfaranden gällande samma produkt är de fysikaliska och kemiska egenskaperna liksom slutanvändningen för dessa olika typer i stort sett desamma. Alla typer baseras på samma råmaterial (PTA/MEG eller på återvunnen PET) som står för mer än 60 % av produktionskostnaden. Sedan kan man tillsätta tillsatsmedel eller ytterligare komponenter för att säkerställa att fibrerna får vissa specifika egenskaper. Produktkontrollnumret omfattar råmaterialets ursprung och andra inslag som påverkar produktionskostnaden och försäljningspriserna. Det finns emellertid ingen väsentlig skillnad i tillverkningsprocessen för polyesterstapelfibrer som handelsvara och specialpolyesterstapelfibrer. Detta framgår av de unionstillverkare som ingår i urvalet, där ingen uteslutande tillverkade antingen polyesterstapelfibrer som handelsvara eller specialpolyesterstapelfibrer. Slutligen verkar det inte finnas någon enhetlig och gemensamt överenskommen definition av specialpolyesterstapelfibrer. Enligt skäl 59 anser vissa unionstillverkare t.ex. att de polyesterstapelfibrer som används i hygienindustrin är en specialtyp. Tvärtemot har olika användare och en användarorganisation uppgett att de polyesterstapelfibrer som används i hygienindustrin för t.ex. våtservetter är en handelsvara, även om de av hälso- och säkerhetsskäl helst inte ska tillverkas av återvunna material. Dessutom anser vissa unionstillverkare att polyesterstapelfibrer som uppfyller vissa kundspecifika krav (t.ex. en särskild färg) är specialpolyesterstapelfibrer, även om sådana typer kan följa exakt samma tillverkningsprocess och har samma produktionskostnad som någon annan typ (av handelsvara). Därför kunde kommissionen inte förlita sig på en egenhändigt förfärdigad kategorisering av polyesterstapelfibrer som handelsvara kontra specialpolyesterstapelfibrer, och denna invändning avvisades därmed.
2.3.3 Andra invändningar gällande produktdefinitionen
(65)
En användare och en användarorganisation hävdade att polyesterstapelfibrer som importeras från Kina är av högre kvalitet än polyesterstapelfibrer som tillverkas i unionen. Ett argument som framhölls var att polyesterstapelfibrer från Folkrepubliken Kina inte innehåller hårda polymerbitar. Ett annat argument som lades fram är att kinesiska polyesterstapelfibrer är ljusa, medan polyesterstapelfibrer som tillverkas i unionen sades innehålla grå nyanser eftersom de flesta polyesterstapelfibrer som tillverkas i unionen tillverkas av återvunna PET-flaskor.
(66)
Det första argumentet gällande att polyesterstapelfibrer från unionen skulle innehålla hårda polymerbitar underbyggdes inte med några bevis. Dessutom har motsatsen angetts i upplysningar som lämnats in från andra användare och svar på frågeformuläret (vilket innebär att polyesterstapelfibrer som tillverkas av unionstillverkare vanligtvis är av bättre kvalitet än polyesterstapelfibrer som tillverkats i de berörda länderna).
(67)
Vad gäller det andra argumentet gällande ljushet bekräftar de upplysningar som lämnats in under undersökningen att polyesterstapelfibrer tillverkade av PTA/MEG vanligtvis är ljusare än polyesterstapelfibrer tillverkade av återvunna PET-flaskor (när inga pigment och/eller glansmedel tillsätts under tillverkningsprocessen). De två typerna av polyesterstapelfibrer har dock samma fysikaliska och kemiska egenskaper och deras slutanvändning är i princip densamma. Det bör också noteras att vid beräkningen av skada var råmaterialet en av de egenskaper som togs i beaktande. Med andra ord skulle importerade polyesterstapelfibrer tillverkade av återvunna PET-flaskor endast jämföras med unionstillverkade polyesterstapelfibrer tillverkade av återvunna PET-flaskor. Likaså skulle importerade polyesterstapelfibrer tillverkade av PTA och MEG endast jämföras med unionstillverkade polyesterstapelfibrer tillverkade av PTA och MEG.
(68)
En användarorganisation, en exporterande tillverkare och en myndighet hävdade att nedströmsanvändare ofta efterfrågar produkter som är tillverkade av polyesterstapelfibrer från de berörda länderna (särskilt Kina).
(69)
Inga bevis lades fram som stöd för detta uttalande eller för att vidare förklara resonemanget bakom insisterandet på polyesterstapelfibrer från de tre berörda länderna (om nedströmsanvändare verkligen insisterar på detta).
(70)
Användarorganisationen hävdade mer specifikt att unionens bilindustri bara accepterar polyesterstapelfibrer av kinesiskt ursprung.
(71)
Den kunde dock inte underbygga sitt påstående och bevisa att polyesterstapelfibrer som tillverkas av unionstillverkare inte kan användas av unionens bilindustri. Dessutom har bekräftade uppgifter visat att unionstillverkare också säljer stora mängder polyesterstapelfibrer till unionens bilindustri, vilket pekar på motsatsen.
(72)
En exporterande tillverkare hävdade att polyesterstapelfibrer tillverkade av denna exporterande tillverkare och polyesterstapelfibrer tillverkade av unionstillverkare är olika produkter, trots att båda tillverkas av återvunna PET-flaskor. Enligt denna exporterande tillverkare är dennes polyesterstapelfibrer (främst) tillverkade av återvunna PET-flaskor (inte flingor), vilket innebär en annan tillverkningsprocess och andra råmaterial jämfört med tillverkare av polyesterstapelfibrer som använder flingor från återvunna PET-flaskor.
(73)
Även denna invändning avvisades, eftersom PET-flaskor och flingor från PET-flaskor (vilket är PET-flaskor som krossats till flingor) i stort sett är samma råmaterial, om än i annan form.
2.3.4 Slutsats
(74)
Slutsatsen är att alla typer av polyesterstapelfibrer som omfattas av undersökningen har samma fysikaliska, tekniska och kemiska egenskaper och att deras slutanvändning i princip är densamma.
3. SUBVENTIONER
3.1 KINA
3.1.1 Allmänt
(75)
På grundval av uppgifterna i klagomålet och svaren på kommissionens frågeformulär undersöktes följande system, som påstods inbegripa beviljande av subventioner från statliga myndigheter i Kina:
A.
Förmånliga lån till industrin för polyesterstapelfibrer från statligt ägda banker och statliga uppmaningar och direktiv till privata banker.
B.
Statligt tillhandahållande av varor och tjänster mot för låg ersättning och statliga uppmaningar och direktiv till privata leverantörer:
-
Statligt tillhandahållande av PTA och MEG mot för låg ersättning.
-
Statligt tillhandahållande av mark och markanvändningsrättigheter mot för låg ersättning.
-
Statligt tillhandahållande av elektricitet.
-
Program bestående av tillhandahållande av billigt vatten.
C.
Utvecklingsbidrag och räntesubventioner för textilindustrin:
-
Den särskilda fonden ”Go Global”.
-
Fonden för främjande av handel inom jordbruket, den lätta industrin och textilindustrin.
D.
Program för direkta skattebefrielser och skattelättnader:
-
Inkomstskattebefrielse för utländska företag (investeringsföretag).
-
Inkomstskattebefrielse för utdelning mellan godkända inhemska företag.
-
Nedsatt inkomstskatt för erkända företag med ny och avancerad teknik.
-
Nedsatt inkomstskatt i särskilda ekonomiska zoner.
-
Nedsatt inkomstskatt för exportinriktade företag.
-
Skatteavdrag på upp till 40 % av inköpsvärdet för inhemskt tillverkad utrustning.
E.
Program för indirekt skatt och importtullsatser:
-
Momsbefrielse och importtullsrabatter för användning av importerad utrustning.
-
Momsrabatter för inköp som företag med utländska investeringar (FIE-företag) gjort av utrustning tillverkad i Kina.
F.
Andra regionala/provinsiella program:
-
Skattebefrielser och andra avgiftsbefrielser i utvecklingszonerna i Jiangsu-provinsen.
-
Skatteincitament i staden Changzhou.
-
Förmånliga hyresavtal i staden Changzhou.
-
Exportincitamentprogram i Zhejiang-provinsen.
-
Teknikinnovationsbidrag i Zhejiang-provinsen.
-
Incitament i fråga om skatter och andra avgifter i utvecklingszonerna Guangdong-provinsen.
-
Exportincitament i Guangdong-provinsen.
-
Återbetalning av lagstadgade avgifter i Guangdong-provinsen.
-
Ett särskilt finansieringsprogram för utrikeshandel i Guangdong-provinsen.
-
Subventioner för låneräntor till stöd för tekniska innovationsprojekt i Guangdong-provinsen.
-
Förmånliga skatter i utvecklingszonerna i Shanghai-provinsen.
-
Förmånlig infrastruktur i Shanghai-provinsen.
-
Utlånings- och skatteprogram för exportinriktade företag i Shanghai-provinsen.
(76)
Kommissionen undersökte alla system som pekades ut i klagomålet. För varje system undersökte kommissionen i enlighet med artikel 3 i grundförordningen huruvida ett finansiellt bidrag från Kinas myndigheter och en förmån som ges till de exporterande tillverkare som ingick i stickprovet kunde konstateras. Undersökningen avslöjade i detta fall att sådana förmåner som hittas för de undersökta systemen understiger det tillämpliga tröskelvärdet i artikel 14.5 (3) i grundförordningen. Det är därför inte nödvändigt att dra slutsatser gällande de enskilda systemens utjämningsbarhet.
Närmare uppgifter om systemen och motsvarande förmånsnivåer för enskilda företag anges nedan.
3.1.2 Enskilda system
System som inte användes av de kinesiska exporterande tillverkare som ingick i stickprovet under undersökningsperioden
(77)
Det konstaterades att systemen nedan inte användes av de kinesiska exporterande tillverkare/grupper exporterande tillverkare som ingick i stickprovet under undersökningsperioden, och därmed kunde ingen förmån konstateras.
-
Tillhandahållande av PTA och MEG mot för låg ersättning.
-
Statligt tillhandahållande av elektricitet mot för låg ersättning.
-
Statligt tillhandahållande av billigt vatten mot för låg ersättning.
-
Den särskilda fonden ”Go Global”.
-
Fonden för främjande av handel inom jordbruket, den lätta industrin och textilindustrin.
-
Inkomstskattebefrielse för utländska företag (investeringsföretag).
-
Nedsatt inkomstskatt för erkända företag med ny och avancerad teknik.
-
Nedsatt inkomstskatt i särskilda ekonomiska zoner.
-
Nedsatt inkomstskatt för exportinriktade företag.
-
Skatteavdrag på upp till 40 % av inköpsvärdet för inhemskt tillverkad utrustning.
-
Andra regionala/provinsiella program.
(78)
Vad gäller tillhandahållande av PTA och MEG mot för låg ersättning påstods i klagomålet att de kinesiska myndigheterna kontrollerar vissa industrier och produkter uppströms för att kunna ge förmånligt prissatta insatsvaror till tillverkare av polyesterstapelfibrer, dvs. för PTA och MEG. Därigenom får tillverkare av polyesterstapelfibrer utjämningsbara subventioner genom inköp från statligt ägda företag av statligt tillverkad PTA och MEG till priser under marknadspris och därmed mot för låg ersättning.
(79)
Undersökningen avslöjade dock att kinesiska exporterande tillverkare/grupper exporterande tillverkare av polyesterstapelfibrer importerade huvuddelen av sina PTA- och MEG-insatsvaror för att tillverka polyesterstapelfibrer för export genom ett system för aktiv förädling.
(80)
Följaktligen kunde inga subventioner för de företag som ingick i stickprovet konstateras under detta påstådda program.
(81)
Efter meddelandet av uppgifter påpekade klaganden att kommissionen tillhandahöll en partiell analys för endast ett subventionssystem som inte användes av de exporterande kinesiska tillverkare som ingick i urvalet under undersökningsperioden, dvs. tillhandahållandet av PTA/MEG mot subventionerade priser. När det gäller detta system hävdade klaganden att det sätt som urvalet fastställdes på och det faktum att en större tillverkare av polyesterstapelfibrer i Kina inte omfattades av undersökningen påverkade fastställandet av huruvida detta system innebar en subventionering.
(82)
Enligt förklaringen i skäl 16 och 18 gjorde kommissionen ett urval bland de 23 kinesiska exporterande tillverkare/gruppen exporterande tillverkare som deltog i undersökningen, vilket bestod av de fem största exporterande tillverkare/grupperna exporterande tillverkare som ansågs representativa i den mening som avses i artikel 27 i grundförordningen. Den kinesiska tillverkare som klaganden hänvisade till och som inte ingick i urvalet exporterade inte polyesterstapelfibrer till unionen i några betydande mängder under undersökningsperioden. Därför påverkade inte uteslutningen av denna tillverkare stickprovets representativitet och hade ingen betydande inverkan på slutsatserna rörande subventionssystemet i fråga.
(83)
Kommissionen bekräftar att den inhämtade information och svar gällande alla subventionssystem som togs upp i klagomålet, även de som nämns av klaganden i synpunkterna efter meddelandet av uppgifter, men det slogs fast att dessa system inte användes av de exporterande tillverkare/gruppen exporterande tillverkare som ingick i urvalet. I skäl 78 lämnar kommissionen ytterligare uppgifter om tillhandahållandet av PTA/MEG mot för låg ersättning, eftersom detta subventionssystem framhölls i klagomålet som att det möjligen innebar en betydande utjämningsbar subvention.
System som användes av de kinesiska exporterande tillverkare som ingick i stickprovet under undersökningsperioden
3.1.3 Förmånliga lån till industrin för polyesterstapelfibrer
(84)
Klaganden hävdade att tillverkare av polyesterstapelfibrer drar nytta av lån med låg (subventionerad) ränta från programbanker och statligt ägda affärsbanker, i enlighet med de kinesiska myndigheternas policy att tillhandahålla finansiellt stöd för att uppmuntra och stödja tillväxten och utvecklingen inom textilindustrin och den kemiska fiberindustrin.
a) Rättslig grund
(85)
Följande rättsliga bestämmelser gäller för förmånliga lån i Kina: den kinesiska lagen om affärsbanker (nedan kallad banklagen), de allmänna låneregler som utfärdades av Kinas folkbank den 28 juni 1996 och beslut nr 40 från statsrådet.
b) Beräkning av subventionens storlek
(86)
Enligt artikel 6 b i grundförordningen ska förmånen med förmånliga lån beräknas som skillnaden mellan den ränta som betalas och det belopp som skulle ha betalats för ett likvärdigt kommersiellt lån som företaget skulle ha kunnat få på marknaden. Kommissionen har upprättat ett riktvärde för marknaden för likvärdiga kommersiella lån.
(87)
Riktmärket upprättades baserat på de kinesiska räntesatserna, justerade för att återspegla normal marknadsrisk (dvs. det ansågs att alla företag i Kina endast skulle beviljas den högsta nivån av ”Non-investment grade”-obligationer (BB hos Bloomberg) och att en lämplig premie som förväntas för obligationer som ställs ut av företag med denna rankning till en standardlåneränta från Kinas folkbank tillämpades).
(88)
Förmånen för de exporterande tillverkarna/grupperna exporterande tillverkare har beräknats med beaktande av ränteskillnaden, uttryckt som en procentsats, multiplicerat med den utestående delen av lånet, dvs. den ränta som inte erlagts under undersökningsperioden. Detta belopp fördelades sedan över de samarbetsvilliga exporterande tillverkarnas totala omsättning.
c) Slutsats
(89)
Den förmån som fastställs för detta system ligger på mellan 0 % och 0,50 %.
3.1.4 Tillhandahållande av markanvändningsrättigheter mot otillräcklig ersättning
a) Rättslig grund
(90)
Tillhandahållandet av markanvändningsrättigheter i Kina omfattas av Folkrepubliken Kinas lag om markförvaltning och Folkrepubliken Kinas lag om fastighetsrättigheter.
b) Praktiskt genomförande
(91)
Enligt artikel 2 i markförvaltningslagen ägs all mark av staten, eftersom mark enligt den kinesiska författningen och tillämpliga lagbestämmelser tillhör den kinesiska befolkningen kollektivt. Ingen mark kan säljas, men markanvändningsrättigheter kan tilldelas i enlighet med lagen. De statliga myndigheterna kan tilldela rätten genom offentlig anbudsinfordran, anbud eller auktion.
c) Undersökningens resultat
(92)
De samarbetsvilliga exporterande tillverkarna/grupperna exporterande tillverkare har rapporterat vilken mark som de besitter samt berörda avtal eller licenser för markanvändning, men de kinesiska myndigheterna lämnade ingen information om prissättningen av markanvändningsrättigheter.
d) Beräkning av subventionens storlek
(93)
Eftersom det konstaterades att situationen för markanvändning i Kina inte är marknadsstyrd verkar det inte finnas några tillgängliga privata jämförelsegrunder alls i Kina. Därför är det omöjligt att justera kostnaderna eller priserna i landet i fråga. Under dessa omständigheter anser man att det inte finns någon marknad i Kina och i enlighet med artikel 6 d ii i grundförordningen är det befogat att använda en extern jämförelse för att avgöra förmånens storlek. Eftersom de kinesiska myndigheterna underlät att lämna förslag på ett externt riktmärke var kommissionen tvungen att förlita sig på tillgängliga uppgifter för fastställandet av en lämplig extern jämförelsegrund. I detta avseende ansågs det lämpligt att använda information från det separata tullområdet Taiwan som en lämplig grund för jämförelse, av de anledningar som anges i skäl 94.
(94)
Kommissionen anser att markpriserna i Taiwan erbjuder den bästa jämförelsegrunden för de områden i Kina där de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna är etablerade. Majoriteten av de exporterande tillverkarna är etablerade i den östra delen av Kina, i utvecklade områden med hög BNP (bruttonationalprodukt) i provinser med hög befolkningstäthet.
(95)
Det utjämningsbara subventionsbeloppet beräknas utifrån den förmån som beviljats mottagarna under undersökningsperioden. Förmånen för mottagarna beräknas på grundval av skillnaden mellan det belopp som betalas av varje företag för markanvändningsrättigheterna och det belopp som normalt skulle ha betalats enligt det taiwanesiska riktvärdet.
(96)
I denna beräkning använde kommissionen det genomsnittliga markpris per kvadratmeter som fastställts i Taiwan, korrigerat för den valutadepreciering och den BNP-utveckling som skett efter det att avtalen om markanvändningsrätten slöts. Informationen om priser på industrimark hämtades från webbplatsen för industribyrån inom det taiwanesiska näringsministeriet. Valutadeprecieringen och BNP-utvecklingen för Taiwan beräknades på grundval av inflationstakten och utvecklingen av BNP per capita i löpande priser i USD för Taiwan som offentliggjordes av IMF i 2011 World Economic Outlook. I enlighet med artikel 7.3 i grundförordningen fördelades subventionsbeloppet (täljaren) över undersökningsperioden genom användning av den normala brukstiden för markanvändningsrättigheter för industrimark i Kina, dvs. 50 år eller 70 år. Beloppet fördelades sedan över de samarbetsvilliga exporterande tillverkarnas totala omsättning under undersökningsperioden, eftersom subventionen inte är knuten till exportresultat och inte beviljas på grundval av framställda, producerade, exporterade eller transporterade kvantiteter.
e) Slutsats
(97)
Den förmån som fastställs för detta system ligger på mellan 0,02 % och 0,82 %.
3.1.5 Program för direkta skattebefrielser och skattelättnader
3.1.5.1 Inkomstskattebefrielse för utdelning mellan godkända inhemska företag
a) Rättslig grund
(98)
De rättsliga grunderna för en sådan befrielse från skatt på utdelning är artiklarna 25-26 i lagen om bolagsskatt och artikel 83 i genomförandeföreskrifterna för den lagen.
b) Praktiskt genomförande
(99)
Detta program består av en förmånlig skattebehandling av kinesiska inhemska företag som är aktieägare i andra kinesiska inhemska företag i form av skattebefrielse på inkomst från viss utdelning, vissa bonusar och andra kapitalinvesteringar för det inhemska moderföretaget.
c) Undersökningens resultat
(100)
På inkomstskattedeklarationen för två exporterande tillverkare/grupper exporterande tillverkare som ingick i stickprovet finns det ett belopp som är befriat från inkomstskatt. Detta belopp kallas för utdelningar, bonusar och annan inkomst från kapitalinvesteringar för berättigade invånare och företag i överensstämmelse med villkoren i bilaga 5 till självdeklarationen (årsrapport om skatteförmåner). De berörda företagen betalade inte någon inkomstskatt på dessa belopp.
d) Beräkning av subventionens storlek
(101)
Det utjämningsbara subventionsbeloppet beräknas utifrån den förmån som beviljats mottagarna under undersökningsperioden. Mottagarens förmån anses vara den sammanlagda skatt som ska betalas inklusive inkomst i form av utdelningar från andra inhemska företag i Kina, efter avdrag av det belopp som faktiskt betalats med skattebefrielsen för aktieutdelningar. I enlighet med artikel 7.2 i grundförordningen fördelades dessa subventionsbelopp (täljare) över de samarbetsvilliga exporterande tillverkarnas totala omsättning under undersökningsperioden, eftersom subventionen inte är knuten till exportresultat och inte beviljades på grundval av framställda, producerade, exporterade eller transporterade kvantiteter.
e) Slutsats
(102)
Den förmån som fastställs för detta system ligger på mellan 0 % och 0,06 %.
3.1.6 Program för indirekt skatt och importtullsatser
3.1.6.1 Momsbefrielse och importtullsrabatter för användning av importerad utrustning
a) Rättslig grund
(103)
De rättsliga grunderna för detta program är statsrådets cirkulär nr 37/1997 om anpassning av skattepolitiken för importerad utrustning, meddelande nr 43 [2008] från finansministeriet, den allmänna tullförvaltningen och den statliga skatteförvaltningen, meddelande nr 316 2006 av den 22 februari 2006 från den nationella utvecklings- och reformkommissionen om berörda frågor beträffande handläggning av bekräftelseskrivelse om inhemska eller utlandsfinansierade projekt vars utveckling främjas av staten samt katalogen över icke-tullbefriade importerade varor för FIE-företag och inhemska företag, 2008.
b) Praktiskt genomförande
(104)
Detta program innebär befrielse från moms och importtullar för FIE-företag eller inhemska företag för import av kapitalvaror som används vid deras produktion. Om undantaget ska kunna utnyttjas får utrustningen inte finnas med på någon förteckning över icke stödberättigande utrustning, och det företag som ansöker om undantag måste erhålla ett intyg om att de ingår i statligt främjade projekt från de kinesiska myndigheterna eller den nationella utvecklings- och reformkommissionen i enlighet med relevant investerings-, skatte- och tullagstiftning.
c) Undersökningens resultat
(105)
Fyra av de kinesiska exporterande tillverkarna/grupperna exporterande tillverkare som ingick i stickprovet uppgav sig vara befriade från moms och importtullar för den importerade utrustningen.
d) Beräkning av subventionens storlek
(106)
Det utjämningsbara subventionsbeloppet beräknas utifrån den förmån som beviljats mottagarna under undersökningsperioden. Den förmån som beviljas mottagarna anses vara beloppet av den moms och de tullar på den importerade utrustningen som undantas. Den förmån som erhölls skrevs av över utrustningens livslängd i enlighet med företagets normala redovisningsrutiner. I enlighet med artikel 7.2 i grundförordningen fördelades dessa subventionsbelopp (täljare) över de samarbetsvilliga exporterande tillverkarnas totala omsättning under undersökningsperioden, eftersom subventionen inte är knuten till exportresultat och inte beviljades på grundval av framställda, producerade, exporterade eller transporterade kvantiteter.
e) Slutsats
(107)
Den förmån som fastställs för detta system ligger på mellan 0 % och 0,45 %.
3.1.6.2 Momsrabatter för FIE-företags inköp av utrustning tillverkad i Kina
a) Rättslig grund
(108)
Den rättsliga grunden för detta program är cirkulär nr 171/1999 av den 20 september 1999 från den statliga skatteförvaltningen om tillfälliga åtgärder för tilldelning av skatteåterbetalning för inköp av inhemskt tillverkad utrustning av FIE-företag samt meddelande nr 176 [2008] från finansministeriet och den statliga skatteförvaltningen om att stoppa tillämpningen av återbetalning av skatt till FIE-företag för deras inköp av inhemskt tillverkad utrustning.
b) Praktiskt genomförande
(109)
Detta program ger FIE-företag förmåner i form av återbetalning av moms för inköp av inhemskt tillverkad utrustning. Utrustningen får inte vara upptagen i katalogen över icke undantagna varor och dess värde får inte överstiga den totala investeringsgränsen för ett FIE-företag i enlighet med de ”administrativa försöksåtgärderna för inköp av inhemskt tillverkad utrustning”.
c) Undersökningens resultat
(110)
Två exporterande tillverkare/grupper exporterande tillverkare lämnade in utförliga uppgifter gällande detta system, inklusive storleken på den förmån som erhölls.
d) Beräkning av subventionens storlek
(111)
Det utjämningsbara subventionsbeloppet beräknas utifrån den förmån som beviljats mottagarna under undersökningsperioden. Förmånen för mottagarna anses motsvara den återbetalda momsen för inköp av inhemskt tillverkad utrustning. Den förmån som erhölls skrevs av över utrustningens livslängd i enlighet med sedvanlig branschpraxis.
e) Slutsats
(112)
Den förmån som fastställs för detta system ligger på mellan 0 % och 0,01 %.
3.1.7 Andra regionala/provinsiella program
(113)
Undersökningen bekräftade att inga förmåner hade mottagits inom ramen för de program som anges i skäl 75 av de företag som ingick i stickprovet under undersökningsperioden.
3.1.8 Subventionernas storlek
(114)
För de kinesiska exporterande tillverkarna varierar subventionernas storlek enligt bestämmelserna i grundförordningen, uttryckta som andel av värdet, mellan 0,76 % och 1,77 %.
(115)
Efter meddelandet av uppgifter framhöll klaganden att det var otydligt hur kommissionen beräknade intervallet för den totala subventionsmarginalen. Intervallet för de totala sammanlagda subventionerna för de kinesiska exporterande tillverkare/gruppen exporterande tillverkare som ingick i urvalet uttryckt som andel av värdet (se skäl 114) står för den lägre och högre totala subventionsmarginalen för de fem exporterande tillverkare/gruppen exporterande tillverkare som ingick i urvalet.
3.1.9 Slutsatser rörande Kina
(116)
Då de utjämningsbara subventionerna understiger minimitröskeln för de kinesiska exporterande tillverkarna bör åtgärder gällande importen av polyesterstapelfibrer från Kina inte införas. Det har konstaterats att undersökningen bör avslutas beträffande import från Folkrepubliken Kina i enlighet med artikel 14.3 i grundförordningen.
3.2 INDIEN
3.2.1 Allmänt
(117)
På grundval av uppgifterna i klagomålet och svaren på kommissionens frågeformulär undersöktes följande system, som påstods inbegripa beviljande av subventioner från Indiens myndigheter:
1.
Fokusmarknadssystemet.
2.
Fokusproduktsystemet.
3.
Systemet med förhandstillstånd.
4.
Tullrestitutionssystem.
5.
Export Promotion Capital Goods Scheme (systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror).
6.
Skatte- och tullbefrielser och skatte- och tullnedsättningar för exportorienterade företag och de särskilda ekonomiska zonerna.
7.
Exportkreditsystemet.
8.
Systemet med befrielse från inkomstskatt.
9.
Incitamentsystemet för ökad export.
10.
Systemet med tillstånd för tullfri import.
11.
Systemet för marknadsutvecklingsstöd och lånegarantier.
12.
Delstaten Gujarats system för att stimulera kapitalinvesteringar.
13.
Gujarats system för omsättningsskatteincitament och med befrielse från skatt på elektricitet.
14.
Västbengalens subventionssystem - incitament och skattelättnader, inklusive bidrag och befrielse från omsättningsskatt.
15.
Maharashtras stimulanssystem, inklusive Maharashtras system för befrielse från skatt på elektricitet och systemet med subventionering för främjande av industrin.
Subventionssystem som användes av de undersökta indiska exporterande tillverkarna under undersökningsperioden
(118)
Undersökningen fann att under undersökningsperioden gav följande system förmåner till de exporterande tillverkare som kontrollerades:
1.
Fokusmarknadssystemet (FMS i tabeller).
2.
Fokusproduktsystemet (FPS i tabeller).
3.
Tullrestitutionssystemet (DDS i tabeller).
4.
Systemet med förhandstillstånd (AAS i tabeller).
5.
Systemet med tillstånd för tullfri import (DFIA i tabeller).
6.
Systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror (EPCGS i tabeller).
7.
Maharashtras stimulanssystem (PSI i tabeller).
(119)
Systemen i skäl 118.1-2 och 118.4-6 grundar sig på utrikeshandelslagen (Foreign Trade Development and Regulation Act 1992) (nr 22/1992), som trädde i kraft den 7 augusti 1992. Genom denna lag bemyndigas de indiska myndigheterna att utfärda tillkännagivanden om export- och importpolitiken. Dessa sammanfattas i dokument om utrikeshandelspolitiken (FTP) som utfärdas av handelsministeriet vart femte år och uppdateras regelbundet. Det dokument om utrikeshandelspolitiken som är relevant för undersökningsperioden för denna undersökning är dokumentet Foreign Trade Policy 2009-2014 (FTP 09-14). De förfaranden som de indiska myndigheterna tillämpar för FTP 09-14 beskrivs också närmare i deras förfarandehandbok 09-14 (volym I). Denna handbok uppdateras regelbundet.
(120)
Det tullrestitutionssystem som anges i skäl 118.3 grundar sig på avsnitt 75 i tullagen (Customs Act) från 1962, avsnitt 37 i lagen om centrala punktskatter (Central Excise Act) från 1944 och avsnitten 93A och 94 i budgetlagen (Financial Act) från 1994 samt på restitutionsreglerna för tullar, centrala punktskatter och skatter på tjänster (Customs, Central Excise Duties and Service Tax Drawback Rules) från 1995. Restitutionssatserna offentliggörs regelbundet.
(121)
Det stimulanssystem som anges i skäl 118.7 grundas på Maharashtras myndigheters ”Package Scheme of Incentives” från 2007, beslut nr PSI-1707/(CR-50)/IND-8, av den 30 mars 2007.
3.2.2 Fokusmarknadssystemet (FMS i tabeller)
a) Rättslig grund
Fokusmarknadssystemet beskrivs närmare i punkt 3.14 i FTP 09-14 och punkt 3.8 i förfarandehandboken 09-14 (volym I).
b) Stödberättigande
(122)
Alla exporterande tillverkare och exporterande handlare kan komma i fråga för detta system.
c) Praktiskt genomförande
(123)
Enligt detta system är export av alla produkter, vilket inkluderar export av polyesterstapelfibrer, till de länder som anges i tabellerna 1 och 2 i tillägg 37(C) till förfarandehandboken 09-14 (volym I), berättigad till en tullkredit som motsvarar 3 % av fob-värdet. Från och med den 1 april 2011 är export av alla produkter till de länder som anges i tabell 3 i tillägg 37 C (särskilda fokusmarknader) berättigade till en tullkredit som motsvarar 4 % av fob-värdet. Vissa typer av exportverksamhet omfattas inte av systemet, t.ex. export av importerade eller omlastade varor, leverans likställd med export, export av tjänster och exportomsättning hos företag som omfattas av systemet med särskilda ekonomiska zoner/exportorienterade företag. Vissa produkttyper, t.ex. diamanter, ädelmetaller, malm, spannmål, socker och petroleumprodukter, omfattas inte heller av systemet.
(124)
Tullkrediter inom ramen för fokusmarknadssystemet får överföras fritt och gäller under en period på 24 månader från och med det datum då intyget om berättigande till krediterna utfärdas. De kan användas för betalning av tull för efterföljande import av alla slags insatsvaror eller andra varor, inbegripet kapitalvaror.
(125)
Intyget om berättigande till krediterna utfärdas vid den hamn från vilken exporten har gjorts och efter det att exporten utförts eller varorna avsänts. Förutsatt att sökanden ger myndigheterna kopior av alla relevanta exporthandlingar (t.ex. exportorder, fakturor, fraktsedlar, bankintyg om att exporten utförts) kan de indiska myndigheterna inte påverka beviljandet av tullkrediterna.
(126)
Fyra av de kontrollerade exporterande tillverkarna använde detta system under undersökningsperioden.
(127)
I samband med meddelandet av uppgifter menade tre av de indiska exporterande tillverkare som ingick i urvalet att även om de var berättigade till förmånen hade de inte alls ansökt om den för exportförsäljningen till unionen, och därför kan ingen slutsats dras gällande utnyttjandet av en sådan förmån. De hävdade dessutom att fokusmarknadssystemet geografiskt sett har anknytning till länder som inte ingår i unionen och därför inte kan utjämnas av unionen. I detta avseende bekräftade kontrollbesöken att den förmån som ges genom fokusmarknadssystemet begärdes för export till tredjeländer eftersom systemet i huvudsak rör export till tredjeländer. De exporterande tillverkarna i fråga kunde dock inte bestrida vare sig det praktiska genomförandet av systemet (som beskrivs i skälen 123-125) eller att förmånen enligt fokusmarknadssystemet kan användas för den berörda produkten, nämligen att tullkrediter enligt fokusmarknadssystemet kan överföras fritt och kan användas för betalning av tull på efterföljande import av alla slags insatsvaror eller andra varor, inbegripet kapitalvaror. I synnerhet kunde parten inte bestrida det faktum att tullkrediter som beviljas enligt fokusmarknadssystemet på export till stödberättigande tredjeländer kan användas för att avräkna importtullar som ska betalas på insatsvaror som ingår i den berörda produkt som exporteras till unionen.
(128)
Slutligen periodiseras dessa förmåner och bokförs i företagets redovisning på de datum då exporttransaktionerna inträffar, vilket visar att rätten till förmånen skapas vid tidpunkten för exporttransaktionen och att det inte finns någon tvekan om att den tullkredit som erhålls kommer att användas i ett senare skede. Detta påstående måste därför avvisas.
d) Slutsats om fokusmarknadssystemet
(129)
Fokusmarknadssystemet innebär att subventioner beviljas i enlighet med artikel 3.1 a ii och 3.2 i grundförordningen. En kredit inom ramen för fokusmarknadssystemet utgör ett finansiellt bidrag från Indiens myndigheter, eftersom krediten i slutändan kommer att användas för att avräkna importtullar, vilket minskar de tullinkomster som Indiens myndigheter annars skulle ha fått. Tullkrediter inom ramen för fokusmarknadssystemet innebär dessutom att exportören beviljas en förmån eftersom dennes likviditet förbättras.
(130)
Fokusmarknadssystemet är vidare rättsligt knutet till exportresultat och betraktas därför som selektivt och utjämningsbart enligt artikel 4.4 första stycket led a i grundförordningen.
(131)
Detta system kan inte betraktas som ett godkänt restitutionssystem eller ett godkänt restitutionssystem som tillåter substitution i den mening som avses i artikel 3.1 a led ii i grundförordningen. Det uppfyller inte de strikta reglerna i led i i bilaga I, bilaga II (definition av och regler rörande restitutionssystem) och bilaga III (definition av och regler rörande restitutionssystem som tillåter substitution) till grundförordningen. En exportör har ingen skyldighet att faktiskt förbruka de tullfritt importerade varorna i tillverkningsprocessen, och krediten beräknas inte på grundval av de insatsvaror som faktiskt används. Det finns inget system eller förfarande för att kontrollera vilka insatsvaror som förbrukats vid tillverkningen av den exporterade produkten eller om det skett en alltför stor betalning av importtull enligt led i i bilaga I och bilagorna II och III till grundförordningen. En exportör är berättigad till förmåner enligt fokusmarknadssystemet oavsett om några insatsvaror verkligen importerats. En exportör erhåller förmånen genom att helt enkelt exportera varor, dvs. utan att behöva visa att insatsvaror importerats. Exportörer som köper alla sina insatsvaror lokalt och inte importerar några varor som kan användas som insatsvaror har därför ändå rätt till förmåner enligt fokusmarknadssystemet. Dessutom kan en exportör använda tullkrediterna enligt fokusmarknadssystemet för att importera kapitalvaror, även om kapitalvarorna inte omfattas av ett godkänt tullrestitutionssystem enligt led i i bilaga I till grundförordningen, eftersom de inte förbrukas vid tillverkningen av exportvaran.
e) Beräkning av subventionens storlek
(132)
Storleken på den utjämningsbara subventionen beräknades på grundval av den förmån som det konstaterats att mottagaren beviljats under undersökningsperioden och som av den samarbetsvilliga exporterande tillverkaren periodiserats och bokförts som en inkomst vid tidpunkten för exporttransaktionen. I enlighet med artikel 7.2 och 7.3 i grundförordningen fördelades detta subventionsbelopp över exportomsättningen under undersökningsperioden (täljare), eftersom subventionen är knuten till exportresultat och inte beviljades på grundval av framställda, producerade, exporterade eller transporterade kvantiteter.
(133)
Den subventionsmarginal som fastställts inom ramen för detta system under undersökningsperioden för de fyra berörda företagen uppgick till 0,15 %, 0,19 %, 0,42 % och 0,63 %.
3.2.3 Fokusproduktsystemet (FPS i tabeller)
a) Rättslig grund
(134)
Detta system beskrivs närmare i punkterna 3.15-3.17 i dokumentet om utrikeshandelspolitiken 09-14 och punkterna 3.9-3.11 i förfarandehandboken 09-14 (volym I).
b) Stödberättigande
(135)
Enligt punkt 3.15.2 i dokumentet om utrikeshandelspolitiken 09-14 kan exportörer av anmälda produkter i tillägg 37D till förfarandehandboken 09-14 (volym I) komma i fråga för detta system.
c) Praktiskt genomförande
(136)
En exportör av de produkter som ingår i förteckningen i tillägg 37D till förfarandehandboken 09-14 (volym I) kan ansöka om tullkrediter inom ramen för fokusproduktsystemet motsvarande 2 % eller 5 % av fob-värdet på exporten. Den produkt som berörs av undersökningen förtecknas i tabell 1 i tillägg 37D och är berättigad till en tullkredit på 2 %.
(137)
Fokusproduktsystemet är tillämpligt efter export, dvs. ett företag måste exportera för att vara berättigat till förmåner inom ramen för systemet. Företaget ska följaktligen lämna in en ansökan på nätet till den relevanta myndigheten tillsammans med kopior av exportordern och fakturan, ett bankkvitto som visar att ansökningsavgifterna har betalats, en kopia av fraktsedlarna och ett bankintyg om att betalning erhållits eller ett intyg om inbetalning från utlandet (foreign inward remittance certificate) i fall av direkt överlåtelse av handlingar. I fall där originalet av fraktsedlar och/eller bankintyg om att betalning har erhållits har lämnats in i samband med ansökan om förmåner inom ramen för något annat system, kan företaget lämna in egenhändigt intygade kopior med uppgift om till vilken myndighet originalhandlingarna har lämnats in. En nätansökan om krediter inom ramen för fokusproduktsystemet kan omfatta som mest upp till 50 fraktsedlar.
(138)
Det konstaterades att det enligt indiska redovisningsprinciper är möjligt att periodisera krediter inom ramen för fokusproduktsystemet och bokföra dem som inkomster i affärsredovisningen, efter det att exportåtagandet uppfyllts. Sådana krediter kan användas för betalning av tull för efterföljande import av alla slags varor, med undantag för kapitalvaror och varor för vilka det finns importbegränsningar. Varor som importeras med hjälp av sådana krediter kan säljas på den inhemska marknaden (och påläggs då omsättningsskatt) eller användas på annat sätt. Krediter inom ramen för fokusproduktsystemet får överföras fritt och gäller under en period på 24 månader från och med utfärdandedagen.
(139)
Alla fem av de kontrollerade exporterande tillverkarna använde detta system under undersökningsperioden.
(140)
Efter meddelandet av uppgifter menade tre av de indiska exporterande tillverkare som ingick i urvalet att även om de var berättigade till förmånen hade de inte ansökt om den för åtminstone viss exportförsäljning, och därför kan ingen slutsats dras gällande utnyttjandet av förmånen. De exporterande tillverkarna i fråga kunde inte desto mindre bestrida vare sig det praktiska genomförandet av systemet (som beskrivs i skälen 123-125) eller att förmånen enligt fokusproduktsystemet kan användas för den berörda produkten, nämligen att tullkrediter enligt fokusproduktsystemet kan överföras fritt och kan användas för betalning av tull på efterföljande import av alla slags insatsvaror eller andra varor, inbegripet kapitalvaror. Det bör åter påpekas att dessa förmåner periodiseras och bokförs i företagets redovisning på de datum då exporttransaktionerna inträffar, vilket visar att rätten till förmånen skapas vid tidpunkten för exporttransaktionen och att det inte finns någon tvekan om att den tullkredit som erhålls kommer att användas i ett senare skede.
d) Slutsatser om fokusproduktsystemet
(141)
Fokusproduktsystemet innebär att subventioner beviljas i den mening som avses i artikel 3.1 a ii och 3.2 i grundförordningen. En kredit inom ramen för fokusproduktsystemet utgör ett finansiellt bidrag från de indiska myndigheterna, eftersom krediten slutligen kommer att användas för att avräkna importtullar, vilket minskar beloppet av de tullintäkter som de indiska myndigheterna normalt sett skulle ha tagit ut. Krediter inom ramen för fokusproduktsystemet innebär dessutom att exportörerna beviljas en förmån eftersom deras likviditet förbättras.
(142)
Fokusproduktsystemet är vidare rättsligt sett knutet till exportresultat och anses följaktligen vara selektivt och utjämningsbart enligt artikel 4.4 a i grundförordningen.
(143)
Detta system kan inte betraktas som ett godkänt tullrestitutionssystem eller ett godkänt restitutionssystem som tillåter substitution i den mening som avses i artikel 3.1 a ii i grundförordningen eftersom det inte uppfyller de regler som fastställs i led i i bilaga I, bilaga II (definition av och regler rörande restitutionssystem) och bilaga III (definition av och regler rörande restitutionssystem som tillåter substitution) till grundförordningen. Detta beror bl.a. på att en exportör inte är skyldig att faktiskt förbruka de varor som importeras tullfritt i tillverkningsprocessen och att krediten inte beräknas på grundval av de insatsvaror som faktiskt används. Det finns inte heller något system eller förfarande för att kontrollera vilka insatsvaror som förbrukats vid tillverkningen av exportprodukten eller om ett alltför stort belopp av importtullar har betalats i den mening som avses i led i i bilaga I och bilagorna II och III till grundförordningen. Slutligen är exportörer berättigade till förmåner enligt fokusproduktsystemet oavsett om de importerar några insatsvaror över huvud taget. En exportör erhåller förmånen genom att helt enkelt exportera varor, dvs. utan att behöva visa att insatsvaror importerats. Exportörer som köper alla sina insatsvaror på den inhemska marknaden och inte importerar några varor som kan användas som insatsvaror är således ändå berättigade till förmåner enligt systemet.
e) Beräkning av subventionens storlek
(144)
I enlighet med artiklarna 3.2 och 5 i grundförordningen beräknades storleken på den utjämningsbara subventionen som den fördel som konstaterats för mottagaren under undersökningsperioden. I detta avseende ansågs det att mottagaren erhåller förmånen vid den tidpunkt då en exporttransaktion sker enligt detta system. Vid denna tidpunkt blir de indiska myndigheterna förpliktade att avstå från att ta ut tullen, vilket utgör ett finansiellt bidrag enligt artikel 3.1 a led ii i grundförordningen. När tullmyndigheterna har utfärdat en exporthandling som innehåller uppgifter om bl.a. storleken på den kredit som enligt fokusproduktsystemet ska beviljas för exporttransaktionen i fråga, kan de indiska myndigheterna inte längre påverka beviljandet av subventionen. Mot denna bakgrund bör förmånerna inom ramen för fokusproduktsystemet beräknas som summan av alla krediter som förvärvats i samband med exporttransaktioner inom ramen för detta system under undersökningsperioden.
(145)
Vid beräkningen av subventionsbeloppet (täljare) drogs i de fall en berättigad begäran lämnats in sådana avgifter som var nödvändiga för att erhålla subventionen av från de krediter som fastställts, i enlighet med artikel 7.1 a i grundförordningen. I enlighet med artikel 7.2 i grundförordningen fördelades detta subventionsbelopp över den totala exportomsättningen under undersökningsperioden (nämnare), eftersom subventionen är knuten till exportresultat och inte beviljades på grundval av framställda, producerade, exporterade eller transporterade kvantiteter.
(146)
Den subventionsmarginal som fastställts inom ramen för detta system för de fem berörda företagen under undersökningsperioden uppgick till 1,59 %, 1,75 %, 1,77 %, 1,85 % och 1,95 %.
3.2.4 Tullrestitutionssystemet (DDS i tabeller)
a) Rättslig grund
(147)
Tullrestitutionssystemet beskrivs närmare i restitutionsreglerna för tull och centrala punktskatter (Customs & Central Excise Duties Drawback Rules) från 1995, ändrade genom efterföljande meddelanden.
b) Stödberättigande
(148)
Alla exporterande tillverkare och exporterande handlare kan komma i fråga för detta system.
c) Praktiskt genomförande
(149)
Exportörer som omfattas av detta system kan ansöka om ett restitutionsbelopp, vilket beräknas som andel av värdet av de produkter som exporteras enligt detta system. Tullrestitutionssatserna har fastställts av de indiska myndigheterna för ett antal produkter, inklusive den berörda produkten. Tullrestitutionssatserna fastställs på grundval av den genomsnittliga mängden eller det genomsnittliga värdet för det material som används som insatsvaror vid tillverkning av en produkt och som de genomsnittliga tullbelopp som betalats på insatsvaror. De är tillämpliga oberoende av om importtullar faktiskt har betalats eller inte. Tullrestitutionsatsen för den berörda produkten under undersökningsperioden var 3 % fram till den 9 oktober 2012, 2,1 % mellan den 10 oktober 2012 och den 20 september 2013 och 1,7 % från och med den 21 september 2013 av fob-värdet.
(150)
För att kunna beviljas förmåner inom ramen för detta system måste ett företag exportera. Vid den tidpunkt då uppgifter om transporten matas in i tullservern (ICEGATE) anges det att exporten äger rum inom ramen för tullrestitutionssystemet och tullrestitutionsbeloppet fastställs oåterkalleligen. Efter det att det levererande företaget har lämnat in sitt exportintyg, EGM (Export General Manifest), och tullkontoret med tillfredsställande resultat har jämfört dokumentet med uppgifterna i exporthandlingen, är alla villkor uppfyllda för utbetalning av restitutionsbeloppet, antingen genom direkt utbetalning till exportörens bankkonto eller i form av en växel.
(151)
Exportören måste också lämna bevis för exportinkomsten i form av ett bankintyg om att exporten utförts (BRC, Bank Realisation Certificate). Detta dokument kan tillhandahållas efter det att restitutionsbeloppet har betalats ut, men de indiska myndigheterna kommer att återvinna det utbetalda beloppet om exportören inte lämnar in ett BRC inom en viss tidsfrist.
(152)
Restitutionsbeloppet kan användas för valfritt ändamål.
(153)
Det konstaterades att det enligt indiska redovisningsprinciper är möjligt att periodisera tullrestitutionsbelopp och bokföra dem som inkomster i affärsredovisningen när exportåtagandet uppfylls.
(154)
Två av de kontrollerade exporterande tillverkarna använde tullrestitutionssystemet under undersökningsperioden.
d) Slutsats om tullrestitutionssystemet
(155)
Tullrestitutionssystemet innebär att subventioner i den mening som avses i artikel 3.1 a i och 3.2 i grundförordningen beviljas. Det så kallade tullrestitutionsbeloppet är ett ekonomiskt bidrag från de indiska myndigheterna eftersom det tillhandahålls som en direkt överföring. Tullrestitutionsbeloppet innebär också att exportörer får en förmån genom att deras likviditet förbättras enligt villkor som inte finns tillgängliga på marknaden.
(156)
Tullrestitutionsbeloppet för export bestäms av de indiska myndigheterna för varje produkt. Trots att man kallar systemet för ett tullrestitutionssystem har det inte de egenskaper som tillskrivs ett godkänt tullrestitutionssystem eller ett godkänt restitutionssystem som tillåter substitution i den mening som avses i artikel 3.1 a ii i grundförordningen. Den kontanta betalningen till exportören är inte knuten till faktiska betalningar av importtullar för råmaterial och är ingen tullkredit för att avräkna importtullar för tidigare eller framtida importer av råmaterial.
(157)
Detta bekräftas av de indiska myndigheternas cirkulärskrivelse nr 24/2001, där det tydligt anges att ”[tullrestitutionssatserna] har inget samband med det faktiska förbrukningsmönstret för insatsvaror och det faktiska tullbeloppet för insatsvaror för en viss exportör eller enskilda avsändningar […]” och där regionala myndigheter anvisas att ”inga bevis för faktiska tullar som erlagts på importerade eller inhemska insatsvaror […] bör krävas av fältkontoren tillsammans med [begäran om restitution] som lämnas av exportörer”.
(158)
Den betalning som sker i form av en direkt överföring av medel från de indiska myndigheterna efter export av exportörer måste betraktas som ett direkt bidrag från de indiska myndigheterna som är knutet till exportresultat och betraktas därför som selektivt och utjämningsbart enligt artikel 4.4 första stycket a i grundförordningen.
(159)
Mot denna bakgrund dras slutsatsen att tullrestitutionssystemet är utjämningsbart.
e) Beräkning av subventionens storlek
(160)
I enlighet med artiklarna 3.2 och 5 i grundförordningen beräknades storleken på den utjämningsbara subventionen som den fördel som konstaterats för mottagaren under undersökningsperioden. I detta avseende ansågs det att mottagaren erhåller förmånen vid den tidpunkt då exporttransaktionen sker enligt detta system. Vid denna tidpunkt blir de indiska myndigheterna förpliktade att erlägga restitutionsbeloppet, vilket utgör ett finansiellt bidrag enligt artikel 3.1 a i i grundförordningen. De indiska myndigheterna kan inte längre påverka beviljandet av subventionen när tullmyndigheterna väl utfärdat en exporthandling som innehåller uppgift om bl.a. storleken på tullrestitutionen för exporttransaktionen i fråga. Mot denna bakgrund bör förmånerna inom ramen för tullrestitutionssystemet beräknas som summan av alla tullrestitutionsbelopp som erhållits i samband med exporttransaktioner inom ramen för detta system under undersökningsperioden.
(161)
I enlighet med artikel 7.2 i grundförordningen fördelades dessa subventionsbelopp över den totala exportomsättningen för den berörda produkten under undersökningsperioden (nämnare), eftersom subventionen är knuten till exportresultat och inte beviljades på grundval av framställda, producerade, exporterade eller transporterade kvantiteter.
(162)
Baserat på ovanstående fastställdes subventionsmarginalerna för detta system för de två berörda företagen under undersökningsperioden till 0,24 % respektive 2,12 %.
3.2.5 Systemet med förhandstillstånd (AAS i tabeller)
a) Rättslig grund
(163)
Systemet med förhandstillstånd beskrivs närmare i punkterna 4.1.1-4.1.14 i FTP 09-14 och punkt 4.1-4.30 i förfarandehandboken 09-14 (volym I).
b) Stödberättigande
(164)
Systemet med förhandstillstånd består av sex delsystem, som beskrivs närmare i skäl 165. Delsystemen skiljer sig åt bl.a. vad beträffar vilka företag och verksamheter som omfattas. Exporterande tillverkare och exporterande handlare som ”har anknytning till” stödjande tillverkare kan få förhandstillstånd för fysisk export och förhandstillstånd för årligt behov. Exporterande tillverkare som levererar till en slutgiltig exportör kan få förhandstillstånd för mellanliggande leverans. Huvudleverantörer som levererar till företag som ingår i de kategorier av ”leverans likställd med export” som nämns i punkt 8.2 i FTP 09-14, t.ex. leverantörer till exportorienterade företag, kan få förhandstillstånd för leverans likställd med export. Slutligen kan mellanliggande leverantörer till exporterande tillverkare få förmåner från leveranser likställda med export inom ramen för delsystemen med dokument för förhandsbefrielse och med ömsesidig inhemsk remburs.
c) Praktiskt genomförande
(165)
Förhandstillstånd kan utfärdas i fråga om följande:
a)
Fysisk export: Detta är det viktigaste delsystemet. Det möjliggör tullfri import av insatsvaror för att tillverka en specifik resulterande exportprodukt. Med ”fysisk” i detta avseende menas att exportprodukten måste lämna Indiens territorium. I licensen anges den tillåtna importmängden och exportskyldigheten, inbegripet typen av exportprodukt.
b)
Årligt behov: Denna typ av tillstånd är inte knutet till någon specifik exportprodukt utan till en bredare produktgrupp (t.ex. kemiska och närstående produkter). Licensinnehavaren kan - upp till ett visst tröskelvärde som bestäms av företagets tidigare exportresultat - tullfritt importera varje insatsvara som ska användas för att tillverka en produkt som ingår i en sådan produktgrupp. Företaget kan välja att exportera varje typ av resulterande produkt som ingår i produktgruppen och som tillverkats av sådant tullfritt material.
c)
Mellanliggande leverans: Detta delsystem omfattar fall där två tillverkare avser att tillverka en bestämd exportprodukt och delar upp tillverkningsprocessen mellan sig. Den tillverkande exportören som tillverkar halvfabrikatet kan tullfritt importera insatsvaror och för detta syfte få ett förhandstillstånd för mellanliggande leverans. Den slutgiltiga exportören slutför tillverkningen och är skyldig att exportera den färdiga produkten.
d)
Leverans likställd med export: Genom detta delsystem kan en huvudleverantör tullfritt importera insatsvaror som behövs för att tillverka varor som ska säljas som leveranser likställda med export till de kundkategorier som nämns i punkt 8.2 b-f, g, i och j i FTP 09-14. Enligt de indiska myndigheterna avses med leverans likställd med export sådana transaktioner där de levererade varorna inte lämnar landet. Ett flertal leveranskategorier betraktas som leveranser likställda med export förutsatt att varorna har tillverkats i Indien, t.ex. leveranser av varor till ett exportorienterat företag eller till ett företag i en särskild ekonomisk zon.
e)
Dokument för förhandsbefrielse: En innehavare av ett förhandstillstånd som avser att anskaffa insatsvaror från inhemska källor i stället för att direktimportera dem har möjlighet att göra detta med hjälp av dokument för förhandsbefrielse. I sådana fall godkänns förhandstillstånden som dokument för förhandsbefrielse och överlåts till den inhemska leverantören vid leverans av de varor som anges i dessa. Överlåtelsen av dokumentet för förhandsbefrielse berättigar den inhemska leverantören till de förmåner enligt systemet med leveranser likställda med export som beskrivs i punkt 8.3 i FTP 09-14 (dvs. förhandstillstånd för mellanliggande leverans/leverans likställd med export, tullrestitution och återbetalning av slutlig punktskatt vid leverans likställd med export). Genom systemet med dokument för förhandsbefrielse återbetalas skatter och tullar till leverantören i stället för till den slutgiltiga exportören i form av tullrestitution/återbetalning av tull. Skatter och tullar kan återbetalas för såväl inhemska insatsvaror som importerade insatsvaror.
f)
Ömsesidig inhemsk remburs: Även detta delsystem täcker inhemska leveranser till en innehavare av ett förhandstillstånd. Innehavaren av ett sådant tillstånd kan vända sig till en bank för att teckna en inhemsk remburs till förmån för en inhemsk leverantör. Banken godkänner tillståndet för direkt import endast i fråga om värdet och volymen med avseende på de varor som anskaffas på den inhemska marknaden i stället för att importeras. Den inhemska leverantören får rätt till de förmåner enligt systemet med leveranser likställda med export som beskrivs i punkt 8.3 i FTP 09-14 (dvs. förhandstillstånd för mellanliggande leverans/leverans likställd med export, tullrestitution eller återbetalning av slutlig punktskatt vid leverans likställd med export).
(166)
Under undersökningsperioden erhöll tre kontrollerade företag förmåner knutna till den berörda produkten inom ramen för systemet med förhandstillstånd. Dessa företag utnyttjade de ovannämnda delsystemen a, d och e. Det är därför inte nödvändigt att fastställa huruvida de andra outnyttjade delsystemen är utjämningsbara.
(167)
För att det ska vara möjligt för de indiska myndigheterna att företa kontroller har innehavaren av ett förhandstillstånd rättslig skyldighet att i ett särskilt format korrekt ”redovisa förbrukningen och användningen av tullfritt importerade/inhemskt anskaffade varor” (se kapitlen 4.26 och 4.30 samt tillägg 23 till förfarandehandboken 09-14), dvs. föra ett register över den faktiska förbrukningen. Detta register måste kontrolleras av en auktoriserad extern revisor/kostnadsrevisor (cost and works accountant), som utfärdar ett intyg om att det föreskrivna registret och de relevanta underlagen har granskats och att de uppgifter som lämnas enligt tillägg 23 är korrekta i alla avseenden.
(168)
När det gäller användningen av systemet med förhandstillstånd för fysisk export enligt skäl 165 a, som användes av två kontrollerade företag under undersökningsperioden, fastställer de indiska myndigheterna volymen och värdet av vad som får importeras och vad som måste exporteras och anger detta i förhandstillståndet. Dessutom ska myndigheternas tjänstemän vid import- och exporttillfällena registrera transaktionerna i förhandstillståndet. Den importvolym som tillåts inom ramen för systemet med förhandstillstånd fastställs av de indiska myndigheterna på grundval av standardnormer för input/output, som finns för de flesta produkter, inklusive den berörda produkten.
(169)
Importerade insatsvaror får inte överföras och måste användas för att tillverka den resulterande exportprodukten. Skyldigheten att exportera måste fullgöras inom en viss tidsfrist efter tillståndets utfärdande (24 månader med möjlighet till två förlängningar på 6 månader vardera).
(170)
Undersökningen visade att de kontrollkrav som ställts av de indiska myndigheterna inte uppfylldes i praktiken.
(171)
Endast ett av de två kontrollerade företag som använde detta delsystem upprätthöll ett register över tillverkning och förbrukning. Förbrukningsregistret kunde dock inte alltid användas för att kontrollera vilka insatsvaror som förbrukades vid produktion av den exporterade produkten och i vilka mängder. När det gäller de kontrollkrav som anges ovan fanns det ingen dokumentation hos företagen som visade att den externa revisionen av förbrukningsregistret ägde rum. Det anses därför att de exportörer som är föremål för undersökningen inte har kunnat påvisa att de relevanta bestämmelserna inom ramen för utrikeshandelspolitiken har uppfyllts.
(172)
När det gäller användningen av systemet med förhandstillstånd för förhandsbefrielse enligt skäl 165 e, som användes av ett kontrollerat företag under undersökningsperioden, fastställs den importvolym som tillåts enligt detta system som andel av den volym färdiga produkter som exporteras. I licenserna beräknas den tillåtna importen antingen i termer av importmängd eller i termer av importvärde. I båda fallen bestäms satserna för att fastställa tillåtna tullfria inköp för de flesta produkter, inklusive den produkt som omfattas av denna undersökning, på grundval av standardnormerna för input/output. De insatsvaror som anges i licenserna är varor som används i tillverkningen av den berörda färdiga produkt som exporteras.
(173)
En innehavare av ett förhandstillstånd som avser att anskaffa insatsvaror från inhemska källor i stället för att direktimportera dem har möjlighet att göra detta med hjälp av dokument för förhandsbefrielse. I sådana fall godkänns förhandstillstånden som dokument för förhandsbefrielse och överlåts till leverantören vid leverans av de varor som anges i dessa. Överlåtelsen av dokument för förhandsbefrielse berättigar leverantören till samma förmåner som om han hade exporterat, t.ex. tullrestitution i samband med export och återbetalning av den så kallade slutliga punktskatten.
(174)
Undersökningen visade att de kontrollkrav som ställts av de indiska myndigheterna inte uppfylldes i praktiken.
(175)
När det gäller användningen av systemet med förhandstillstånd för leverans likställd med export enligt skäl 165 d, som användes av ett kontrollerat företag under undersökningsperioden, fastställer de indiska myndigheterna både vad som får importeras och vad som måste exporteras i volym och värde och anger detta i tillståndet. Dessutom ska myndigheternas tjänstemän vid import- och exporttillfällena registrera transaktionerna i tillståndet. Den importvolym som tillåts inom ramen för detta system fastställs av de indiska myndigheterna på grundval av standardnormer för input/output.
(176)
Skyldigheten att exportera måste fullgöras inom en viss tidsfrist efter det att tillståndet utfärdats (24 månader med möjlighet till två förlängningar på 6 månader vardera).
(177)
Det fastställdes att det inte fanns någon koppling mellan de importerade insatsvarorna och de exporterade färdiga produkterna. Dessutom konstaterades det att den sökande inte förde det obligatoriska register över förbrukningen som avses i skäl 167, vilket ska kontrolleras av en extern revisor. Fastän detta krav överträddes erhöll den sökande förmånerna inom ramen för systemet för förhandstillstånd.
d) Slutsatser om systemet för förhandstillstånd
(178)
Befrielsen från importtull utgör en subvention enligt artikel 3.1 a ii och artikel 3.2 i grundförordningen, dvs. ett finansiellt bidrag från de indiska myndigheterna, eftersom befrielsen minskar de tullintäkter som annars skulle erhållas, vilket innebär att de undersökta exportörerna beviljas en förmån genom att befrielsen förbättrar deras likviditet.
(179)
Alla berörda delsystem i detta fall är dessutom klart och tydligt rättsligt knutna till exportresultat och betraktas därför som selektiva och utjämningsbara enligt artikel 4.4 första stycket a i grundförordningen. Ett företag kan inte erhålla förmåner inom ramen för detta system om det inte åtar sig att exportera.
(180)
Inget av de berörda delsystemen i detta fall kan betraktas som ett godkänt restitutionssystem eller godkänt restitutionssystem som tillåter substitution i den mening som avses i artikel 3.1 a ii i grundförordningen. Det uppfyller inte de regler som fastställs i led i i bilaga I, bilaga II (definition av och regler rörande restitutionssystem) och bilaga III (definition av och regler rörande restitutionssystem som tillåter substitution) till grundförordningen. De indiska myndigheterna tillämpade inte ett effektivt kontrollsystem eller ett förfarande för att kunna avgöra vilka insatsvaror och vilka mängder av dem som förbrukats vid tillverkningen av den exporterade produkten (se avsnitt II.4 i bilaga II till grundförordningen och, när det gäller restitutionssystem som tillåter substitution, avsnitt II.2 i bilaga III till grundförordningen). Vidare anses att standardnormerna för den berörda produkten inte var tillräckligt exakta och att de inte i sig kan betraktas som ett system för att kontrollera den faktiska förbrukningen, eftersom utformningen av dem inte gör det möjligt för de indiska myndigheterna att med tillräcklig noggrannhet kontrollera vilka mängder insatsvaror som förbrukats vid exporttillverkningen. De indiska myndigheterna utförde inte heller några ytterligare granskningar avseende de insatsvaror som faktiskt förbrukats, vilket de normalt sett borde ha gjort när det saknas ett effektivt tillämpat kontrollsystem (se avsnitt II.5 i bilaga II och avsnitt II.3 i bilaga III till grundförordningen).
(181)
Efter meddelandet av uppgifter påpekade en indisk exporterande tillverkare som ingick i urvalet att systemet inte kunde utjämnas eftersom företaget uppfyllde sin rättsliga skyldighet när det gäller de oberoende granskningarna av registret över förbrukning av insatsvaror, och att detta borde ses som tillräcklig kontroll för de indiska myndigheterna. Ett sådant påstående kan inte godtas. De indiska myndigheternas kontroll hör inte ihop med företagens eventuella skyldigheter. Kontrollbesöket bekräftade att de indiska myndigheternas kontrollsystem inte uppfyller reglerna i avsnitt II.4 i bilaga II till grundförordningen. Detta påstående måste därför avvisas.
(182)
Samma part framhöll att det är lagligt att slå ihop licenser i Indien och att företag inte kan missgynnas av användningen av den totala exportomsättningen i stället för omsättningen för den berörda produkten i beräkningen av subventionsmarginalen. Huruvida det är lagligt att slå ihop licenser i Indien i sig var emellertid irrelevant i detta sammanhang. Undersökningen avslöjade att som ett resultat av sammanslagningen kunde inte någon rimlig fördelning av licenser som motsvarar polyesterstapelfibrer göras. Fördelen på huvudgruppsnivå och inte på polyesterstapelfibrernivå måste ha använts i beräkningarna av subventionsmarginalen, eftersom den kontrollerade information inte lämnade utrymme för en korrekt fördelning av användningen av insatsvaror (som används i produktionen av övriga produkter) för endast polyesterstapelfibrer. Detta påstående måste därför avvisas.
(183)
De delsystem som avses i skäl 165 i, iv och v är därför utjämningsbara.
e) Beräkning av subventionens storlek
(184)
Eftersom det inte rör sig om ett godkänt tullrestitutionssystem eller ett godkänt restitutionssystem som tillåter substitution motsvarar den utjämningsbara förmånen avskrivningen av de totala importtullar som normalt tas ut vid import av insatsvaror. I detta sammanhang ska det noteras att grundförordningen inte bara föreskriver att avskrivning av ett ”alltför stort” tullbelopp får utjämnas. Enligt artikel 3.1 a ii och led i i bilaga I till grundförordningen får en alltför stor avskrivning av tullar endast utjämnas om villkoren i bilagorna II och III till grundförordningen är uppfyllda. Dessa villkor var inte uppfyllda i detta fall. Om det inte fastställs att det finns ett adekvat övervakningssystem är det ovannämnda undantaget för restitutionssystem således inte tillämpligt och de normala reglerna för utjämning av obetalda tullar (uteblivna intäkter), snarare än en föregiven alltför stor avskrivning, är tillämpliga. I enlighet med avsnitt II i bilaga II och avsnitt II i bilaga III till grundförordningen är den undersökande myndigheten inte skyldig att beräkna omfattningen av den alltför stora avskrivningen. Tvärtom behöver den undersökande myndigheten enligt artikel 3.1 a ii i grundförordningen bara fastställa att det föreligger tillräcklig bevisning för att det angivna kontrollsystemet inte är lämpligt.
(185)
Subventionsbeloppen för de företag som utnyttjade systemet med förhandstillstånd beräknades på grundval av uteblivna importtullar (grundläggande tull och särskild tilläggstull) på det material som importerats inom ramen för delsystemet under undersökningsperioden (täljare). I enlighet med artikel 7.1 a i grundförordningen drogs sådana avgifter som var nödvändiga för att få subventioner av från subventionsbeloppen i de fall då väl underbyggda ansökningar om detta hade lämnats in. I enlighet med artikel 7.2 i grundförordningen fördelades detta subventionsbelopp över exportomsättningen för den berörda produkten under undersökningsperioden (nämnare), eftersom subventionen är knuten till exportresultat och inte beviljades på grundval av framställda, producerade, exporterade eller transporterade kvantiteter.
(186)
Den subventionsmarginal som fastställts inom ramen för detta system för de tre berörda företagen under undersökningsperioden uppgick till 0,11 %, 1,89 % respektive 4,31 %.
3.2.6 Systemet med tillstånd för tullfri import (DFIA i tabeller)
a) Rättslig grund
(187)
Systemet med tillstånd för tullfri import beskrivs närmare i punkterna 4.2.1-4.2.47 i FTP 09-14 och punkterna 4.31-4.36 i förfarandehandboken 09-14 (volym I).
b) Stödberättigande
(188)
Alla exporterande tillverkare och exporterande handlare kan komma i fråga för detta system.
c) Praktiskt genomförande
(189)
Systemet med tillstånd för tullfri import är tillämpligt före och efter export och möjliggör tullfri import av varor som fastställts enligt standardnormerna för input/output men som, när det gäller överlåtbara tillstånd för tullfri import, inte nödvändigtvis behöver användas vid framställningen av exportprodukten.
(190)
Tillstånden för tullfri import omfattar endast importen av de insatsvaror som föreskrivs i standardnormerna. Importberättigandet är begränsat till den kvantitet och det värde som anges i standardnormerna, men det kan på begäran ändras av de regionala myndigheterna.
(191)
Exportskyldigheten är föremål för ett krav på minsta förädlingsvärde på 20 %. Exporten kan genomföras innan ett tillstånd för tullfri import utfärdas, och i så fall fastställs importberättigandet i förhållande till den preliminära exporten.
(192)
När exportskyldigheten fullgjorts kan exportören begära att tillståndet för tullfri import görs överlåtbart, vilket i praktiken innebär ett tillstånd att sälja licensen för tullfri import på marknaden.
(193)
En av de kontrollerade exporterande tillverkarna använde systemet med tillstånd för tullfri import under undersökningsperioden.
d) Slutsats beträffande systemet med tillstånd för tullfri import
(194)
Befrielsen från importtullar är en subvention i enlighet med artikel 3.1 a ii och 3.2 i grundförordningen. Den utgör ett finansiellt bidrag från de indiska myndigheterna eftersom den minskar de tullintäkter som annars skulle erhållas, och eftersom de undersökta exportörerna beviljas en förmån genom att befrielsen förbättrar deras likviditet.
(195)
Systemet med tillstånd för tullfri import är vidare rättsligt knutet till exportresultat och betraktas därför som selektivt och utjämningsbart enligt artikel 4.4 första stycket led a i grundförordningen.
(196)
Detta system kan inte betraktas som ett godkänt tullrestitutionssystem eller ett godkänt restitutionssystem som tillåter substitution i enlighet med artikel 3.1 a led ii i grundförordningen. Det uppfyller inte de strikta reglerna i led i i bilaga I, bilaga II (definition av och regler rörande restitutionssystem) och bilaga III (definition av och regler rörande restitutionssystem som tillåter substitution) till grundförordningen. Särskilt gäller följande: i) Det möjliggör retroaktiv återbetalning eller restitution av importavgifter för insatsvaror som förbrukas vid tillverkningen av en annan produkt; ii) det finns inget kontrollsystem eller förfarande för att bekräfta vilka insatsvaror som eventuellt förbrukas vid tillverkningen av den exporterade produkten eller huruvida en alltför stor förmån har beviljats enligt led i i bilaga I och bilagorna II och III till grundförordningen och iii) överlåtbarheten för intyg/tillstånd innebär indirekt att en exportör som beviljats tillstånd för tullfri import inte är skyldig att faktiskt använda intyget för att importera insatsvarorna.
(197)
Efter offentliggörandet påpekade en indisk exporterande tillverkare som ingick i urvalet att det kontrollsystem som inrättats i Indien är rimligt, verkningsfullt och i linje med affärsmetoder i Indien och därför finns inte längre den ”huvudsakliga” anledningen till att utjämna systemet. Tvärtemot vad som framhölls bekräftade inte undersökningen att kontrollsystemet i Indien gör det möjligt att kontrollera huruvida några och i så fall vilka insatsvaror som förbrukas i samband med tillverkningen av den exporterade produkten, eller huruvida en alltför stor förmån beviljats i den mening som avses i led i i bilaga I och bilagorna II och II till grundförordningen. Vidare bestred inte heller tillverkaren det faktum att systemet möjliggör retroaktiv återbetalning eller restitution av importavgifterna för de insatsvaror som förbrukas vid tillverkningen av en annan produkt, eller att överlåtbarheten för intyg/tillstånd indirekt innebär att en exportör som beviljats tillstånd för tullfri import inte är skyldig att faktiskt använda intyget för att importera insatsvarorna. Detta påstående måste därför avvisas.
e) Beräkning av subventionens storlek
(198)
Eftersom det inte rör sig om ett godkänt tullrestitutionssystem eller ett godkänt restitutionssystem som tillåter substitution, motsvarar den utjämningsbara förmånen avskrivningen av de totala importtullar som normalt tas ut vid import av insatsvaror. I detta sammanhang ska det noteras att grundförordningen inte bara föreskriver att avskrivning av ett ”alltför stort” tullbelopp får utjämnas.
(199)
Enligt artikel 3.1 a ii och led i i bilaga I till grundförordningen får en alltför stor avskrivning av tullar utjämnas endast om villkoren i bilagorna II och III till grundförordningen är uppfyllda. Dessa villkor var inte uppfyllda i detta fall. Om det inte fastställs att det finns ett adekvat övervakningssystem är det ovannämnda undantaget för restitutionssystem således inte tillämpligt, och de normala reglerna för utjämning av obetalda tullar (uteblivna intäkter), snarare än en föregiven alltför stor avskrivning, är tillämpliga. I enlighet med avsnitt II i bilaga II och avsnitt II i bilaga III till grundförordningen är den undersökande myndigheten inte skyldig att beräkna omfattningen av den alltför stora avskrivningen. Tvärtom behöver den undersökande myndigheten enligt artikel 3.1 a ii i grundförordningen bara fastställa att det föreligger tillräcklig bevisning för att det angivna kontrollsystemet inte är lämpligt.
(200)
Subventionsbeloppen för de företag som utnyttjade systemet med tillstånd för tullfri import beräknades på grundval av uteblivna importtullar (grundläggande tull och särskild tilläggstull) på det material som importerats inom ramen för delsystemet under undersökningsperioden (täljare). I enlighet med artikel 7.1 a i grundförordningen drogs sådana avgifter som var nödvändiga för att få subventioner av från subventionsbeloppen i de fall då väl underbyggda ansökningar om detta hade lämnats in. I enlighet med artikel 7.2 i grundförordningen fördelades detta subventionsbelopp över exportomsättningen för den berörda produkten under undersökningsperioden (nämnare), eftersom subventionen är knuten till exportresultat och inte beviljades på grundval av framställda, producerade, exporterade eller transporterade kvantiteter.
(201)
Den subventionsmarginal som fastställts inom ramen för detta system för det enda berörda företaget under undersökningsperioden var 4,95 %.
3.2.7 Systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror (EPCGS i tabeller)
a) Rättslig grund
(202)
Systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror beskrivs närmare i kapitel 5 i FTP 09-14 och kapitel 5 i förfarandehandboken 09-14 (volym I).
b) Stödberättigande
(203)
Tillverkande exportörer/exporterande handlare som ”har anknytning till” stödjande tillverkare samt tjänsteleverantörer är stödberättigade enligt detta system.
c) Praktiskt genomförande
(204)
På villkor att ett företag gör ett exportåtagande får det importera kapitalvaror (nya och begagnade kapitalvaror som är högst tio år gamla) med en nedsatt tullsats. För detta ändamål utfärdar de indiska myndigheterna, efter ansökan och mot betalning av en avgift, en licens inom ramen för detta system. Systemet innebär att en reducerad importtullsats på 3 % tas ut på samtliga kapitalvaror som importeras inom ramen för systemet. För att exportåtagandet ska anses vara fullgjort måste företaget använda de importerade kapitalvarorna för att tillverka en viss mängd exportvaror under en viss period. Enligt FTP 09-14 kan kapitalvarorna importeras med en tullsats på 0 % inom ramen för systemet, men i så fall blir tidsperioden för fullgörande av exportåtagandet kortare.
(205)
Innehavaren av en licens enligt detta system kan också anskaffa kapitalvarorna på den inhemska marknaden. I detta fall kan den inhemska tillverkaren av kapitalvarorna ta i anspråk en rätt till tullfri import av sådana delar som behövs för att tillverka kapitalvarorna. Alternativt kan den inhemska tillverkaren ta i anspråk förmånen av den leverans likställd med export som anses ha ägt rum till följd av leverans av kapitalvaror till en innehavare av en licens enligt detta system.
(206)
Det konstaterades att de tre företagen i stickprovet erhöll skattelättnader enligt systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror som kunde fördelas till den berörda produkten under undersökningsperioden.
d) Slutsatser om systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror
(207)
Systemet innebär att subventioner beviljas i den mening som avses i artikel 3.1 a ii och 3.2 i grundförordningen. Den nedsatta tullen utgör ett finansiellt bidrag från de indiska myndigheterna, eftersom den innebär en minskning av de tullintäkter som de indiska myndigheterna annars skulle ha fått. Den nedsatta tullen innebär också att exportören får en förmån, eftersom de tullar som inte behöver betalas vid import förbättrar företagets likviditet.
(208)
Systemet är vidare rättsligt sett knutet till exportresultat, eftersom licenserna i fråga inte kan erhållas utan exportåtagande. Systemet anses följaktligen vara selektivt och utjämningsbart enligt artikel 4.4 första stycket a i grundförordningen.
(209)
Systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror kan inte betraktas som ett godkänt tullrestitutionssystem eller ett godkänt restitutionssystem som tillåter substitution i enlighet med artikel 3.1 a ii i grundförordningen. Kapitalvaror omfattas i enlighet med led i i bilaga I till grundförordningen inte av denna typ av godkända system, eftersom de inte förbrukas vid tillverkningen av exportprodukterna.
e) Beräkning av subventionens storlek
(210)
I enlighet med artikel 7.3 i grundförordningen beräknades subventionsbeloppet på grundval av beloppet av obetalda tullar på importerade kapitalvaror, fördelat över en period som motsvarar en normal avskrivningstid för sådana kapitalvaror i den ifrågavarande industrin. Subventionsbeloppet för undersökningsperioden beräknades genom division av den totala summan obetalda tullar med avskrivningsperioden. Det på så sätt beräknade beloppet, som kan hänföras till undersökningsperioden, justerats genom att ränta har lagts till för denna period så att förmånens fulla värde över tiden skulle återspeglas. För detta ändamål ansågs marknadsräntan i Indien under undersökningsperioden vara lämplig. För beräkningen av subventionsbeloppet (täljare) drogs, i de fall väl underbyggda ansökningar om detta lämnats in, sådana avgifter som var nödvändiga för att få subventioner av från denna summa, i enlighet med artikel 7.1 a i grundförordningen.
(211)
I enlighet med artikel 7.2 och 7.3 i grundförordningen fördelades detta subventionsbelopp över exportomsättningen under undersökningsperioden (nämnare), eftersom subventionen är knuten till exportresultat och inte beviljades på grundval av framställda, producerade, exporterade eller transporterade kvantiteter.
(212)
Efter meddelandet av uppgifter begärde två indiska exporterande tillverkare som ingick i urvalet en ny granskning och en omberäkning av subventionsbeloppet. De hävdade att en licens enligt systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte kan ogiltigförklaras och leda till inhemsk upphandling av kapitalvaror där central punktskatt skulle gälla. I detta fall lämnades dock ingen uttrycklig hänvisning till de särskilda ogiltigförklarade licenserna. Denna fråga togs inte heller upp under undersökningen, vilket skulle ha möjliggjort en ordentlig kontroll av denna invändning. I varje fall utgick fastställandet av storleken på subventionsbeloppet från det kontrollerade företagets register över inköpta insatsvaror inom ramen för detta system. Detta påstående måste därför avvisas.
(213)
Den subventionsmarginal som fastställts med avseende på detta system under undersökningsperioden för de tre berörda företagen uppgick till 0,37 %, 0,40 % och 0,46 %.
3.2.8 Stimulanssystemet (PSI i tabeller)
a) Rättslig grund
(214)
I syfte att uppmuntra spridningen av industrier till mindre utvecklade områden i delstaten har regeringen i Maharashtra sedan 1964 beviljat nya och expanderande anläggningar som inrättats i delstatens utvecklingsregioner stimulansåtgärder enligt ett system som är allmänt känt som ”Package Scheme of Incentives”. Systemet har ändrats flera gånger sedan det infördes och de versioner som är relevanta för denna undersökning är versionerna från 2001 och 2007. Stimulanssystemet från 2001 är daterat den 31 mars 2001 och regleras i resolution nr IDL-1021/(CR-73)/IND-8. Stimulanssystemet från 2007 är daterat den 30 mars 2007 och regleras i resolution nr PSI-1707/(CR-50)/IND-8.
b) Stödberättigande
(215)
I ovannämnda resolutioner anges de industri- och företagskategorier som kan vara berättigade till stimulansåtgärder.
c) Praktiskt genomförande
(216)
I syfte att uppmuntra spridningen av industrier till mindre utvecklade områden har myndigheterna i Maharashtra beviljat stimulansåtgärder för nya/expanderande industriföretag som inrättas i delstaten Maharashtras utvecklingsregioner. I bilaga I till resolutionen klassificeras de områden i delstaten som kan komma i fråga för stimulansåtgärder inom ramen för detta system. Stimulansåtgärderna i 2007 års system kan bara begäras om ett behörighetsintyg har utfärdats enligt 2007 års system och förmånstagaren har uppfyllt bestämmelserna och villkoren i behörighetsintyget. Det senare utfärdas av genomförande organet (statligt organ) och träder i kraft från och med det datum då förmånstagaren (även kallad behörig enhet) påbörjar den kommersiella tillverkningen.
(217)
Stimulanssystemet består av flera delsystem, av vilka följande två beviljade förmåner till två exporterande tillverkare som kontrollerades under undersökningsperioden:
-
Electricity Duty Exemption (systemet med befrielse från skatt på elektricitet) (EDE i tabeller).
-
Industrial Promotion Subsidy (systemet med subventioner för främjande av industrin) (IPS i tabeller).
(218)
Systemet med befrielse från skatt på elektricitet beviljas till nya stödberättigade enheter som inrättats i specifika områden under en period som anges i behörighetsintygen. I detta fall är de två berörda exporterande tillverkarna befriade från betalning av skatt på elektricitet i nio respektive sju år. I andra delar av delstaten beviljas dessutom företag som är exportorienterade till 100 % samt företag inom informationsteknik och bioteknik befrielse från skatt på elektricitet under tio år.
(219)
Under undersökningen fann man att en av de exporterande tillverkarna i Maharashtra drog nytta av delsystemet med befrielse från skatt på elektricitet under undersökningsperioden.
(220)
Systemet med subventioner för främjande av industrin ger förmånstagaren rätt till en subvention som motsvarar en andel på 75-100 % av summan av stödberättigande investeringar minus summan av förmåner från andra delsystem inom stimulanssystemet, t.ex. systemet med befrielse från skatt på elektricitet. Förmånen tilldelas över en tidsperiod som anges i behörighetsintyget och får inte överstiga summan av den moms som betalats till delstaten Maharashtra under samma period. De tillgängliga investeringarna är investeringskostnader till byggnader, anläggningar och maskiner.
(221)
Under undersökningen fann man att två av de exporterande tillverkarna i Maharashtra drog nytta av delsystemet med subventionering för främjande av industrin.
(222)
Efter meddelandet av uppgifter påpekade två indiska exporterande tillverkare att det delsystem med subventioner för främjande av import som erbjöds av myndigheterna i Maharashtra inte gäller för framställning, tillverkning eller export av polyesterstapelfibrer, varken direkt eller indirekt, och att förmånen beror på storleken på de inhemska skatter som betalas. De menade också att syftet med systemet inte är att ge exporterande tillverkare förmåner, utan att kompensera för de kostnader som uppstår på grund av att regionen är underutvecklad, och att systemet därför inte kan utjämnas. Dessutom påpekade de att systemet borde behandlas som en kapitalsubvention snarare än en återkommande subvention och att den totala förmån som tas emot borde spridas ut över den normala avskrivningsperioden för det subventionerade kapitalet. I detta avseende avslöjade undersökningen (se skäl 220) att bidraget betalas ut på årsbasis för de stödberättigande investeringarna, vilka utgörs av utgifter gällande byggnation, anläggningar och maskiner. Sådana investeringar har en direkt koppling till polyesterstapelfibrer. Det faktum att det årliga belopp som kan begäras begränsas av storleken på de inhemska skatter som betalas till myndigheterna i Maharashtra under samma period ändrar inte det faktum att den årliga förmånen från myndigheterna i Maharashtra utgör ett finansiellt bidrag från de indiska myndigheterna som ger de exporterande tillverkare som ingår i undersökningen en förmån. Slutligen är det belopp som betalas på årsbasis inte en kapitalsubvention, även om investeringen i kapitalvaror ligger till grund för en sådan betalning. Detta påstående måste därför avvisas.
d) Slutsatser om systemet med befrielse från skatt på elektricitet och systemet med subventioner för främjande av industrin
(223)
Båda delsystemen utgör subventioner enligt artikel 3.1 a i och 3.2 i grundförordningen, dvs. ett finansiellt bidrag från de indiska myndigheterna som innebär att de undersökta exportörerna beviljades en förmån.
(224)
Dessa subventionsdelsystem är selektiva i den mening som avses i artikel 4.3 i grundförordningen, eftersom den lagstiftning som den beviljande myndigheten omfattas av begränsade tillgången till detta system till ett begränsat antal företag inom en avgränsad geografisk region.
(225)
Följaktligen anses denna subvention vara utjämningsbar.
e) Beräkning av subventionens storlek
(226)
I enlighet med artiklarna 3.2 och 5 i grundförordningen beräknades storleken på den utjämningsbara subventionen som den förmån som konstaterats för mottagaren med avseende på den berörda produkten under undersökningsperioden. I enlighet med artikel 7.2 i grundförordningen fördelades beloppet (täljaren) över den exporterande tillverkarens totala omsättning för den berörda produkten under undersökningsperioden, eftersom subventionen inte är knuten till exportresultat och inte beviljades på grundval av framställda, producerade, exporterade eller transporterade kvantiteter.
(227)
Den subventionsnivå som fastställdes avseende delsystemet med befrielse från skatt på elektricitet för det enda företag som nyttjade denna förmån uppgick till 0,31 %.
(228)
Den subventionsnivå som fastställts inom ramen för delsystemet med subventioner för främjande av industrin under undersökningsperioden för de berörda företagen uppgick till 1,03 % respektive 1,91 %.
3.2.9 Storleken på de utjämningsbara subventionerna
(229)
På grundval av resultaten av undersökningen fastställdes storleken på de utjämningsbara subventionerna för de kontrollerade exporterande tillverkarna, uttryckt som andel av värdet, till mellan 4,16 % och 7,65 % enligt följande tabell:
Tabell 1
Storleken på de utjämningsbara subventionerna - Indien
(%)
System
FMS
FPS
DDS
AAS
DFIA
EPCGS
PSI/EDE
PSI/IPS
Totalt
Företag
Bombay Dyeing and Manufacturing Co. Ltd
0,42
1,77
-
-
-
-
0,31
1,91
4,41
Ganesha Ecosphere Ltd
-
1,95
0,24
0,11
4,95
0,40
-
-
7,65
Indo Rama Synthetics Ltd
0,15
1,75
-
1,89
-
0,37
-
1,03
5,19
Polyfibre Industries Pvt. Ltd
0,19
1,85
2,12
-
-
-
-
-
4,16
Reliance Industries Limited
0,63
1,59
-
4,31 %
-
0,46
-
-
6,99
3.3 VIETNAM
3.3.1 Allmänt
(230)
På grundval av uppgifterna i klagomålet och svaren på kommissionens frågeformulär undersöktes följande system, som påstods inbegripa beviljande av subventioner från Vietnams myndigheter:
A.
Förmånliga lån till industrin för polyesterstapelfibrer från statligt ägda banker och statliga uppmaningar och direktiv till privata banker samt räntestöd.
B.
Tillhandahållande av varor till industrin för polyesterstapelfibrer från statligt ägda företag mot för låg ersättning.
C.
Statligt tillhandahållande av mark mot för låg ersättning och andra markrelaterade förmåner.
D.
Program för befrielse från eller nedsättning av direkta skatter.
E.
Program för indirekt beskattning och importtullar.
F.
Överavskrivning för fasta tillgångar.
G.
Andra subventionsprogram, inbegripet statliga, regionala och lokala system.
(231)
Kommissionen undersökte alla system som pekades ut i klagomålet. För varje system undersökte kommissionen i enlighet med artikel 3 i grundförordningen huruvida ett finansiellt bidrag från Vietnams myndigheter och en förmån som ges till de exporterande tillverkarna kunde konstateras. Undersökningen avslöjade i detta fall att alla förmåner som påträffats för de undersökta systemen understiger det tillämpliga tröskelvärdet i artikel 14.5 (4) i grundförordningen. Det är därför inte nödvändigt att dra några slutsatser om de enskilda systemens utjämningsbarhet.
(232)
Av tydlighetsskäl anges dock nedan uppgifter om systemen och motsvarande subventionsnivåer för de enskilda företagen, utan hänsyn till om subventionerna anses vara utjämningsbara eller inte. Förmånen beräknades i enlighet med artikel 6 i grundförordningen.
3.3.2 Enskilda subventionssystem
Subventionssystem som inte användes av de vietnamesiska exporterande tillverkarna under undersökningsperioden
(233)
Undersökningen fann att följande system inte användes av de kontrollerade exporterande vietnamesiska tillverkarna:
a)
Tillhandahållande av varor till industrin för polyesterstapelfibrer från statligt ägda företag mot för låg ersättning.
b)
Överavskrivning för fasta tillgångar.
c)
Andra subventionsprogram, inbegripet statliga, regionala och lokala system.
(234)
Vad gäller det statliga tillhandahållandet av varor till industrin för polyesterstapelfibrer från statligt ägda företag mot för låg ersättning innehöll klagomålet i detta avseende ett påstående om att vietnamesiska tillverkare erhöll PTA/MEG, som kan användas som råmaterial för tillverkningen av polyesterstapelfibrer, till subventionerade priser. Undersökningen visade dock att ingen av de undersökta exporterande tillverkarna använde PTA/MEG som huvudsakligt råmaterial, utan att de alla använde återvunna PET-flaskor eller flingor från PET-flaskor i stället.
(235)
Efter meddelandet av uppgifter påpekade klaganden att kommissionen tillhandahöll en partiell analys för endast ett av systemen, dvs. tillhandahållandet av PTA/MEG mot subventionerade priser. När det gäller detta program framhöll klaganden att det sätt som urvalet gjordes på och det faktum att större tillverkare av polyesterstapelfibrer i Vietnam inte omfattades av undersökningen påverkade fastställandet av huruvida detta program innebar en subventionering. Klaganden tog även upp andra påstådda subventioneringsprogram i Vietnam för vilka upplysningar hade lämnats i klagomålet.
(236)
Som kommissionen har förklarat i skälen 32-34 och 42 var något stickprov inte nödvändigt för Vietnam, eftersom alla vietnamesiska exporterande tillverkare hade för avsikt att delta, och att de svar som togs emot av de tre samarbetande tillverkarna omfattade 99 % av importen från Vietnam. Därför är klagandens argument gällande stickprovet inte relevanta för undersökningens resultat. Det faktum att det finns andra stora tillverkare av polyesterstapelfibrer i Vietnam ifrågasätter inte heller i sig de samarbetande exporterande tillverkarnas representativitet. Kommissionen bekräftar att den inhämtade information och svar gällande alla påstådda subventioner som togs upp i klagomålet, även de som nämndes av klaganden i synpunkterna på meddelandet av uppgifter, men det slogs fast att dessa program inte användes av de exporterande tillverkarna. Kommissionen lämnade uppgifter om tillhandahållandet av PTA/MEG eftersom detta program framhölls i klagomålet som att det möjligen innebar en betydande utjämningsbar subvention.
Subventionssystem som användes av de undersökta vietnamesiska exporterande tillverkarna under undersökningsperioden.
(237)
Under undersökningen slogs det fast att nedanstående system användes av de kontrollerade exporterande vietnamesiska tillverkarna under undersökningsperioden.
3.3.3 Förmånliga lån
3.3.3.1 Räntestöd efter investering från Vietnams utvecklingsbank
(238)
Vietnams utvecklingsbank (Vietnam Development Bank) är en statligt ägd programbank som etablerades 2006 enligt beslut nr 108/2006/QD-TTg för att genomföra statliga program för utvecklingsinvesteringskredit och exportkredit. Under undersökningsperioden förvaltade Vietnams utvecklingsbank ett program för räntestöd för vissa lån från affärsbanker. Inom denna ram hade företag i Thai Binh-gruppen kontrakt med Vietnams programbank för lånestöd från Vietnams investerings- och utvecklingsbank (Bank for Investment and Development of Vietnam) och Vietcom Bank.
(239)
Den rättsliga grunden för programmet är dekret nr 75/2011/ND-CP av den 30 augusti 2011, som ersätter dekret nr 151/2006/ND-CP, dekret nr 106/2008/ND-CP och dekret nr 106/2004 ND-CP. Om kontrakten har undertecknats innan tillämpningen av dekret nr 75/2011 gäller det tidigare dekretet.
(240)
Förmånen från detta program är lika med skillnaden mellan den räntesats som erbjuds av Vietnams utvecklingsbank och räntesatserna från affärsbanker som tillämpas på dessa två företags lån. Programmet tillämpas på lång- och medelfristiga lån från affärsbanker som används för att finansiera investeringsprojekt.
(241)
Förmånen för detta system ligger på mellan 0 % och 0,28 %.
3.3.3.2 Lån med låg ränta som beviljas av vissa statligt ägda affärsbanker
(242)
Undersökningen visade att en betydande andel av Vietnams banksektor är statligt ägd: nästan 50 % av lånen i den vietnamesiska ekonomin under undersökningsperioden kom från de fem stora statligt ägda bankerna (5). Det finns begränsningar i fråga om utländskt ägande av banker som är etablerade i Vietnam (6). Affärsbanker uppmanas att erbjuda räntestöd till företag (7). Vietnams statsbank fastställer de högsta räntesatser som affärsbanker kan debitera för lån till vissa enheter (8). Upplysningar i akten visar att de statligt ägda affärsbankerna erbjuder lägre räntesatser än andra banker.
(243)
Flera lagar i Vietnam gällande banksektorn och utlåning avser förmånliga lån. Exempelvis hänvisar 2001 års förordning 1627 till lån till kunder som omfattas av en förmånlig kreditpolicy (artiklarna 20 och 26), och lagen om kreditinstitut hänvisar till subventionerade krediter (artikel 27).
(244)
Subventionsbeloppet beräknas utifrån den förmån som beviljats mottagarna under undersökningsperioden. I enlighet med artikel 6 b i grundförordningen anses den förmån som det lånande företaget får vara skillnaden mellan det belopp som det företaget betalar för det förmånliga lånet och det belopp som företaget skulle ha behövt betala för ett likvärdigt kommersiellt lån som det skulle kunna få på marknaden.
(245)
De upplysningar som beskrivs i skälen 242 och 243 pekar på betydande snedvridningar i den vietnamesiska finanssektorn. Därför använde kommissionen ett externt riktvärde för beräkning av förmåner vid förmånliga lån. Enligt skäl 231 sker detta utan inverkan på utjämningsbarheten för den subvention som kommer av förmånlig utlåning. Eftersom subventionen understiger tröskelvärdet drog kommissionen inte heller några slutliga slutsatser om huruvida de berörda bankerna är offentliga organ eller huruvida bankernas kreditriskbedömning är tillräcklig.
(246)
Det externa riktvärdet skulle enbart omfatta lån i valutan VND eftersom det inte fanns några bevis för att lån i USD subventionerades. Av de samarbetsvilliga företagen var det bara Thai Binh-gruppen som fick lån i VND. Riktvärdet beräknades med hjälp av låneräntesatserna för 48 länder med låg medelinkomst (BNP) under den senast tillgängliga perioden (2012). Dessa länder valdes eftersom deras BNP liknar Vietnams BNP. Dessa uppgifter justerades sedan enligt inflationen under undersökningsperioden för att skapa verkliga räntesatser och ett medelvärde för de 48 länderna beräknades, för de länder där det fanns tillgängliga uppgifter. Världsbanken användes som källa till landets räntesatser och inflation. Medelvärdet för verklig räntesats för dessa länder med låg medelinkomst var 8,23 % under undersökningsperioden. Detta riktvärde jämfördes med de inflationsjusterade räntesatserna för alla lån i VND för de undersökta företagen.
(247)
Förmånen för detta program låg på mellan 0 % och 1,34 %.
(248)
Efter meddelandet av uppgifter bestred de vietnamesiska myndigheterna slutsatserna om snedvridningarna med avseende på Vietnams finansiella system och menade att kommissionen borde ha bedömt huruvida de statligt ägda affärsbankerna är offentliga organ och huruvida den kreditriskbedömning som utfördes av dessa är tillräcklig. De vietnamesiska myndigheterna anser att denna analys skulle ha påverkat slutsatsen om förekomsten av ett finansiellt bidrag och också användningen av ett externt riktmärke för att fastställa den förmån som beviljades av programmet.
(249)
Som anges i skälen 242-243 visar den information och de bevis som inhämtades under undersökningen på betydande snedvridningar i det vietnamesiska banksystemet. På grund av dessa snedvridningar måste ett externt riktmärke användas för att fastställa storleken på en eventuell förmån i enlighet med reglerna i grundförordningen. Eftersom förmånerna för de vietnamesiska exporterande tillverkarna underskrider tröskelvärdet anser kommissionen inte att man behöver undersöka huruvida bankerna är offentliga organ och/eller huruvida riskbedömningen är tillräcklig, enligt vad som klargörs i skälen 231-232.
3.3.4 Tillhandahållande av markanvändningsrättigheter
(250)
Bägge samarbetsvilliga exporterande tillverkare hade tilldelats markanvändningsrättigheter i särskilda industrizoner. Medan Thai Binh-gruppen fick markanvändningsrättigheterna direkt från staten, hyrs marken till Vietnam New Century Polyester Fibre Co Ltd (nedan kallat VNC) ut i andra hand genom ett företag som delvis ägs av staten.
(251)
Thai Binh-gruppen har tre tomter i industrizonen. Under undersökningsperioden var gruppen helt befriad från betalning av hyra för två tomter. Grunderna för befrielsen är dekret nr 121/2010/ND-CP och dekret nr 142/2005/ND-CP. Gruppen betalade inte heller hyra för en tredje tomt, eftersom ett administrativt förfarande för begäran om befrielse pågår. De befriade hyresnivåerna ligger långt under de nivåer som betalas av gruppen för andra liknande tomter som ligger nära industrizonen och verkar ligga långt under de vanliga prisnivåerna för mark i regionen.
(252)
VNC fick inte fullständig befrielse för markanvändningsrättigheter, men det var uppenbart att de fick en förmån under undersökningsperioden. VNC hyr tre tomter i andra hand från ett företag som delvis ägs av staten. Fastän Vietnams myndigheter hävdade att detta är transaktioner mellan privata parter strider upplysningarna i akten mot detta påstående. I VNC:s investeringslicens anges hyran av tomten som en förmån. I licensen förpliktigar Quang Ninhs folkkommitté VNC att hyra marken från detta företag. Enligt det ursprungliga kontraktet mellan det företag som delvis ägs av staten som hyr ut tomten till VNC och den lokala markmyndigheten är efterföljande överföring av marken endast möjlig på vissa villkor som fastställs av den lokala markmyndigheten. Detta visar att staten är inblandad i överföringen av marken mellan de två parterna.
(253)
Kommissionen jämförde de låga markpriserna med anknytning till överföringar i industrizonerna med ett riktpris för liknande mark för att bedöma förmånen. Resultaten tydde på att marknaden för mark i Vietnam tycks regleras och snedvridas genom statens inblandning, eftersom det förekommer befrielse eller förmånlig ersättning för markanvändningsrättigheterna i vissa industrizoner och gynnade affärssektorer. I just detta fall upptäckte kommissionen en överföring av markanvändningsrättigheter som var tillräckligt tillförlitlig, eftersom den berörda marken inte ligger i någon gynnad zon och eftersom det berörda företaget varken är aktivt i en sektor som har med polyesterstapelfibrer att göra eller uppmuntras enligt någon regeringsstrategi. Priserna inom ramen för överföringen används som ett riktvärde för bedömningen av förmånen, utan att detta påverkar eventuella slutsatser gällande den övergripande marknadssituationen för mark i Vietnam.
(254)
Förmånen för detta system låg på mellan 0,17 % och 0,37 %.
3.3.5 Program för befrielse från eller nedsättning av direkta skatter
(255)
Båda de samarbetsvilliga exporterade tillverkarna drog nytta av flera direkta skattelättnader baserade på de befrielser som förtecknas i deras investeringslicenser. Den rättsliga grunden för dessa befrielser är dekret nr 164/2003/ND-CP, ersatt av dekret nr 124/2008/ND-CP och 122/2011/ND-CP, cirkulär 140/2012, dekret nr 164/2003/ND-CP, som ändrats och kompletterats genom dekret nr 152/204/ND-CP om tull- och momsbefrielse för import av maskiner.
(256)
Enligt ovannämnda lagstiftning är direkta skattebefrielser och -nedsättningar bl.a. tillgängliga för företag i specifika industrizoner/-parker, företag som anställer ett stort antal anställda och företag som verkar inom vissa ekonomiska sektorer.
(257)
Subventionsbeloppet beräknas utifrån den förmån som beviljats mottagarna under undersökningsperioden. Mottagarens förmån anses vara den sammanlagda skatt som ska betalas på inkomster som beskattas enligt normal skattesats, efter avdrag av det som betalades med den minskade förmånliga skattesatsen eller det helt befriade skattebeloppet. De belopp som betraktas som en subvention grundas på de senaste årliga skatteåterbäringarna. Subventionen tilldelades på basis av hela företaget och uttrycktes som andel av cif-omsättningen för unionsexport.
(258)
Förmånen för detta system låg på mellan 0,11 % och 0,36 %.
3.3.6 Importtullbefrielse för importerat råmaterial
(259)
Båda de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna beviljades befrielse från betalning av tull på importerat råmaterial under undersökningsperioden. Den rättsliga grunden för denna befrielse är lagen om import- och exporttull nr 45/2005/QH11, som genomförs genom dekret nr 87/2010/ND-CP. Reglerna för inspektions- och övervakningssystemen och inspektions- och övervakningsförfarandena fastställs i cirkulär 194/2010TT.
(260)
Vietnams myndigheter rapporterade i sitt svar på frågeformuläret att de har ett restitutions-/suspensionssystem. Enligt lagstiftningen tillämpas befrielsen på importerade råmaterial som förbrukas vid tillverkningen av de exporterade produkterna. Tullavgifterna kan betalas tillbaka i förhållande till hur mycket importerat råmaterial som används i den exporterade slutprodukten.
(261)
Man fann att ingen av de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna fick några ekonomiska förmåner genom detta system under undersökningsperioden. Fastän de befriades från betalning av importtull på råmaterial fann man ingen alltför stor avskrivning under undersökningsperioden. Bägge företagen hade en relativt liten inhemsk försäljning av den berörda produkten. Dessutom anskaffade de en betydande andel av det huvudsakliga råmaterialet inom landet, eftersom de volymer som de importerade för tillverkningen av den berörda exporterade produkten var otillräckliga.
(262)
Mot denna bakgrund ansågs det inte vara nödvändigt att dra någon slutsats om huruvida det rapporterade tullrestitutionssystemet överensstämmer med Världshandelsorganisationens regler och med artiklarna i bilagorna II och III i grundförordningen.
(263)
Efter meddelandet av uppgifter höll de vietnamesiska myndigheterna med om kommissionens slutsatser om detta program. De vill emellertid också påpeka att det vietnamesiska restitutionssystemet är helt i linje med reglerna i bilagorna II och III till grundförordningen, trots avsaknaden av slutsatser om denna fråga. Kommissionen noterar de vietnamesiska myndigheternas ståndpunkt. Med tanke på att de förmåner som beviljas de vietnamesiska exporterande tillverkarna understiger tröskelvärdet framhåller kommissionen dock åter att det för syftet med denna undersökning inte är nödvändigt att undersöka huruvida restitutionssystemet uppfyller reglerna i bilagorna II och III till grundförordningen, vilket förklaras i skälen 231-232.
3.3.7 Importtullbefrielse för importerade maskiner
(264)
Båda de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna beviljades befrielse från betalning av tull och moms för importerade maskiner under undersökningsperioden. Den rättsliga grunden för denna befrielse är lagen om import- och exporttull nr 45/2005/QH11, som genomförs genom dekret nr 87/2010/ND-CP. Reglerna för inspektions- och övervakningssystemen och inspektions- och övervakningsförfarandena fastställs i regeringsdekret nr 154/2005/N-CP, cirkulär 194/2010TT och cirkulär 117/2011.
(265)
Företagen ombads rapportera om sin maskinimport under en 10-årsperiod. Det var tydligt att de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna fick förmåner till följd av detta system, men förmånerna var inte särskilt stora. Detta beror på att företagens import av maskiner inte var betydande jämfört med omsättningen för EU-försäljningen av polyesterstapelfibrer. Eventuella förmåner försvagades också av det faktum att maskinerna skrevs av över ett antal år (vanligtvis tio) och förmånen under undersökningsperioden minskade därmed i motsvarande grad.
(266)
Förmånen för detta system låg på mellan 0,08 % och 0,1 %.
3.3.8 Subventionernas storlek
(267)
För de vietnamesiska exporterande tillverkarna varierar subventionernas storlek enligt bestämmelserna i den grundläggande antisubventionsförordningen, uttryckta som andel av värdet, mellan 0,6 % och 2,31 %. Subventionsmarginalen för hela landet är det vägda genomsnittet av de två marginalerna ovan, dvs. 1,25 %. Den subvention som beskrivs ovan tilldelades på basis av hela företaget och uttrycktes som andel av cif-omsättningen för unionsexport.
(268)
Efter meddelandet av uppgifter påpekade klaganden att det var oklart hur kommissionen beräknade intervallet för subventionsmarginalen och varför kommissionen inte hade använt sig av den högre av dessa marginaler, vilket skulle ha överskridit miniminivån. Som kommissionen har förklarat i föregående skäl varierar intervallet för de totala sammanlagda subventionerna för de samarbetande exporterande tillverkarna i Vietnam, uttryckt som andel av värdet, mellan 0,6 % som minst och 2,31 % som mest. Beräkningen av det viktade genomsnittet för dessa marginaler leder dock till ett landsspecifikt genomsnitt för subventionsmarginalen på 1,25 %, vilket underskrider tröskelvärdet. Detta är den metod som alltid används för att beräkna det landsspecifika genomsnittet för subventionsmarginalen i enlighet med de relevanta reglerna i grundförordningen.
3.3.9 Slutsatser om Vietnam
(269)
Subventionsnivån för hela Vietnam var 1,25 %. Eftersom denna nivå är försumbar konstateras det i enlighet med artikel 14.3 i grundförordningen att undersökningen bör avslutas beträffande import från Vietnam.
4. SKADA
4.1 DEFINITION AV UNIONSINDUSTRIN OCH UNIONSTILLVERKNINGEN
(270)
Den likadana produkten tillverkades av 18 unionstillverkare under undersökningsperioden. De utgör unionsindustrin i den mening som avses i artikel 4.1 i grundförordningen.
(271)
Unionens sammanlagda tillverkning uppgick till omkring 401 000 ton under undersökningsperioden. Kommissionen fastställde mängden på grundval av all tillgänglig information beträffande unionsindustrin, t.ex. kontrollerad produktion för de samarbetsvilliga unionstillverkare som ingick i stickprovet samt uppgifter som tillhandahölls av klaganden. De fyra unionstillverkare som ingick i stickprovet stod för 54 % av den totala försäljningen i unionen av den likadana produkten (se skäl 10).
4.2 FÖRBRUKNING I UNIONEN
(272)
Kommissionen fastställde förbrukningen i unionen på grundval av unionsindustrins försäljningsvolym på unionsmarknaden enligt de uppgifter som tillhandahölls av klaganden och import från tredjeländer baserat på uppgifter från Eurostat.
(273)
Förbrukningen i unionen utvecklades på följande sätt:
Tabell 2
Förbrukning i unionen (ton)
2010
2011
2012
Undersöknings-perioden
Total förbrukning i unionen
838 397
869 025
837 066
890 992
Index
100
104
100
106
Källa: Klagomålet, Eurostat.
(274)
Förbrukningen i unionen nådde sin högsta nivå under 2011 p.g.a. höjningen av priset på bomull som en följd av problemen i samband med bomullsskörden under 2010. Efterfrågan på polyesterstapelfibrer, som en ersättningsvara för bomull, ökade till följd av detta men sjönk igen året efter. Under undersökningsperioden ökade förbrukningen i unionen med 6 %.
4.3 IMPORT FRÅN DE BERÖRDA LÄNDERNA
4.3.1 Sammantagen bedömning av verkningarna av importen från de berörda länderna
(275)
Kommissionen undersökte om importen av polyesterstapelfibrer med ursprung i de berörda länderna borde bedömas sammantaget i enlighet med artikel 8.3 i grundförordningen.
(276)
Den subventionsmarginal som fastställdes beträffande import från Folkrepubliken Kina och Vietnam var lägre än det tröskelvärde som fastställs i artikel 8.3 a i grundförordningen.
(277)
Därför är inte villkoren för en sammantagen bedömning uppfyllda, och orsaksanalysen är därmed begränsad i fråga om verkningarna av importen från Indien.
4.3.2 Volym och marknadsandel för importen från Indien
(278)
Kommissionen fastställde importvolymen med uppgifter från Eurostat. Importens marknadsandel fastställdes på basis av importvolymen från Indien som en del av den sammanlagda förbrukningen i unionen (den senare fastställs av all unionsförsäljning av unionstillverkare plus all import av polyesterstapelfibrer till unionen).
(279)
Importen till unionen från Indien utvecklades enligt följande:
Tabell 3
Importvolym (ton) och marknadsandel
2010
2011
2012
Undersöknings-perioden
Importvolym från Indien (ton)
51 258
59 161
63 191
60 852
Index
100
115
123
119
Marknadsandel
6,1 %
6,8 %
7,5 %
6,8 %
Index
100
111
123
112
Källa: Eurostat.
(280)
Sammantaget var importen från Indien ganska stabil och stod för en unionsmarknadsandel på mellan 6 % och 7,5 % under skadeundersökningsperioden.
4.3.3 Priser på importen från Indien och prisunderskridande
(281)
Kommissionen fastställde importpriserna på grundval av Eurostats statistik och kontrollerade uppgifter från samarbetsvilliga exportörer. Prisunderskridandet för importen fastställdes på grundval av kontrollerade uppgifter som tillhandahållits av samarbetsvilliga exportörer och samarbetsvilliga unionstillverkare.
(282)
Det genomsnittliga priset för importen till unionen från Indien utvecklades på följande sätt:
Tabell 4
Importpriser (euro/ton)
2010
2011
2012
Undersöknings-perioden
Indien
1 025
1 368
1 239
1 212
Index
100
134
121
118
Källa: Eurostat och kontrollerade uppgifter från samarbetsvilliga exportörer.
(283)
En prisökning för polyesterstapelfibrer iakttogs 2011, vilket är det år då den tidigare nämnda bomullskrisen inträffade. Priserna sjönk under efterföljande år men var fortsatt högre än 2010. Under undersökningsperioden var priset 18 % högre än priset för polyesterstapelfibrer under 2010.
(284)
Kommissionen fastställde prisunderskridandet under undersökningsperioden genom att jämföra det vägda genomsnittet för importpriserna per produkttyp för import från de samarbetsvilliga indiska tillverkare som ingick i stickprovet till den första oberoende kunden på unionsmarknaden, med lämpliga justeringar för importtull och kostnader efter import och de vägda genomsnittliga försäljningspriser som debiteras icke-närstående kunder på unionsmarknaden för samma produkttyper för de unionstillverkare som ingick i stickprovet, justerat till nivån fritt fabrik.
(285)
Prisjämförelsen gjordes för varje enskild produkttyp för transaktioner i samma handelsled, efter justering av priserna där detta var nödvändigt, och efter avräkning av rabatter och avdrag. Resultatet av jämförelsen uttrycktes som andel av unionsindustrins omsättning under undersökningsperioden. Det visade en vägd genomsnittlig underskridandemarginal på mellan 4,1 % och 43,7 % för importen från Indien till unionsmarknaden.
4.4 UNIONSINDUSTRINS EKONOMISKA SITUATION
4.4.1 Allmänna anmärkningar
(286)
I enlighet med artikel 8.4 i grundförordningen omfattade granskningen av den subventionerade importens inverkan på unionsindustrin en bedömning av alla ekonomiska faktorer som var av betydelse för unionsindustrins tillstånd under skadeundersökningsperioden.
(287)
Som nämndes i skäl 10 användes ett stickprovsförfarande för fastställandet av den eventuella skada som unionsindustrin lidit.
(288)
För skadeanalysen skiljde kommissionen mellan makroekonomiska och mikroekonomiska indikatorer. Kommissionen bedömde de makroekonomiska indikatorerna på grundval av uppgifter i klagomålet, ytterligare upplysningar som tillhandahållits av klaganden under förfarandets gång och Eurostat. Dessa uppgifter gällde alla unionstillverkare. Kommissionen bedömde de mikroekonomiska indikatorerna på grundval av vederbörligen kontrollerade uppgifter i svaren på frågeformulären från de unionstillverkare som ingick i stickprovet. Båda uppgiftsuppsättningarna var representativa för unionsindustrins ekonomiska situation.
(289)
De makroekonomiska indikatorerna är produktion, produktionskapacitet, kapacitetsutnyttjande, försäljningsvolym, marknadsandel, tillväxt, sysselsättning och produktivitet.
(290)
De mikroekonomiska indikatorerna är genomsnittspriser per enhet, enhetskostnad, arbetskraftskostnader, lager, lönsamhet, kassaflöde, investeringar, räntabilitet och kapitalanskaffningsförmåga.
4.4.2 Makroekonomiska indikatorer
4.4.2.1 Tillverkning, produktionskapacitet och kapacitetsutnyttjande
(291)
Den totala tillverkningen och produktionskapaciteten och det totala kapacitetsutnyttjandet i unionen utvecklades på följande sätt under skadeundersökningsperioden:
Tabell 5
Tillverkning, produktionskapacitet och kapacitetsutnyttjande
2010
2011
2012
Undersöknings-perioden
Produktionsvolym (ton)
362 195
355 240
361 159
401 119
Index
100
98
100
111
Produktionskapacitet (ton)
492 059
451 310
468 115
466 744
Index
100
92
95
95
Kapacitetsutnyttjande
73,6 %
78,7 %
77,2 %
85,9 %
Index
100
107
105
117
Källa: Klaganden (CIRFS).
(292)
Produktionsvolymen ökade med 11 % under skadeundersökningsperioden. Denna ökning skedde enbart under undersökningsperioden (som omfattar de 12 senaste månaderna av skadeundersökningsperioden). Under den del av skadeundersökningsperioden som föregår undersökningsperioden (dvs. 2011 och 2012) sjönk eller stagnerade unionsindustrins produktionsvolym.
(293)
Tvärtom gick produktionskapaciteten ned, med en minskning på 5 % under undersökningsperioden. Tillsammans med den uppåtgående trenden för produktionsvolym (se skäl 292) ökade kapacitetsutnyttjandet med 17 %. Observera att kapacitetsutnyttjandet under 2010, vilket används som en grund för trendanalysen, var lågt för en kapitalintensiv industri som industrin för polyesterstapelfibrer och under undersökningsperioden var kapacitetsutnyttjandet 85,9 %.
4.4.2.2 Försäljningsvolym och marknadsandel
(294)
Unionsindustrins försäljningsvolym och marknadsandel utvecklades på följande sätt under skadeundersökningsperioden:
Tabell 6
Försäljningsvolym och marknadsandel
2010
2011
2012
Undersöknings-perioden
Sammanlagd försäljningsvolym på unionsmarknaden (ton)
379 840
366 341
344 134
358 130
Index
100
96
91
94
Marknadsandel
45,3 %
42,2 %
41,1 %
40,2 %
Index
100
93
91
89
Källa: Eurostat, klaganden (CIRFS).
(295)
Försäljningsvolymen på unionsmarknaden minskade under 2011 och 2012, men upplevde en liten återhämtning under undersökningsperioden. En sammantagen minskning på 6 % iakttogs dock i förhållande till försäljningsvolymerna under 2010.
(296)
Unionsindustrins marknadsandel minskade avsevärt under hela skadeundersökningsperioden. Den största minskningen av marknadsandelar skedde 2011, men den nedåtgående trenden fortsatte under 2012 och undersökningsperioden och ledde till en sammantagen förlust av marknadsandelar under skadeundersökningsperioden på 11 %.
4.4.2.3 Tillväxt
(297)
Trots den måttliga förbrukningstillväxten i unionen under skadeundersökningsperioden (plus 6 %) och ökningen i fråga om produktionsvolym för unionstillverkarna (plus 11 %) minskade unionstillverkarnas försäljning med 6 %.
4.4.2.4 Sysselsättning och produktivitet
(298)
Sysselsättningen och produktiviteten utvecklades på följande sätt under skadeundersökningsperioden:
Tabell 7
Sysselsättning och produktivitet
2010
2011
2012
Undersöknings-perioden
Antal anställda
1 914
1 935
2 000
2 036
Index
100
101
105
106
Produktivitet (ton/anställd)
189,3
183,6
180,6
197,0
Index
100
97
95
104
Källa: Klaganden (CIRFS).
(299)
Antalet anställda ökade stadigt under skadeundersökningsperioden, vilket ledde till en ökning på 6 %, tillsammans med den ökning av produktionen som tas upp i skäl 292.
(300)
Produktiviteten minskade under 2011 och 2012 eftersom antalet anställda ökade medan produktionsvolymen stagnerade under de åren. Sammantaget skedde en ökning på 4 % under skadeundersökningsperioden.
4.4.3 Mikroekonomiska indikatorer
4.4.3.1 Priser och faktorer som påverkar priserna
(301)
De utvalda unionstillverkarnas genomsnittliga försäljningspris per enhet till icke-närstående kunder i unionen utvecklades på följande sätt under skadeundersökningsperioden:
Tabell 8
Försäljningspriser i unionen
2010
2011
2012
Undersöknings-perioden
Genomsnittligt försäljningspris per enhet i unionen på den sammanlagda marknaden (euro/ton)
1 283
1 608
1 509
1 489
Index
100
125
118
116
Produktionskostnad per enhet (euro/ton)
1 453
1 666
1 629
1 542
Index
100
115
112
106
Källa: Kontrollerade uppgifter från de unionstillverkare som ingick i stickprovet.
(302)
Den största ökningen i försäljningspriser i unionen iakttogs 2011, när polyesterstapelfibrer såldes för 25 % mer än det genomsnittliga försäljningspriset för 2010. Detta berodde på bomullskrisen under 2011, när efterfrågan på polyesterstapelfibrer steg som en ersättningsvara för bomull, som det rådde brist på p.g.a. 2010 års dåliga skörd. Unionens försäljningspriser ökade generellt med 16 % under skadeundersökningsperioden.
(303)
Produktionskostnaden per enhet ökade också under skadeundersökningsperioden med en höjdpunkt på 15 % år 2011 till följd av de ökade bensinpriserna under det året, vilket är en stor kostnadsdrivare. Den sammanlagda ökningen av produktionskostnaden per enhet var 6 % under skadeundersökningsperioden.
4.4.3.2 Lönekostnader
(304)
De utvalda unionstillverkarnas genomsnittliga lönekostnader utvecklades på följande sätt under skadeundersökningsperioden:
Tabell 9
Genomsnittliga lönekostnader per anställd
2010
2011
2012
Undersöknings-perioden
Genomsnittliga lönekostnader per anställd (euro)
31 561
31 080
31 661
32 356
Index
100
98
100
103
Källa: Kontrollerade uppgifter från de unionstillverkare som ingick i stickprovet.
(305)
De genomsnittliga lönekostnaderna per anställd sjönk först under 2011 och ökade sedan långsamt under åren efter. Under skadeundersökningsperioden ökade kostnaderna med 3 %.
4.4.3.3 Lager
(306)
De genomsnittliga lagernivåerna för de utvalda unionstillverkarna utvecklades på följande sätt under skadeundersökningsperioden:
Tabell 10
Lager
2010
2011
2012
Undersöknings-perioden
Utgående lager (ton)
15 731
16 400
15 731
19 108
Index
100
104
96
121
Utgående lager som andel av produktionen
7,3 %
7,8 %
7,1 %
8,8 %
Index
100
107
97
120
Källa: Kontrollerade uppgifter från de unionstillverkare som ingick i stickprovet.
(307)
Det utgående lagret ökade, med undantag för 2012, och resulterade i en total ökning på 21 % under undersökningsperioden. Detta motsvarar ökningen i produktionsvolym (en total ökning på 11 %), medan försäljningsvolymen sjönk under skadeundersökningsperioden (en total minskning på 6 %). Dessa trender återspeglades även i de utgående lagren som andel av produktionen.
4.4.3.4 Lönsamhet, kassaflöde, investeringar, räntabilitet och kapitalanskaffningsförmåga
(308)
Lönsamheten, kassaflödet, investeringarna och räntabiliteten för de utvalda unionstillverkarna utvecklades på följande sätt under skadeundersökningsperioden:
Tabell 11
Lönsamhet, kassaflöde, investeringar och räntabilitet
2010
2011
2012
Undersökningsperioden
Lönsamhet vid försäljning i unionen till icke-närstående kunder (% av omsättningen)
- 5,4 %
1,0 %
- 0,8 %
0,3 %
Index
- 100
18
- 14
5
Kassaflöde (euro)
- 12 068 770
12 017 353
13 048 405
10 725 084
Index
- 100
100
108
89
Investeringar (euro)
5 240 603
7 671 607
4 488 296
4 145 991
Index
100
146
86
79
Räntabilitet
- 25,1 %
5,5 %
- 4,5 %
1,5 %
Index
- 100
22
- 18
6
Källa: Kontrollerade uppgifter från de unionstillverkare som ingick i stickprovet.
(309)
Kommissionen fastställde lönsamheten för de utvalda unionstillverkarna genom att uttrycka nettovinsten före skatt på försäljningen av den likadana produkten till icke-närstående kunder i unionen som andel av omsättningen av sådan försäljning. Lönsamhetsmarginalerna varierade under skadeundersökningsperioden. Lönsamheten förbättrades generellt sett genom att gå från betydande förluster under 2010 till nollresultat under undersökningsperioden.
(310)
Nettokassaflödet är unionstillverkarnas förmåga att själva finansiera sina verksamheter. Trenden för nettokassaflöden utvecklades positivt under skadeundersökningsperioden.
(311)
Investeringarna nådde sin högsta nivå under 2011 med en ökning på 46 % jämfört med de investeringar som gjordes under 2010, men följde en nedåtgående trend under de efterföljande åren. Investeringarna minskade med 21 % under skadeundersökningsperioden.
(312)
Räntabiliteten är vinsten som andel av det bokförda nettovärdet av investeringarna. Den utvecklades positivt under skadeundersökningsperioden.
(313)
Ingen av de unionstillverkare som ingick i stickprovet uppgav sig ha haft svårt att anskaffa kapital under skadeundersökningsperioden.
4.4.4 Slutsats om skadan
(314)
Importen från Indien förblev stabil (och stod för en unionsmarknadsandel på mellan 6 % och 7 % under skadeundersökningsperioden). Underskridandet var stort (upp till 43,7 %).
(315)
De flesta skadeindikatorer förbättrades. Unionstillverkarnas lönsamhet gick upp med nästan 6 procentenheter, men den genomsnittliga lönsamhetsmarginalen låg fortfarande på en otillfredsställande nollresultatsnivå på 0,3 % under undersökningsperioden. Kapacitetsutnyttjandet ökade från 74 % till 86 %. Detta berodde dock på en ökning av unionens produktionsvolym och en minskning av unionskapaciteten. De genomsnittliga försäljningspriserna i unionen nådde sin höjdpunkt under 2011, vilken orsakades av den betydande höjningen av bomulls- och bensinpriserna. Unionens genomsnittliga försäljningspriser ökade totalt sett med 16 % under skadeundersökningsperioden. Även räntabiliteten och kassaflödet utvecklades positivt, och sysselsättningen ökade också under skadeundersökningsperioden. Tecken på återhämtning noterades därmed i en fortsatt skadlig situation.
(316)
Följande skadeindikatorer utvecklades negativt under skadeundersökningsperioden: Unionstillverkarnas marknadsandel i unionen sjönk från 45,3 % till 40,2 % när försäljningsvolymen på unionsmarknaden gick ned med 6 %. Investeringsnivån sjönk totalt sett, med undantag för 2011. Kapaciteten sjönk med 5 % under skadeundersökningsperioden (se skäl 293).
(317)
Sammantaget kan situationen för unionsindustrin beskrivas som skadlig, även om den tydligt har förbättras under de senaste åren. Mot bakgrund av ovanstående drog kommissionen slutsatsen att unionsindustrin lidit väsentlig skada i den mening som avses i artikel 8.4 i grundförordningen.
(318)
Klaganden menade, som en synpunkt på meddelandet av uppgifter, att det faktum att den indiska andelen av unionsmarknaden är stabil skulle bero på väsentlig subventionering. Kommissionen upptäckte faktiskt utjämningsbara subventioner (se skäl 229), men något orsakssamband kunde inte fastställas mellan dem och den skadliga situationen inom unionsindustrin (se skälen 319-323).
5. ORSAKSSAMBAND
(319)
I enlighet med artikel 8.5 i grundförordningen undersökte kommissionen huruvida den subventionerade importen från Indien vållade unionsindustrin väsentlig skada. I enlighet med artikel 8.6 i grundförordningen undersökte kommissionen även huruvida andra kända faktorer samtidigt kunde ha skadat unionsindustrin. Kommissionen säkerställde att eventuell skada som orsakats av andra faktorer än den subventionerade importen från Indien inte tillskrevs den subventionerade importen. Dessa faktorer är import från andra tredjeländer, unionsindustrins exportresultat och förbrukning.
5.1 VERKNINGARNA AV DEN SUBVENTIONERADE IMPORTEN
(320)
Med hänsyn till resultaten gällande subventionering som understiger tröskelvärdet för Kina och Vietnam (se skälen 76 och 231) uppfylls inte villkoren för en sammantagen bedömning. Orsaksanalysen rör därför enbart verkningarna av importen från Indien.
(321)
Under skadeundersökningsperioden sjönk unionsindustrins marknadsandel från 45,3 % till 40,2 %, medan marknadsandelen för den indiska importen förblev ganska stabil på 6-7 %. Förbrukningen ökade med 6 % under skadeundersökningsperioden. Unionsindustrin kunde därmed inte dra nytta av denna tillväxt genom att öka sin marknadsandel, men detta kan rimligtvis inte tillskrivas den indiska marknadsandelen eftersom den var konstant.
(322)
De genomsnittliga Eurostatpriserna för polyesterstapelfibrer från Indien var lägre än de genomsnittliga priserna för polyesterstapelfibrer från de flesta andra länder, men det är viktigt att observera att det finns stora skillnader mellan kvaliteter och produkttyper. Hur som helst visade exakta jämförelser mellan varje typ på ett väsentligt underskridande beträffande importen från Indien.
(323)
Trots det väsentliga underskridandet kan inte slutsatsen dras att den indiska importen har orsakat skadan. Minskningen av unionsindustrins marknadsandel (minus 5,1 procentenheter) kan inte tillskrivas utvecklingen av de indiska importvolymerna eftersom landets marknadsandel förblev relativt stabil (upp med endast 0,7 procentenheter under skadeundersökningsperioden). Dessutom har de genomsnittliga priserna för importen från Indien ökat med 18 % under skadeundersökningsperioden. Priserna för den indiska importen verkar inte har lett till en prissänkning, eftersom unionsindustrins finansiella situation har förbättrats avsevärt under skadeundersökningsperioden, trots att den fortfarande var skadlig under undersökningsperioden.
5.2 INVERKAN AV ANDRA FAKTORER
5.2.1 Import från tredjeländer
(324)
Importvolymen från tredjeländer utvecklades på följande sätt under skadeundersökningsperioden:
Tabell 12
Import från tredjeländer
Land
2010
2011
2012
Undersöknings-perioden
Sydkorea
Volym (ton)
129 918
165 365
163 540
181 540
Index
100
127
126
140
Marknadsandel
15,5 %
19,0 %
19,5 %
20,4 %
Index
100
123
126
131
Genomsnittligt pris (euro/ton)
1 116
1 367
1 361
1 300
Index
100
123
122
116
Taiwan
Volym (ton)
121 656
108 645
100 072
92 423
Index
100
89
82
76
Marknadsandel
14,5 %
12,5 %
12,0 %
10,4 %
Index
100
86
82
71
Genomsnittligt pris (euro/ton)
1 131
1 416
1 383
1 369
Index
100
125
122
121
Kina
Volym (ton)
5 198
8 980
23 209
44 651
Index
100
173
446
859
Marknadsandel
0,6 %
1,0 %
2,8 %
5,0 %
Index
100
167
447
808
Genomsnittligt pris (euro/ton)
1 065
1 279
1 265
1 209
Index
100
120
119
113
Turkiet
Volym (ton)
32 921
29 969
34 303
36 908
Index
100
91
104
112
Marknadsandel
3,9 %
3,4 %
4,1 %
4,1 %
Index
100
88
104
105
Genomsnittligt pris (euro/ton)
1 133
1 466
1 383
1 382
Index
100
129
122
122
Vietnam
Volym (ton)
24 884
25 487
26 410
29 717
Index
100
102
106
119
Marknadsandel
3,0 %
2,9 %
3,2 %
3,3 %
Index
100
99
106
112
Genomsnittligt pris (euro/ton)
978
1 182
1 175
1 096
Index
100
121
120
112
Indonesien
Volym (ton)
25 902
30 285
24 032
24 699
Index
100
117
93
95
Marknadsandel
3,1 %
3,5 %
2,9 %
2,8 %
Index
100
113
93
90
Genomsnittspris
1 055
1 329
1 267
1 167
Index
100
126
120
111
Thailand
Volym (ton)
17 548
23 510
17 103
18 952
Index
100
134
97
108
Marknadsandel
2,1 %
2,7 %
2,0 %
2,1 %
Index
100
129
98
102
Genomsnittligt pris (euro/ton)
1 140
1 449
1 310
1 298
Index
100
127
115
114
Övrig import
Volym (ton)
49 272
51 282
41 074
43 120
Index
100
104
83
88
Marknadsandel
5,9 %
5,9 %
4,9 %
4,8 %
Index
100
100
83
82
Genomsnittligt pris (euro/ton)
1 323
1 681
1 603
1 532
Index
100
127
121
116
Källa: Eurostat.
(325)
Den största importandelen (181 540 ton, vilket utgör en marknadsandel på 20,4 %, under undersökningsperioden) står Sydkorea för, vars marknadsandel ökade med 4,9 procentenheter under skadeundersökningsperioden. Taiwan är den näst största exportören till unionen. Fastän importen från Taiwan under skadeundersökningsperioden minskade (minus 4,1 procentenheter) var Taiwans marknadsandel fortfarande 10,4 % under undersökningsperioden. Den fjärde största på listan över exportörer (efter Indien, som är den tredje största) är Kina, vars marknadsandel ökade med 4,4 procentenheter till en nivå på 5 %. Importen från andra tredjeländer är mindre än importen från Indien, men stora mängder polyesterstapelfibrer importeras även från Turkiet, Vietnam, Indonesien och Thailand (alla fyra med relativt stabila marknadsandelar). Tillsammans står importen från Turkiet, Vietnam, Indonesien och Thailand för en marknadsandel på omkring 12 % (12,4 % under undersökningsperioden).
(326)
Det är värt att notera den ökande importen från i synnerhet Sydkorea. Den sydkoreanska importen var under undersökningsperioden tre gånger större än den indiska importvolymen. Den ökade med 40 % under skadeundersökningsperioden och landets marknadsandel ökade med 4,9 procentenheter till 20,4 %. Importen från Kina ökade också kraftigt med mer än 700 % i volym eller 4,4 procentenheter i marknadsandelar. Importen från Kina underskred också markant unionsindustrins priser.
(327)
Mot denna bakgrund dras slutsatsen att om den skadliga situationen för unionsindustrin har varit ett resultat av import, så beror detta snarare på import från andra källor än Indien.
(328)
Efter meddelandet av uppgifter anmärkte klaganden på att kommissionen inte undersökte Kinas och Vietnams exportpriser närmare. Det erinras om att subventionsnivåer som understeg tröskelvärdet upptäcktes för både Kina och Vietnam. Kommissionen bedömde därför exportpriserna för dessa två länder i sin analys av orsakssambandet gällande verkningarna av andra faktorer, och gjorde inte någon samlad bedömning av importen från samtliga tre länder som berördes av förfarandet, eftersom det slogs fast att de subventioner som upptäcktes i Kina och Vietnam understeg tröskelvärdet, vilket förklaras i skälen 275-277.
(329)
Klaganden lämnade synpunkter på det genomsnittliga priset på importen från Sydkorea liksom på den (knappa) ökningen av deras volym mellan 2011 och 2012. Med tanke på den totala ökningen av både den sydkoreanska importens volym och marknadsandel under skadeperioden och på att dess genomsnittliga priser är lägre än unionsindustrins genomsnittliga försäljningspriser står kommissionen fast vid att den sydkoreanska importen är en relevant annan faktor i analysen av orsakssambandet.
(330)
Klaganden hänvisade också till de genomsnittliga importpriserna för de tre länder som inledningsvis omfattades av detta förfarande och för Sydkorea och Taiwan för perioden mellan januari och juli 2014. Detta motsvarar dock inte skadeundersökningsperioden, som sträcker sig från 2010 fram till slutet på undersökningsperioden. Denna synpunkt avvisas därför.
5.2.2 Unionsindustrins exportresultat
(331)
Volymen och det genomsnittliga värdet på unionsindustrins export utvecklades på följande sätt under skadeundersökningsperioden:
Tabell 13
Unionstillverkarnas exportresultat
2010
2011
2012
Undersökningsperioden
Exportvolym (ton)
31 158
32 204
41 279
36 149
Index
100
103
132
116
Genomsnittligt pris (euro/ton)
1 760
1 945
1 924
1 962
Index
100
111
109
112
Källa:
Volym: Klaganden (CIRFS).
Värde: Kontrollerade uppgifter från de unionstillverkare som ingick i stickprovet.
(332)
Unionsindustrin säljer främst specialprodukter utanför EU, vilket förklarar det högre genomsnittliga försäljningspriset på de marknaderna.
(333)
Exportvolymen för unionstillverkarna i stickprovet ökade med nästan 30 % under skadeundersökningsperioden, med en höjdpunkt under 2012. De genomsnittliga försäljningspriserna steg under 2011 och stannade sedan på en stabil nivå fram till undersökningsperioden.
(334)
Trots det goda exportresultatet för unionstillverkarna i stickprovet var de absoluta exporterade volymerna relativt små jämfört med de försäljningsvolymer som såldes i unionen. Deras verkningar var därför inte tillräckliga för att kompensera för den svåra och skadliga situationen på unionens inhemska marknad.
5.2.3 Förbrukning
(335)
Unionsmarknaden för polyesterstapelfibrer var 838 397 ton under 2010 och uppnådde 890 992 ton under undersökningsperioden. Detta innebär en marknadstillväxt på 6 % under skadeundersökningsperioden. Med andra ord förekom ingen minskning av efterfrågan som kunde ha bidragit till den skadliga situationen inom unionsindustrin.
5.2.4 Ekonomisk kris
(336)
En användarorganisation, handelskammaren i ett av de berörda länderna och en myndighet menade att skadan orsakades av den ekonomiska krisen. Detta argument håller inte eftersom unionsmarknaden för polyesterstapelfibrer ökade med 6 % och de genomsnittliga försäljningspriserna i unionen också ökade med 16 %.
(337)
Handelskammaren påpekade också att efterfrågan på specialpolyesterstapelfibrer sjönk p.g.a. den ekonomiska krisen, medan efterfrågan på polyesterstapelfibrer som handelsvara ökade. Det erinras om att specialpolyesterstapelfibrer och polyesterstapelfibrer som handelsvara har samma fysikaliska och kemiska egenskaper och att deras slutanvändning i princip är densamma. Alla produkttyper är visserligen inte utbytbara, men tidigare undersökningar och den nuvarande undersökningen visar att det åtminstone föreligger en delvis utbytbarhet och överlappande användning för de olika produkttyperna. Därför avvisas detta argument.
5.2.5 Högt kapacitetsutnyttjande
(338)
En myndighet hävdade att skada, i form av förlust av marknadsandelar, inte kunde ha orsakats av subventionerad import med tanke på unionsindustrins höga kapacitetsutnyttjande. Unionsindustrins kapacitetsutnyttjande gick faktiskt upp under skadeundersökningsperioden, men det kom aldrig ens nära gränserna för den tillgängliga kapaciteten. Vid sin högsta nivå, vilken nåddes under undersökningsperioden, var kapacitetsutnyttjandet 85,9 %. Detta lämnar tillräcklig marginal för att öka produktionen ytterligare. Eftersom unionstillverkarnas försäljningsvolym i unionen inte följde den uppåtgående förbrukningstrenden anses dock ändå förlusten av marknadsandelar vara en av indikatorerna för den skadliga situationen inom unionsindustrin.
5.3 SLUTSATS OM ORSAKSSAMBANDET
(339)
På grundval av ovanstående anser kommissionen att det inte är möjligt att fastställa ett orsakssamband mellan den skadliga situationen för unionsindustrin och den subventionerade importen från Indien. Denna slutsats baseras först och främst på den relativt låga och endast obetydligt ökande marknadsandelen för importen från Indien (från 6,1 % till 6,8 %) i jämförelse med den mycket större men ändå betydligt minskande marknadsandelen för unionsindustrin (från 45,3 % till 40,2 %). För det andra har importen från vissa andra länder (Sydkorea, Taiwan, Kina) varit mer omfattande och/eller ökat kraftigare, och detta måste därför, om importen har bidragit till den skada som unionsindustrin lidit, tillskrivas importen från de länderna snarare än importen från Indien (se skälen 325-327).
(340)
Det kunde därför inte fastställas något orsakssamband enligt artikel 8.5 och 8.6 i grundförordningen mellan den subventionerade importen från Indien och den väsentliga skada som unionsindustrin lidit.
6. SLUTSATS
(341)
Förfarandet bör därför avslutas eftersom subventionen för Folkrepubliken Kina och Vietnam understeg tröskelvärdet och eftersom det inte förelåg något orsakssamband mellan skada och subvention i fråga om importen från Indien.
(342)
Den kommitté som inrättats genom artikel 25.1 i grundförordningen har inte avgett något yttrande.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Härmed avslutas antisubventionsförfarandet beträffande import av syntetstapelfibrer av polyestrar, inte kardade, kammade eller på annat sätt beredda för spinning, som för närvarande klassificeras enligt KN-nummer 5503 20 00 och med ursprung i Folkrepubliken Kina, Indien och Vietnam.
Artikel 2
Detta beslut träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.
Utfärdat i Bryssel den 16 december 2014.