ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY č. 529/2013/EU
ze dne 21. května 2013
o pravidlech započítávání týkajících se emisí skleníkových plynů a jejich pohlcení v důsledku činností souvisejících s využíváním půdy, změnami ve využívání půdy a lesnictvím a o informacích o opatřeních týkajících se těchto činností
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Odvětví využívání půdy, změn ve využívání půdy a lesnictví (dále jen „odvětví LULUCF“) v Unii vykazuje čistý propad emisí a je odvětvím, které z ovzduší pohlcuje skleníkové plyny v množství, jež odpovídá významnému podílu celkových emisí skleníkových plynů Unie. Činnosti odvětví LULUCF způsobují antropogenní emise a pohlcování skleníkových plynů v důsledku změn množství uhlíku ukládaného ve vegetaci a půdě, jakož i emise jiných skleníkových plynů než CO2. Vyšší míra udržitelného využívání výrobků z vytěženého dřeva může podstatně snížit emise a posílit pohlcování skleníkových plynů z ovzduší. Emise a pohlcení skleníkových plynů způsobené odvětvím LULUCF se nezapočítávají do cílů Unie snížit emise skleníkových plynů do roku 2020 o 20 % podle rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 406/2009/ES ze dne 23. dubna 2009 o úsilí členských států snížit emise skleníkových plynů, aby byly splněny závazky Společenství v oblasti snížení emisí skleníkových plynů do roku 2020 (3), a podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství (4), avšak zčásti se započítávají do kvantifikovaných závazků Unie omezení a snížení emisí podle čl. 3 odst. 3 Kjótského protokolu (dále jen „Kjótský protokol“) k Rámcové úmluvě Organizace spojených národů o změně klimatu (dále jen „UNFCCC“), který byl schválen rozhodnutím Rady 2002/358/ES (5).
(2)
Vzhledem k přechodu na konkurenceschopné nízkouhlíkové hospodářství, jenž má být završen v roce 2050, je třeba o veškerém využívání půdy uvažovat komplexně a zabývat se odvětvím LULUCF v rámci politiky Unie v oblasti klimatu.
(3)
Rozhodnutí č. 406/2009/ES vyžaduje, aby Komise posoudila podmínky, podle nichž budou emise skleníkových plynů a jejich pohlcování v souvislosti s odvětvím LULUCF začleněny do závazku Unie v oblasti snížení emisí skleníkových plynů, přičemž se zajistí trvalost a ekologická vyváženost příspěvku odvětví a zároveň důsledné monitorování a přesné započítávání příslušných emisí a pohlcení. Toto rozhodnutí by proto jako první krok mělo stanovit pravidla započítávání, která se použijí na emise a pohlcování skleníkových plynů v odvětví LULUCF, a přispět tak případně k tvorbě politik směřujících k zařazení odvětví LULUCF do závazku Unie v oblasti snižování emisí, a to s přihlédnutím k environmentálním podmínkám jednotlivých regionů Unie, mimo jiné i v zemích s vysokou mírou zalesnění. Aby se mezitím zachovaly a rozšířily zásoby uhlíku, mělo by toto rozhodnutí rovněž stanovit, že členské státy mají poskytovat informace o svých opatřeních v rámci odvětví LULUCF k omezení nebo snížení emisí a k zachování nebo zvýšení pohlcování v odvětví LULUCF.
(4)
Toto rozhodnutí by mělo stanovit povinnosti členských států, pokud jde o uplatňování uvedených pravidel započítávání a o poskytování informací o opatřeních členských států v odvětví LULUCF. Nemělo by stanovit žádné povinnosti v oblasti započítávání či podávání zpráv pro soukromé subjekty.
(5)
Rozhodnutí 16/CMP.1 konference smluvních stran jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu („rozhodnutí 16/CMP.1“), přijaté na 11. zasedání konference smluvních stran UNFCCC, které se konalo v Montrealu v prosinci roku 2005, a rozhodnutí 2/CMP.7 konference smluvních stran jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu, přijaté na 17. zasedání konference smluvních stran UNFCCC, které se konalo v Durbanu v prosinci roku 2011, stanovují pravidla započítávání pro odvětví LULUCF od druhého kontrolního období v rámci Kjótského protokolu. Toto rozhodnutí by mělo být zcela v souladu s uvedenými rozhodnutími, aby byla zajištěna soudržnost mezi vnitřními pravidly Unie a definicemi, podmínkami, pravidly a pokyny dohodnutými v rámci UNFCCC s cílem zabránit zdvojování zpráv podávaných členskými státy. Toto rozhodnutí by rovněž mělo zohlednit zvláštnosti odvětví LULUCF Unie a povinnosti, jimiž je vázána Unie jako samostatná smluvní strana UNFCCC a Kjótského protokolu.
(6)
Pravidla započítávání použitelná na odvětví LULUCF Unie by neměla způsobovat dodatečnou administrativní zátěž. Neměla by proto být stanovena povinnost zahrnout do zpráv podávaných v souladu s těmito pravidly informace, které nejsou vyžadovány podle rozhodnutí konference smluvních stran UNFCCC a shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu.
(7)
Odvětví LULUCF může přispívat ke zmírňování změny klimatu několika způsoby, zejména snižováním emisí, jakož i zachováváním a posilováním propadů a zásob uhlíku. Pro účinnost opatření, jejichž hlavním cílem je zvýšit pohlcování uhlíku, mají zásadní význam dlouhodobá stabilita a adaptabilita zásobníků uhlíku.
(8)
Pravidla započítávání v rámci odvětví LULUCF by měla odrážet úsilí vynakládané v odvětví zemědělství a lesního hospodářství s cílem posílit přínos změn ve využití zdrojů půdy ke snížení emisí. Toto rozhodnutí by mělo stanovit pravidla započítávání závazná pro činnosti zalesňování, opětovného zalesňování, odlesňování a obhospodařování lesů, jakož i pro činnosti obhospodařování pastvin a obhospodařování orné půdy, s výhradou zvláštních ustanovení, která mají zlepšit systémy členských států pro podávání zpráv a započítávání během prvního období započítávání. Toto rozhodnutí by rovněž mělo stanovit pravidla započítávání, která se dobrovolně použijí na činnosti obnovy vegetace a odvodňování a zavodňování mokřadů. Za tímto účelem by Komise měla zjednodušit a zlepšit výstupy příslušných databází Unie (Eurostat - Lucas, Evropská agentura pro životní prostředí - databáze krajinného pokryvu Corine atd.), jež zpracovávají příslušné informace, a to s cílem pomáhat členským státům v plnění povinností započítávání, zejména pokud jde o obhospodařování orné půdy a obhospodařování pastvin, a případně i o dobrovolné započítávání týkající se činností obnovy vegetace a odvodňování a zavodňování mokřadů.
(9)
Pro zajištění ekologické vyváženosti pravidel započítávání vztahujících se na odvětví LULUCF Unie by tato pravidla měla být založena na zásadách započítávání stanovených v rozhodnutí 2/CMP.7, rozhodnutí 2/CMP.6 konference smluvních stran jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu, přijatých na 16. zasedání konference smluvních stran UNFCCC, které se konalo v Cancúnu v prosinci roku 2010, a rozhodnutí 16/CMP.1. Členské státy by měly vypracovat a vést své záznamy tak, aby byla zaručena přesnost, úplnost, konzistentnost, porovnatelnost a transparentnost příslušných informací použitých při odhadech emisí a pohlcování v odvětví LULUCF v souladu s přístupem stanoveným v pokynech Mezivládního panelu pro změnu klimatu (IPCC) pro národní inventury skleníkových plynů, mimo jiné v pokynech upravujících metodiku započítávání emisí jiných skleníkových plynů než CO2, přijatých v rámci UNFCCC.
(10)
Pravidla započítávání vycházející z rozhodnutí 2/CMP.7 a 16/CMP.1 neumožňují započítat substituční účinek užití výrobků ze dřeva vytěženého pro energetické a materiální účely, neboť by výsledkem bylo zdvojené započítávání. Toto užití však může významně přispět ke zmírňování změny klimatu, a informace o opatřeních v rámci odvětví LULUCF poskytované členskými státy tedy mohou zahrnovat opatření, jejichž účelem je nahradit materiály a zdroje energie produkující velké množství skleníkových plynů biomasou. Tímto způsobem by došlo k posílení soudržnosti politik.
(11)
S cílem zajistit pevný základ budoucí tvorby politik a optimalizace využívání půdy v Unii jsou zapotřebí příslušné investice. Aby se zajistilo, že těmto investicím bude možno připisovat priority podle klíčových kategorií, měly by členské státy mít zpočátku možnost vyjmout některé zásobníky uhlíku ze započítávání. V dlouhodobém horizontu by však mělo dojít k vyčerpávajícímu započítávání v rámci daného odvětví tak, aby byly zahrnuty všechny půdy, zásobníky a plyny.
(12)
Pravidla započítávání by měla zajistit, že záznamy přesně odrážejí člověkem vyvolané změny v emisích a pohlcování. V tomto ohledu by toto rozhodnutí mělo stanovit používání konkrétních metodik pro různé činnosti v odvětví LULUCF. Emise a pohlcování spojené se zalesňováním, opětovným zalesňováním a odlesňováním jsou výsledkem člověkem bezprostředně vyvolané přeměny půdy, a měly by proto být započteny v celém rozsahu. Na emise a pohlcení související s obhospodařováním pastvin, obhospodařováním orné půdy, obnovou vegetace nebo odvodňováním a zavodňováním mokřadů se pro účely výpočtu změn v emisích a pohlceních uplatní referenční rok. Avšak emise a pohlcení z obhospodařování lesů závisejí na řadě přírodních faktorů, na věkové struktuře lesů, jakož i na předchozích i stávajících postupech obhospodařování. Uplatnění referenčního roku neumožňuje zohlednit tyto aspekty a jejich cyklické důsledky pro emise a pohlcování či jejich meziroční variace. Příslušná pravidla započítávání pro výpočet změn v emisích a pohlceních by namísto toho měla stanovit použití referenčních úrovní, aby se vyloučily vlivy přírodních faktorů a faktorů spjatých se zvláštnostmi jednotlivých zemí. Referenční úrovně představují odhady ročních čistých emisí nebo pohlcení vyplývajících z obhospodařování lesů na území členského státu za roky zahrnuté v každém období započítávání a měly by být stanoveny transparentně v souladu s rozhodnutími 2/CMP.6 a 2/CMP.7. Referenční úrovně uvedené v tomto rozhodnutí by měly být totožné s referenčními úrovněmi schválenými v rámci procesů UNFCCC. Pokud má některý členský stát k dispozici lepší metodiku či údaje související se stanovením referenční úrovně, měl by takový členský stát provést příslušné technické opravy, aby byl zahrnut dopad přepočtů do započítávání pro obhospodařování lesů.
Pravidla započítávání by měla stanovit horní mezní hodnotu vztahující se na čistá pohlcení v případě obhospodařování lesů, která mohou být započtena. Dojde-li v rámci příslušných mezinárodních procesů k vývoji v oblasti pravidel započítávání pro lesnické činnosti, měla by být zvážena možnost aktualizace pravidel započítávání pro tyto činnosti podle tohoto rozhodnutí, aby byl s daným vývojem zajištěn soulad.
(13)
Pravidla započítávání by měla náležitě odrážet přínos ukládání skleníkových plynů do dřeva a dřevěných výrobků a měla by přispět k většímu využívání lesů jako zdroje v rámci udržitelného obhospodařování lesů a k většímu využívání výrobků ze dřeva.
(14)
Podle kapitoly 4.1.1 pokynů IPCC pro správnou praxi při využívání půdy, změny využívání půdy a lesnictví je správným postupem, pokud země kromě minimální zalesněné oblasti vymezí i minimální šířku použitou pro definici lesa a jednotek půdy, kde se provádí zalesňování, opětovné zalesňování a odlesňování. Měl by být zajištěn soulad mezi definicí použitou daným členským státem ve zprávách podávaných v rámci UNFCCC a Kjótského protokolu a tímto rozhodnutím.
(15)
Pravidla započítávání by měla zajistit, aby členské státy v záznamech přesně zaznamenaly změny v zásobníku výrobků z vytěženého dřeva, jakmile k nim dojde, s cílem vytvořit pobídky pro využívání výrobků z vytěženého dřeva s dlouhou životností. Funkce rozkladu prvního řádu použitelná na emise z výrobků z vytěženého dřeva by proto měla odpovídat rovnici 12.1 pokynů IPCC pro národní inventury skleníkových plynů z roku 2006 a příslušné hodnoty směrodatného poločasu rozkladu by měly vycházet z tabulky 3a.1.3 pokynů IPCC pro správnou praxi při využívání půdy, změny využívání půdy a lesnictví z roku 2003. Členské státy by měly mít možnost použít namísto toho metodiku a poločasy rozkladu specifické pro danou zemi, jsou-li v souladu s nejnovějšími přijatými pokyny IPCC.
(16)
Jelikož emise skleníkových plynů a pohlcování v důsledku zemědělských činností meziročně kolísají mnohem méně než emise a pohlcování z lesnických činností, členské státy by měly započítávat emise a pohlcování skleníkových plynů v důsledku činností obhospodařování orné půdy a pastvin k referenčnímu roku nebo období.
(17)
Odvodňování a zavodňování mokřadů zahrnuje emise z rašelinišť, která uchovávají velmi vysoká množství uhlíku. Emise z degradace a odvodňování rašelinišť odpovídají přibližně 5 % celosvětových emisí skleníkových plynů a v roce 2010 představovaly 3,5-4 % emisí Unie. Jakmile budou na mezinárodní úrovni dohodnuty příslušné pokyny IPCC, měla by Unie na mezinárodní úrovni usilovat v této otázce o pokrok, aby bylo možné dosáhnout dohody s orgány UNFCCC nebo Kjótského protokolu ohledně povinnosti vypracovat a vést roční záznamy o emisích a pohlceních emisí z činností spadajících do kategorií odvodňování a zavodňování mokřadů a aby bylo možné tuto povinnost začlenit do celosvětové dohody o klimatu, která má být uzavřena nejpozději v roce 2015.
(18)
Přírodní škodlivé činitele, jako jsou požáry, hmyzí škůdci nebo nákaza, extrémní povětrnostní jevy a škodlivé činitele geologického původu, nad nimiž nemají členské státy kontrolu a které ani podstatně neovlivňují, mohou v odvětví LULUCF vést k dočasným emisím skleníkových plynů nebo mohou způsobit reverzi předchozích pohlcení. Protože reverze může být způsobena rovněž rozhodnutími učiněnými v rámci obhospodařování, jako jsou rozhodnutí o těžbě nebo výsadbě stromů, mělo by toto rozhodnutí zajistit, aby byly člověkem vyvolané reverze pohlcení vždy přesně zaneseny do záznamů v odvětví LULUCF. Toto rozhodnutí by mělo členským státům dále poskytnout omezenou možnost vyloučit ze svých záznamů v odvětví LULUCF emise způsobené při zalesňování, opětovném zalesňování a obhospodařování lesů škodlivými činiteli, které jsou mimo jejich kontrolu, a to pomocí úrovní pozadí a rozpětí v souladu s rozhodnutím 2/CMP.7. Způsob, jakým členské státy uplatňují tato ustanovení, by však neměl vést k nepřiměřeně nízkému započítávání.
(19)
Pravidla podávání zpráv o emisích skleníkových plynů a podávání dalších informací, které se vztahují ke změně klimatu, včetně informací o odvětví LULUCF, spadají do působnosti nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 525/2013 ze dne 21. května 2013 o mechanismu monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů a podávání dalších informací na úrovni členských států a Unie vztahujících se ke změně klimatu (6), a proto se toto rozhodnutí na ně nevztahuje. Členské státy by měly dodržovat uvedená pravidla pro monitorování a podávání zpráv, pokud jde o jejich povinnosti započítávání stanovené v tomto rozhodnutí.
(20)
Sestavování záznamů v odvětví LULUCF na ročním základě by způsobovalo, že by tyto záznamy byly nepřesné a nespolehlivé v důsledku meziročního kolísání emisí a pohlcování, časté potřeby přepočítat některé oznámené údaje a dlouhé doby potřebné k tomu, aby změněné postupy obhospodařování v zemědělství a lesnictví měly dopad na množství uhlíku uloženého ve vegetaci a půdě. Toto rozhodnutí by proto mělo stanovit započítávání na základě delšího období.
(21)
Členské státy by měly poskytnout informace o svých stávajících i budoucích opatřeních v rámci odvětví LULUCF, kterými se stanoví opatření vhodná na vnitrostátní úrovni, jimiž se omezí nebo sníží emise a zachová se nebo zvýší pohlcování v odvětví LULUCF. Uvedené informace by měly obsahovat jisté prvky vymezené tímto rozhodnutím. Na podporu osvědčených postupů a součinnosti s dalšími politikami a opatřeními souvisejícími s lesnictvím a zemědělstvím by měl být kromě toho v příloze tohoto rozhodnutí stanoven orientační seznam opatření, která mohou být do poskytovaných informací rovněž zahrnuta. Za účelem usnadnění výměny srovnatelných informací může Komise vydat pokyny.
(22)
Členské státy během přípravy či provádění svých opatření v rámci odvětví LULUCF případně mohou posoudit, zda neexistují příležitosti pro podporu investic do zemědělství.
(23)
Na Komisi by měla být přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie s cílem aktualizovat definice uvedené v tomto rozhodnutí v souladu se změnami definic přijatými orgány UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo orgány v rámci dohod z nich vycházejících či na ně navazujících; změnit přílohu I, doplnit nebo změnit období započítávání, aby bylo zajištěno, že tato období odpovídají příslušným obdobím přijatým orgány UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo orgány v rámci dohod z nich vycházejících či na ně navazujících a že jsou v souladu s obdobími započítávání přijatými orgány UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo orgány v rámci dohod z nich vycházejících či na ně navazujících, jež se uplatňují na závazky Unie týkající se snižování emisí v jiných odvětvích; změnit přílohu II v zájmu aktualizace referenčních úrovní v souladu s ustanoveními stanovenými v tomto rozhodnutí; pozměnit informace uvedené v příloze III v souladu se změnami definic přijatými orgány UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo orgány v rámci dohod z nich vycházejících či na ně navazujících; změnit přílohu V v souladu se změnami definic přijatými orgány UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo orgány v rámci dohod z nich vycházejících či na ně navazujících a pozměnit požadavky na informace týkající se pravidel započítávání v případě přírodních škodlivých činitelů stanovených v tomto rozhodnutí za účelem zohlednění změn aktů přijatých orgány UNFCCC nebo Kjótského protokolu. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(24)
Jelikož cílů tohoto opatření, totiž stanovení pravidel započítávání použitelných na emise a pohlcení v důsledku činností v oblasti LULUCF a poskytování informací týkajících se činností LULUCF členskými státy, nemůže být uspokojivě dosaženo pouze na úrovni členských států vzhledem k jejich podstatě, a proto jich může být z důvodu rozsahu a účinků opatření lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. Unie by přitom měla zohlednit pravomoci členských států, pokud jde o politiku v oblasti lesnictví. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Toto rozhodnutí stanoví pravidla započítávání, která se použijí na emise a pohlcení skleníkových plynů v důsledku činností v odvětví využívání půdy, změn ve využívání půdy a lesnictví (dále jen „odvětví LULUCF“), a to jako první krok k případnému zařazení těchto činností do závazku Unie v oblasti snižování emisí. Nestanoví žádné povinnosti v oblasti započítávání či podávání zpráv pro soukromé subjekty. Stanoví povinnost pro členské státy poskytovat informace o svých opatřeních v rámci odvětví LULUCF k omezení nebo snížení emisí a k zachování nebo zvýšení pohlcování.
Článek 2
Definice
1. Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
a)
„emisemi“ antropogenní emise skleníkových plynů do ovzduší ze zdrojů;
b)
„pohlcením“ antropogenní pohlcení skleníkových plynů z ovzduší pomocí propadů;
c)
„zalesňováním“ člověkem bezprostředně vyvolaná přeměna půdy, která nejméně po dobu 50 let nebyla lesem, na les, a to výsadbou, síjí nebo člověkem zajištěnou podporou zdrojů přirozené obnovy, v případě, že se přeměna uskutečnila po 31. prosinci 1989;
d)
„opětovným zalesňováním“ každá člověkem bezprostředně vyvolaná přeměna půdy, která není lesem, na les, a to výsadbou, síjí nebo člověkem zajištěnou podporou zdrojů přirozené obnovy, přičemž se jedná o půdu, jež byla lesem, avšak před 1. lednem 1990 lesem být přestala a byla znovu přeměněna na les v období po 31. prosinci 1989;
e)
„odlesňováním“ člověkem bezprostředně vyvolaná přeměna lesa na půdu, která není lesem, a to v případě, že se přeměna uskutečnila po 31. prosinci 1989;
f)
„obhospodařováním lesů“ každá činnost vyplývající ze systému postupů uplatnitelných na les, která ovlivňuje ekologické, hospodářské nebo sociální funkce lesa;
g)
„obhospodařováním orné půdy“ každá činnost vyplývající ze systému postupů uplatnitelných na půdu, na níž se pěstují zemědělské plodiny, a na půdu, která je vyňata z produkce nebo dočasně není používána pro rostlinnou výrobu;
h)
„obhospodařováním pastvin“ každá činnost vyplývající ze systému postupů uplatnitelných na půdu využívanou pro živočišnou výrobu a zaměřená na kontrolu nebo ovlivňování množství a druhu produkované vegetace a hospodářských zvířat;
i)
„obnovou vegetace“ každá člověkem bezprostředně vyvolaná činnost zaměřená na zvýšení zásoby uhlíku šířením vegetace v lokalitě, jejíž minimální plocha činí 0,05 hektaru, pokud tato činnost nepředstavuje zalesňování nebo opětovné zalesňování;
j)
„zásobou uhlíku“ objem uhlíku ukládaného v zásobníku uhlíku;
k)
„odvodňováním a zavodňováním mokřadů“ každá činnost vyplývající ze systému odvodňování nebo zavodňování půdy, jež byla odvodněna či zavodněna po 31. prosinci 1989, jejíž minimální plocha činí 1 hektar a na níž se nachází organická půda, pokud tato činnost nepředstavuje jednu z ostatních činností, pro něž se podle čl. 3 odst. 1, 2 a 3 vypracují a vedou záznamy, a pokud k odvodnění došlo v důsledku člověkem bezprostředně vyvolaného snížení hladiny podzemní vody a k zavodnění došlo částečnou nebo úplnou reverzí člověkem bezprostředně vyvolaného odvodnění;
l)
„zdrojem“ každý proces, činnost nebo mechanismus, při kterých se do atmosféry uvolňuje skleníkový plyn, aerosol či prekurzor skleníkového plynu;
m)
„propadem“ každý proces, činnost nebo mechanismus, při kterých se z atmosféry pohlcuje skleníkový plyn, aerosol či prekurzor skleníkového plynu;
n)
„zásobníkem uhlíku“ celek nebo část biogeochemického útvaru nebo systému na území členského státu, v němž se ukládá uhlík, jakýkoli prekurzor skleníkového plynu obsahující uhlík nebo jakýkoli skleníkový plyn obsahující uhlík;
o)
„prekurzorem skleníkového plynu“ chemická sloučenina, jež vstupuje do chemických reakcí, kterými vznikají skleníkové plyny uvedené v čl. 3 odst. 4;
p)
„výrobkem z vytěženého dřeva“ každý výrobek pocházející z těžby dřeva, který opustil místo, kde k těžbě dřeva dochází;
q)
„lesem“ území definované minimálními hodnotami pro velikost plochy, korunový zápoj stromů nebo odpovídající stupeň zakmenění porostu a pro potenciální výšku stromu v dospělosti na místě růstu, jak jsou pro každý členský stát stanoveny v příloze V. Les zahrnuje oblasti se stromy včetně skupin rostoucích semenáčů nebo výsadby, které dosud nedosáhly minimálních hodnot pro korunový zápoj stromů, odpovídajícího stupně zakmenění porostu nebo uvedené minimální výšky, jak je upřesněno v příloze V, včetně jakékoli plochy, která obvykle tvoří součást zalesněné oblasti, ale na které dočasně v důsledku zásahu člověka, například těžby, nebo z přírodních příčin žádné stromy nejsou, ale u níž se očekává návrat k lesnímu porostu;
r)
„korunovým zápojem“ ta poměrná část stanovené oblasti, která je pokryta vertikální projekcí ploch vymezených obvodem korun stromů, vyjádřená jako procentní podíl;
s)
„stupněm zakmenění porostu“ hustota osazení stojících a rostoucích stromů na půdě pokryté lesním porostem, měřená v souladu s metodikou stanovenou členským státem;
t)
„přírodními škodlivými činiteli“ všechny události nebo faktory jiného než antropogenního původu, jež způsobují značný objem emisí v lesích a nad jejichž výskytem v lesích nemá daný členský stát kontrolu, za předpokladu, že členský stát není objektivně schopen významně omezit vliv těchto událostí nebo faktorů na emise, a to ani poté, co k jejich výskytu došlo;
u)
„úrovní pozadí“ průměrné emise způsobené přírodními škodlivými činiteli v konkrétním období po odstranění krajních statistických hodnot, vypočítané podle čl. 9 odst. 2;
v)
„poločasem rozkladu“ počet let, jenž je zapotřebí k tomu, aby se množství uhlíku uloženého v kategorii výrobků z vytěženého dřeva snížilo na polovinu své původní hodnoty;
w)
„okamžitou oxidací“ metoda započítávání, která předpokládá, že k uvolnění celkového množství uhlíku uloženého ve výrobcích z vytěženého dřeva do atmosféry dochází v době těžby;
x)
„nahodilou těžbou“ každá těžební činnost spočívající v zajištění dřeva, které lze stále alespoň částečně využít, z oblastí zasažených působením přírodních škodlivých činitelů.
2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 12 za účelem změny definic uvedených v odstavci 1 tohoto článku s cílem zajistit soulad těchto definic s veškerými změnami příslušných definic přijatými orgány UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo v rámci dohod z nich vycházejících či na ně navazujících.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 12 s cílem změnit přílohu V pro účely aktualizace hodnot v této příloze uvedených v souladu se změnami definic ohledně aspektů vymezených v příloze V přijatými orgány UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo orgány v rámci dohod z nich vycházejících či na ně navazujících.
Článek 3
Povinnost vypracovat a vést záznamy v odvětví LULUCF
1. Pro každé období započítávání stanovené v příloze I členské státy vypracují a vedou záznamy, které přesně zachycují všechny emise a pohlcení v důsledku činností na jejich území, jež spadají do těchto kategorií:
a)
zalesňování;
b)
opětovné zalesňování;
c)
odlesňování;
d)
obhospodařování lesů.
2. Pro období započítávání, které začíná dnem 1. ledna 2021, a pro období následující členské státy vypracují a vedou roční záznamy, které přesně zachycují všechny emise a pohlcení v důsledku činností na jejich území, jež spadají do těchto kategorií činností:
a)
obhospodařování orné půdy;
b)
obhospodařování pastvin.
Pokud jde o roční záznamy emisí a pohlcení v důsledku obhospodařování orné půdy a obhospodařování pastvin, na období započítávání od 1. ledna 2013 do 31. prosince 2020 se uplatní následující ustanovení:
a)
V letech 2016 až 2018 členské státy předloží do 15. března každého roku Komisi zprávu o uplatňovaných i vyvíjených systémech odhadů emisí a pohlcení v důsledku obhospodařování orné půdy a obhospodařování pastvin. Členské státy by ve zprávě měly vysvětlit soulad těchto systémů s metodikou IPCC a s požadavky UNFCCC na předkládání zpráv o emisích a pohlcování skleníkových plynů.
b)
V období do 1. ledna 2022 členské státy do 15. března každého roku vypracují a předloží Komisi počáteční, předběžné a nezávazné roční odhady emisí a pohlcení v důsledku obhospodařování orné půdy a obhospodařování pastvin, a to za případného využití metodiky IPCC. Členské státy by měly použít přinejmenším metodiku popsanou v příslušných pokynech IPCC jako úroveň 1. Členské státy se vybízejí, aby uvedené odhady použily pro vymezení klíčových kategorií a aby vypracovaly klíčové metodiky úrovně 2 a 3, specifické pro každou zemi pro stanovení spolehlivých a přesných odhadů emisí a pohlcení.
c)
Členské státy nejpozději dne 15. března 2022 předloží své konečné roční odhady pro započítávání týkající se obhospodařování orné půdy a obhospodařování pastvin.
d)
Členský stát může požádat o prodloužení lhůty stanovené v písmenu c), pokud konečné odhady pro započítávání týkající se obhospodařování orné půdy a obhospodařování pastvin nelze ve lhůtě stanovené v tomto odstavci řádně provést přinejmenším z jednoho z následujících důvodů:
i)
požadované započítání lze uskutečnit pouze ve fázích, jež lhůtu přesahují, a to z důvodů technické proveditelnosti,
ii)
završení započítání v dané lhůtě by bylo nepřiměřeně nákladné.
Členské státy, které si přejí využít odchylku, předloží Komisi odůvodněnou žádost do 15. ledna 2021.
Shledá-li Komise, že je žádost opodstatněná, povolí odchylku na období nepřesahující délku tří kalendářních let počínaje dnem 15. března 2022. V opačném případě žádost zamítne a své rozhodnutí odůvodní.
V nezbytných případech může Komise požádat, aby jí v konkrétně udané lhůtě přiměřené délky byly předloženy doplňující informace.
Odchylka se považuje za povolenou, pokud do šesti měsíců od obdržení původní žádosti členského státu nebo od obdržení vyžádaných doplňujících informací Komise nevznese námitky.
3. Pro každé období započítávání stanovené v příloze I mohou členské státy rovněž vypracovat a vést záznamy, které přesně zachycují emise a pohlcení v důsledku obnovy vegetace, odvodňování a zavodňování mokřadů.
4. Záznamy uvedené v odstavcích 1, 2 a 3 se vztahují na emise a pohlcení těchto skleníkových plynů:
a)
oxid uhličitý (CO2);
b)
methan (CH4);
c)
oxid dusný (N2O).
5. Členské státy zahrnou do svých záznamů konkrétní činnost podle odstavce 1, 2 a 3, pokud jsou záznamy sestaveny a vedeny v souladu s tímto rozhodnutím, a to ode dne, kdy byla zahájena, nebo od 1. ledna 2013, podle toho, co nastane později.
Článek 4
Obecná pravidla započítávání
1. Členské státy ve svých záznamech uvedených v čl. 3 odst. 1, 2 a 3 označí emise kladným znaménkem (+) a pohlcení záporným znaménkem (-).
2. Členské státy vypracují a vedou své záznamy tak, aby byla zaručena přesnost, úplnost, konzistentnost, srovnatelnost a transparentnost příslušných informací použitých při odhadech emisí a pohlcení v souvislosti s činnostmi uvedenými v čl. 3 odst. 1, 2 a 3.
3. Emise a pohlcení v důsledku jakékoli činnosti, která spadá do více než jedné kategorie uvedené v čl. 3 odst. 1, 2 a 3, se započítají pouze do jedné kategorie, aby se zabránilo zdvojenému započítání.
4. Členské státy na základě transparentních a ověřitelných údajů určí území, na němž se činnost spadající do kategorie uvedené v čl. 3 odst. 1, 2 a 3 provádí. Členské státy zajistí, aby v záznamu příslušné kategorie bylo možné všechna tato území identifikovat.
5. Členské státy zahrnou do svých záznamů podle čl. 3 odst. 1, 2 a 3 všechny změny zásob uhlíku v těchto zásobnících uhlíku:
a)
nadzemní biomasa;
b)
podzemní biomasa;
c)
odpad;
d)
mrtvá dřevní hmota;
e)
organický uhlík v půdě;
f)
výrobky z vytěženého dřeva.
Členské státy však mohou rozhodnout, že do svých záznamů nezahrnou změny zásob uhlíku v případě zásobníků uhlíku uvedených v prvním pododstavci písm. a) až e), pokud zásobník uhlíku není zdrojem. Členské státy mají za to, že zásobník uhlíku není zdrojem, pouze prokazují-li to transparentní a ověřitelné údaje.
6. Členské státy uzavřou záznamy uvedené v čl. 3 odst. 1, 2 a 3 na konci každého období započítávání stanoveného v příloze I, s tím, že v těchto záznamech uvedou bilanci celkových čistých emisí a pohlcení v průběhu příslušného období započítávání.
7. Členské státy vedou úplné a přesné záznamy o všech údajích použitých ke splnění svých povinností podle tohoto rozhodnutí, a to alespoň po dobu platnosti tohoto rozhodnutí.
8. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 12, jimiž změní přílohu I s cílem vložit nebo změnit období započítávání, aby bylo zajištěno, že tato období započítávání odpovídají příslušným obdobím přijatým orgány UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo orgány v rámci dohod z nich vycházejících či na ně navazujících a že jsou v souladu s obdobími započítávání přijatými orgány UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo orgány v rámci dohod z nich vycházejících či na ně navazujících, jež se uplatňují na závazky Unie týkající se snižování emisí v jiných odvětvích.
Článek 5
Pravidla započítávání pro zalesňování, opětovné zalesňování a odlesňování
1. V záznamech týkajících se zalesňování a opětovného zalesňování členské státy zohlední emise a pohlcení pocházející pouze z činností probíhajících na půdě, na které nebyl lesní porost ke dni 31. prosince 1989. Členské státy mohou emise ze zalesňování a opětovného zalesňování zohlednit v jediném záznamu.
2. Členské státy ve svých záznamech zohlední čisté emise a pohlcení v důsledku činností zalesňování, opětovného zalesňování a odlesňování, a to jako celkové emise a pohlcení pro každý rok v příslušném období započítávání, na základě transparentních a ověřitelných údajů.
3. Členské státy vedou záznamy o emisích a pohlceních z půdy, jež byla v záznamech vykázána podle čl. 4 odst. 4 v rámci kategorie činnosti zalesňování, opětovného zalesňování nebo odlesňování, i pokud se tato činnost již na uvedené půdě neprovádí.
4. Při výpočtech týkajících se činností zalesňování, opětovného zalesňování a odlesňování určí každý členský stát plochu lesa za použití stejné jednotky prostorového posouzení podle přílohy V.
Článek 6
Pravidla započítávání pro obhospodařování lesů
1. Členské státy započítají emise a pohlcení z činnosti obhospodařování lesů, přičemž výpočet se provede odečtením hodnoty získané vynásobením počtu let v daném období započítávání jejich referenční úrovní uvedenou v příloze II od emisí a pohlcení v každém období započítávání uvedeném v příloze I.
2. Pokud je výsledek výpočtu uvedeného v odstavci 1 za období započítávání záporný, započítají členské státy v kategorii obhospodařování lesů celkové emise a pohlcení odpovídající maximálně 3,5 % emisí členského státu v jeho referenčním roce nebo referenčním období podle přílohy VI, které tento členský stát předložil UNFCCC v odpovídající zprávě přijaté podle příslušných rozhodnutí CMP o referenčním roce nebo referenčním období pro druhé kontrolní období v rámci Kjótského protokolu, a to kromě emisí a pohlcení z činností uvedených v čl. 3 odst. 1, 2 a 3, vynásobených počtem let v daném období započítávání.
3. Členské státy zajistí, aby metody výpočtu, které uplatňují na záznamy v případě činností souvisejících s obhospodařováním lesů, byly v souladu s dodatkem II rozhodnutí 2/CMP.6 a s metodami výpočtu použitými pro vymezení jejich referenčních úrovní uvedených v příloze II, a to přinejmenším s ohledem na tyto aspekty:
a)
zásobníky uhlíku a skleníkové plyny;
b)
obhospodařovaná plocha lesů;
c)
výrobky z vytěženého dřeva;
d)
přírodní škodlivé činitele.
4. Nejpozději rok před koncem každého období započítávání sdělí členské státy Komisi revidované referenční úrovně. Tyto referenční úrovně jsou shodné s referenčními úrovněmi stanovenými v aktech schválených orgány UNFCCC nebo Kjótského protokolu, a pokud takové akty nejsou k dispozici, referenční úrovně se vypočítají v souladu s postupem a metodikou, jež jsou vymezeny v příslušných rozhodnutích přijatých orgány UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo v rámci dohod z nich vycházejících či na ně navazujících.
5. Pokud se příslušná ustanovení rozhodnutí 2/CMP.6 nebo 2/CMP.7 změní, sdělí členské státy Komisi nejpozději šest měsíců po přijetí těchto změn revidované referenční úrovně, které tyto změny zohledňují.
6. Pokud členský stát získá lepší metodiku týkající se údajů používaných pro stanovení referenční úrovně podle přílohy II nebo zlepší-li se výrazně kvalita údajů, kterými členský stát disponuje, dotyčný členský stát provede patřičné technické opravy, jimiž bude do započítávání pro obhospodařování lesů dopad přepočtů zahrnut. Tyto technické opravy jsou shodné s jakýmikoli takovými opravami schválenými v rámci procesu přezkumu UNFCCC v souladu s rozhodnutím 2/CMP.7. Dotčený členský stát sdělí dané opravy Komisi nejpozději jako součást údajů předkládaných podle čl. 7 odst. 1 písm. d) zení č. 525/2013.
7. Pro účely odstavců 4, 5 a 6 uvedou členské státy výši ročních emisí v důsledku přírodních škodlivých činitelů, které byly do jejich revidovaných referenčních úrovní zahrnuty, a způsob, jakým tuto výši odhadly.
8. Komise kontroluje informace týkající se revidovaných referenčních úrovní podle odstavců 4 a 5 a technických oprav podle odstavce 6, aby byla zajištěna konzistentnost informací, jež členské státy zaslaly UNFCCC, a informací, jež členské státy předložily Komisi.
9. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 12 za účelem aktualizace referenčních úrovní v příloze II, pokud některý členský stát svou referenční úroveň změní podle odstavců 4 a 5, a poté, co to bylo schváleno prostřednictvím procesů UNFCCC.
10. Členské státy do svých záznamů pro obhospodařování lesů promítnou dopad jakékoli změny přílohy II pro celé příslušné období započítávání.
Článek 7
Pravidla započítávání pro výrobky z vytěženého dřeva
1. Každý členský stát ve svých záznamech podle čl. 3 odst. 1, 2 a 3 zohlední emise a pohlcení v důsledku změn v zásobníku výrobků z vytěženého dřeva, včetně emisí z výrobků z vytěženého dřeva, jež byly z jeho lesů pohlceny před 1. lednem 2013. Emise z výrobků z vytěženého dřeva, které již byly započteny podle Kjótského protokolu během období 2008-2012 na základě okamžité oxidace, se nezohlední.
2. Na základě výpočtů v souladu s funkcí rozkladu prvního řádu a s využitím výchozích hodnot poločasu rozkladu podle přílohy III členské státy ve svých záznamech podle čl. 3 odst. 1, 2 a 3 týkajících se výrobků z vytěženého dřeva zohlední emise a pohlcení plynoucí ze změn v zásobníku výrobků z vytěženého dřeva spadajících do následujících kategorií:
a)
papír;
b)
dřevěné desky;
c)
řezivo.
Tyto kategorie mohou členské státy doplnit informacemi o kůře, jsou-li dostupné údaje transparentní a ověřitelné. Členské státy mohou rovněž použít podkategorie kterékoli z uvedených kategorií, jež jsou specifické pro danou zemi. Členské státy mohou místo metodiky a výchozích hodnot poločasu rozkladu uvedených v příloze III použít metodiku a hodnoty poločasu rozkladu specifické pro jednotlivé země za předpokladu, že členský stát tuto metodiku a hodnoty stanoví na základě transparentních a ověřitelných údajů a že použité metody jsou přinejmenším stejně podrobné a přesné jako metody uvedené v příloze III.
V případě vyvážených výrobků z vytěženého dřeva se údaji specifickými pro danou zemi rozumějí hodnoty poločasu rozkladu specifické pro danou zemi a využití výrobků z vytěženého dřeva v dovážející zemi.
Na výrobky z vytěženého dřeva uvedené na trh v Unii členské státy nepoužijí hodnoty poločasu rozkladu specifické pro danou zemi, které se odchylují od hodnot, jež použil dovážející členský stát ve svých záznamech podle čl. 3 odst. 1, 2 a 3.
Výrobky z vytěženého dřeva získané v důsledku odlesňování se započítají na základě okamžité oxidace.
3. Pokud členské státy zanesou do svých záznamů podle čl. 3 odst. 1, 2 a 3 emise oxidu uhličitého (CO2) z výrobků z vytěženého dřeva na skládkách pevného odpadu, započtení se provede na základě okamžité oxidace.
4. Pokud členské státy zanesou do svých záznamů emise z výrobků z vytěženého dřeva, které byly vytěženy pro energetické účely, učiní tak rovněž na základě okamžité oxidace.
Výhradně pro informační účely mohou členské státy do předkládaných údajů zahrnout údaje o poměrném množství dřeva použitého pro energetické účely, jež bylo dovezeno ze zemí mimo Unii, a země původu tohoto dřeva.
5. Dovážející členský stát nezapočítá dovážené výrobky z vytěženého dřeva, a to bez ohledu na jejich původ. Členské státy tudíž do svých záznamů zanesou emise a pohlcení z výrobků z vytěženého dřeva pouze v případě, že tyto emise a pohlcení pocházejí z výrobků z vytěženého dřeva, které byly přemístěny z půdy zahrnuté do jejich záznamů podle čl. 3 odst. 1, 2 a 3.
6. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 12 s cílem revidovat informace vymezené v příloze III, aby byly zohledněny změny aktů přijatých orgány UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo orgány v rámci dohod z nich vycházejících či na ně navazujících.
Článek 8
Pravidla započítávání pro obhospodařování orné půdy, obhospodařování pastvin, obnovu vegetace, odvodňování a zavodňování mokřadů
1. Ve svých záznamech týkajících se obhospodařování orné půdy a obhospodařování pastvin každý členský stát zohlední emise a pohlcení z příslušných činností, přičemž výpočet se provede odečtením hodnoty získané vynásobením počtu let v daném období započítávání emisemi a pohlcením plynoucími z daných činností v uvedeném členském státu v jeho referenčním roce podle přílohy VI od emisí a pohlcení v každém období započítávání uvedeném v příloze I.
2. Jestliže členský stát rozhodne, že vypracuje a povede záznamy pro obnovu vegetace nebo odvodňování a zavodňování mokřadů, použije metodu výpočtu uvedenou v odstavci 1.
Článek 9
Pravidla započítávání pro přírodní škodlivé činitele
1. Jsou-li splněny podmínky stanovené v odstavcích 2 a 5 tohoto článku, mohou členské státy z výpočtů, které se týkají jejich povinností započítávání podle čl. 3 odst. 1 písm. a), b) a d), vyloučit jiné než antropogenní emise skleníkových plynů ze zdrojů, které vznikly v důsledku přírodních škodlivých činitelů.
2. Pokud členské státy uplatňují odstavec 1 tohoto článku, vypočítají podle metodiky vymezené v příloze VII úroveň pozadí pro každou z činností uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. a), b) a d). Úroveň pozadí v čl. 3 odst. 1 písm. a) a b) je společná. Členské státy mohou alternativně uplatnit transparentní a srovnatelnou metodiku specifickou pro danou zemi, k čemuž použijí konzistentní a zpočátku úplnou časovou řadu údajů, a to i pro období 1990-2009.
3. Každoročně nebo na konci příslušného období započítávání mohou členské státy ze svých záznamů pro odvětví LULUCF vyloučit jiné než antropogenní emise skleníkových plynů ze zdrojů, jež překračují úroveň pozadí vypočítanou v souladu s odstavcem 2, pokud:
a)
emise v konkrétním roce období započítávání překračují úroveň pozadí s připočtením rozpětí. Je-li úroveň pozadí vypočtena v souladu s metodou stanovenou v příloze VII, rovná se rozpětí dvojnásobku směrodatné odchylky časové řady použité pro výpočet úrovně pozadí. Je-li úroveň pozadí vypočtena za použití metodiky specifické pro danou zemi, členské státy popíšou způsob stanovení rozpětí v případech, kdy je toto rozpětí zapotřebí. U každé použité metodiky je nutné se v průběhu období započítávání vyhnout očekávání čistých kreditů;
b)
jsou splněny požadavky na informace podle odstavce 5 a informace jsou členskými státy předány.
4. Každý členský stát, který v konkrétním roce období započítávání vyloučí jiné než antropogenní emise skleníkových plynů ze zdrojů, které vznikly v důsledku přírodních škodlivých činitelů:
a)
po zbytek období započítávání vyloučí ze započítávání všechna následná pohlcení pro půdy zasažené přírodními škodlivými činiteli a půdy, kde došlo k emisím podle odstavce 3;
b)
nevyloučí emise plynoucí z činností těžby a nahodilé těžby, které na dané půdě proběhly po výskytu přírodních škodlivých činitelů;
c)
nevyloučí emise plynoucí z řízeného vypalování, které na dané půdě proběhlo v příslušném konkrétním roce období započítávání;
d)
nevyloučí emise v případě půdy, jež byla podrobena odlesňování po výskytu přírodních škodlivých činitelů.
5. Členské státy mohou vyloučit jiné než antropogenní emise skleníkových plynů ze zdrojů, které vznikly v důsledku přírodních škodlivých činitelů, pouze v případě, že poskytnou transparentní informace prokazující:
a)
že jsou identifikovány veškeré půdní plochy zasažené přírodními škodlivými činiteli v příslušném konkrétním vykazovaném roce, včetně jejich geografické polohy, roku a druhů přírodních škodlivých činitelů;
b)
že po zbytek příslušného období započítávání na půdě, jež byla zasažena přírodními škodlivými činiteli a v jejímž případě byly emise ze započítávání vyloučeny, neproběhlo odlesňování;
c)
které ověřitelné metody a kritéria budou použity pro identifikaci odlesnění na takové půdě v nadcházejících letech období započítávání;
d)
pokud je to možné, která opatření členský stát podnikl s cílem řídit nebo kontrolovat dopad dotyčných přírodních škodlivých činitelů;
e)
pokud je to možné, která opatření členský stát podnikl v zájmu sanace půdy zasažené dotyčnými přírodními škodlivými činiteli.
6. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 12 za účelem revize požadavků na informace uvedených v odstavci 5 tohoto článku za účelem zohlednění revizí aktů přijatých orgány UNFCCC nebo Kjótského protokolu.
Článek 10
Informace o opatřeních v rámci odvětví LULUCF
1. Nejpozději 18 měsíců po začátku každého období započítávání uvedeného v příloze I členské státy vypracují a předají Komisi informace o svých stávajících i budoucích opatřeních v rámci odvětví LULUCF v zájmu omezení nebo snížení emisí a zachování nebo zvýšení pohlcování vzniklých v důsledku činností uvedených v čl. 3 odst. 1, 2 a 3 tohoto rozhodnutí, a to v samostatném dokumentu nebo jako jasně rozpoznatelnou součást svých vnitrostátních strategií nízkouhlíkového rozvoje, uvedených v článku 4 nařízení (EU) č. 525/2013, nebo jiných vnitrostátních strategií či plánů, jež s odvětvím LULUCF souvisejí. Členské státy zajistí, aby byla konzultována široká škála zúčastněných stran. Pokud členský stát tyto informace předloží jako součást svých strategií nízkouhlíkového rozvoje podle nařízení (EU) č. 525/2013, použije se příslušný harmonogram vymezený v uvedeném nařízení.
Informace o opatřeních v rámci odvětví LULUCF se vztahují na dobu trvání příslušného období započítávání uvedeného v příloze I.
2. Členské státy zahrnou do svých informací o opatřeních v rámci odvětví LULUCF přinejmenším následující informace, týkající se každé z činností uvedených v čl. 3 odst. 1, 2 a 3:
a)
popis minulých trendů emisí a pohlcování, pokud možno včetně historických trendů, lze-li je v dostatečné míře rekonstruovat;
b)
projekce emisí a pohlcování za období započítávání;
c)
analýzu potenciálu omezení nebo snížení emisí a zachování nebo zvýšení pohlcení;
d)
seznam nejvhodnějších opatření s ohledem na vnitrostátní podmínky, která členský stát plánuje nebo která mají být prováděna v zájmu čerpání potenciálu zmírňování změny klimatu, jenž byl eventuálně zjištěn analýzou podle písmene c); tento seznam případně, avšak nikoli výlučně, zahrnuje orientační opatření uvedená v příloze IV;
e)
stávající a připravované politiky k provádění opatření uvedených v písmenu d), včetně kvantitativního či kvalitativního popisu očekávaného účinku těchto opatření na emise a pohlcování, se zřetelem na další politiky a opatření, jež s odvětvím LULUCF souvisejí;
f)
orientační harmonogramy přijetí a provádění opatření uvedených v písmenu d).
3. V zájmu usnadnění výměny informací může Komise vydat pokyny a poskytnout členským státům technickou pomoc.
Komise může za konzultace s členskými státy vypracovat shrnutí svých zjištění týkajících se informací všech členských států o opatřeních v rámci odvětví LULUCF s cílem usnadnit mezi členskými státy výměnu poznatků a osvědčených postupů.
4. Do dne odpovídajícího polovině každého období započítávání a na konci každého období započítávání uvedeného v příloze I členské státy předloží Komisi zprávu, v níž popíšou pokrok v provádění svých opatření v rámci odvětví LULUCF.
Komise může na základě zpráv uvedených v prvním pododstavci vydat souhrnnou zprávu.
Informace o svých opatřeních v rámci odvětví LULUCF a zprávy uvedené v prvním pododstavci členské státy do tří měsíců od jejich předložení Komisi zpřístupní veřejnosti.
Článek 11
Přezkum
Pravidla započítávání stanovená v tomto rozhodnutí podrobí Komise přezkumu v souladu s příslušnými rozhodnutími přijatými orgány UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo v souladu s jinými právními předpisy Unie, nebo neexistují-li taková rozhodnutí, do 30. června 2017, přičemž případně předloží návrh Evropskému parlamentu a Radě.
Článek 12
Výkon přenesené pravomoci
1. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 2 odst. 2, čl. 2 odst. 3, čl. 4 odst. 8, čl. 6 odst. 9, čl. 7 odst. 6 a čl. 9 odst. 6 se Komisi svěřuje na období osmi let ode dne 8. července 2013. Nejpozději devět měsíců před uplynutím tohoto osmiletého období předloží Komise zprávu o přenesení pravomoci. Přenesení pravomocí se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 2 odst. 2, čl. 2 odst. 3, čl. 4 odst. 8, čl. 6 odst. 9, čl. 7 odst. 6 a čl. 9 odst. 6 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie, nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 2 odst. 2, čl. 2 odst. 3, čl. 4 odst. 8, čl. 6 odst. 9, čl. 7 odst. 6 a čl. 9 odst. 6 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 13
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 14
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Ve Štrasburku dne 21. května 2013.
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS BESLUT nr 529/2013/EU
av den 21 maj 2013
om bokföringsregler för utsläpp och upptag av växthusgaser till följd av verksamheter i samband med markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk och om information beträffande åtgärder som rör dessa verksamheter
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 192.1,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
efter översändande av förslaget till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
efter att ha hört Regionkommittén,
i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och
av följande skäl:
(1)
Sektorn markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk (LULUCF) är för unionen en nettosänka som tar upp en mängd växthusgaser från atmosfären som motsvarar en betydande andel av unionens sammanlagda utsläpp av växthusgaser. LULUCF-verksamhet orsakar antropogena utsläpp och upptag av växthusgaser till följd av förändringar i mängden kol som lagras i vegetation och mark samt utsläpp av andra växthusgaser än koldioxid. Den ökade hållbara användningen av avverkade träprodukter kan i hög grad begränsa utsläppen i och förbättra upptaget av växthusgaser från atmosfären. Utsläpp och upptag av växthusgaser som härrör från LULUCF-sektorn räknas inte med när det gäller att uppnå unionens mål att minska utsläppen av växthusgaser med 20 % fram till 2020 i enlighet med Europaparlamentets och rådets beslut nr 406/2009/EG av den 23 april 2009 om medlemsstaternas insatser för att minska sina växthusgasutsläpp i enlighet med gemenskapens åtaganden om minskning av växthusgasutsläppen till 2020 (3) och Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG av den 13 oktober 2003 om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom gemenskapen (4), men de räknas delvis med när det gäller att uppnå unionens kvantifierade åtaganden för utsläppsbegränsning och utsläppsminskning i enlighet med artikel 3.3 i Kyotoprotokollet till Förenta nationernas ramkonvention om klimatförändringar (UNFCCC), som godkändes genom rådets beslut 2002/358/EG (5).
(2)
När det gäller utvecklingen mot ett konkurrenskraftigt växthusgassnålt samhälle 2050 bör det finnas en helhetssyn på all markanvändning, och LULUCF bör hanteras inom ramen för unionens klimatpolitik.
(3)
Enligt beslut nr 406/2009/EG ska kommissionen bedöma formerna för att införa utsläpp och upptag från verksamheter som har samband med LULUCF i unionens åtagande om utsläppsminskningar, och säkerställa varaktighet och miljöintegritet för sektorn samt korrekt övervakning och bokföring av de berörda utsläppen och upptagen. I detta beslut bör man därför som ett första steg fastställa bokföringsregler som är tillämpliga på utsläpp och upptag av växthusgaser från LULUCF-sektorn, och därigenom bidra till framtagandet av politik för inbegripandet, på lämpligt sätt, av LULUCF-sektorn i unionens åtagande om utsläppsminskning samtidigt som hänsyn tas till miljöförhållanden i unionens olika regioner, däribland länder med stor skogsareal. För att säkerställa att kollagren bevaras och utökas under tiden bör det i detta beslut också fastställas att medlemsstaterna ska lämna information om sina LULUCF-åtgärder för att begränsa eller minska utsläppen och för att bibehålla eller öka LULUCF-sektorns upptag.
(4)
I detta beslut bör det fastställas skyldigheter för medlemsstaterna vad gäller tillämpningen av dessa bokföringsregler och tillhandahållande av information om deras LULUCF-åtgärder. Där bör inte fastställas några bokförings- eller rapporteringsskyldigheter för privata parter.
(5)
I beslut 16/CMP.1 av partskonferensen i dess funktion som Kyotoprotokollets partsmöte, som antogs vid mötet i UNFCCC:s elfte partskonferens i Montreal i december 2005, och i beslut 2/CMP.7 av partskonferensen i dess funktion som Kyotoprotokollets partsmöte, som antogs vid mötet i UNFCCC:s sjuttonde partskonferens i Durban i december 2011, fastställs bokföringsregler för LULUCF-sektorn från och med en andra åtagandeperiod inom ramen för Kyotoprotokollet. Det här beslutet bör stå i full överensstämmelse med de besluten för att säkerställa samstämmighet mellan unionens interna regler och de definitioner, villkor, regler och riktlinjer som har överenskommits inom UNFCCC för att undvika all överlappning av den nationella rapporteringen. Det här beslutet bör också återspegla särdragen hos unionens LULUCF-sektor samt de skyldigheter som uppkommer genom att unionen är en enskild part i UNFCCC och Kyotoprotokollet.
(6)
De bokföringsregler som ska tillämpas på unionens LULUCF-sektor bör inte generera någon ytterligare administrativ börda. Det bör därför inte föreligga någon skyldighet att i de rapporter som lämnas in i enlighet med dessa regler inkludera information som inte krävs enligt vad som har överenskommits vid UNFCCC:s partskonferens och Kyotoprotokollets partsmöte.
(7)
LULUCF-sektorn kan på flera sätt bidra till att begränsa klimatförändringarna, i synnerhet när det gäller att minska utsläpp och att bibehålla och utöka sänkor och kollager. För att åtgärder som i synnerhet syftar till ökad koldioxidlagring ska vara effektiva är det helt avgörande med långsiktigt stabila och anpassningsbara kolpooler.
(8)
Bokföringsreglerna för LULUCF bör avspegla de insatser som görs inom jordbruks- och skogsbrukssektorerna för att förstärka bidraget till utsläppsminskningen från de förändringar som görs i användningen av markresurserna. Detta beslut bör innehålla bestämmelser om bokföringsregler som ska vara obligatoriska för verksamheterna nybeskogning, återbeskogning, avskogning och skogsbruk och för verksamheterna bruk av betesmark och bruk av åkermark, med förbehåll för specifika bestämmelser med syftet att förbättra medlemsstaternas rapporterings- och bokföringssystem under den första bokföringsperioden. Detta beslut bör också innehålla bestämmelser om bokföringsregler som ska tillämpas på frivillig basis för förnyelse av vegetation och dränering och restaurering av våtmarker. För detta ändamål bör kommissionen rationalisera och förbättra utdatan från unionsdatabaserna (Eurostat-Lucas, EEA-Corine Land Cover m.fl.) i vilka relevant information hanteras, för att hjälpa medlemsstaterna att fullgöra sina bokföringsskyldigheter, i synnerhet vad gäller bruk av åkermark och bruk av betesmark och, där sådan finns, frivillig bokföring av förnyelse av vegetation och dränering och restaurering av våtmarker.
(9)
För att säkerställa den miljömässiga integriteten i de bokföringsregler som är tillämpliga på unionens LULUCF-sektor bör dessa regler baseras på de bokföringsprinciper som fastställs i beslut 2/CMP.7, beslut 2/CMP.6 av partskonferensen i dess funktion som Kyotoprotokollets partsmöte, som antogs vid mötet i UNFCCC:s sextonde partskonferens i Cancun i december 2010 och beslut 16/CMP.1. Medlemsstaterna bör när de upprättar och upprätthåller sin bokföring säkerställa riktighet, fullständighet, konsistens, jämförbarhet och transparens när det gäller den relevanta information som används vid beräkning av utsläpp och upptag från LULUCF-sektorn i enlighet med den vägledning som ges i tillämpliga riktlinjer från den mellanstatliga panelen för klimatförändringar (IPCC) för nationella växthusgasinventeringar, inklusive metoder för redovisning av utsläpp av andra växthusgaser än koldioxid som antagits inom ramen för UNFCCC.
(10)
De bokföringsregler som grundar sig på besluten 2/CMP.7 och 16/CMP.1 möjliggör inte bokföring av den substitutionseffekt som uppstår vid användning av avverkade träprodukter som bränsle och material, eftersom detta skulle innebära dubbel bokföring. Sådan användning kan dock på ett betydelsefullt sätt bidra till att begränsa klimatförändringarna och därför får den information om LULUCF-åtgärder som medlemsstater lämnar inbegripa åtgärder för ersättning av sådana material och energiråvaror som förorsakar stora utsläpp av växthusgaser med biomassa. På så sätt skulle politiken bli mer konsekvent.
(11)
En solid bas för framtida politiskt beslutsfattande och optimering av markanvändning i unionen kräver lämpliga investeringar. För att se till att man prioriterar investeringar inom nyckelkategorier bör medlemsstater i inledningsskedet få undanta vissa kolpooler från bokföring. På lång sikt bör man dock eftersträva en mer heltäckande sektorsbokföring som innefattar all mark, alla reservoarer och alla gaser.
(12)
Bokföringsreglerna bör säkerställa att bokföringen på ett korrekt sätt återspeglar antropogena förändringar i utsläpp och upptag. Därför bör detta beslut innehålla bestämmelser om användning av särskilda metoder för olika LULUCF-verksamheter. Utsläpp och upptag i samband med nybeskogning, återbeskogning och avskogning är ett resultat av direkt människoskapad omvandling av mark och bör därför redovisas i sin helhet. Utsläpp och upptag i samband med bruk av betesmark, bruk av åkermark, förnyelse av vegetation samt dränering och restaurering av våtmarker bokförs samtliga genom tillämpning av ett basår i syfte att beräkna förändringar i utsläpp och upptag. Utsläpp och upptag från skogsbruk beror emellertid på ett antal naturliga omständigheter, åldersklassfördelning och tidigare och nuvarande förvaltningsmetoder. Det är inte möjligt att genom användning av ett basår återspegla dessa faktorer och de cykliska effekter som blir följden för utsläpp och upptag eller deras årsvariation. Bokföringsreglerna för beräkning av förändringar i utsläpp och upptag bör i stället innehålla bestämmelser om referensnivåer för att utesluta effekterna av naturliga och landsspecifika särdrag. Referensnivåerna utgör uppskattningar av de årliga nettoutsläppen och nettoupptagen till följd av skogsbruk inom en medlemsstats territorium för de år som ingår i varje enskild bokföringsperiod och bör fastställas på ett sätt som medger insyn i enlighet med besluten 2/CMP.6 och 2/CMP.7. De referensnivåer som avses i det här beslutet bör vara desamma som de som godkänns genom UNFCCC-processerna. Om en medlemsstat får tillgång till bättre metoder eller uppgifter avseende fastställandet av referensnivån bör medlemsstaten göra de tekniska korrigeringar som är lämpliga för att inbegripa effekterna av de nya beräkningarna på bokföringen för skogsbruk.
Bokföringsreglerna bör innehålla bestämmelser om en övre gräns för de upptag för skogsbruk som får tas med i bokföringen. Om bokföringsreglerna för skogsverksamhet inom ramen för internationella processer inom området ändras bör man överväga att uppdatera bokföringsreglerna för skogsverksamhet i detta beslut, i syfte att säkerställa konsekvens med de ändringarna.
(13)
Bokföringsreglerna bör på lämpligt sätt återspegla det positiva bidraget från upptag av växthusgaser i trä och träbaserade produkter och bidra till en ökad användning av skogen som en resurs inom ramen för ett hållbart skogsbruk och till en ökad användning av träprodukter.
(14)
Enligt kapitel 4.1.1 i IPCC-riktlinjerna om goda metoder för markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk är det god praxis för länder att utöver minimiskogsarealen ange den minimibredd som de kommer att tillämpa vid fastställandet av skog och markenheter som är föremål för nybeskognings-, återbeskognings- och avskogningsverksamhet. Konsekvens mellan den definition som varje medlemsstat använder vid rapporteringen inom ramen för UNFCCC och Kyotoprotokollet och detta beslut bör säkerställas.
(15)
Bokföringsreglerna bör säkerställa att medlemsstaterna i sin bokföring återger förändringarna i reservoaren av avverkade träprodukter när de äger rum, för att skapa incitament för att använda avverkade träprodukter med långa livscykler. Den första ordningens nedbrytningsfunktion som ska tillämpas på utsläpp från avverkade träprodukter bör därför motsvara ekvation 12.1 i IPCC-riktlinjerna från 2006 för nationella växthusgasinventeringar och de berörda standardvärdena för halveringstider bör baseras på tabell 3a.1.3 i IPCC-riktlinjerna från 2003 om goda metoder för markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk. Medlemsstaterna bör ha möjlighet att använda landsspecifika metoder och värden för halveringstider i stället, under förutsättning att de är i överensstämmelse med de senast antagna IPCC-riktlinjerna.
(16)
Eftersom årsvariationerna i utsläpp och upptag av växthusgaser från jordbruksverksamheter är mycket mindre än för skogsbruksverksamheter bör medlemsstaterna redovisa utsläpp och upptag av växthusgaser från bruk av åkermark och bruk av betesmark i förhållande till basåret eller basperioden.
(17)
Dränering och restaurering av våtmarker omfattar utsläpp från torvmarker som lagrar mycket stora mängder kol. Utsläppen från torvmarker som håller på att utarmas och torrläggas utgör uppskattningsvis 5 % av de globala utsläppen av växthusgaser och stod för 3,5-4 % av unionens utsläpp 2010. Så fort tillämpliga IPCC-riktlinjer har överenskommits på internationell nivå bör unionen därför sträva efter att på internationell nivå nå framsteg i frågan, med siktet inställt på en överenskommelse inom UNFCCC:s eller Kyotokoprotokollets organ i fråga om skyldigheten att upprätta och upprätthålla årsredovisningar av utsläpp och upptag från verksamheter inom kategorierna dränering och restaurering av våtmarker och i syfte att ta med denna skyldighet i det globala klimatavtal som ska ingås senast 2015.
(18)
Naturliga störningar, som skogsbränder, insekts- och sjukdomsangrepp, extrema väderhändelser och geologiska störningar som är utom kontroll för och inte väsentligen påverkas av en medlemsstat, kan leda till tillfälliga utsläpp av växthusgaser inom LULUCF-sektorn eller orsaka en återföring till atmosfären av tidigare upptag. Eftersom återföringen också kan vara en följd av skogsskötselbeslut om exempelvis avverkning eller plantering av träd bör det i detta beslut säkerställas att antropogen överföring av upptag alltid återspeglas på korrekt sätt i LULUCF-bokföringen. Dessutom bör detta beslut ge medlemsstaterna en begränsad möjlighet att från sin LULUCF-bokföring utesluta utsläpp som sker till följd av störningar i samband med nybeskogning, återbeskogning och skogsbruk och som är utanför deras kontroll, genom användning av bakgrundsnivåer och marginaler i enlighet med beslut 2/CMP.7. Medlemsstaterna får dock inte tillämpa dessa bestämmelser på ett sådant sätt att det leder till otillbörlig underbokföring.
(19)
Rapporteringsregler för växthusgasutsläpp och annan information som är relevant för klimatförändringarna, däribland information om LULUCF-sektorn, omfattas av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 525/2013 av den 21 maj 2013 om en mekanism för att övervaka och rapportera utsläpp av växthusgaser och för att rapportera annan information på nationell och unionsnivå som är relevant för klimatförändringen (6) och omfattas därför inte av detta beslut. Medlemsstaterna bör med tanke på sina i detta beslut angivna skyldigheter följa dessa övervaknings- och rapporteringsregler.
(20)
Redovisning på årsbasis av LULUCF-bokföring skulle göra bokföringen felaktig och otillförlitlig på grund av årsvariationer i utsläpp och upptag, behovet av att ofta göra nya beräkningar av vissa rapporterade uppgifter och den långa tid som krävs för att förändrade förvaltningsmetoder inom jordbruk och skogsbruk ska få effekt på mängden kol som lagras i vegetation och mark. Därför bör det i detta beslut föreskrivas bokföring som grundar sig på en längre period.
(21)
Medlemsstaterna bör lämna information om sina nuvarande och framtida LULUCF-åtgärder och ange nationellt lämpliga åtgärder för att begränsa eller minska utsläppen från och bibehålla eller öka upptagen inom LULUCF-sektorn. Denna information bör innehålla vissa inslag enligt vad som fastställs i detta beslut. För att främja bästa metoder och synergier med annan politik och andra åtgärder med koppling till skog och jordbruk bör dessutom en vägledande förteckning över åtgärder som också får ingå i den lämnade informationen fastställas i bilagan till detta beslut. Kommissionen får ge vägledning i syfte att underlätta utbyte av jämförbar information.
(22)
När de utarbetar eller genomför sina LULUCF-åtgärder kan medlemsstaterna, när det är lämpligt, undersöka huruvida det finns möjligheter att främja investeringar inom jordbruket.
(23)
Befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt bör delegeras till kommissionen med avseende på uppdatering av definitionerna i detta beslut i överensstämmelse med ändringar i definitioner som har antagits av UNFCCC:s eller Kyotoprotokollets organ eller organ som inrättats enligt avtal som bygger på eller ersätter de avtalen; ändring av bilaga I för att lägga till eller ändra bokföringsperioder för att se till att dessa perioder dels motsvarar relevanta perioder som antagits av UNFCCC:s eller Kyotoprotokollets organ eller organ som inrättats enligt avtal som bygger på eller ersätter de avtalen, dels stämmer överens med de bokföringsperioder som antagits av UNFCCC:s eller Kyotoprotokollets organ eller organ som inrättats enligt avtal som bygger på eller ersätter de avtalen och som är tillämpliga på unionens åtaganden om utsläppsminskningar inom andra sektorer; ändring av bilaga II med uppdaterade referensnivåer enligt bestämmelserna i detta beslut; ändring av den information som föreskrivs i bilaga III med hänsyn till ändringar av definitioner som antagits av UNFCCC:s eller Kyotoprotokollets organ eller organ som inrättats enligt avtal som bygger på eller ersätter de avtalen; ändring av bilaga V i enlighet med ändringar i definitioner som antagits av UNFCCC:s eller Kyotoprotokollets organ eller organ som inrättats enligt avtal som bygger på eller ersätter de avtalen samt ändring av informationskraven för de bokföringsregler för naturliga störningar som fastställs i detta beslut för att återspegla ändringar i akter som har antagits av UNFCCC:s eller Kyotoprotokollets organ. Det är av särskild vikt att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå. Kommissionen bör, då den förbereder och utarbetar delegerade akter, se till att relevanta handlingar översänds samtidigt till Europaparlamentet och rådet och att detta sker så snabbt som möjligt och på lämpligt sätt.
(24)
Eftersom målen för detta beslut, nämligen att fastställa bokföringsregler för utsläpp och upptag av växthusgaser till följd av LULUCF-verksamheter och att medlemsstaterna ska tillhandahålla information om sina LULUCF-åtgärder, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna själva på grund av deras karaktär och de därför, på grund av åtgärdens omfattning och verkningar, bättre kan uppnås på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. Vid vidtagande av åtgärder bör unionen respektera medlemsstaternas behörighet vad gäller skogspolitik. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta beslut inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Syfte och tillämpningsområde
I detta beslut fastställs bokföringsregler som är tillämpliga på utsläpp och upptag av växthusgaser till följd av aktiviteter inom markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk (LULUCF), som ett första steg på vägen mot att när det är lämpligt inbegripa dessa verksamheter i unionens åtaganden om utsläppsminskning. Det fastställs inte några bokförings- eller rapporteringsskyldigheter för privata parter. I beslutet föreskrivs en skyldighet för medlemsstaterna att lämna information om sina LULUCF-åtgärder i syfte att begränsa eller minska utsläppen och upprätthålla eller öka upptagen.
Artikel 2
Definitioner
1. I detta beslut avses med:
a) utsläpp: antropogena utsläpp av växthusgaser till atmosfären från källor.
b) upptag: antropogena upptag av växthusgaser från atmosfären i sänkor.
c) nybeskogning: direkt, människoskapad omvandling av mark som inte har varit beskogad på minst 50 år till skog genom plantering, frösådd och/eller människounderstödd självsådd, där omvandlingen har skett efter den 31 december 1989.
d) återbeskogning: direkt, människoskapad omvandling av mark som inte är skog till skog genom plantering, frösådd och/eller människounderstödd självsådd, vilken är begränsad till mark som har varit skog men som upphörde att vara skog före den 1 januari 1990 och som omvandlats tillbaka till skog efter den 31 december 1989.
e) avskogning: direkt, människoskapad omvandling av skog till mark som inte är skog, där omvandlingen har skett efter den 31 december 1989.
f) skogsbruk: varje verksamhet som är en följd av ett system av metoder som är tillämpligt på en skog och som inverkar på skogens ekologiska, ekonomiska eller sociala funktioner.
g) bruk av åkermark: varje verksamhet som är en följd av ett system av metoder som är tillämpligt på mark på vilken jordbruksgrödor odlas och på mark som är uttagen eller tillfälligt inte används för odling av jordbruksgrödor.
h) bruk av betesmark: varje verksamhet som är en följd av ett system av metoder som är tillämpligt på mark som används för animalieproduktion och som syftar till att styra eller påverka mängden och typen av vegetation och animalier som produceras.
i) förnyelse av vegetation: varje direkt, människoskapad verksamhet som syftar till att öka kollagret på en plats som omfattar minst 0,05 hektar genom ökad vegetation, förutsatt att verksamheten inte utgör nybeskogning eller återbeskogning.
j) kollager: den mängd kol som lagras i en kolpool.
k) dränering och restaurering av våtmarker: varje verksamhet som är en följd av ett system för dränering och restaurering av mark som har dränerats och/eller restaurerats efter den 31 december 1989, som omfattar minst 1 hektar och som innehåller organiska jordarter, förutsatt att verksamheten inte utgör någon annan verksamhet för vilken bokföring upprättas och upprätthålls i enlighet med artikel 3.1, 3.2 och 3.3, och där dräneringen är en direkt människoskapad sänkning av markens grundvattennivå och restaureringen är en direkt människoskapad delvis eller fullständig neutralisering av dräneringen.
l) källa: varje process, verksamhet eller mekanism som frigör en växthusgas, en aerosol eller en föregångare till en växthusgas till atmosfären.
m) sänka: varje process, verksamhet eller mekanism som avlägsnar en växthusgas, en aerosol eller en föregångare till en växthusgas från atmosfären.
n) kolpool: ett helt eller en del av ett biogeokemiskt område eller system inom en medlemsstats territorium, inom vilket kol, en föregångare till en växthusgas som innehåller kol eller en växthusgas som innehåller kol lagras.
o) föregångare till en växthusgas: en kemisk förening som deltar i de kemiska reaktioner som producerar någon av de växthusgaser som förtecknas i artikel 3.4.
p) avverkad träprodukt: produkter från avverkade trädelar som avlägsnats från avverkningsplatsen.
q) skog: markområde som definieras med hjälp av de minimivärden som anges i bilaga V för respektive medlemsstat för areal, krontäckning eller likvärdig slutenhet och potentiell trädhöjd i mogen ålder på den plats där träden växer. Skog inbegriper områden med träd, inbegripet grupper av unga naturligt växande träd, planteringar som ännu inte har uppnått de minimivärden för krontäckning eller likvärdig slutenhet eller de minimivärden för trädhöjd som anges i bilaga V, samt inklusive områden där det för tillfället till följd av mänskliga ingripanden, t.ex. avverkning, eller av naturliga orsaker inte finns några träd, men som normalt sett ingår i skogsområdet och väntas återgå till skog.
r) krontäckning: den andel av ett visst område som är täckt av den vertikala projektionen av trädkronors omkrets, uttryckt i procent.
s) slutenhet: tätheten av stående och växande träd på skogsbevuxen mark, mätt enligt en metod som har fastställts av medlemsstaten.
t) naturliga störningar: icke-antropogena händelser eller omständigheter som orsakar betydande utsläpp i skogar och som ligger utom den berörda medlemsstatens kontroll, förutsatt att medlemsstaten, även efter det att händelserna inträffat eller omständigheterna uppstått, objektivt sett inte kan begränsa deras effekt på utsläppen i någon betydande omfattning.
u) bakgrundsnivå: de genomsnittliga utsläpp som orsakas av naturliga störningar under en viss tidsperiod, med undantag för avvikande värden, och som beräknats i enlighet med artikel 9.2.
v) halveringstid: det antal år det tar för mängden kol som lagras i en kategori avverkade träprodukter att minska till halva sitt ursprungliga värde.
w) omedelbar koldioxidavgång: en bokföringsmetod där det förutsätts att hela den mängd kol som är lagrad i avverkade träprodukter frisläpps till atmosfären vid tidpunkten för avverkning.
x) förtida avverkning: varje avverkningsverksamhet för tillvaratagande av timmer som åtminstone delvis går att använda och som kommer från markområden som har påverkats av en naturlig störning.
2. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 12 för att ändra definitionerna i punkt 1 i den här artikeln i syfte att säkerställa konsekvens mellan dessa definitioner och eventuella ändringar av tillämpliga definitioner som har antagits av UNFCCC:s eller Kyotoprotokollets organ eller organ som inrättats enligt avtal som bygger på eller ersätter de avtalen.
3. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 12 för att ändra bilaga V i syfte att uppdatera de i den bilagan förtecknade värdena i överensstämmelse med ändringar av definitioner som avser de aspekter som anges i bilaga V vilka antagits av UNFCCC:s eller Kyotoprotokollets organ eller organ som inrättats enligt avtal som bygger på eller ersätter de avtalen.
Artikel 3
Skyldighet att upprätta och upprätthålla LULUCF-bokföring
1. För varje bokföringsperiod som fastställs i bilaga I ska medlemsstaterna upprätta och upprätthålla bokföring som korrekt redovisar samtliga utsläpp och upptag till följd av verksamheter inom deras eget territorium som ingår i följande kategorier:
a)
Nybeskogning.
b)
Återbeskogning.
c)
Avskogning.
d)
Skogsbruk.
2. Från och med den bokföringsperiod som börjar den 1 januari 2021 ska medlemsstaterna upprätta och upprätthålla årsredovisningar som korrekt redovisar samtliga utsläpp och upptag till följd av de verksamheter inom deras eget territorium som ingår i följande kategorier:
a)
Bruk av åkermark.
b)
Bruk av betesmark.
För årsredovisningarna av utsläpp och upptag från bruk av åkermark och bruk av betesmark ska följande gälla för bokföringsperioden 1 januari 2013-31 december 2020:
a)
Från och med 2016 till och med 2018 ska medlemsstaterna senast den 15 mars varje år rapportera till kommissionen om system som tagits i bruk eller som tas fram för att uppskatta utsläpp och upptag från bruk av åkermark och bruk av betesmark. Medlemsstaterna bör rapportera hur dessa system överensstämmer med IPCC:s metoder och UNFCCC:s rapporteringskrav i fråga om utsläpp och upptag av växthusgaser.
b)
Medlemsstaterna ska, under perioden före den 1 januari 2022, senast den 15 mars varje år tillhandahålla och till kommissionen lämna in preliminära, icke-bindande årsuppskattningar av utsläpp och upptag från bruk av åkermark och bruk av betesmark, med användande av IPCC:s metoder där det är lämpligt. Medlemsstaterna bör i alla fall använda den metod som beskrivs som ”Tier 1” (nivå 1) i de tillämpliga IPCC-riktlinjerna. Medlemsstaterna uppmuntras att använda dessa uppskattningar för att kartlägga nyckelkategorier och ta fram landsspecifika Tier 2- och Tier 3-nyckelmetoder som ger tillförlitliga och korrekta bedömningar av utsläpp och upptag.
c)
Medlemsstaterna ska senast den 15 mars 2022 lämna in sina slutliga årsuppskattningar för bokföring av bruk av åkermark och bruk av betesmark.
d)
En medlemsstat får begära ett undantag för att förlänga den tidsfrist som avses i led c i de fall där det av minst ett av följande skäl inte rimligen är möjligt att fastställa de slutliga uppskattningarna för bokföring av bruk av åkermark och bruk av betesmark inom de tidsramar som anges i den här punkten:
i)
Den begärda bokföringen kan av tekniska skäl endast åstadkommas stegvis på ett sätt som överskrider tidsramarna.
ii)
Det skulle bli oproportionerligt kostsamt att slutföra bokföringen inom tidsramen.
Medlemsstater som önskar omfattas av undantaget ska till kommissionen lämna in en motiverad begäran senast den 15 januari 2021.
Kommissionen ska i de fall där den anser att begäran är berättigad bevilja ett undantag som gäller i högst tre kalenderår räknat från den 15 mars 2022. I annat fall ska kommissionen avslå begäran och ange skälen till sitt beslut.
Om det är nödvändigt får kommissionen begära att ytterligare information ska lämnas in inom en rimlig och angiven tidsperiod.
Begäran om undantag ska antas ha beviljats i de fall där kommissionen inte har gjort några invändningar inom sex månader efter att ha mottagit medlemsstatens ursprungliga begäran eller den kompletterande informationen.
3. För varje bokföringsperiod som anges i bilaga I får medlemsstaterna även upprätta och upprätthålla bokföring som korrekt redovisar utsläpp och upptag till följd av förnyelse av vegetation samt av dränering och restaurering av våtmarker.
4. Den bokföring som avses i punkterna 1, 2 och 3 ska omfatta utsläpp och upptag av följande växthusgaser:
a)
Koldioxid (CO2).
b)
Metan (CH4).
c)
Dikväveoxid (N2O).
5. Medlemsstaterna ska i sin bokföring inbegripa varje verksamhet som avses i punkterna 1, 2 och 3, för vilken bokföring upprättas och upprätthålls i enlighet med detta beslut, från och med att verksamheten inleds eller från och med den 1 januari 2013, beroende på vilket som infaller senare.
Artikel 4
Allmänna bokföringsregler
1. Medlemsstaterna ska i den bokföring som avses i artikel 3.1, 3.2 och 3.3 ange utsläpp med ett plustecken (+) och upptag med ett minustecken (-).
2. Medlemsstaterna ska när de upprättar och upprätthåller sin bokföring säkerställa riktighet, fullständighet, konsistens, jämförbarhet och transparens när det gäller relevant information vid beräkning av utsläpp och upptag med avseende på de verksamheter som avses i artikel 3.1, 3.2 och 3.3.
3. För att undvika att de räknas dubbelt ska utsläpp och upptag från någon verksamhet som ingår i flera av de verksamhetskategorier som avses i artikel 3.1, 3.2 och 3.3 enbart redovisas i en kategori.
4. Medlemsstaterna ska på grundval av tydliga och kontrollerbara uppgifter fastställa på vilka markområden det bedrivs en verksamhet som ingår i någon av de kategorier som avses i artikel 3.1, 3.2 och 3.3. De ska se till att alla sådana markområden går att identifiera i bokföringen för den berörda kategorin.
5. Medlemsstaterna ska i den bokföring som avses i artikel 3.1, 3.2 och 3.3 notera varje förändring i kollagret i följande kolpooler:
a)
Biomassa ovan jord.
b)
Biomassa under jord.
c)
Förna.
d)
Död ved.
e)
Organiskt kolinnehåll i marken.
f)
Avverkade träprodukter.
Medlemsstaterna får emellertid välja att inte ta med förändringar i kollager i de kolpooler som anges i leden a-e i första stycket om kolpoolen inte är en källa. Medlemsstaterna får endast utgå från att en kolpool inte utgör någon källa om detta kan styrkas med hjälp av tydliga och kontrollerbara uppgifter.
6. Medlemsstaterna ska vid utgången av varje bokföringsperiod som avses i bilaga I färdigställa den bokföring som avses i artikel 3.1, 3.2 och 3.3 genom att i den bokföringen ange den sammanlagda nettoutsläpps- och nettoupptagsbalansen under bokföringsperioden i fråga.
7. Medlemsstaterna ska åtminstone under den tid som detta beslut är i kraft på ett fullständigt och exakt sätt dokumentera alla uppgifter som de har använt för att fullgöra sina skyldigheter enligt detta beslut.
8. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 12 med avseende på ändringar av bilaga I i syfte att lägga till eller ändra bokföringsperioder för att se till att dessa bokföringsperioder dels motsvarar relevanta perioder som antagits av UNFCCC:s eller Kyotoprotokollets organ eller organ som inrättats enligt avtal som bygger på eller ersätter de avtalen, dels stämmer överens med de bokföringsperioder som antagits av UNFCCC:s eller Kyotoprotokollets organ eller organ som inrättats enligt avtal som bygger på eller ersätter de avtalen och som är tillämpliga på unionens åtaganden om utsläppsminskningar inom andra sektorer.
Artikel 5
Bokföringsregler för nybeskogning, återbeskogning och avskogning
1. Medlemsstaternas bokföring av nybeskogning och återbeskogning ska endast redovisa utsläpp och upptag som är en följd av verksamheter som har bedrivits på sådana markområden som inte var skog den 31 december 1989. Medlemsstaterna får redovisa utsläpp från nybeskogning och återbeskogning på ett och samma bokföringskonto.
2. Medlemsstaternas bokföring ska redovisa nettoutsläpp och nettoupptag till följd av nybeskognings-, återbeskognings- och avskogningsverksamheter, i form av de sammanlagda utsläppen och upptagen för varje år i bokföringsperioden i fråga, på grundval av tydliga och kontrollerbara uppgifter.
3. Medlemsstaterna ska upprätthålla bokföring för utsläpp från och upptag i mark som enligt artikel 4.4 ingår i någon av verksamhetskategorierna nybeskogning, återbeskogning och avskogning oavsett om sådan verksamhet fortfarande bedrivs på det markområdet.
4. Varje medlemsstat ska fastställa skogsarealen med användning av samma arealbedömningsenhet som anges i bilaga V vid beräkningar avseende nybeskognings-, återbeskognings- och avskogningsverksamheter.
Artikel 6
Bokföringsregler för skogsbruk
1. Medlemsstaterna ska bokföra de utsläpp och upptag som orsakas av skogsbruksverksamheter genom att beräkna utsläpp och upptag för varje bokföringsperiod som anges i bilaga I, minus det värde som erhålls när antalet år i den bokföringsperioden multipliceras med den referensnivå som anges för dem i bilaga II.
2. När resultatet av den beräkning för en bokföringsperiod som avses i punkt 1 är negativt ska medlemsstaterna i sin bokföring för skogsbruk inbegripa sammanlagda utsläpp och upptag på högst motsvarande 3,5 % av en medlemsstats utsläpp under det basår eller den basperiod som anges i bilaga VI, enligt de uppgifter som lämnats till UNFCCC i den medlemsstatens motsvarande rapport som antagits i enlighet med tillämpliga CMP-beslut om basår eller basperiod för den andra åtagandeperioden inom ramen för Kyotoprotokollet, exklusive utsläpp och upptag från de verksamheter som avses i artikel 3.1, 3.2 och 3.3, multiplicerat med antalet år i den bokföringsperioden.
3. Medlemsstaterna ska se till att de beräkningsmetoder som de tillämpar för sin bokföring av skogsbruksverksamheter är förenliga med bilaga II till beslut 2/CMP.6 och stämmer överens med de beräkningsmetoder som tillämpats för beräkningen av de referensnivåer som anges i bilaga II i fråga om åtminstone
a)
kolpooler och växthusgaser,
b)
områden som omfattas av skogsbruk,
c)
avverkade träprodukter,
d)
naturliga störningar.
4. Senast ett år efter utgången av varje enskild bokföringsperiod ska medlemsstaterna underrätta kommissionen om ändrade referensnivåer. Dessa referensnivåer ska vara identiska med dem som fastställts genom akter som godkänts av UNFCCC:s eller Kyotoprotokollets organ eller ska, om sådana akter saknas, beräknas i enlighet med det förfarande och de metoder som anges i tillämpliga beslut som antagits av UNFCCC:s eller Kyotoprotokollets organ eller organ som inrättats enligt avtal som bygger på eller ersätter de avtalen.
5. Om de tillämpliga bestämmelserna i besluten 2/CMP.6 eller 2/CMP.7 ändras ska medlemsstaterna underrätta kommissionen om ändrade referensnivåer som avspeglar dessa ändringar senast sex månader efter det att ändringarna har antagits.
6. Om bättre metoder avseende de uppgifter som används vid fastställandet av den referensnivå som anges i bilaga II blir tillgängliga för en medlemsstat, eller om det sker betydande förbättringar i kvaliteten på de uppgifter som är tillgängliga för en medlemsstat, ska den berörda medlemsstaten göra de tekniska korrigeringar som är lämpliga för att inbegripa effekterna av de nya beräkningarna på bokföringen för skogsbruk. Dessa tekniska korrigeringar ska vara identiska med alla eventuella sådana korrigeringar som godkänts inom ramen för granskningsprocessen inom UNFCCC, i enlighet med beslut 2/CMP.7. Den berörda medlemsstaten ska underrätta kommissionen om dessa korrigeringar senast som en del av sitt inlämnande inom ramen för artikel 7.1 d i förordning (EU) nr 525/2013.
7. Med avseende på tillämpningen av punkterna 4, 5 och 6 ska medlemsstaterna fastställa de årliga utsläppsmängder som uppstår till följd av naturliga störningar och som tagits med i deras reviderade referensnivåer samt ange hur de uppskattat dessa mängder.
8. Kommissionen ska kontrollera informationen om de reviderade referensnivåer som avses i punkterna 4 och 5 och de tekniska korrigeringar som avses i punkt 6, i syfte att säkerställa konsekvens mellan den information som skickats in till UNFCCC och den information som medlemsstaterna har underrättat kommissionen om.
9. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 12 för att uppdatera referensnivåerna i bilaga II om en medlemsstat ändrar sin referensnivå enligt punkterna 4 och 5 efter det att den har godkänts genom UNFCCC-förfarandena.
10. Medlemsstaterna ska i sin bokföring av skogsbruk redovisa effekten av eventuella ändringar av bilaga II för den berörda bokföringsperioden i sin helhet.
Artikel 7
Bokföringsregler för avverkade träprodukter
1. Varje medlemsstat ska i sin bokföring enligt artikel 3.1, 3.2 och 3.3 redovisa utsläpp och upptag till följd av ändringar i reservoaren av avverkade träprodukter, inklusive utsläpp från avverkade träprodukter som före den 1 januari 2013 avlägsnades från dess skogar. Utsläpp från avverkade träprodukter som redan bokförts inom ramen för Kyotoprotokollet under perioden 2008-2012 på grundval av omedelbar koldioxidavgång ska undantas.
2. I bokföring enligt artikel 3.1, 3.2 och 3.3 för avverkade träprodukter ska medlemsstaterna, med användning av den första ordningens nedbrytningsfunktion och de standardhalveringstider som anges i bilaga III, redovisa utsläpp och upptag till följd av ändringar i reservoaren av avverkade träprodukter som ingår i följande kategorier:
a)
Papper.
b)
Träskivor.
c)
Sågade trävaror.
Medlemsstaterna får komplettera dessa kategorier med uppgifter om bark, förutsatt att de tillgängliga uppgifterna är tydliga och kontrollerbara. Medlemsstaterna får också använda sig av landsspecifika delkategorier för alla dessa kategorier. Medlemsstaterna får använda landsspecifika metoder och halveringstider i stället för de metoder och standardhalveringstider som anges i bilaga III, förutsatt att dessa metoder och tider fastställs på grundval av tydliga och kontrollerbara uppgifter och att de använda metoderna är minst lika detaljerade och exakta som de som anges i bilaga III.
När det gäller exporterade avverkade träprodukter avser landsspecifika uppgifter landsspecifika halveringstider och användningen av avverkade träprodukter i importlandet.
För avverkade träprodukter som släpps ut på marknaden inom unionen får medlemsstaterna inte använda landsspecifika halveringstider som avviker från de halveringstider som den importerande medlemsstaten använder i sin bokföring enligt artikel 3.1, 3.2 och 3.3.
Träprodukter från avverkning i samband med avskogning ska bokföras på grundval av omedelbar koldioxidavgång.
3. Om medlemsstaterna i sin bokföring enligt artikel 3.1, 3.2 och 3.3 redovisar utsläpp av koldioxid (CO2) från avverkade träprodukter på deponier för fast avfall ska bokföringen grunda sig på omedelbar koldioxidavgång.
4. Om medlemsstaterna i sin bokföring redovisar utsläpp från avverkade träprodukter som har avverkats för energiändamål ska de även göra detta på grundval av omedelbar koldioxidavgång.
Medlemsstater får, enbart i informationssyfte, i sitt inlämnande ta med uppgifter om den andel trä som används för energiändamål som importerats från ett tredjeland samt ursprungsländerna för sådant trä.
5. Importerade avverkade träprodukter ska oberoende av ursprung inte bokföras av den importerande medlemsstaten. En medlemsstat ska därför endast ange utsläpp och upptag från avverkade träprodukter i sin bokföring om dessa utsläpp och upptag härrör från avverkade träprodukter som har avlägsnats från markområden som ingår i dess bokföring enligt artikel 3.1, 3.2 och 3.3.
6. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 12 för att revidera de uppgifter som anges i bilaga III för att återspegla ändringar i akter som har antagits av UNFCCC:s eller Kyotoprotokollets organ eller organ som inrättats enligt avtal som bygger på eller ersätter de avtalen.
Artikel 8
Bokföringsregler för bruk av åkermark, bruk av betesmark, förnyelse av vegetation samt dränering och restaurering av våtmarker
1. I bokföringen för bruk av åkermark och bruk av betesmark ska varje medlemsstat återspegla utsläpp och upptag till följd av dessa verksamheter beräknade som utsläpp och upptag under varje bokföringsperiod som anges i bilaga I, minus det värde som erhålls när antalet år i den bokföringsperioden multipliceras med medlemsstatens utsläpp och upptag till följd av dessa verksamheter under basåret, i enlighet med vad som anges i bilaga VI.
2. Om en medlemsstat väljer att upprätta och upprätthålla bokföring för förnyelse av vegetation och/eller dränering och restaurering av våtmarker ska medlemsstaten tillämpa den beräkningsmetod som anges i punkt 1.
Artikel 9
Bokföringsregler för naturliga störningar
1. Om de villkor som anges i punkterna 2 och 5 i denna artikel är uppfyllda får medlemsstaterna låta bli att ta med icke-antropogena utsläpp av växthusgaser från källor till följd av naturliga störningar i beräkningar som rör bokföringsskyldigheterna enligt artikel 3.1 a, b och d.
2. Om medlemsstaterna tillämpar punkt 1 i denna artikel ska de, i enlighet med den metod som anges i bilaga VII, beräkna en bakgrundsnivå för var och en av de verksamheter som avses i artikel 3.1 a, b och d. Det ska finnas en gemensam bakgrundsnivå för artikel 3.1 a och b. Alternativt får medlemsstaterna tillämpa en öppen och jämförbar landsspecifik metod med hjälp av en sammanhållen och initialt komplett tidsserie av uppgifter, inbegripet för perioden 1990-2009.
3. Medlemsstaterna får i följande fall från sin LULUCF-bokföring, antingen årsvis eller vid slutet av bokföringsperioden i fråga, utesluta icke-antropogena utsläpp av växthusgaser från källor som överskrider den bakgrundsnivå som har beräknats i enlighet med punkt 2:
a)
Utsläppen överskrider med en viss marginal bakgrundsnivån under ett visst år inom bokföringsperioden. Om bakgrundsnivån beräknas i enlighet med den metod som anges i bilaga VII ska den marginalen vara två gånger standardavvikelsen för den tidsserie som används vid beräkningen av bakgrundsnivån. Om bakgrundsnivån beräknas med en landsspecifik metod ska medlemsstaterna ange hur marginalen har fastställts i de fall där det behövs en sådan marginal. I alla metoder som används ska förväntningar på nettokrediter under bokföringsperioden undvikas.
b)
Informationskraven i punkt 5 uppfylls och rapporteras av medlemsstaterna.
4. De medlemsstater som under ett visst år inom bokföringsperioden utesluter icke-antropogena utsläpp av växthusgaser från källor från naturliga störningar
a)
ska under den återstående delen av bokföringsperioden från bokföringen utesluta alla senare upptag på markområden som påverkas av naturliga störningar och där de utsläpp som avses i punkt 3 har skett,
b)
får inte utesluta utsläpp till följd av verksamheter avseende avverkning och förtida avverkning som skedde på de markområdena efter det att de naturliga störningarna inträffat,
c)
får inte utesluta utsläpp till följd av föreskriven bränning som skedde på de markområdena under det aktuella året inom bokföringsperioden,
d)
får inte utesluta utsläpp på markområden som varit föremål för avskogning efter det att naturliga störningar inträffat.
5. Medlemsstater får endast utesluta icke-antropogena utsläpp av växthusgaser från källor från naturliga störningar om de lämnar klar och tydlig information som styrker
a)
att alla markområden som påverkats av naturliga störningar under det aktuella rapporteringsåret är identifierade, bland annat deras geografiska belägenhet samt året för och typerna av naturliga störningar,
b)
att ingen avskogning har skett under den återstående delen av respektive bokföringsperiod på markområden som påverkades av naturliga störningar och beträffande vilka utsläpp uteslöts från bokföringen,
c)
vilka kontrollerbara metoder och kriterier som kommer att användas för att identifiera avskogning på dessa markområden under de efterföljande åren inom bokföringsperioden,
d)
vilka åtgärder medlemsstaten vidtog för att hantera eller begränsa de naturliga störningarnas effekter, när så är praktiskt möjligt,
e)
vilka åtgärder medlemsstaten vidtog för att återställa de markområden som påverkades av de naturliga störningarna, när så är möjligt.
6. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 12 för att revidera de informationskrav som avses i punkt 5 i den här artikeln för att återspegla ändringar i akter som har antagits av UNFCCC:s eller Kyotoprotokollets organ.
Artikel 10
Information om LULUCF-åtgärder
1. Senast 18 månader efter inledningen av varje bokföringsperiod som anges i bilaga I ska medlemsstaterna utarbeta och till kommissionen översända information om sina nuvarande och framtida LULUCF-åtgärder i syfte att begränsa eller minska utsläpp och upprätthålla eller öka upptag till följd av de verksamheter som avses i artikel 3.1, 3.2 och 3.3 i detta beslut, som ett fristående dokument eller som en tydligt identifierbar del av sina nationella strategier för växthusgassnål utveckling enligt artikel 4 i förordning (EU) nr 525/2013 eller av andra nationella strategier eller planer med LULUCF-koppling. Medlemsstaterna ska se till att samråd hålls med en rad olika intressenter. I de fall där en medlemsstat lämnar in sådan information som en del av strategierna för växthusgassnål utveckling inom ramen för förordning (EU) nr 525/2013 ska den tillämpliga tidtabell som anges i den förordningen gälla.
Informationen om LULUCF-åtgärder ska täcka hela den berörda bokföringsperiod som anges i bilaga I.
2. Medlemsstaterna ska lämna minst följande information om varje verksamhet som avses i artikel 3.1, 3.2 och 3.3 i sin information om LULUCF-åtgärder:
a)
En beskrivning av tidigare trender för utsläpp och upptag, om möjligt inbegripet historiska trender i den mån dessa rimligtvis kan återskapas.
b)
Prognoser för utsläpp och upptag för bokföringsperioden.
c)
En analys av potentialen för att begränsa eller minska utsläppen eller bibehålla eller öka upptagen.
d)
En förteckning över de lämpligaste åtgärder för att beakta nationella omständigheter, som i förekommande fall inbegriper men inte är begränsade till de indikativa åtgärder som anges i bilaga IV, som medlemsstaterna planerar eller som ska genomföras för att uppfylla potentialen att begränsa klimatförändringarna, i de fall då denna har fastställts i den analys som avses i led c.
e)
Befintlig och planerad politik för att genomföra de åtgärder som avses i led d, inklusive en kvantitativ eller kvalitativ beskrivning av åtgärdernas förväntade effekt på utsläpp och upptag, med beaktande av annan politik och andra åtgärder med koppling till LULUCF-sektorn.
f)
Indikativa tidsplaner för att anta och genomföra de åtgärder som avses i led d.
3. Kommissionen får ge medlemsstaterna vägledning och tekniskt stöd i syfte att underlätta utbyte av information.
Kommissionen får i samråd med medlemsstaterna sammanfatta sina rön från alla medlemsstaters information om LULUCF-åtgärder för att underlätta utbytet av kunskap och bästa praxis mellan medlemsstaterna.
4. Medlemsstaterna ska när halva bokföringsperioden har gått och vid utgången av varje bokföringsperiod enligt bilaga I lämna en rapport till kommissionen om framstegen med genomförandet av sina LULUCF-åtgärder.
Kommissionen får offentliggöra en sammanfattande rapport på grundval av de rapporter som avses i första stycket.
Medlemsstaterna ska inom tre månader efter det att de till kommissionen lämnat in informationen om sina LULUCF-åtgärder och de rapporter som avses i första stycket göra dem tillgängliga för allmänheten.
Artikel 11
Översyn
Kommissionen ska se över bokföringsreglerna i detta beslut i enlighet med tillämpliga beslut antagna av UNFCCC:s eller Kyotoprotokollets organ, övrig unionsrätt eller, i avsaknad av sådana beslut, senast den 30 juni 2017, och i lämpliga fall lägga fram ett förslag för Europaparlamentet och rådet.
Artikel 12
Utövande av delegering
1. Befogenheten att anta delegerade akter ges till kommissionen med förbehåll för de villkor som anges i denna artikel.
2. Den befogenhet att anta delegerade akter som avses i artiklarna 2.2, 2.3, 4.8, 6.9, 7.6 och 9.6 ska ges till kommissionen för en period av åtta år från och med den 8 juli 2013. Kommissionen ska utarbeta en rapport om delegeringen av befogenhet senast nio månader före utgången av perioden av åtta år. Delegeringen av befogenhet ska genom tyst medgivande förlängas med perioder av samma längd, såvida inte Europaparlamentet eller rådet motsätter sig en sådan förlängning senast tre månader före utgången av perioden i fråga.
3. Den delegering av befogenhet som avses i artiklarna 2.2, 2.3, 4.8, 6.9, 7.6 och 9.6 får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet. Ett beslut om återkallelse innebär att delegeringen av den befogenhet som anges i beslutet upphör att gälla. Beslutet får verkan dagen efter det att det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning eller vid ett senare i beslutet angivet datum. Det påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan har trätt i kraft.
4. Så snart kommissionen antar en delegerad akt ska den samtidigt delge Europaparlamentet och rådet denna.
5. En delegerad akt som antas enligt artiklarna 2.2, 2.3, 4.8, 6.9, 7.6 och 9.6 ska träda i kraft endast om varken Europaparlamentet eller rådet har gjort invändningar mot den delegerade akten inom en period av två månader från den dag då akten delgavs Europaparlamentet och rådet, eller om både Europaparlamentet och rådet, före utgången av den perioden, har underrättat kommissionen om att de inte kommer att invända. Denna period ska förlängas med två månader på Europaparlamentets eller rådets initiativ.
Artikel 13
Ikraftträdande
Detta beslut träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Artikel 14
Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna.
Utfärdat i Strasbourg den 21 maj 2013.