NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 342/2014
ze dne 21. ledna 2014,
kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013, pokud jde o regulační technické normy pro používání metod výpočtu požadavků na kapitálovou přiměřenost u finančních konglomerátů
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (1), a zejména na čl. 49 odst. 6 uvedeného nařízení,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES ze dne 16. prosince 2002 o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu a o změně směrnice Rady 73/239/EHS, 79/267/EHS, 92/49/EHS, 92/96/EHS, 93/6/EHS a 93/22/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/78/ES a 2000/12/ES (2), a zejména na čl. 21a odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
U finančních konglomerátů, které zahrnují velké bankovní nebo investiční podniky a pojišťovny, je třeba vyloučit vícenásobné použití prvků způsobilých pro výpočet kapitálu na úrovni finančního konglomerátu a rovněž nevhodnou tvorbu kapitálu uvnitř skupiny, aby byla přesně vyjádřena dostupnost kapitálu konglomerátů pro absorbování ztrát a aby byla na úrovni finančního konglomerátu zajištěna doplňková kapitálová přiměřenost.
(2)
Je důležité zajistit, aby kapitál převyšující sektorové požadavky solventnosti byl na úrovni konglomerátu zahrnut pouze tehdy, neexistují-li překážky pro převod aktiv nebo splacení závazků mezi různými subjekty konglomerátu, včetně mezi sektory.
(3)
Finanční konglomerát by měl do výpočtu svého kapitálu zahrnout kapitál, který převyšuje sektorové požadavky solventnosti, pouze tehdy, pokud lze tento kapitál převádět mezi subjekty finančního konglomerátu.
(4)
Příslušná pravidla by měla přihlížet k tomu, že zvláštní sektorové kapitálové požadavky mají pokrýt rizika spojená s daným sektorem, a nikoli rizika mimo tento sektor.
(5)
Aby bylo zajištěno jednotné používání výpočtu doplňkové kapitálové přiměřenosti, měly by být uvedeny sektorové požadavky, které za tímto účelem zahrnují požadavky solventnosti. Těmito požadavky by neměly být dotčeny sektorové předpisy týkající se opatření, která mají být přijata po porušení sektorových požadavků solventnosti. Vznikne-li na úrovni finančního konglomerátu deficit kvůli porušení požadavku kombinovaných kapitálových rezerv podle hlavy VII kapitoly 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU (3), měla by být potřebná opatření založena na opatřeních uvedených ve zmíněné kapitole.
(6)
Při výpočtu požadavku na doplňkovou kapitálovou přiměřenost finančního konglomerátu by se u neregulovaných finančních subjektů ve finančním konglomerátu měl vypočítat fiktivní požadavek solventnosti i pomyslný kapitál.
(7)
V části II přílohy I směrnice 2002/87/ES jsou stanoveny tři technické metody výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost na úrovni finančního konglomerátu: „metoda účetní konsolidace“ (metoda 1), „metoda odpočtu a agregace“ (metoda 2) a „metoda kombinace“ (metoda 3), která umožňuje kombinaci metod 1 a 2. Je třeba upřesnit technické metody výpočtu 1 a 2, aby bylo zajištěno jejich jednotné používání. Mimoto je nutné upřesnit podmínky pro použití metody 3 a mělo by být zajištěno, aby příslušné orgány umožňovaly použití této metody za podobných podmínek, aby uplatňovaly společná kritéria a aby požadovaly jednotné používání této metody ve všech finančních konglomerátech. Příslušné orgány by měly umožnit použití metody 3 pouze tehdy, může-li finanční konglomerát prokázat, že by nebylo přiměřeně možné použít pouze metodu 1 nebo 2. Metoda 3 by se měla používat dlouhodobě a konzistentně, aby byly zajištěny rovné podmínky. Jelikož technické metody výpočtu jsou používány v souladu s technickými zásadami uvedenými v části I přílohy I směrnice 2002/87/ES, je třeba upřesnit rovněž tyto zásady.
(8)
Metoda 1 pro výpočet skupinové solventnosti stanovená ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/138/ES (4) a metoda 1 pro výpočet požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost ve směrnici 2002/87/ES by se měly považovat za rovnocenné, jelikož obě metody jsou v souladu s hlavními cíli doplňkového dozoru. Obě metody zajišťují vyloučení tvorby kapitálu uvnitř skupiny a výpočet kapitálu v souladu s definicemi a limity stanovenými v příslušných sektorových předpisech.
(9)
Pravomoc přijímat regulační technické normy udělená v čl. 49 odst. 6 nařízení (EU) č. 575/2013 úzce souvisí s pravomocí v čl. 21a odst. 3 směrnice 2002/87/ES, jelikož se obě ustanovení zabývají jednotným používáním metod výpočtu stanovených v příloze uvedené směrnice. K zajištění soudržnosti metod výpočtu stanovených za účelem těchto legislativních aktů a usnadnění komplexního pohledu a jednoduchého přístupu k nim osobám, na něž se tyto povinnosti vztahují, je vhodné stanovit regulační technické normy přijaté na základě těchto zmocnění v jednom nařízení.
(10)
Toto nařízení by mělo být založeno na nových sektorových režimech solventnosti, které byly v Unii zavedeny s cílem zajistit co nejkonzistentnější používání metod výpočtu. Toto nařízení by se proto nemělo použít přede dnem použitelnosti nařízení (EU) č. 575/2013. Pravidla, která jsou závislá na použití směrnice 2009/138/ES, by se měla začít používat ode dne použitelnosti uvedené směrnice. V oblastech, které nebyly aktem harmonizovány v době před jeho uplatňováním v plném rozsahu, se proto bude nadále používat stávající výpočet požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost zavedený na vnitrostátní úrovni, a příslušné výpočty, které vycházejí ze sektorových předpisů, by měly být založeny na sektorových předpisech, které platí v době výpočtu.
(11)
Toto nařízení vychází z návrhů regulačních technických norem, které Komisi předložily společně Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví (EBA)), Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění (EIOPA)) a Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy (ESMA)).
(12)
EBA, EIOPA a ESMA uskutečnily otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzovaly potenciální související náklady a přínosy v souladu s článkem 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (5), článkem 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 (6) a článkem 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (7) a požádaly o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení (EU) č. 1093/2010, skupina subjektů působících v oblasti pojištění a zajištění zřízenou podle článku 37 nařízení (EU) č. 1094/2010 a skupinu subjektů působících v oblasti cenných papírů a trhů zřízenou podle článku 37 nařízení (EU) č. 1095/2010,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT A DEFINICE
Článek 1
Předmět
Toto nařízení upřesňuje technické zásady a technické metody výpočtu uvedené v příloze I směrnice 2002/87/ES pro účely alternativ odpočtu podle čl. 49 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013 a pro účely výpočtu kapitálu a požadavku na doplňkovou kapitálovou přiměřenost, jak je stanoveno v čl. 6 odst. 2 směrnice 2002/87/ES.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„finančním konglomerátem vedeným pojišťovacím sektorem“ finanční konglomerát, jehož nejvýznamnějším finančním sektorem je v souladu s čl. 3 odst. 2 směrnice 2002/87/ES pojišťovací sektor;
2)
„finančním konglomerátem vedeným sektorem bankovnictví nebo sektorem investičních služeb“ finanční konglomerát, jehož nejvýznamnějším finančním sektorem je v souladu s čl. 3 odst. 2 směrnice 2002/87/ES sektor bankovnictví nebo sektor investičních služeb.
KAPITOLA II
TECHNICKÉ ZÁSADY
Článek 3
Vyloučení vícenásobného použití a tvorby kapitálu uvnitř skupiny
Kapitál, který vyplývá přímo či nepřímo z transakcí uvnitř skupiny, nesmí být zahrnut do výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost na úrovni finančního konglomerátu.
Článek 4
Převoditelnost a dostupnost kapitálu
1. Kapitál vykázaný na úrovni regulovaného subjektu, který převyšuje kapitál potřebný ke splnění sektorových požadavků solventnosti podle článku 9, se nesmí zahrnout do výpočtu kapitálu finančního konglomerátu nebo součtu kapitálu jednotlivých regulovaných a neregulovaných subjektů finančního sektoru ve finančním konglomerátu, ledaže neexistuje žádná skutečná nebo předpokládaná praktická nebo právní překážka převodu kapitálu mezi subjekty ve finančním konglomerátu.
2. Podnik uvedený v čl. 6 odst. 2 pátém pododstavci směrnice 2002/87/ES musí při předkládání výsledků výpočtu a příslušných údajů pro vypočet podle uvedeného pododstavce koordinátorovi potvrdit a předložit důkazy, že je dodržen odstavec 1.
Článek 5
Kapitál sektoru
1. Kapitál uvedený v odstavci 2, který je dostupný na úrovni regulovaného subjektu, lze použít ke krytí rizik souvisejících se sektorem, který tento kapitál vykazuje, a nepovažuje se za způsobilý pro krytí rizik jiných finančních sektorů.
2. Kapitálem uvedeným v odstavci 1 je kapitál jiný než:
a)
položky kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2 ve smyslu nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
položky primárního kapitálu podniků, na něž se vztahují požadavky směrnice 2009/138/ES, pokud jsou tyto položky zařazeny do kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2 v souladu s čl. 94 odst. 1 a 2 uvedené směrnice.
Článek 6
Deficit kapitálu na úrovni finančního konglomerátu
1. V případě deficitu kapitálu na úrovni finančního konglomerátu lze k odstranění tohoto deficitu použít pouze položky kapitálu, které jsou podle sektorových předpisů způsobilé jak pro sektor bankovnictví, tak i pro pojišťovací sektor.
2. Kapitálem uvedeným v odstavci 1 je:
a)
kmenový kapitál tier 1 vymezený v článku 50 nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
položky primárního kapitálu, pokud jsou tyto položky zařazeny do kapitálu tier 1 v souladu s čl. 94 odst. 1 směrnice 2009/138/ES a zařazení těchto položek není omezeno akty v přenesené pravomoci, které byly přijaty podle článku 99 uvedené směrnice;
c)
vedlejší kapitál tier 1 vymezený v článku 61 nařízení (EU) č. 575/2013;
d)
položky primárního kapitálu, pokud jsou tyto položky zařazeny do kapitálu tier 1 v souladu s čl. 94 odst. 1 směrnice 2009/138/ES a zařazení těchto položek není omezeno akty v přenesené pravomoci, které byly přijaty podle článku 99 uvedené směrnice;
e)
kapitál tier 2 vymezený v článku 71 nařízení (EU) č. 575/2013 a
f)
položky primárního kapitálu, pokud jsou tyto položky zařazeny do kapitálu tier 2 v souladu s čl. 94 odst. 2 směrnice 2009/138/ES.
3. Položky kapitálu, které se použijí k odstranění deficitu, musí být v souladu s čl. 4 odst. 1.
Článek 7
Konzistentnost
Regulované subjekty nebo smíšená finanční holdingová společnost ve finančním konglomerátu používají metodu výpočtu dlouhodobě a konzistentně.
Článek 8
Konsolidace
Ve vztahu k finančním konglomerátům vedeným pojišťovacím sektorem se metoda 1 pro výpočet skupinové solventnosti pojišťoven a zajišťoven podle článků 230, 231 a 232 směrnice 2009/138/ES považuje za rovnocennou metodě 1 pro výpočet požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost regulovaných subjektů ve finančním konglomerátu, která je stanovena v příloze I směrnice 2002/87/ES, pokud se oblast působnosti dohledu nad skupinou podle hlavy III směrnice 2009/138/ES významně neliší od oblasti působnosti doplňkového dozoru podle kapitoly II směrnice 2002/87/ES.
Článek 9
Požadavek solventnosti
1. Mají-li se použít předpisy vztahující se na pojišťovací sektor, považuje se pro účely výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost za požadavek solventnosti solventnostní kapitálový požadavek zmíněný v článcích 100 a 218 směrnice 2009/138/ES (včetně veškerého navýšení kapitálového požadavku podle článku 37 uvedené směrnice) vyplývající z čl. 216 odst. 4, čl. 231 odst. 7, článku 232, čl. 233 odst. 6, čl. 238 odst. 2 a 3 uvedené směrnice.
2. Mají-li se použít předpisy vztahující se na sektor bankovnictví nebo sektor investičních služeb, považují se pro účely výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost za požadavky solventnosti kapitálové požadavky stanovené v části třetí hlavě I kapitole 1 nařízení (EU) č. 575/2013 a požadavky podle uvedeného nařízení nebo podle směrnice 2013/36/EU týkající se držení kapitálu převyšujícího tyto požadavky, včetně požadavku vyplývajícího z interního postupu pro hodnocení kapitálové přiměřenosti v článku 73 uvedené směrnice, veškerých požadavků uložených příslušným orgánem podle čl. 104 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice, požadavku kombinovaných kapitálových rezerv stanoveného v čl. 128 bodě 6 uvedené směrnice a opatření přijatých podle článků 458 nebo 459 nařízení (EU) č. 575/2013.
Článek 10
Kapitál finančního konglomerátu a požadavky solventnosti
1. S výhradou čl. 14 odst. 7, 8 a 9 se kapitál a požadavky solventnosti finančního konglomerátu vypočítají v souladu s definicemi a limity stanovenými v příslušných sektorových předpisech.
2. Kapitál společností spravujících aktiva se vypočítá podle čl. 2 odst. 1 písm. l) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES (8). Požadavky solventnosti společností spravujících aktiva představují požadavky stanovené v čl. 7 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice.
3. Kapitál správců alternativních investičních fondů se vypočítá podle čl. 4 odst. 1 písm. ad) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU (9). Požadavky solventnosti správců alternativních investičních fondů představují požadavky stanovené v článku 9 uvedené směrnice.
Článek 11
Zacházení s mezisektorovými kapitálovými investicemi
1. Pokud má subjekt ve finančním konglomerátu vedeném sektorem bankovnictví nebo sektorem investičních služeb kapitálovou investici v subjektu finančního sektoru náležejícím do pojišťovacího sektoru, která se podle čl. 14 odst. 3 nebo čl. 15 odst. 3 odečítá, nevzniká s ohledem na tuto kapitálovou investici na úrovni finančního konglomerátu žádný požadavek na doplňkovou kapitálovou přiměřenost.
2. Má-li použití odstavce 1 za následek přímou změnu výše očekávaných ztrát podle přístupu založeného na interním ratingu ve smyslu části třetí hlavy II kapitoly 3 nařízení (EU) č. 575/2013, připočítá se částka odpovídající této změně ke kapitálu finančního konglomerátu.
Článek 12
Požadavky na pomyslný kapitál a fiktivní požadavky solventnosti u neregulovaných subjektů finančního sektoru
1. Má-li smíšená finanční holdingová společnost kapitálovou investici v neregulovaném subjektu finančního sektoru, vypočítají se pro dotyčný subjekt požadavky na pomyslný kapitál a fiktivní požadavky solventnosti podle sektorových předpisů nejvýznamnějšího sektoru ve finančním konglomerátu.
2. U neregulovaného subjektu finančního sektoru jiného než subjektu uvedeného v odstavci 1 se požadavky na pomyslný kapitál a fiktivní požadavky solventnosti vypočítají v souladu se sektorovými pravidly finančního sektoru, který je neregulovanému subjektu finančního sektoru nejblíže. Určení nejbližšího finančního sektoru vychází ze škály činností příslušného subjektu a rozsahu, v jakém tyto činnosti vykonává. Pokud nelze nejbližší finanční sektor jednoznačně určit, použijí se sektorové předpisy nejvýznamnějšího sektoru ve finančním konglomerátu.
Článek 13
Sektorová přechodná opatření a opatření k zachování právních účinků
Sektorové předpisy použité při výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost zahrnují případná přechodná ustanovení nebo ustanovení o zachování právních účinků, která platí na úrovni daného sektoru.
KAPITOLA III
TECHNICKÉ METODY VÝPOČTU
Článek 14
Upřesnění technického výpočtu podle metody 1 stanovené ve směrnici 2002/87/ES
1. Kapitál finančního konglomerátu se vypočítá na základě konsolidované účetní závěrky podle příslušného účetního rámce vztahujícího se na oblast působnosti doplňkového dozoru podle směrnice 2002/87/ES, přičemž se případně přihlíží k odstavci 5.
2. Co se týká finančních konglomerátů vedených sektorem bankovnictví nebo sektorem investičních služeb, při výpočtu kapitálu finančního konglomerátu se u nekonsolidovaných investic použije toto zacházení:
a)
nekonsolidované významné investice v subjektu finančního sektoru ve smyslu článku 43 nařízení (EU) č. 575/2013, který náleží do pojišťovacího sektoru, se v plné výši odečítají od kapitálu konglomerátu;
b)
nekonsolidované investice jiné než investice uvedené v písmenu a) v subjektu finančního sektoru, který náleží do pojišťovacího sektoru, se odečítají v plné výši od kapitálu konglomerátu v souladu s článkem 46 nařízení (EU) č. 575/2013.
3. S výhradou odstavce 2 se kapitálové nástroje, které byly vydány subjektem ve finančním konglomerátu a které drží jiný subjekt v tomto finančním konglomerátu, odečítají od kapitálu konglomerátu, nejsou-li již vyloučeny v rámci účetní konsolidace.
4. S podnikem, který je pro účely příslušného účetního rámce spoluovládanou účetní jednotkou, se zachází podle sektorových předpisů o poměrné konsolidaci nebo zohlednění poměrných podílů.
5. Je-li součástí finančního konglomerátu subjekt spadající do oblasti působnosti směrnice 2009/138/ES, vychází výpočet požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost na úrovni finančního konglomerátu z ocenění aktiv a závazků v souladu s hlavou I kapitolou VI oddíly 1 a 2 směrnice 2009/138/ES.
6. Vztahují-li se na hodnotu aktiv nebo závazků obezřetnostní filtry a odpočty podle části druhé hlavy I nařízení (EU) č. 575/2013, představuje hodnotu aktiv nebo závazků použitou pro účely výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost hodnota, kterou lze přiřadit příslušným subjektům podle uvedeného nařízení, s výjimkou aktiv a závazků, které lze přiřadit ostatním subjektům finančního konglomerátu.
7. Pokud se podle sektorových předpisů vyžaduje výpočet prahové hodnoty nebo limitu, vypočítá se prahová hodnota nebo limit na úrovni konglomerátu na základě konsolidovaných údajů finančního konglomerátu a po provedení odpočtů podle odstavců 2 a 3.
8. Pro účely výpočtu prahových hodnot nebo limitů se regulované subjekty ve finančním konglomerátu, které jsou zahrnuty do konsolidované finanční situace dané instituce podle části první hlavy II kapitoly 2 oddílu 1 nařízení (EU) č. 575/2013, posuzují společně.
9. Pro účely výpočtu prahových hodnot nebo limitů se regulované subjekty ve finančním konglomerátu, které jsou zahrnuty do dohledu nad skupinou podle hlavy III směrnice 2009/138/ES, posuzují společně.
10. Pro účely výpočtu prahových hodnot nebo limitů na úrovni regulovaného subjektu vypočítají regulované subjekty ve finančním konglomerátu, na něž se nevztahuje odstavec 8 ani odstavec 9, své příslušné prahové hodnoty a limity individuálně podle sektorových předpisů regulovaného subjektu.
11. Při sčítání příslušných sektorových požadavků solventnosti se neprovádí žádná úprava kromě úpravy požadované v článku 11 nebo v důsledku úprav sektorových prahových hodnot a limitů podle odstavce 7.
Článek 15
Upřesnění technického výpočtu podle metody 2 stanovené ve směrnici 2002/87/ES
1. Pokud se podle příslušných sektorových předpisů vztahuje na kapitál regulovaného subjektu obezřetnostní filtr, použije se jedno z těchto zacházení:
a)
částka po uplatnění filtru, která představuje čistou částku, jež se vezme v úvahu při výpočtu kapitálu účastí, se připočte k účetní hodnotě účastí v souladu s čl. 6 odst. 4 druhým pododstavcem směrnice 2002/87/ES, jestliže částka po uplatnění filtru zvyšuje regulatorní kapitál;
b)
částka po uplatnění filtru uvedená v písmenu a) se odečte od účetní hodnoty účastí v souladu s čl. 6 odst. 4 druhým pododstavcem směrnice 2002/87/ES, jestliže částka po uplatnění filtru snižuje regulatorní kapitál.
2. U finančních konglomerátů vedených sektorem bankovnictví nebo sektorem investičních služeb se významná investice v subjektu finančního sektoru ve smyslu článku 43 nařízení (EU) č. 575/2013 náležejícím do pojišťovacího sektoru, která není účastí, odečte v plné výši od položek kapitálu subjektu, který nástroj drží, v souladu se sektorovými předpisy vztahujícími se na tento subjekt.
3. Investice uvnitř skupiny do kapitálových nástrojů, které jsou v souladu se sektorovými předpisy použitelné jako kapitál s přihlédnutím k příslušným sektorovým limitům, se odečítají nebo jsou z výpočtu kapitálu vyloučeny.
4. Výpočet doplňkových kapitálových požadavků se provádí podle vzorce uvedeného v příloze.
Článek 16
Upřesnění podmínek pro použití metody 3 stanovené ve směrnici 2002/87/ES
1. Příslušné orgány mohou použití metody 3 uvedené v příloze I směrnice 2002/87/ES povolit pouze v některé z níže uvedených situací:
a)
není-li přiměřeně možné použít metodu 1 uvedenou v příloze I směrnice 2002/87/ES na všechny subjekty nebo metodu 2 uvedenou v příloze I směrnice 2002/87/ES na všechny subjekty ve finančním konglomerátu, zejména z toho důvodu, že u jednoho či více subjektů nelze použít metodu 1, jelikož tyto subjekty nejsou zahrnuty do konsolidace, nebo kvůli skutečnosti, že regulovaný subjekt je usazen ve třetí zemi a není možné získat dostatečné informace pro použití jedné z těchto metod na tento subjekt;
b)
subjekty, které by použily pouze jednu z těchto metod, mají společně zanedbatelný význam, pokud jde o cíle dohledu nad regulovanými subjekty ve finančním konglomerátu.
2. Všechny regulované subjekty ve finančním konglomerátu, které nejsou uvedeny v odstavci 1, použijí buď metodu 1, nebo metodu 2.
3. Použití metody 3, které příslušný orgán povolil ve vztahu k finančnímu konglomerátu, je dlouhodobé a konzistentní.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 17
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení článku 5, čl. 6 odst. 2, článku 8, čl. 9 odst. 1, čl. 14 odst. 5 a 9 se použijí ode dne použitelnosti uvedeného v čl. 309 odst. 1 směrnice 2009/138/ES.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 21. ledna 2014.
KOMMISSIONENS DELEGERADE FÖRORDNING (EU) nr 342/2014
av den 21 januari 2014
om komplettering av Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/87/EG och Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 vad gäller tekniska standarder för tillsyn av användningen av beräkningsmetoder för kapitaltäckningskraven för finansiella konglomerat
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av den 26 juni 2013 om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012 (1), särskilt artikel 49.6,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/87/EG av den 16 december 2002 om extra tillsyn över kreditinstitut, försäkringsföretag och värdepappersföretag i ett finansiellt konglomerat och om ändring av rådets direktiv 73/239/EEG, 79/267/EEG, 92/49/EEG, 92/96/EEG, 93/6/EEG och 93/22/EEG samt Europaparlamentets och rådets direktiv 98/78/EG och 2000/12/EG (2), särskilt artikel 21.a3, och
av följande skäl:
(1)
I fråga om finansiella konglomerat med en väsentlig bank- eller värdepappersverksamhet och försäkringsverksamhet bör flerfaldig användning av de delar som får användas för beräkning av egen kapitalbas på det finansiella konglomeratets nivå, dvs. dubbelt utnyttjande och olämpligt skapande av kapitalbas inom det finansiella konglomeratet, elimineras för att ge en korrekt bild av tillgången på konglomeratens kapitalbas för att täcka förluster och garantera extra kapitaltäckning på det finansiella konglomeratets nivå.
(2)
Det är viktigt att se till att kapitalbasen som överstiger den som behövs för att uppfylla sektoriella solvenskrav endast medräknas på det finansiella konglomeratets nivå om det inte föreligger några hinder för överföring av medel eller återbetalning av skulder mellan olika enheter i finansiella konglomerat, inbegripet mellan olika sektorer.
(3)
Ett finansiellt konglomerat bör endast innehålla kapitalbas som överstiger sektoriella solvenskrav vid beräkningen av den egna kapitalbasen om denna bas kan överföras mellan olika enheter inom det finansiella konglomeratet.
(4)
Lämpliga bestämmelser bör ta hänsyn till att sektorsspecifika kapitalbaskrav är utformade för att täcka risker som rör den sektorn, och inte är avsedda att täcka risker utanför den sektorn.
(5)
För att säkerställa konsekvent tillämpning av beräkningen av den extra kapitaltäckningen, bör de sektorskrav som omfattar solvenskrav för detta ändamål anges. Dessa krav bör inte påverka särreglerna för de åtgärder som ska vidtas om de sektoriella solvenskraven inte följs. I synnerhet om ett underskott uppträder på nivån finansiellt konglomerat beroende på ett brott mot de kombinerade buffertkraven enligt kapitel 4 avdelning VII i Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU (3) bör de nödvändiga åtgärderna baseras på dem i det kapitlet.
(6)
Vid beräkningen av det extra kapitaltäckningskravet i ett finansiellt konglomerat, bör både ett teoretiskt solvenskrav och en teoretisk nivå på kapitalbasen beräknas för icke reglerade finansiella enheter inom det finansiella konglomeratet.
(7)
I del II i bilaga I till direktiv 2002/87/EG anges tre tekniska metoder för att beräkna kapitaltäckningskraven på nivån finansiellt konglomerat: Metod baserad på sammanställd redovisning (metod 1), avräknings- och totalmetoden (metod 2) och den kombinerade metoden (metod 3) som tillåter en kombination av metod 1 och 2. De tekniska beräkningsmetoderna 1 och 2 bör specificeras så att de tillämpas konsekvent. Dessutom bör omständigheterna för användning av metod 3 fastställas och det bör säkerställas att de behöriga myndigheterna tillåter användningen av denna metod vid liknande omständigheter, tillämpar gemensamma kriterier och kräver att metoden tillämpas enhetligt i fråga om finansiella konglomerat. De behöriga myndigheterna bör endast tillåta tillämpning av metod 3 om ett finansiellt konglomerat kan visa att tillämpningen av enbart metod 1 eller 2 inte är möjlig. Användning av metod 3 bör vara konsekvent över tiden så att villkoren blir likvärdiga. Eftersom de tekniska beräkningsmetoderna används i enlighet med de tekniska principer som det hänvisas till i del 1 i bilaga I till direktiv 2002/87/EG är det nödvändigt att även specificera de principerna.
(8)
Metod 1 för att beräkna solvens på gruppnivå enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/138/EG (4) och metod 1 för beräkning av extra kapitaltäckningskrav enligt direktiv 2002/87/EG bör anses likvärdiga eftersom bägge metoderna är förenliga med huvudmålen för extra tillsyn. Genom bägge metoderna garanteras att ingen kapitalbas mellan enheter skapas och att beräkningen av kapitalbasen sker i enlighet med de definitioner och begränsningar som anges i relevanta särregler.
(9)
Bemyndigandet att anta tekniska standarder för tillsyn i artikel 49.6 i förordning (EU) nr 575/2013 är nära kopplat till bemyndigandet i artikel 21a.3 i direktiv 2002/87/EG, eftersom bägge handlar om enhetlig tillämpning av de beräkningsmetoder som fastställs i bilagan till det direktivet. För att se till att de beräkningsmetoder som specificerats för dessa rättsakter är enhetliga och för att underlätta överblick och behändig tillgång till dem av personer som omfattas av skyldigheterna är det önskvärt att i en enda förordning fastställa de tekniska standarder för tillsyn som antagits i enlighet med dessa bemyndiganden.
(10)
Denna förordning bör grundas på de nya sektoriella solvenssystem som har inrättats i unionen i syfte att säkra en så konsekvent tillämpning av beräkningsmetoderna som möjligt. Denna förordning bör därför inte tillämpas före dagen för ikraftträdande av förordning (EU) nr 575/2013. De regler som är avhängiga av att direktiv 2009/138/EG träder i kraft bör träda i kraft från och med dagen för ikraftträdandet av det direktivet. Befintligt nationellt genomförande av beräkningen av de extra kapitaltäckningskraven kommer därför även i fortsättningen att användas i de områden som inte harmoniserats genom rättsakten under perioden innan den tillämpas i sin helhet, och underliggande beräkningar som är baserade på särregler kommer att baseras på de särregler som gällde vid tidpunkten för beräkningen.
(11)
Denna förordning baseras på det utkast till tekniska standarder för tillsyn som lämnats in gemensamt av Europeiska tillsynsmyndigheten (Europeiska bankmyndigheten) (EBA), Europeiska tillsynsmyndigheten (Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten) (Eiopa) och Europeiska tillsynsmyndigheten (Europeiska säkerhets- och marknadsmyndigheten) (Esma) till kommissionen.
(12)
EBA, Eiopa och Esma har genomfört öppna offentliga samråd om utkastet till tekniska standarder för tillsyn på vilka den här förordningen baseras, analyserat sammanhängande potentiella kostnader och fördelar, i enlighet med artikel 10 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1093/2010 (5), artikel 10 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1094/2010 (6) och artikel 10 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1095/2010 (7), och begärt synpunkter från den bankintressentgrupp som inrättats i enlighet med artikel 37 i förordning (EU) nr 1093/2010, den intressentgrupp för försäkringsbranschen som inrättats i enlighet med artikel 37 i förordning (EU) nr 1094/2010 och den intressentgrupp för värdepapper och marknader som inrättats i enlighet med artikel 37 i förordning (EU) nr 1095/2010.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
KAPITEL I
SYFTE OCH DEFINITIONER
Artikel 1
Syfte
I denna förordning fastställs de tekniska principer och tekniska beräkningsmetoder som förtecknas i bilaga I till direktiv 2002/ 87/ EG som alternativ till de avdrag som avses i artikel 49.1 i förordning (EU) nr 575/2013 och för att beräkna kapitalbasen och extra kapitaltäckningskrav i enlighet med artikel 6.2 i direktiv 2002/87/EG.
Artikel 2
Definitioner
I denna förordning gäller följande definitioner:
1) finansiellt konglomerat med försäkringsinriktning : ett finansiellt konglomerat vars viktigaste finansiella sektor är försäkringar, i enlighet med artikel 3.2 i direktiv 2002/87/EG,
2) finansiellt konglomerat med bank- eller investeringsinriktning : ett finansiellt konglomerat vars viktigaste finansiella sektor är antingen banksektorn eller investeringssektorn, i enlighet med artikel 3.2 i direktiv 2002/87/EG.
KAPITEL II
TEKNISKA PRINCIPER
Artikel 3
Eliminering av dubbelt utnyttjande och skapande av kapitalbas mellan grupper i enheten
Kapitalbas som härrör direkt eller indirekt från transaktioner inom grupper i enheten ska inte tas med vid beräkningen av de extra kapitaltäckningskraven på nivån finansiellt konglomerat.
Artikel 4
Överförbarhet och tillgänglighet i fråga om kapitalbas
1. Kapitalbaser på nivån reglerad enhet, som överstiger dem som krävs för att uppfylla sektoriella solvenskrav som avses i artikel 9 ska inte tas med i beräkningen av kapitalbasen i ett finansiellt konglomerat eller av summan av kapitalbaserna i varje reglerad och icke reglerad enhet inom den finansiella sektorn i ett finansiellt konglomerat, om det inte finns några rådande eller förutsebara praktiska eller rättsliga hinder för överföring av medel mellan enheter i det finansiella konglomeratet.
2. Den enhet som avses i artikel 6.2 femte stycket i direktiv 2002/87/EG ska, när den lämnar in resultaten av beräkningen och relevanta uppgifter till samordnaren för den beräkning som avses i det stycket, för samordnaren bekräfta och överlämna belägg för att kraven i punkt 1 är uppfyllda.
Artikel 5
Sektorsspecifik kapitalbas
1. Kapitalbaser som avses i punkt 2 som finns tillgängliga på nivån reglerad enhet ska kunna användas för täckning av risker som härrör från sektorn som redovisar denna kapitalbas, och ska inte beaktas som medräkningsbara för täckning av risker från andra finansiella sektorer.
2. De kapitalbaser som avses i punkt 1 är kapitalbaser som inte är följande:
a)
Kärnprimärkapital, primärkapitaltillskott eller supplementärkapitaltillskott i den mening som avses förordning (EU) nr 575/2013.
b)
Poster i primärkapitalet i företag som omfattas av kraven i direktiv 2009/138/EG om de posterna klassificeras som primärkapitaltillskott eller supplementärkapitaltillskott i artikel 94.1 och 94.2 i det direktivet.
Artikel 6
Underskott i kapitalbasen på nivån finansiella konglomerat
1. Om det finns ett underskott i kapitalbasen på nivån finansiella konglomerat, ska endast posterna i kapitalbasen som är medräkningsbara enligt särreglerna för både banksektorn och försäkringssektorn användas för att täcka underskottet.
2. De kapitalbaser som avses i punkt 1 är följande:
a)
Kärnprimärkapital enligt definitionen i artikel 50 i förordning (EU) nr 575/2013.
b)
Poster i primärkapitalet i de fall posterna klassificeras som tillhörande nivå 1 i enlighet med artikel 94.1 i direktiv 2009/ 138/ EG och omfattandet av de posterna inte begränsas av de delegerade akter som antagits i enlighet med artikel 99 i det direktivet.
c)
Övrigt primärkapital för kapitaltäckningsändamål enligt definitionen i artikel 61 i förordning (EU) nr 575/2013.
d)
Poster i primärkapitalet i de fall posterna klassificeras som tillhörande nivå 1 i enlighet med artikel 94.1 i direktiv 2009/ 138/ EG och omfattandet av de posterna inte begränsas av de delegerade akter som antagits i enlighet med artikel 99 i det direktivet.
e)
Supplementärkapital enligt definitionen i artikel 71 i förordning (EU) nr 575/2013.
f)
Poster i primärkapitalet i de fall posterna klassificeras som tillhörande nivå 2 i enlighet med artikel 94.2 i direktiv 2009/ 138/ EG.
3. Poster i kapitalbasen som används för att täcka underskott ska uppfylla bestämmelserna i artikel 4.1.
Artikel 7
Enhetlighet
De reglerade enheterna eller det blandade finansiella holdingföretaget i ett finansiellt konglomerat ska tillämpa beräkningsmetod konsekvent över tiden.
Artikel 8
Konsolidering
I fråga om finansiella konglomerat med försäkringsinriktning ska metod 1 för beräkning av gruppsolvensen för försäkrings- och återförsäkringsföretagen, enligt artiklarna 230, 231 och 232 i direktiv 2009/138/EG anses motsvara metod 1 för beräkning av de extra kapitaltäckningskraven för reglerade enheter i ett finansiellt konglomerat, enligt bilaga I till direktiv 2002/87/EG, under förutsättning att omfattningen av grupptillsynen enligt avdelning III i direktiv 2009/138/EG inte skiljer sig nämnvärt åt från omfattningen av den extra tillsynen enligt kapitel II i direktiv 2002/87/EG.
Artikel 9
Solvenskrav
1. Om reglerna för försäkringssektorn ska tillämpas, ska det solvenskapitalkrav som avses i artiklarna 100 och 218 i direktiv 2009/138/EG inklusive eventuella kapitaltillägg i enlighet med artikel 37 i det direktivet, som en följd av artiklarna 216.4, 231.7, 232, 233.6, 238.2 och 238.3 i det direktivet anses utgöra solvenskapitalkrav vid beräkning av de extra kapitaltäckningskraven.
2. Om reglerna för bank- eller värdepapperssektorn ska tillämpas, ska kapitalbaskrav enligt kapitel 1 avdelning I del 3 i förordning (EU) nr 575/2013 och krav enligt den förordningen eller enligt direktiv 2013/36/EU om att inneha en kapitalbas som överstiger de kraven, inklusive ett krav som kommer från den interna processen för bedömning av kapitalbehov i artikel 73 i det direktivet, eventuella krav som införts av behörig myndighet i enlighet med artikel 104.1 a i det direktivet, det kombinerade buffertkravet så som det definieras i artikel 128.6 i det direktivet, och åtgärder som antagits i enlighet med artiklarna 458 eller 459 i förordning (EU) nr 575/2013 anses utgöra solvenskapitalkrav vid beräkning av de extra kapitaltäckningskraven.
Artikel 10
Det finansiella konglomeratets kapitalbaser och solvenskrav
1. Enligt artikel 14.7-14.9 ska det finansiella konglomeratets kapitalbas och solvenskrav beräknas i enlighet med de definitioner och gränser som fastställts i relevanta särregler.
2. Kapitalbasen hos kapitalförvaltningsbolag ska beräknas i enlighet med artikel 2.1.1 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/65/EG (8). Solvenskraven för kapitalförvaltningsbolag ska vara de krav som anges i artikel 7.1 a i det direktivet.
3. Kapitalbasen hos förvaltare av alternativa investeringsfonder ska beräknas i enlighet med artikel 4.1 a-d i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EG (9). Solvenskraven för förvaltare av alternativa investeringsfonder ska vara de krav som anges i artikel 9 i det direktivet.
Artikel 11
Behandling av sektorsövergripande företag
1. Om en enhet i ett finansiellt konglomerat med försäkringsinriktning eller ett finansiellt konglomerat med bank- eller investeringsinriktning har innehav i en enhet inom den finansiella sektorn som tillhör försäkringssektorn och som dras av i enlighet med artikel 14.3 eller 15.3 ska inga extra kapitaltäckningskrav uppstå i fråga om det innehavet på nivån finansiellt konglomerat.
2. Om tillämpning av punkt 1 leder till en direkt förändring av den förväntade förlusten inom ramen för den interna riskklassificeringen i den mening som avses i kapitel 3 avdelning II del 3 i förordning nr 575/2013, ska en summa motsvarande den förändringen läggas till det finansiella konglomeratets kapitalbas.
Artikel 12
Teoretiska krav på kapitalbaser och teoretiska solvenskrav för icke reglerade enheter inom den finansiella sektorn
1. Om ett blandat finansiellt holdingföretag har ett innehav i en icke reglerad enhet inom den finansiella sektorn, ska det teoretiska kravet på kapitalbaser och de teoretiska solvenskraven för den enheten beräknas enligt särreglerna för den största sektorn i det finansiella konglomeratet.
2. För en icke reglerad enhet inom den finansiella sektorn annan än den som anges i punkt 1, ska det teoretiska kravet på kapitalbaser och de teoretiska solvenskraven beräknas enligt särreglerna för den närmaste finansiella sektorn för den icke reglerade enheten inom den finansiella sektorn. Fastställandet av närmast finansiella sektorn ska grundas på de olika typer av verksamhet som den berörda enheten utför och i vilken utsträckning den utför sådan verksamhet. Om det inte går att tydligt fastställa den närmaste finansiella sektorn, ska särreglerna för den största sektorn i det finansiella konglomeratet användas.
Artikel 13
Sektoriella övergångsåtgärder och tillämpning av äldre regler
De särregler som tillämpas i beräkningen av de extra kapitaltäckningskraven ska omfatta eventuella övergångsåtgärder eller skyddsbestämmelser som gäller på sektorsnivå.
KAPITEL III
TEKNISKA BERÄKNINGSMETODER
Artikel 14
Specificering av teknisk beräkning enligt metod 1 i direktiv 2002/87/EG
1. Kapitalbasen i ett finansiellt konglomerat ska beräknas på basis av konsoliderade räkenskaper enligt relevant redovisningsramverk som används för den utökade övervakningen enligt direktiv 2002/87/EG, och hänsyn ska i tillämpliga fall tas till punkt 5.
2. I fråga om ett finansiellt konglomerat med försäkringsinriktning eller ett finansiellt konglomerat med bank- eller investeringsinriktning ska följande åtgärder vidtas för icke konsoliderade innehav när kapitalbasen för ett finansiellt konglomerat beräknas:
a)
Icke konsoliderade väsentliga innehav i en enhet i den finansiella sektorn, i den mening som avses i artikel 43 i förordning (EU) nr 575/2013, som tillhör försäkringssektorn, ska dras av fullt ut från konglomeratets kapitalbas.
b)
Icke konsoliderade innehav, förutom dem som avses i led a, i en enhet i den finansiella sektorn som tillhör försäkringssektorn, ska dras av fullt ut från konglomeratets kapitalbas i enlighet med artikel 46 i förordning (EU) nr 575/2013.
3. Med förbehåll för punkt 2 ska kapitalbaser som utfärdats av en enhet i finansiellt konglomerat och som innehas av en annan enhet i samma finansiella konglomerat dras av från konglomeratets kapitalbas om de inte redan är borttagna i den sammanställda redovisningsprocessen.
4. Ett företag som är en gemensamt kontrollerad enhet i fråga om användningen av relevant redovisningsramverk ska behandlas i enlighet med särreglerna om proportionell konsolidering eller införandet av proportionella andelar.
5. Om en enhet som omfattas av direktiv 2009/138/EG utgör en del av ett finansiellt konglomerat, ska beräkningen av de extra kapitaltäckningskraven på nivån finansiellt konglomerat baseras på värderingen av tillgångar och skulder som beräknats i enlighet med avsnitt 1 och 2 kapitel VI avdelning I i direktiv 2009/138/EG.
6. Om värdet på tillgångar och skulder omfattas av försiktighetsmarginaler och avdrag i enlighet med avdelning I del 2 i förordning (EU) nr 575/2013, ska de värden på tillgångar och skulder som används för att beräkna de extra kapitaltäckningskraven vara de som gäller för relevanta enheter enligt den förordningen, exklusive tillgångar och skulder som gäller för andra enheter i det finansiella konglomeratet.
7. Om beräkning av ett tröskelvärde eller en begränsning krävs enligt särreglerna, ska tröskelvärdet eller begränsningen på konglomeratnivå beräknas på grundval av de sammanslagna uppgifterna om det finansiella konglomeratet och efter de avdrag som krävs enligt punkterna 2 och 3.
8. Vid beräkningen av tröskelvärden eller begränsningar, ska reglerade enheter i ett finansiellt konglomerat som omfattas av en institutions konsoliderade situation enligt avsnitt 1 kapitel 2 avdelning II del 1 i förordning (EU) nr 575/2013 beaktas tillsammans.
9. Vid beräkningen av tröskelvärden eller begränsningar, ska reglerade enheter i ett finansiellt konglomerat som omfattas av grupptillsyn enligt avdelning III i direktiv 2009/138/EG beaktas tillsammans.
10. Vid beräkningen av tröskelvärden eller begränsningar på nivån reglerad enhet, ska reglerade enheter i ett finansiellt konglomerat som varken omfattas av punkt 8 eller 9, beräkna sina tröskelvärden och begränsningar individuellt enligt särreglerna för den reglerade enheten.
11. När de sektoriella solvenskraven summeras ska ingen justering ske förutom den som krävs i artikel 11 eller som blir resultatet av justeringar av sektoriella tröskelvärden och begränsningar enligt punkt 7.
Artikel 15
Specificering av teknisk beräkning enligt metod 2 i direktiv 2002/87/EG
1. I de fall kapitalbasen i en reglerad enhet omfattas av försiktighetsmarginaler enligt relevanta särregler, ska ett av följande alternativ användas:
a)
Beloppet efter tillämpningen av försiktighetsmarginaler, som är det nettobelopp som ska beaktas vid beräkningen av ägarintressenas kapitalbas, ska läggas till det bokförda värdet av ägarintressen i enlighet med artikel 6.4 andra stycket i direktiv 2002/87/EG, om det beloppet ökar det lagstadgade kapitalkravet.
b)
Det belopp som aves i led a ska dras av från det bokförda värdet av ägarintressen i enlighet med artikel 6.4 andra stycket i direktiv 2002/87/EG, om det beloppet minskar det lagstadgade kapitalkravet.
2. I fråga om ett finansiellt konglomerat med försäkringsinriktning eller ett finansiellt konglomerat med bank- eller investeringsinriktning, ska väsentliga innehav i en enhet i en finansiell sektor i den mening som avses i artikel 43 i förordning (EU) nr 575/2013, som tillhör försäkringssektorn och som inte är ett ägarintresse, dras av fullt ut från kapitalbasen hos den enhet som innehar instrumentet, i enlighet med de särregler som gäller för den enheten.
3. Investeringar inom gruppen i kapitalinstrument som är godtagbara som kapitalbas i enlighet med särreglerna, med beaktande av relevanta sektoriella gränser, ska dras av eller uteslutas från kapitalbasberäkningen.
4. Beräkningen av extra kapitalkrav ska utföras i enlighet med formeln i bilagan.
Artikel 16
Specificering av omständigheterna för användning av metod 3 enligt direktiv 2002/87/EG
1. Behöriga myndigheter får tillåta användning av metod 3 i enlighet med bilaga I till direktiv 2002/87/EG under någon av följande omständigheter:
a)
Det är inte möjligt att använda metod 1 enligt bilaga I till direktiv 2002/87/EG på alla enheter eller metod 2 enligt bilaga I till direktiv 2002/87/EG på alla enheter inom ett finansiellt konglomerat, framför allt eftersom metod 1 inte kan användas för en eller flera enheter eftersom de inte omfattas av konsolidering, eller eftersom en reglerad enhet har säte i ett tredjeland och det inte går att få tillräcklig information för att kunna använda en av metoderna på enheten.
b)
De enheter som skulle tillämpa en av metoderna är tillsammans av försumbar betydelse i fråga om målen för tillsynen av reglerade enheter i ett finansiellt konglomerat.
2. Alla reglerade enheter i ett finansiellt konglomerat som inte nämns i punkt 1 ska använda metod 1 eller metod 2.
3. Användningen av metod 3 som tillåts av en behörig myndighet i fråga om ett finansiellt konglomerat ska vara konsekvent över tiden.
KAPITEL IV
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 17
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Artiklarna 5, 6.2, 8, 9.1, 14.5 och 14.9 ska tillämpas från och med den tillämpningsdag som avses i artikel 309.1 i direktiv 2009/138/EG.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 21 januari 2014.