PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 391/2013
ze dne 3. května 2013,
kterým se stanoví společný systém poplatků za letové navigační služby
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 550/2004 ze dne 10. března 2004 o poskytování letových navigačních služeb v jednotném evropském nebi (1), ve znění nařízení (ES) č. 1070/2009 (nařízení o poskytování služeb) (2), a zejména na čl. 15 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (ES) č. 550/2004 ukládá Komisi, aby stanovila společný systém poplatků za letové navigační služby, který umožní jeho jednotné uplatňování v jednotném evropském nebi.
(2)
Vypracování společného systému poplatků za letové navigační služby poskytované během všech fázích letu má pro provádění iniciativy jednotného evropského nebe nesmírný význam. Takový systém by měl přispět ke zvýšení transparentnosti, pokud jde o stanovení, ukládání a vymáhání poplatků, jež se vztahují na uživatele vzdušného prostoru. Systém by rovněž měl přispívat k bezpečnému, nákladově efektivnímu a účinnému poskytování letových navigačních služeb uživatelům, kteří systém financují a podněcují integrované poskytování služeb.
(3)
Společný systém poplatků by měl být nedílnou součástí dosahování cílů systému sledování výkonnosti, jak je stanoveno v článku 11 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 549/2004 ze dne 10. března 2004, kterým se stanoví rámec pro vytvoření jednotného evropského nebe (3), ve znění nařízení (ES) č. 1070/2009 (rámcové nařízení) a prováděcího nařízení Komise (EU) č. 390/2013 ze dne 3. května 2013, kterým se stanoví systém sledování výkonnosti letových navigačních služeb a funkcí sítě (4).
(4)
V souladu s celkovým cílem zvýšení výkonnosti letových navigačních služeb by měl systém poplatků podporovat nákladovou a provozní efektivitu a měl by stanovit zřízení systémů pobídek pro poskytovatele letových navigačních služeb podporujících zdokonalení poskytování letových navigačních služeb, včetně uplatňování sdílení rizika provozu.
(5)
Společný systém poplatků by měl být v souladu se systémem poplatků za traťové navigační služby vypracovaným organizací Eurocontrol a s článkem 15 Chicagské úmluvy o mezinárodním civilním letectví z roku 1944 (dále jen „Chicagská úmluva“).
(6)
Společný systém poplatků by měl umožnit optimální využití vzdušného prostoru s ohledem na toky letového provozu, zejména v rámci funkčních bloků vzdušného prostoru zřízených v souladu s článkem 9a nařízení (ES) č. 550/2004.
(7)
Klíčovou zásadou společného systému poplatků je, aby byly zástupcům uživatelů vzdušného prostoru a příslušným orgánům včas k dispozici úplné a transparentní informace o nákladové základně.
(8)
Pokud je stanoveno, že letištní a přibližovací služby a/nebo služby CNS, MET a AIS jsou poskytovány za tržních podmínek, měly by mít členské státy možnost rozhodnout se, že tyto služby nebudou vypočítávat stanovené náklady, nebudou vypočítávat poplatky za letištní a přibližovací služby, nebudou stanovovat jednotkové sazby letištních a přibližovacích služeb a/nebo nebudou stanovovat finanční pobídky.
(9)
V důsledku měnící se povahy provozování letišť může být nutné v průběhu referenčního období pozměnit oblasti zpoplatnění letištních a přibližovacích služeb.
(10)
Zavádění nových technologií a postupů a souvisejících obchodních modelů podněcujících integrované poskytování služeb by mělo vést k významnému snížení nákladů ve prospěch uživatelů. Aby se toto budoucí snížení nákladů umožnilo, vznikají poskytovatelům letových navigačních služeb náklady na restrukturalizaci a zdokonalení svého podnikání; bude-li prokázán čistý přínos pro uživatele, mohou tyto náklady získat zpět.
(11)
Pobídkové mechanismy podněcující k lepší výkonnosti by měly zohledňovat potřebu odměňování či sankcionování skutečné výkonnosti ve vztahu k úrovním výkonnosti, jež byly očekávány v okamžiku přijetí plánu výkonnosti.
(12)
Aby se urychlilo zavádění technologií SESAR, měly by být investice do nových systémů uspořádání letového provozu (ATM) a zásadních reforem stávajících systémů ATM, jež mají vliv na úroveň výkonnosti evropské sítě ATM, způsobilé pro návratnost nákladů prostřednictvím poplatků za užívání, pokud jsou v souladu s prováděním evropského hlavního plánu ATM, zejména prostřednictvím společných projektů podle čl. 15a odst. 3 nařízení (ES) č. 550/2004. Členské státy by dále měly mít možnost rozhodnout o modulaci poplatků za letové navigační služby s cílem vytvořit pobídky k vybavení letadel systémy zahrnutými do společných projektů.
(13)
Pro zvýšení efektivity letových navigačních služeb a na podporu jejich optimalizovaného využívání by měly být členské státy schopny dále modulovat poplatky s ohledem na míru přetížení sítě v určité oblasti nebo na určité trase v konkrétní dobu.
(14)
Výše poplatků uložených zejména lehkým letadlům by neměla odradit od využívání zařízení a služeb potřebných pro bezpečnost nebo od zavedení nových technik a postupů.
(15)
Členské státy by měly mít možnost stanovit své jednotkové sazby společně, zejména pokud oblasti zpoplatnění procházejí vzdušným prostorem více než jednoho členského státu nebo pokud jsou stranami společného systému poplatků za traťové navigační služby.
(16)
Za účelem zlepšení účinnosti společného systému poplatků a snížení administrativní a účetní zátěže by měly mít členské státy možnost vybírat poplatky za traťové navigační služby v rámci společného systému poplatků za traťové navigační služby společně, prostřednictvím jediného poplatku za let.
(17)
Je třeba posílit právní prostředky k zajištění včasného a úplného hrazení poplatků za letové navigační služby uživateli těchto služeb.
(18)
Poplatky by měly být uživatelům vzdušného prostoru služeb stanovovány a ukládány spravedlivě a transparentně po konzultaci se zástupci těchto uživatelů. Tyto poplatky by měly být pravidelně přezkoumávány.
(19)
Nařízení Komise (ES) č. 1794/2006 ze dne 6. prosince 2006, kterým se stanoví společný systém poplatků za letové navigační služby (5), ve znění nařízení Komise (EU) č. 1191/2010 ze dne 16. prosince 2010 (6), by mělo být s účinností od 1. ledna 2015 zrušeno.
(20)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro jednotné nebe,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví opatření pro vypracování společného systému poplatků za letové navigační služby.
2. Toto nařízení se vztahuje na letové navigační služby poskytované poskytovateli letových provozních služeb určenými v souladu s článkem 8 nařízení (ES) č. 550/2004 a poskytovateli meteorologických služeb, pokud jsou určeni v souladu s čl. 9 odst. 1 uvedeného nařízení, pro potřeby všeobecného letového provozu v rámci regionů EUR a AFI stanovených Mezinárodní organizací pro civilní letectví (ICAO), ve kterých členské státy zodpovídají za poskytování letových navigačních služeb. Vztahuje se rovněž na manažera struktury vzdušného prostoru zřízeného v souladu s článkem 3 nařízení Komise (EU) č. 677/2011 (7).
3. Členské státy mohou používat toto nařízení na letové navigační služby poskytované ve vzdušném prostoru spadajícím do jejich pravomoci v rámci jiných regionů stanovených ICAO pod podmínkou, že o tom uvědomí Komisi a ostatní členské státy.
4. Členské státy mohou toto nařízení uplatňovat na poskytovatele letových navigačních služeb, kteří obdrželi povolení k poskytování letových navigačních služeb bez osvědčení, v souladu s čl. 7 odst. 5 nařízení (ES) č. 550/2004.
5. Při dodržení ustanovení čl. 1 odst. 4 prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013 se mohou členské státy rozhodnout neuplatňovat toto nařízení na letové navigační služby poskytované na letištích s méně než 70 000 pohyby letecké dopravy IFR ročně.
Členské státy o takovém rozhodnutí uvědomí Komisi.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice uvedené v článku 2 nařízení (ES) č. 549/2004.
Kromě toho se použijí tyto definice:
1)
„uživatelem letových navigačních služeb“ se rozumí provozovatel letadla v době, kdy byl proveden let, nebo pokud není totožnost provozovatele známá, majitel letadla, pokud nelze prokázat, že v té době byla provozovatelem jiná osoba;
2)
„zástupcem uživatelů vzdušného prostoru“ se rozumí jakákoli právnická osoba či subjekt zastupující zájmy jedné nebo více kategorií uživatelů letových navigačních služeb;
3)
„IFR“ se rozumí pravidla pro let podle přístrojů (Instrument Flight Rules) definovaná v příloze 2 Chicagské úmluvy (desáté vydání - červenec 2005);
4)
„VFR“ se rozumí pravidla pro let za viditelnosti (Visual Flight Rules) definovaná v příloze 2 Chicagské úmluvy (desáté vydání - červenec 2005);
5)
„oblastí zpoplatnění traťových navigačních služeb“ se rozumí objem vzdušného prostoru, pro který je stanoven jeden nákladový základ a jedna jednotková sazba;
6)
„oblastí zpoplatnění letištních a přibližovacích služeb“ se rozumí letiště či skupina letišť, pro která je stanoven jeden nákladový základ a jedna jednotková sazba;
7)
„stanovenými náklady“ se rozumí náklady předem stanovené členským státem podle čl. 15 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 550/2004;
8)
„referenčním obdobím“ se rozumí referenční období pro systém sledování výkonnosti stanovený v čl. 11 odst. 3 písm. d) nařízení (ES) č. 549/2004 a v článku 8 prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013;
9)
„pohyby letecké dopravy IFR“ se rozumí součet vzletů a přistání provedených podle pravidel pro let podle přístrojů, vypočítaný jako roční průměr za období tří let před předložením plánu výkonnosti;
10)
„jinými příjmy“ se rozumí příjmy získané od orgánů veřejné správy, včetně finanční podpory z programů pomoci Unie, jako jsou transevropské dopravní sítě (TEN-T), nástroj pro propojení Evropy (CEF) a Fond soudržnosti, příjmy z komerčních činností a/nebo, v případě jednotkových sazeb letištních a přibližovacích služeb, příjmy získané ze smluv nebo dohod mezi poskytovateli letových navigačních služeb a provozovateli letišť;
11)
„plánem výkonnosti“ se rozumí plán výkonnosti vypracovaný a přijatý v souladu s ustanoveními článků 11 až 16 prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013;
12)
„skutečnými náklady“ se rozumí náklady, které skutečně vznikly v roce poskytování letových navigačních služeb, podléhající konečnému auditu;
13)
„službami CNS, MET a AIS“ se rozumí spojovací, navigační a přehledové služby, meteorologické služby pro letovou navigaci a letecké informační služby;
14)
„náklady na restrukturalizaci“ se rozumí významné jednorázové náklady, které poskytovatelům letových navigačních služeb vzniknou během restrukturalizace v důsledku zavádění nových technologií a postupů a souvisejících obchodních modelů, které motivují k integrovanému poskytování služeb, pokud chce členský stát získat náklady zpět během jednoho nebo více referenčních období. Mohou zahrnovat náklady na vyplácení odstupného zaměstnancům, uzavírání stanovišť řízení letového provozu, přesunutí činnosti na jiné místo, odepisování majetku a/nebo nabývání strategických účastí v jiných poskytovatelích letových navigačních služeb.
Článek 3
Letištní a přibližovací služby a služby CNS, MET a AIS za tržních podmínek
1. Aniž je dotčeno uplatňování zásad uvedených v článcích 14 a 15 nařízení (ES) č. 550/2004 a s výhradou posouzení podle odstavce 2 mohou členské státy před začátkem referenčního období nebo v odůvodněných případech v průběhu referenčního období rozhodnout, že se na některé nebo na všechny jejich letištní a přibližovací služby nebo služby CNS, MET a AIS vztahují tržní podmínky. V takovém případě se použijí ustanovení tohoto nařízení, avšak dotčené členské státy se mohou pro tyto služby rozhodnout:
a)
nevypočítat stanovené náklady v souladu s článkem 7 tohoto nařízení;
b)
nestanovit finanční pobídky pro tyto služby v klíčových oblastech výkonnosti, pokud jde o kapacitu a životní prostředí, v souladu s článkem 15 tohoto nařízení;
a pokud jde o letištní a přibližovací služby:
c)
nevypočítat poplatky za letištní a přibližovací služby v souladu s článkem 12 tohoto nařízení;
d)
nestanovit jednotkové sazby letištních a přibližovacích služeb v souladu s článkem 17 tohoto nařízení.
2. Za účelem stanovení toho, že se na některé nebo na všechny jejich letištní a přibližovací služby nebo na služby CNS, MET a AIS vztahují tržní podmínky, členské státy provedou podrobné posouzení všech podmínek stanovených v příloze I tohoto nařízení. Toto posouzení musí zahrnovat konzultaci se zástupci uživatelů vzdušného prostoru.
3. Členské státy uvedené v odstavci 1 předloží Komisi nejpozději 19 měsíců před začátkem referenčního období nebo datem použitelnosti rozhodnutí přijatých v souladu s odstavcem 1 podrobnou zprávu o obsahu a výsledcích posouzení uvedeného v odstavci 2. Tato zpráva musí být podložena důkazy, včetně případné zadávací dokumentace výběrového řízení, odůvodnění výběru poskytovatele služeb, popisu opatření uložených vybranému poskytovateli služeb pro zajištění nákladově efektivního poskytování letištních a přibližovacích služeb nebo služeb CNS, MET a AIS a výsledku konzultací se zástupci uživatelů vzdušného prostoru. Ve zprávě se uvede úplné odůvodnění závěrů členského státu.
4. Pokud Komise souhlasí, že tržní podmínky byly vytvořeny v souladu s požadavky přílohy I, oznámí to dotčenému členskému státu do čtyř měsíců od obdržení zprávy. Toto období čtyř měsíců se prodlouží na šest měsíců po obdržení zprávy, pokud se Komise domnívá, že pro určení toho, zda byly vytvořeny tržní podmínky, jsou třeba další důkazy.
Pokud Komise shledá, že tržní podmínky vytvořeny nejsou, rozhodne do šesti měsíců po obdržení zprávy a v souladu s postupem uvedeným v čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 549/2004, že dotčený členský stát (dotčené členské státy) musí plně uplatňovat ustanovení tohoto nařízení. Toto rozhodnutí se přijme po konzultaci s dotčeným členským státem (dotčenými členskými státy).
5. Zpráva členského státu a rozhodnutí Komise uvedené v odstavci 4 jsou platné po dobu trvání dotčeného referenčního období, jsou veřejně dostupné a odkaz na ně se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Zásady společného systému poplatků
1. Společný systém poplatků se řídí zásadami stanovenými v článku 15 nařízení (ES) č. 550/2004.
2. Stanovené náklady na traťové navigační služby jsou financovány z poplatků za traťové navigační služby uložených uživatelům letových navigačních služeb v souladu s ustanoveními kapitoly III a/nebo z jiných příjmů.
3. Stanovené náklady na letištní a přibližovací služby jsou financovány z poplatků za letištní a přibližovací služby uložených uživatelům letových navigačních služeb v souladu s ustanoveními kapitoly III a/nebo z jiných příjmů.
4. Odstavci 2 a 3 není dotčeno financování výjimek v případě některých uživatelů letových navigačních služeb z jiných finančních zdrojů v souladu s článkem 10.
5. Společný systém poplatků zabezpečí transparentnost a konzultace se zástupci uživatelů letových navigačních služeb v oblasti nákladových základů a rozdělení nákladů mezi různé služby.
6. Příjmy získané z poplatků za traťové navigační služby nebo poplatků za letištní a přibližovací služby stanovených v souladu s články 11 a 12 tohoto nařízení se nesmí použít k financování komerční činnosti poskytovatelů letových navigačních služeb.
Článek 5
Vytvoření oblastí zpoplatnění
1. Členské státy vytvoří oblasti zpoplatnění ve vzdušném prostoru spadajícím do jejich pravomoci, v nichž jsou uživatelům vzdušného prostoru poskytovány letové navigační služby.
2. Oblasti zpoplatnění se vymezí v souladu s operacemi a službami řízení letového provozu po konzultaci se zástupci uživatelů vzdušného prostoru.
3. Oblast zpoplatnění traťových navigačních služeb se rozprostírá od zemského povrchu a zahrnuje i horní vzdušný prostor. Ve složitých oblastech letištních a přibližovacích služeb mohou členské státy uvnitř oblasti zpoplatnění vyčlenit zvláštní oblast.
4. Pokud oblasti zpoplatnění procházejí vzdušným prostorem více než jednoho členského státu, zajistí dotčené členské státy shodné a jednotné používání tohoto nařízení na dotčený vzdušný prostor.
5. Oblast zpoplatnění letištních a přibližovacích služeb může být v průběhu referenčního období změněna. V takovém případě členské státy:
a)
poskytnou Komisi příslušné údaje o nákladech a provozu, aby mohla zrekonstruovat konzistentní datové soubory týkající se nákladů a provozu, zachycující situaci před provedením uvedené změny a po ní, a splnit své úkoly v oblasti sledování výkonnosti v souladu s článkem 18 prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013;
b)
konzultují zástupce uživatelů vzdušného prostoru a jejich připomínky oznámí Komisi;
c)
poskytnou Komisi posouzení dopadů změn na cíle v oblasti efektivity nákladů a sledování výkonnosti letištních a přibližovacích služeb a uvedou, jak bude provádět sledování výkonnosti ve zbývající části referenčního období.
KAPITOLA II
NÁKLADY NA POSKYTOVÁNÍ LETOVÝCH NAVIGAČNÍCH SLUŽEB
Článek 6
Způsobilé služby, zařízení a činnosti
1. Poskytovatelé letových navigačních služeb uvedení v čl. 1 odst. 2 a 4 stanoví náklady, které jim při poskytování letových navigačních služeb vznikají provozem zařízení a poskytováním služeb stanovených Evropským oblastním navigačním plánem ICAO v oblastech zpoplatnění v jejich pravomoci.
Tyto náklady zahrnují administrativní výdaje, školení, studie, testy a zkoušky, jakož i výzkum a vývoj související s těmito službami.
2. Členské státy mohou určit následující náklady jako stanovené náklady v souladu s čl. 15 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 550/2004, pokud vzniknou v důsledku poskytování letových navigačních služeb:
a)
náklady vzniklé příslušným vnitrostátním orgánům;
b)
náklady vzniklé kvalifikovaným subjektům uvedeným v článku 3 nařízení (ES) č. 550/2004;
c)
náklady plynoucí z mezinárodních dohod.
3. V souladu s čl. 15a odst. 3 nařízení (ES) č. 550/2004 může být část příjmů plynoucích z poplatků využita k financování společných projektů pro funkce spojené se sítěmi, které jsou obzvláště důležité pro zlepšení celkového výkonu uspořádání letového provozu a letových navigačních služeb. V takovýchto případech členské státy zavedou komplexní a transparentní účetní postupy, aby se zajistilo, že uživatelé vzdušného prostoru nebudou zpoplatňováni dvakrát. Stanovené náklady vyplývající ze společného projektu musí být jasně určeny v souladu s přílohami II a VII.
4. Investice do nových systémů uspořádání letového provozu (ATM) a zásadní reformy stávajících systémů ATM jsou způsobilé, pokud jsou v souladu s prováděním evropského hlavního plánu ATM, zejména prostřednictvím společných projektů uvedených v čl. 15a odst. 3 nařízení (ES) č. 550/2004.
Článek 7
Výpočet nákladů
1. Stanovené náklady a skutečné náklady zahrnují náklady na způsobilé služby, zařízení a činnosti uvedené v článku 6 tohoto nařízení a určené v souladu s účetními požadavky stanovenými v článku 12 nařízení (ES) č. 550/2004.
Jednorázové nákladové dopady vyplývající ze zavedení mezinárodních účetních standardů lze rozložit na období nepřesahující 15 let.
Aniž jsou dotčeny články 17 a 19 prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013, určí se stanovené náklady před začátkem každého referenčního období jako součást plánu výkonnosti na každý kalendářní rok během referenčního období, a to v reálném i jmenovitém vyjádření. Pro každý rok referenčního období se rozdíl mezi stanovenými náklady ve jmenovitém vyjádření před referenčním obdobím a stanovenými náklady upravenými na základě rozdílu mezi reálnou inflací zaznamenanou Komisí v harmonizovaném indexu spotřebitelských cen Eurostatu zveřejněném v dubnu roku n a inflačním předpokladem uvedeným v plánu výkonnosti na rok předcházející referenčnímu období a na každý rok referenčního období pro účely výpočtu jednotkové sazby přenáší do roku n + 2.
Stanovené náklady a skutečné náklady se vypočítají v národní měně. Pokud je pro funkční blok vzdušného prostoru vytvořena společná oblast zpoplatnění s jedinou jednotkovou sazbou, zajistí dotčené členské státy převod vnitrostátních nákladů na euro nebo na národní měnu jednoho z dotčených členských států, aby byl zajištěn transparentní výpočet jediné jednotkové sazby podle čl. 17 odst. 1 třetího pododstavce tohoto nařízení. Dotčené členské státy příslušně informují Komisi a Eurocontrol.
2. Náklady uvedené v odstavci 1 se rozdělí na náklady na zaměstnance, jiné provozní náklady, náklady na odpisy, náklady na kapitál a mimořádné položky včetně nevratných odvedených daní a celních poplatků a všechny ostatní související náklady.
Náklady na zaměstnance zahrnují hrubou mzdu, příplatky za práci přesčas, příspěvek zaměstnavatele na sociální pojištění, jakož i penzijní náklady a jiné dávky. Penzijní náklady mohou být vypočteny s použitím obezřetných předpokladů v souladu s řízením systému nebo případně příslušným vnitrostátním právem. Takové předpoklady jsou podrobně rozvedeny v plánu výkonnosti.
Jiné provozní náklady zahrnují náklady vzniklé koupí zboží a služeb používaných k poskytování letových navigačních služeb; patří mezi ně zejména služby zadané externím dodavatelům, externí zaměstnanci, materiál, energie, veřejné služby, pronájem budov, vybavení a zařízení, údržba, náklady na pojištění a cestovné. Pokud poskytovatel letových provozních služeb zakoupí jiné letové navigační služby, zahrne poskytovatel náklady vynaložené na tyto služby do svých ostatních provozních nákladů.
Náklady na odpisy se vztahují k celkovým dlouhodobým aktivům užívaným pro účely letových navigačních služeb. Dlouhodobá aktiva se odepisují v souladu s jejich očekávanou životností za použití metody rovnoměrného odpisování uplatněné na pořizovací hodnotu odpisovaných aktiv. Pro výpočet odpisů lze použít účtování pořizovacích nebo stávajících cen. Metodika se po dobu odpisování nesmí měnit a musí být v souladu s uplatněnými náklady na kapitál (jmenovité kapitálové náklady pro účtování pořizovacích cen a reálné kapitálové náklady pro účtování stávajících cen). Použije-li se účtování stávajících cen, poskytnou se i čísla účtování ekvivalentních pořizovacích cen, aby bylo umožněno srovnání a hodnocení.
Náklady na kapitál se rovnají součinu:
a)
součtu průměrné čisté účetní hodnoty dlouhodobých aktiv a případných opravných položek k celkovým aktivům stanoveným vnitrostátním dozorovým orgánem a používaných poskytovatelem letových navigačních služeb, která jsou v provozu či ve výstavbě, a průměrné hodnoty čistých oběžných aktiv kromě úročených účtů potřebných pro poskytování letových navigačních služeb a
b)
váženého průměru úrokové sazby z přijatých úvěrů a návratnosti vlastního kapitálu. V případě poskytovatele letových navigačních služeb bez vlastního kapitálu se vážený průměr vypočítává na základě návratnosti uplatňované vůči rozdílu mezi celkovými aktivy uvedenými v písmeni a) a úvěry.
Mimořádné položky jsou tvořeny nevratnými náklady vztahujícími se na poskytování letových navigačních služeb, které vznikly v průběhu stejného roku.
Každá úprava nad rámec ustanovení mezinárodních účetních standardů se uvede v plánu výkonnosti za účelem přezkumu ze strany Komise a v doplňujících informacích, které jsou poskytovány v souladu s přílohou II.
3. Pro účely výpočtu nákladů na kapitál uvedených v odstavci 2 jsou ukazatele, kterým má být přikládána váha, založeny na poměru financování prostřednictvím úvěru, nebo vlastního kapitálu. Úroková sazba z přijatých úvěrů se rovná váženému průměru úrokové sazby z přijatých úvěrů poskytovatele letových navigačních služeb. Použije se hodnota návratnosti vlastního kapitálu, která je uvedena v plánu výkonnosti na dané období, a vychází ze skutečného finančního rizika vzniklého poskytovateli letových navigačních služeb na základě posouzení provedeného před referenčním obdobím.
Pokud aktiva nepatří poskytovateli letových navigačních služeb, ale jsou zahrnuta do výpočtu nákladů na kapitál, členské státy zajistí, aby náklady na tato aktiva nebyly zpětně získány dvakrát.
4. Výpočet skutečných nákladů může zahrnovat zpětné získání nákladů na restrukturalizaci poskytovatelů letových navigačních služeb, které vznikly v referenčních obdobích předcházejících referenčnímu období, v němž dochází ke zpětnému získání, pokud obchodní plán prokáže postupný čistý přínos pro uživatele.
Vnitrostátní dozorový orgán předloží Komisi obchodní plán, plán zpětného získání nákladů na restrukturalizaci a výsledky konzultace se zástupci uživatelů vzdušného prostoru o obchodním plánu a plánu zpětného získání nákladů na restrukturalizaci.
Jestliže Komise zjistí, že byl prokázán očekávaný postupný čistý přínos pro uživatele, uvědomí o tom dotčený členský stát do pěti měsíců od obdržení podání od vnitrostátního dozorového orgánu.
Jestliže Komise zjistí, že očekávaný postupný čistý přínos pro uživatele prokázán nebyl, rozhodne do pěti měsíců od obdržení podání od vnitrostátního dozorového orgánu v souladu s postupem podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 549/2004, že náklady na restrukturalizaci poskytovatelů letových navigačních služeb nesmí být získány zpět, a uvědomí o tom dotčený členský stát.
Dotčený členský stát předloží zprávu o vývoji nákladů na restrukturalizaci a čistých přínosech pro uživatele ve své výroční zprávě podle čl. 18 odst. 4 prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013.
Článek 8
Přidělení nákladů
1. Náklady na způsobilé služby, zařízení a činnosti ve smyslu článku 6 se přidělí transparentním způsobem oblastem zpoplatnění, ve kterých skutečně vznikly.
Pokud náklady vzniknou v několika různých oblastech zpoplatnění, přidělí se poměrným způsobem na základě transparentní metodiky podle článku 9.
2. Náklady na letištní a přibližovací služby obsahují náklady na následující služby:
a)
letištní služby řízení, letištní letové informační služby včetně letových poradních služeb a náklady na pohotovostní služby;
b)
letové provozní služby související s přiblížením a odletem letadla v rozsahu určené vzdálenosti kolem letiště na základě provozních požadavků;
c)
náležité přiřazení všech ostatních součástí letových navigačních služeb odrážející poměrné rozdělení mezi traťové navigační služby a letištní a přibližovací služby.
Pro účely odst. 2 písm. b) a c) členské státy před začátkem každého referenčního období stanoví pro každé letiště kritéria použitá pro přidělení nákladů mezi letištní a přibližovací služby a traťové navigační služby a příslušně informují Komisi.
3. Náklady na traťové navigační služby se vztahují k nákladům uvedeným v odstavci 1 s výjimkou nákladů uvedených v odstavci 2.
4. Pokud jsou poskytnuty výjimky pro lety VFR v souladu s článkem 10, určí poskytovatel letových navigačních služeb náklady letových navigačních služeb poskytované letům VFR a oddělí je od nákladů poskytovaných letům IFR. Tyto náklady mohou být určeny prostřednictvím metodiky marginálních nákladů, přičemž se zohlední výhody pro lety IFR vyplývající ze služeb poskytnutých letům VFR.
Článek 9
Transparentnost nákladů a systému poplatků
1. Členské státy koordinovaně a nejpozději sedm měsíců před začátkem každého referenčního období pozvou zástupce uživatelů vzdušného prostoru ke konzultaci o stanovených nákladech, plánovaných investicích, prognózách výkonových jednotek, politice poplatků a výsledných jednotkových sazbách. Jsou jim nápomocni poskytovatelé letových navigačních služeb. Členské státy transparentním způsobem stanoví své vnitrostátní náklady nebo náklady funkčních bloků vzdušného prostoru v souladu s článkem 6 a poskytnou své jednotkové sazby zástupcům uživatelů vzdušného prostoru, Komisi a případně i organizaci Eurocontrol.
Během referenčního období členské státy každý rok koordinovaně pozvou zástupce uživatelů vzdušného prostoru ke konzultaci o každé odchylce od prognózy, zejména s ohledem na:
a)
skutečný provoz a náklady ve srovnání s prognózou provozu a stanovenými náklady;
b)
uplatňování mechanismu sdílení rizika provozu stanoveného v článku 13;
c)
uplatňování mechanismu sdílení nákladů stanoveného v článku 14;
d)
systémy pobídek stanovené v článku 15;
e)
modulaci poplatků stanovenou v článku 16.
Tuto konzultaci lze uspořádat v regionálním rámci. Zástupci uživatelů vzdušného prostoru mají právo požádat, aby se konalo více konzultací. Konzultace s uživateli se rovněž systematicky pořádají po aktivaci varovného mechanismu stanoveného v článcích 17 a 19 prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013 jenž má za následek revizi stanovených jednotkových nákladů.
2. Informace uvedené v odstavci 1 jsou založeny na výkazních tabulkách a prováděcích pravidlech uvedených v přílohách II, VI a VII. Pokud je v souladu s článkem 3 stanoveno, že se na letištní a přibližovací služby nebo služby CNS, MET a AIS vztahují tržní podmínky, jsou informace uvedené v odstavci 1 založeny na výkazních tabulkách a prováděcích pravidlech uvedených v příloze III. Příslušná dokumentace se dá k dispozici zástupcům uživatelů vzdušného prostoru, Komisi, Eurocontrolu a vnitrostátním dozorovým orgánům tři týdny před konzultační schůzkou. Pro každoroční konzultaci uvedenou v odst. 1 druhém pododstavci je příslušná dokumentace dána k dispozici zástupcům uživatelů vzdušného prostoru, Komisi, Eurocontrolu a vnitrostátním dozorovým orgánům každý rok nejpozději 1. června.
3. S cílem umožnit podávání zpráv o dosažení výkonnosti podle čl. 18 odst. 4 prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013 dají členské státy k dispozici Komisi a Eurocontrolu do 1. června každého roku své skutečné náklady vzniklé během předcházejícího roku a rozdíl mezi skutečnými náklady a stanovenými náklady uvedenými v plánu výkonnosti s využitím výkazních tabulek a prováděcích pravidel uvedených v přílohách II, VI a VII. Členské státy, které v souladu s článkem 3 rozhodly, že se na letištní a přibližovací služby nebo služby CNS, MET a AIS vztahují tržní podmínky, poskytují tyto informace s využitím výkazních tabulek a prováděcích pravidel stanovených v příloze III.
KAPITOLA III
FINANCOVÁNÍ POSKYTOVÁNÍ LETOVÝCH NAVIGAČNÍCH SLUŽEB PROSTŘEDNICTVÍM POPLATKŮ ZA LETOVÉ NAVIGAČNÍ SLUŽBY
Článek 10
Výjimky z poplatků za letové navigační služby
1. Členské státy udělí výjimku z placení poplatků za traťové navigační služby:
a)
letům provedeným letadlem, jehož maximální povolená vzletová hmotnost je menší než dvě metrické tuny;
b)
smíšeným letům VFR/IFR v oblastech zpoplatnění, kde jsou dané lety provedeny výlučně podle VFR a kde se za lety VFR neúčtuje poplatek;
c)
letům provedeným výlučně za účelem přepravy vládnoucího panovníka a jeho nejbližší rodiny, hlav států, předsedů vlád a vládních ministrů během jejich oficiálních cest; ve všech případech musí být tato výjimka opodstatněna patřičným označením statusu nebo poznámkou v letovém plánu;
d)
letům za účelem pátrání a záchrany povoleným příslušným odpovědným subjektem.
2. Členské státy mohou udělit výjimku z placení poplatků za traťové navigační služby:
a)
vojenským letům provedeným vojenským letadlem jakékoli země;
b)
výcvikovým letům provedeným výlučně za účelem udělení průkazu způsobilosti nebo získání kvalifikace v případě letové posádky v pilotním prostoru, pokud je tato skutečnost opodstatněna příslušnou poznámkou v letovém plánu; lety musí být provedeny výhradně ve vzdušném prostoru dotčeného členského státu a jejich účelem nesmí být přeprava cestujících nebo nákladu, ani manipulační let či přemísťování letadla;
c)
letům provedeným výlučně za účelem kontroly či ověřování vybavení používaného jako pozemní zařízení pro letovou navigaci či vybavení, které tak má být používáno, s výjimkou manipulačních letů dotčeného letadla;
d)
letům končícím na letišti, ze kterého vzlétly, a během kterých nedošlo k mezipřistání;
e)
letům VFR;
f)
humanitárním letům povoleným příslušným odpovědným subjektem;
g)
letům provedeným celními a policejními orgány.
3. Členské státy mohou letům uvedeným v odstavcích 1 a 2 udělit výjimku z placení poplatků za letištní a přibližovací služby.
4. Náklady vzniklé v souvislosti s lety, kterým byla udělena výjimka z placení poplatků, jsou tvořeny:
a)
náklady na lety VFR, kterým byla udělena výjimka, uvedenými v čl. 8 odst. 4, a
b)
náklady na lety IFR, kterým byla udělena výjimka, jež se vypočítají jako součin nákladů vzniklých v souvislosti s lety IFR a poměru počtu výkonových jednotek, kterým byla udělena výjimka, k celkovému počtu výkonových jednotek, přičemž celkový počet výkonových jednotek sestává z výkonových jednotek v souvislosti s lety IFR, jakož i výkonových jednotek v souvislosti s lety VFR, kterým nebyla udělena výjimka. Náklady vzniklé v souvislosti s lety IFR se rovnají celkovým nákladům po odečtení nákladů na lety VFR.
5. Členské státy zajistí, aby poskytovatelům letových navigačních služeb byly proplaceny služby, které poskytli v souvislosti s lety, kterým byla udělena výjimka.
Článek 11
Výpočet poplatků za traťové navigační služby
1. Aniž je dotčena možnost financování traťových letových navigačních služeb prostřednictvím jiných příjmů podle čl. 4 odst. 2, poplatek za traťové navigační služby u konkrétního letu v konkrétní oblasti zpoplatnění traťových navigačních služeb se rovná součinu jednotkové sazby stanovené pro tuto oblast zpoplatnění traťových navigačních služeb a výkonových jednotek traťových navigačních služeb u daného letu.
2. Jednotková sazba a traťové výkonové jednotky se vypočítají v souladu s přílohou IV.
Článek 12
Výpočet poplatků za letištní a přibližovací služby
1. Aniž je dotčena možnost financování letištních a přibližovacích služeb prostřednictvím jiných příjmů podle čl. 4 odst. 3, poplatek za letištní a přibližovací služby u konkrétního letu v konkrétní oblasti zpoplatnění letištních a přibližovacích služeb se rovná součinu jednotkové sazby stanovené pro tuto oblast letištních a přibližovacích služeb a výkonových jednotek letištních a přibližovacích služeb u daného letu. Pro účely poplatků se přiblížení a odlet počítá za jeden let. Výpočetní jednotkou je buď let při příletu, nebo let při odletu.
2. Jednotková sazba a výkonové jednotky letištních a přibližovacích služeb se vypočítají v souladu s přílohou V.
Článek 13
Sdílení rizika provozu
1. Použije se mechanismus sdílení rizika provozu v souladu se zásadami uvedenými v článku 12 prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013.
2. Následující náklady nejsou předmětem sdílení rizika provozu a musí mít za následek zvýšení nebo snížení stanovených nákladů v následujícím roce (následujících letech) bez ohledu na vývoj provozu:
a)
stanovené náklady určené v souladu s čl. 6 odst. 2 s výjimkou dohod týkajících se poskytování přeshraničních letových provozních služeb;
b)
stanovené náklady na meteorologické služby;
c)
úprava v důsledku rozdílů mezi prognózovanou a skutečnou inflací podle čl. 7 odst. 1;
d)
zpětné získání nákladů na restrukturalizaci, je-li schváleno v souladu s čl. 7 odst. 4;
e)
převody v důsledku zavádění mechanismu sdílení rizika provozu;
f)
převody schválené v předchozím referenčním období v důsledku zavádění mechanismu sdílení nákladů uvedeného v článku 14;
g)
slevy nebo pokuty vyplývající ze systémů finančních pobídek uvedených v článku 15;
h)
přeplatky nebo nedoplatky, které může způsobit modulace poplatků za letové navigační služby podle článku 16;
i)
přeplatky nebo nedoplatky vyplývající ze změn provozu;
j)
v případě druhého referenčního období přeplatky nebo nedoplatky vzniklé členským státům až do roku 2011 včetně, pokud jde o traťové navigační služby, a až do roku 2014 včetně, pokud jde o letištní a přibližovací služby.
Navíc mohou členské státy vyjmout ze sdílení rizika provozu stanovené náklady poskytovatelů letových navigačních služeb, kteří obdrželi povolení k poskytování letových navigačních služeb bez osvědčení, v souladu s čl. 7 odst. 5 nařízení (ES) č. 550/2004.
3. Pokud se během daného roku n skutečný počet výkonových jednotek ve srovnání s prognózou vypracovanou v plánu výkonnosti pro uvedený rok n nezvýší nebo nesníží o více než 2 %, dodatečný příjem nebo ztráta v příjmech poskytovatele letových navigačních služeb ve vztahu ke stanoveným nákladům se nepřevádí.
4. Pokud během daného roku n skutečný počet výkonových jednotek převýší prognózu vypracovanou v plánu výkonnosti pro uvedený rok n o více než 2 %, má minimálně 70 % dodatečného příjmu získaného příslušnými poskytovateli letových navigačních služeb, který překračuje 2 % rozdílu mezi skutečnými výkonovými jednotkami a prognózou ve vztahu ke stanoveným nákladům v plánu výkonnosti, za následek odpovídající snížení stanovených nákladů na rok n + 2.
Pokud během daného roku n skutečný počet výkonových jednotek zaostane za prognózou vypracovanou v plánu výkonnosti pro uvedený rok n o více než 2 %, má maximálně 70 % ztráty příjmů vzniklé příslušným poskytovatelům letových navigačních služeb, která překračuje 2 % rozdílu mezi skutečnými výkonovými jednotkami a prognózou ve vztahu ke stanoveným nákladům v plánu výkonnosti, za následek odpovídající zvýšení stanovených nákladů nejdříve v roce n + 2.
5. Pokud je během daného roku n skutečný počet výkonových jednotek nižší než 90 % prognózy vypracované v plánu výkonnosti pro uvedený rok n, má plná výše ztráty příjmů vzniklé příslušným poskytovatelům letových navigačních služeb, která překračuje 10 % rozdílu mezi skutečnými výkonovými jednotkami a prognózou ve vztahu ke stanoveným nákladům v plánu výkonnosti, za následek odpovídající zvýšení stanovených nákladů nejdříve v roce n + 2.
Pokud je během daného roku n skutečný počet výkonových jednotek vyšší než 110 % prognózy vypracované v plánu výkonnosti pro uvedený rok n, má plná výše dodatečného příjmu získaného příslušnými poskytovateli letových navigačních služeb, která překračuje 10 % rozdílu mezi skutečnými výkonovými jednotkami a prognózou ve vztahu ke stanoveným nákladům v plánu výkonnosti, za následek odpovídající snížení stanovených nákladů na rok n + 2.
6. V případě letištních a přibližovacích služeb mohou členské státy rozhodnout, že se na letiště s méně než 225 000 pohyby letecké dopravy IFR ročně nepoužijí ustanovení odstavců 3, 4 a 5. Členské státy o takovém rozhodnutí informují Komisi do dvou měsíců od vyhlášení tohoto nařízení.
Článek 14
Sdílení nákladů
1. Použije se mechanismus sdílení nákladů v souladu s těmito zásadami:
a)
pokud se skutečné náklady během celého referenčního období sníží pod stanovené náklady určené na začátku referenčního období, výsledný rozdíl si ponechá příslušný poskytovatel letových navigačních služeb, členský stát nebo kvalifikovaný subjekt;
b)
pokud se skutečné náklady během celého referenčního období zvýší nad stanovené náklady určené na začátku referenčního období, výsledný rozdíl ponese příslušný poskytovatel letových navigačních služeb, členský stát nebo kvalifikovaný subjekt.
2. Náklady vyňaté z uplatňování odst. 1 písm. a) a b):
a)
Mechanismus sdílení nákladů uvedený v odst. 1 písm. a) a b) se nevztahuje na rozdíl mezi stanovenými a skutečnými náklady, pokud jde o nákladové položky, pro jejichž řízení příslušný poskytovatel letových navigačních služeb, členský stát nebo kvalifikované subjekty přijaly přiměřená a identifikovatelná opatření, u nichž však lze mít za to, že jsou mimo jejich kontrolu v důsledku:
i)
nepředvídaných změn ve vnitrostátních důchodových právních předpisech, v právních předpisech o důchodovém účetnictví nebo v nákladech na důchody způsobených nepředvídanými podmínkami na finančním trhu,
ii)
významných změn úrokových sazeb úvěrů financujících náklady vznikající při poskytování letových navigačních služeb,
iii)
nepředvídaných nových nákladových položek nezahrnutých v plánu výkonnosti, ale vyžadovaných právními předpisy,
iv)
nepředvídaných změn vnitrostátního daňového práva,
v)
nepředvídaných změn v nákladech nebo příjmech vyplývajících z mezinárodních dohod.
b)
Aniž je dotčen čl. 7 odst. 1 třetí pododstavec, každá nákladová položka zahrnutá podle odst. 2 písm. a) je určena vnitrostátním dozorovým orgánem a plán výkonnosti u každé nákladové položky ve vztahu k předchozímu referenčnímu období uvede:
i)
úplný popis nákladové položky,
ii)
náklady přidělené této položce v plánu výkonnosti,
iii)
odůvodnění toho, proč se nákladová položka považuje za způsobilou podle odst. 2 písm. a), a nikoliv podle odst. 1 písm. a) a b),
iv)
předmětné vnější události nebo okolnosti mimo kontrolu dotčených vnitrostátních dozorových orgánů, poskytovatele letových navigačních služeb nebo kvalifikovaného subjektu, které způsobily rozdíl mezi skutečnými a stanovenými náklady souvisejícími s touto nákladovou položkou,
v)
opatření přijatá za účelem řízení nákladového rizika spojeného s touto položkou.
c)
Identifikace a vysvětlení rozdílů mezi skutečnými a stanovenými náklady ve vztahu k těmto položkám se provede v souladu s přílohou VII bodem 2.
d)
Pokud jsou v důsledku odečtení nákladů, na něž se vztahuje odst. 2 písm. a), skutečné náklady během celého referenčního období nižší než stanovené náklady určené na začátku referenčního období, vrátí se výsledný rozdíl uživatelům vzdušného prostoru převodem do následujícího referenčního období.
e)
Pokud jsou v důsledku zahrnutí nákladů, na něž se vztahuje odst. 2 písm. a), skutečné náklady během celého referenčního období vyšší než stanovené náklady určené na začátku referenčního období, přenese se výsledný rozdíl na uživatele vzdušného prostoru převodem do následujícího referenčního období.
f)
Dotčený vnitrostátní dozorový orgán každý rok určí, že rozdíl skutečných nákladů oproti stanoveným nákladům je skutečně výsledkem příslušných událostí nebo okolností uvedených v odst. 2 písm. a) a v souladu s ustanovením odst. 2 písm. b). Ověří rovněž, že rozdíl v nákladech, který se přenáší na uživatele, je konkrétně identifikován a kategorizován. O výsledcích svého posouzení každoročně informuje uživatele vzdušného prostoru a podá zprávu Komisi. Pokud Komise do šesti měsíců od obdržení výroční zprávy o posouzení dotčeného vnitrostátního dozorového orgánu dospěje k závěru, že zpráva o posouzení neurčuje, že rozdíl skutečných nákladů oproti stanoveným nákladům je skutečně výsledkem příslušných událostí nebo okolností uvedených v odst. 2 písm. a) a v souladu s ustanovením odst. 2 písm. b), rozhodne v souladu s postupem podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 549/2004, že dotčený členský stát (dotčené členské státy) nesmí na rozdíl skutečných nákladů oproti stanoveným nákladům uplatnit ustanovení odstavce 2, a to částečně nebo zcela podle svých zjištění.
g)
Převáděné částky se musí specifikovat podle faktorů a popsat v doplňujících informacích předkládaných v souladu s přílohou VI.
Článek 15
Systémy pobídek pro poskytovatele letových navigačních služeb
1. Členské státy přijmou finanční pobídky pro své poskytovatele letových navigačních služeb v klíčové oblasti výkonnosti týkající se kapacity a mohou přijmout finanční pobídky v klíčové oblasti výkonnosti týkající se životního prostředí v souladu s článkem 12 prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013. Tyto pobídky se skládají ze slev za překročení a pokut za nedosažení cílových úrovní výkonnosti a podle úrovně dosažené výkonnosti se přičtou k přijatým stanoveným nákladům nebo se od nich odečtou.
Uvedené systémy finančních pobídek musí být v souladu s těmito zásadami:
a)
jednotková sazba na rok n + 2 se upraví, aby byla poskytnuta sleva za překročení nebo uložena pokuta za nedosažení podle skutečné úrovně výkonnosti poskytovatele letových navigačních služeb v roce n ve srovnání s příslušným cílem;
b)
použitelná výše slev a pokut je úměrná cílům a výkonnosti, kterých je třeba dosáhnout. Za výkonnost na úrovni, kterou předpokládají výkonnostní cíle, nebo pod touto úrovní, nesmí být poskytnuty žádné slevy;
c)
použitelné slevy a pokuty se stanoví ve stejné výši;
d)
souhrnná maximální výše slev a souhrnná maximální výše pokut nesmí překročit 1 % příjmů z letových navigačních služeb v roce n;
e)
úrovně změn výkonnosti a použitelná výše slev a pokut se stanoví po konzultaci uvedené v článku 9 a uvedou se v plánu výkonnosti;
f)
v případě cílů na úrovni funkčních bloků vzdušného prostoru se slevy a pokuty uplatní na dotčené poskytovatele letových navigačních služeb;
g)
pro klíčovou oblast výkonnosti týkající se kapacity se cílové úrovně výkonnosti mohou upravit, aby se vztahovaly pouze na důvody zpoždění související s kapacitou řízení letového provozu (ATC), směrováním ATC, personálem ATC, zařízením ATC, uspořádáním vzdušného prostoru a zvláštními událostmi kódů C, R, S, T, M a P uživatelské příručky ATFCM.
2. Vnitrostátní dozorové orgány sledují řádné uplatňování těchto systémů pobídek ze strany poskytovatelů letových navigačních služeb.
Článek 16
Modulace poplatků za letové navigační služby
1. Poté, co nabídnou konzultace stanovené v článku 9, mohou členské státy na vnitrostátní úrovni nebo na úrovni funkčních bloků vzdušného prostoru a nediskriminačním a transparentním způsobem modulovat poplatky za letové navigační služby účtované uživatelům vzdušného prostoru, aby zohlednily své úsilí vynaložené zejména s cílem:
a)
optimalizovat využívání letových navigačních služeb;
b)
snížit dopady letectví na životní prostředí;
c)
snížit celkové náklady letových navigačních služeb a zvýšit jejich efektivitu, zejména modulací poplatků v závislosti na míře přetížení sítě v určité oblasti nebo na určité trati v konkrétní dobu.
Modulace poplatků nesmí mít za následek celkovou změnu příjmů poskytovatele letových navigačních služeb. Přeplatky nebo nedoplatky se převedou do následujícího období.
2. Modulace poplatků za letové navigační služby může být rovněž nediskriminačním a transparentním způsobem prováděna s cílem urychlit zavádění funkcí ATM v rámci programu SESAR. Cílem modulace může být obzvláště poskytnutí pobídek k vybavení letadel systémy zahrnutými do společných projektů uvedených v čl. 15a odst. 3 nařízení (ES) č. 550/2004.
3. Modulací poplatků za letové navigační služby se rozumí změna poplatků za traťové navigační služby a/nebo poplatků za letištní a přibližovací služby vypočítaných na základě ustanovení článků 11 a 12.
4. Vnitrostátní dozorové orgány sledují řádné uplatňování modulace poplatků za letové navigační služby ze strany poskytovatelů letových navigačních služeb.
Článek 17
Stanovení jednotkových sazeb pro oblasti zpoplatnění
1. Členské státy zajistí, aby byly pro každou oblast zpoplatnění každoročně stanoveny jednotkové sazby. Aniž je dotčen odstavec 2, jednotkové sazby se v průběhu roku nemění.
Jednotkové sazby se stanoví v souladu s následujícím postupem:
a)
Pro každý rok referenčního období se jednotkové sazby pro rok n vypočítají do 1. listopadu roku n-1 na základě stanovených jednotkových nákladů obsažených v plánu výkonnosti a úprav uvedených v bodě 2.2 příloh IV a V tohoto nařízení.
b)
Jednotkové sazby pro rok n předloží členský stát Komisi do 1. června roku n-1 v souladu s požadavky čl. 9 odst. 1 a 2.
c)
Komise tyto jednotkové sazby posoudí s ohledem na ustanovení tohoto nařízení a prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013.
d)
Pokud Komise dospěje k názoru, že jednotkové sazby jsou v souladu s ustanoveními tohoto nařízení a prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013, uvědomí o tom dotčený členský stát do čtyř měsíců po předložení jednotkových sazeb.
e)
Pokud Komise dospěje k názoru, že jednotkové sazby nejsou v souladu s ustanoveními tohoto nařízení a prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013, uvědomí o tom dotčený členský stát do čtyř měsíců po předložení jednotkových sazeb a tento členský stát do jednoho měsíce předloží Komisi revidované jednotkové sazby.
f)
Členské státy o jednotkových sazbách pro každou oblast zpoplatnění informují Komisi a případně Eurocontrol do 1. listopadu roku n-1.
Jednotkové sazby se stanoví v národní měně. Pokud se členské státy, které jsou součástí funkčního bloku vzdušného prostoru, rozhodnou vytvořit společnou oblast zpoplatnění s jedinou jednotkovou sazbou, tato jednotková sazba se stanoví v eurech nebo v národní měně jednoho z příslušných členských států. Příslušné členské státy oznámí použitelnou měnu Komisi a Eurocontrolu.
2. Pokud jsou plány výkonnosti přijaty po 1. listopadu roku předcházejícího roku, ve kterém začíná referenční období, nebo pokud jsou revidovány v souladu s články 17 a 19 prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013, jednotkové sazby se v případě potřeby přepočítají na základě plánu v konečném znění nebo použitelných nápravných opatření. Za tímto účelem a v souladu s článkem 16 prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013 členské státy vypočítají a uplatní svou jednotkovou sazbu v souladu s přijatým plánem výkonnosti co nejdříve v průběhu prvního roku referenčního období nebo prvního roku uplatňování revidovaných plánů výkonnosti a výkonnostních cílů. Rozdíl v příjmech vzniklý v důsledku dočasného použití původní jednotkové sazby se převede do výpočtu jednotkové sazby následujícího roku. Pro první rok referenčního období nebo první rok uplatňování revidovaných plánů výkonnosti a výkonnostních cílů se mechanismus sdílení rizika provozu stanovený v článku 13 uplatňuje na základě stanovených nákladů a výkonových jednotek obsažených v plánu výkonnosti v konečném znění a skutečných výkonových jednotek za daný rok.
Článek 18
Výběr poplatků
1. Členské státy mohou vybírat poplatky prostřednictvím jediného poplatku za každý let. Pokud se poplatky účtují a vybírají v regionálním rámci, fakturační měna může být euro a do příslušné jednotkové sazby může být doplněna administrativní jednotková sazba pro fakturační náklady a náklady na výběr poplatků. Členské státy zajistí, aby byly částky vybrané jejich jménem použity k financování nákladů stanovených v souladu s ustanoveními tohoto nařízení.
2. Uživatelé letových navigačních služeb neprodleně a v plné výši uhradí všechny poplatky za letové navigační služby.
3. Členské státy zajistí použití účinných donucovacích prostředků. Tato opatření mohou zahrnovat odepření služeb, zadržení letadla či jiná donucovací opatření v souladu s platnými právními předpisy.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 19
Odvolání
Členské státy zajistí, aby rozhodnutí učiněná v souladu s tímto nařízením byla řádně vysvětlena a podléhala účinnému přezkumu a/nebo řízení o odvolání.
Článek 20
Usnadnění kontroly dodržování požadavků
Poskytovatelé letových navigačních služeb usnadňují inspekce a šetření prováděné příslušným vnitrostátním dozorovým orgánem nebo kvalifikovaným subjektem, který jedná jménem dozorového orgánu, včetně prohlídek na místě. Oprávněné osoby jsou zmocněny:
a)
zkoumat příslušné účetní dokumenty, sestavy majetku a jiný materiál související se stanovením poplatků za letové navigační služby;
b)
pořizovat kopie či výpisy z těchto dokumentů;
c)
žádat na místě o ústní vysvětlení;
d)
vstupovat do příslušných objektů, na pozemky nebo do vozidel.
Tyto inspekce a šetření se provádějí v souladu s platnými postupy členského státu, ve kterém mají být uskutečněny.
Článek 21
Přezkum
Přezkum systému sledování výkonnosti ze strany Komise podle článku 24 prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013 zahrnuje mechanismus sdílení rizika provozu uvedený v článku 13, mechanismus sdílení nákladů uvedený v článku 14, systémy pobídek zřízené podle článku 15, modulaci poplatků podle článku 16 a jejich účinnost a efektivitu při dosahování stanovených výkonnostních cílů.
Článek 22
Vstup v platnost a použitelnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Toto nařízení se použije od druhého referenčního období, stanoveného v článku 8 prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013, a během uvedeného období. S ohledem na uplatňování systému sledování výkonnosti platí, že aby bylo možné přijmout cíle pro celou Unii podle čl. 10 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013 před začátkem druhého referenčního období a připravit a přijmout plány výkonnosti v souladu s ustanoveními prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013, čl. 1 odst. 5, článek 3, čl. 7 odst. 4, článek 9, čl. 14 odst. 2 písm. b) až f) a článek 17, jakož i přílohy tohoto nařízení, se použijí ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 23
Zrušení nařízení Komise (ES) č. 1794/2006
Nařízení Komise (ES) č. 1794/2006 ze dne 6. prosince 2006, kterým se stanoví společný systém poplatků za letové navigační služby, se zrušuje s účinností od 1. ledna 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 3. května 2013.
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 391/2013
av den 3 maj 2013
om inrättande av ett gemensamt avgiftssystem för flygtrafiktjänster
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 550/2004 av den 10 mars 2004 om tillhandahållande av flygtrafiktjänster inom det gemensamma europeiska luftrummet (1), ändrad genom förordning (EG) nr 1070/2009, (”förordning om tillhandahållande av tjänster”) (2), särskilt artikel 15.4, och
av följande skäl:
(1)
Enligt förordning (EG) nr 550/2004 ska kommissionen inrätta ett gemensamt avgiftssystem för flygtrafiktjänster, som ska kunna tillämpas på ett enhetligt sätt inom det gemensamma europeiska luftrummet.
(2)
För att det gemensamma europeiska luftrummet ska kunna förverkligas är det ytterst viktigt att ett gemensamt avgiftssystem för flygtrafiktjänster finns för flygningens alla faser. Ett sådant system bör bidra till större insyn med avseende på fastställande, påläggande och uttagande av avgifter från luftrummets användare. Systemet bör också bidra till att säkert, kostnadseffektivt och effektivt tillhandahålla flygtrafiktjänster till de användare som finansierar systemet samt främja ett integrerat tillhandahållande av tjänster.
(3)
Det gemensamma avgiftssystemet bör vara en del av insatserna för att uppnå målen för det prestationssystem som inrättats enligt artikel 11 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 549/2004 av den 10 mars 2004 om ramen för inrättande av det gemensamma europeiska luftrummet (3), ändrad genom förordning (EG) nr 1070/2009, (”ramförordning”) och kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 390/2013 av den 3 maj om ett prestationssystem (4).
(4)
I enlighet med det övergripande målet att förbättra flygtrafiktjänsternas kvalitet bör avgiftssystemet främja kostnads- och driftseffektivitet och skapa förutsättningar för införande av incitamentsystem för leverantörer av flygtrafiktjänster i syfte att förbättra tillhandahållandet av flygtrafiktjänster, inklusive tillämpningen av trafikriskdelning.
(5)
Det gemensamma avgiftssystemet bör vara förenligt med Eurocontrols system för undervägsavgifter och artikel 15 i 1944 års Chicagokonvention angående internationell civil luftfart (nedan kallad Chicagokonventionen).
(6)
Det gemensamma avgiftssystemet bör möjliggöra optimerad användning av luftrummet med beaktande av flygtrafikflödena, i synnerhet inom funktionella luftrumsblock som upprättats i enlighet med artikel 9a i förordning (EG) nr 550/2004.
(7)
Huvudprincipen för det gemensamma avgiftssystemet är att fullständig och tydlig information om kostnadsbasen görs tillgänglig i god tid för företrädarna för luftrummets användare och de behöriga myndigheterna.
(8)
Om terminaltjänster och/eller CNS-, MET- och AIS-tjänster tillhandahålls på marknadsvillkor bör medlemsstaterna kunna besluta om att för dessa tjänster inte beräkna fastställda kostnader, inte beräkna terminalavgifter, inte fastställa enhetsavgifter för terminaltjänster och/eller att inte fastställa ekonomiska incitament.
(9)
På grund av förändringar i driften av flygplatser kan terminalavgiftszoner behöva ändras under en referensperiod.
(10)
Ny teknik samt nya förfaranden och därmed förknippade affärsmodeller för stimulering av integrerat tillhandahållande av tjänster bör leda till betydande kostnadsminskningar till nytta för användarna. För att dessa framtida kostnadsminskningar ska bli möjliga står leverantörerna av flygtrafiktjänster inför omstruktureringskostnader för förbättring av sin verksamhet, som de kan få tillbaka om en nettovinst uppstår för användarna.
(11)
Mekanismerna för incitament till bättre resultat bör beakta att det är önskvärt att belöna eller straffa faktiska prestanda i förhållande till de prestandanivåer som förväntades när prestationsplanen antogs.
(12)
För att påskynda införandet av Sesar-teknik bör investeringar i nya ATM-system och omfattande översyner av befintliga ATM-system, som inverkar på prestationsnivån hos det europeiska nätet för flygledningstjänst, berättiga till kostnadstäckning via användaravgifter om de är förenliga med genomförandet av generalplanen för den europeiska flygledningstjänsten, i synnerhet genom gemensamma projekt i enlighet med artikel 15a.3 i förordning (EG) nr 550/2004. Dessutom bör medlemsstaterna ha möjlighet att besluta att anpassa flygtrafikavgifterna för att skapa incitament att utrusta luftfartygen med system som ingår i gemensamma projekt.
(13)
För att öka flygtrafiktjänsternas effektivitet och främja en optimerad användning av dem bör medlemsstaterna kunna anpassa avgifterna ytterligare, med hänsyn till överbelastningen på nätverket i ett visst område eller på en viss flygväg under vissa tider.
(14)
De avgiftsnivåer som fastställs, i synnerhet för lätta flygplan, bör inte verka avskräckande på användningen av hjälpmedel och tjänster som är nödvändiga för säkerheten, eller på införandet av ny teknik och nya förfaranden.
(15)
Medlemsstaterna bör ha möjlighet att fastställa sina enhetsavgifter gemensamt, särskilt om avgiftszonerna sträcker sig över fler än en medlemsstats luftrum, eller om de är parter i ett gemensamt system för undervägsavgifter.
(16)
För att effektivisera det gemensamma avgiftssystemet och minska arbetet med administration och redovisning bör medlemsstaterna kunna ta ut undervägsavgifter gemensamt, inom ramen för ett gemensamt system för undervägsavgifter, genom att en enda avgift tas ut per flygning.
(17)
De rättsliga medlen bör stärkas för att se till att användarna av flygtrafiktjänster betalar flygtrafikavgifterna snabbt och i sin helhet.
(18)
Avgifter för luftrummets användare bör fastställas och tillämpas på ett rättvist och öppet sätt, efter samråd med företrädare för användarna. Sådana avgifter bör ses över regelbundet.
(19)
Kommissionens förordning (EG) nr 1794/2006 av den 6 december 2006 om ett gemensamt avgiftssystem för flygtrafiktjänster (5), ändrad genom kommissionens förordning (EU) nr 1191/2010 av den 16 december 2010 (6), bör upphävas med verkan från och med den 1 januari 2015.
(20)
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från kommittén för det gemensamma luftrummet.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
KAPITEL 1
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER
Artikel 1
Syfte och tillämpningsområde
1. I denna förordning fastställs åtgärder för utvecklingen av ett gemensamt avgiftssystem för flygtrafiktjänster.
2. Förordningen ska tillämpas på flygtrafiktjänster som tillhandahålls av de leverantörer av flygtrafikledningstjänster som utnämnts i enlighet med artikel 8 i förordning (EG) nr 550/2004 och av leverantörer av flygvädertjänster, om dessa utnämnts i enlighet med artikel 9.1 i den förordningen, för allmän flygtrafik inom Icao-regionerna EUR och AFI där medlemsstaterna har ansvar för att tillhandahålla flygtrafiktjänster. Den ska även tillämpas på den nätverksförvaltare som inrättats i enlighet med artikel 3 i kommissionens förordning (EU) nr 677/2011 (7).
3. Medlemsstaterna får tillämpa denna förordning på flygtrafiktjänster som tillhandahålls i luftrum de har ansvar för inom andra Icao-regioner, på villkor att de informerar kommissionen och övriga medlemsstater om detta.
4. Medlemsstaterna får tillämpa denna förordning på leverantörer av flygtrafiktjänster som har fått tillstånd att tillhandahålla flygtrafiktjänster utan certifikat, i enlighet med artikel 7.5 i förordning (EG) nr 550/2004.
5. Om inte annat följer av artikel 1.4 i genomförandeförordning (EU) nr 390/2013 får medlemsstaterna besluta att inte tillämpa denna förordning på flygtrafiktjänster som tillhandahålls på flygplatser med färre än 70 000 IFR-rörelser per år.
Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om sådana beslut.
Artikel 2
Definitioner
I denna förordning ska definitionerna i artikel 2 i förordning (EG) nr 549/2004 gälla.
Dessutom gäller följande definitioner:
1. användare av flygtrafiktjänster: operatören av luftfartyget vid den tidpunkt flygningen utfördes, eller, om operatörens identitet är okänd, luftfartygets ägare, såvida inte det kan bevisas att operatören var en annan vid denna tidpunkt.
2. företrädare för luftrummets användare: varje juridisk person eller enhet som företräder en eller flera kategorier av användare av flygtrafiktjänster.
3. IFR: instrumentflygregler, enligt definitionen i bilaga 2 till Chicagokonventionen (tionde upplagan - juli 2005).
4. VFR: visuellflygregler, enligt definitionen i bilaga 2 till Chicagokonventionen (tionde upplagan - juli 2005).
5. avgiftszon för undervägsavgifter: en volym i luftrummet för vilken en enhetlig kostnadsbas och en gemensam enhetsavgift har fastställts.
6. terminalavgiftszon: flygplats eller grupp av flygplatser för vilken en enhetlig kostnadsbas och en gemensam enhetsavgift har fastställts.
7. fastställda kostnader: kostnader som fastställts på förhand av en medlemsstat enligt artikel 15.2 a i förordning (EG) nr 550/2004.
8. referensperiod: referensperioden för prestationssystemet enligt artikel 11.3 d i förordning (EG) nr 549/2004 och artikel 8 i genomförandeförordning (EU) nr 390/2013.
9. IFR-rörelse: det totala antal starter och landningar som genomförs enligt instrumentflygregler, beräknat som det årliga genomsnittet för de tre år som föregår den tidpunkt då prestationsplanen lämnades in.
10. övriga intäkter: intäkter som härrör från myndigheter, inbegripet ekonomiskt stöd från unionens stödprogram som t.ex. det transeuropeiska transportnätet (TEN-T), Fonden för ett sammanlänkat Europa (FSE) och Sammanhållningsfonden, intäkter som härrör från kommersiell verksamhet och/eller, när det gäller enhetsavgifter för terminaltjänster, intäkter som härrör från kontrakt eller avtal mellan leverantörer av flygtrafiktjänster och flygplatsoperatörer.
11. prestationsplan: prestationsplan som utarbetats och godkänts i enlighet med bestämmelserna i artiklarna 11-16 i genomförandeförordning (EU) nr 390/2013.
12. faktiska kostnader: kostnader som faktiskt uppkommit under ett år för tillhandahållande av flygtrafiktjänster som omfattats av slutrevision.
13. CNS-, MET- och AIS-tjänster: kommunikations-, navigations- och övervakningstjänst, flygvädertjänst och flygbriefingtjänst.
14. omstruktureringskostnader: betydande engångskostnad som uppstår för leverantörer av flygtrafiktjänster i samband med omstrukturering genom införande av ny teknik och nya förfaranden och därmed förknippade affärsmodeller för stimulering av integrerat tillhandahållande av tjänster då medlemsstaterna vill återvinna kostnaderna under en eller flera referensperioder. De kan inbegripa kostnader för ersättning till anställda, stängning av flygkontrollcentraler, flytt av verksamhet till nya platser och avskrivning av tillgångar och/eller förvärv av strategiska aktieposter i andra leverantörer av flygtrafiktjänster.
Artikel 3
Terminaltjänster samt CNS-, MET- och AIS-tjänster som omfattas av marknadsvillkor
1. Utan att det påverkar tillämpningen av de principer som avses i artiklarna 14 och 15 i förordning (EG) nr 550/2004 och beroende på den bedömning som avses i punkt 2 får medlemsstaterna, innan en referensperiod inleds eller i motiverade fall under referensperioden, besluta att några eller samtliga terminaltjänster samt CNS-, MET- och AIS-tjänster ska omfattas av marknadsvillkor. I sådana fall ska bestämmelserna i denna förordning tillämpas, men de berörda medlemsstaterna får med avseende på dessa tjänster besluta
a)
att inte beräkna fastställda kostnader i enlighet med artikel 7 i den här förordningen,
b)
att inte fastställa ekonomiska incitament för dessa tjänster inom nyckelområdena kapacitet och miljö i enlighet med artikel 15 i denna förordning,
och, när det gäller terminaltjänster,
c)
att inte beräkna terminalavgifter i enlighet med artikel 12 i denna förordning,
d)
att inte fastställa enhetsavgifter för terminaltjänster i enlighet med artikel 17 i denna förordning.
2. För att fastställa att några eller samtliga terminaltjänster samt CNS-, MET- och AIS-tjänster omfattas av marknadsvillkor ska medlemsstaterna göra en detaljerad bedömning mot bakgrund av villkoren i bilaga I till den här förordningen. Denna bedömning ska omfatta samråd med företrädare för luftrummets användare.
3. De medlemsstater som avses i punkt 1 ska, senast 19 månader före en referensperiods början eller den dag då beslut som fattats i enlighet med punkt 1 börjar tillämpas, till kommissionen lämna en detaljerad rapport om innehållet i och resultatet av den bedömning som avses i punkt 2. Rapporten ska bygga på fakta, och bl.a. innehålla anbudsunderlag (om tillämpligt), motivering av valet av tjänsteleverantör, en beskrivning av kraven på den valda tjänsteleverantören för att säkerställa att terminaltjänster eller CNS-, MET- och AIS-tjänster tillhandahålls på ett kostnadseffektivt sätt, och resultatet av samrådet med företrädarna för luftrummets användare. Rapporten ska innehålla en fullständig motivering av medlemsstatens slutsatser.
4. Om kommissionen kan konstatera att marknadsvillkoren är fastställda i enlighet med kraven i bilaga I ska den underrätta den berörda medlemsstaten inom fyra månader efter det att rapporten har mottagits. Denna period på fyra månader ska förlängas till sex månader efter det att rapporten har mottagits om kommissionen anser att ytterligare underlag krävs för att bestämma huruvida marknadsvillkoren är fastställda.
Om kommissionen kan konstatera att marknadsvillkoren inte är fastställda ska den inom sex månader efter att ha mottagit rapporten, och i enlighet med det förfarande som avses i artikel 5.2 i förordning (EG) nr 549/2004, besluta att den eller de berörda medlemsstaterna ska tillämpa denna förordning fullt ut. Ett sådant beslut ska föregås av samråd med den eller de berörda medlemsstaterna.
5. Medlemsstatens rapport och det kommissionsbeslut som avses i punkt 4 ska äga giltighet under den berörda referensperioden samt vara allmänt tillgängliga, och en hänvisning till dem ska offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning.
Artikel 4
Principer för det gemensamma avgiftssystemet
1. Det gemensamma avgiftssystemet ska omfattas av principerna i artikel 15 i förordning (EG) nr 550/2004.
2. De fastställda kostnaderna för flygtrafiktjänster underväg ska finansieras genom undervägsavgifter för användare av flygtrafiktjänster i enlighet med kapitel III, och/eller genom andra intäkter.
3. De fastställda kostnaderna för terminaltjänster ska finansieras genom terminalavgifter för användare av flygtrafiktjänster i enlighet med kapitel III, och/eller genom andra intäkter.
4. Punkterna 2 och 3 ska inte påverka finansieringen av undantag för vissa användare av flygtrafiktjänster genom andra finansieringskällor enligt artikel 10.
5. Det gemensamma avgiftssystemet ska ge möjlighet till insyn och samråd med företrädare för luftrummets användare om kostnadsbaser och fördelning av kostnader mellan olika tjänster.
6. Intäkter från undervägsavgifter eller terminalavgifter som fastställs i enlighet med artiklarna 11 och 12 i denna förordning ska inte användas för att finansiera kommersiell verksamhet hos leverantörer av flygtrafiktjänster.
Artikel 5
Inrättande av avgiftszoner
1. Medlemsstaterna ska inrätta avgiftszoner i det luftrum som faller under deras ansvarsområde och där luftrummets användare tillhandahålls flygtrafiktjänster.
2. Avgiftszonerna ska fastställas i överensstämmelse med flygkontrollverksamhet och flygkontrolltjänst, efter samråd med företrädare för luftrummets användare.
3. En avgiftszon för undervägsavgifter ska sträcka sig från marken upp till och med det övre luftrummet. I komplexa terminalområden får medlemsstaterna inrätta en särskild zon inom en avgiftszon.
4. Om en avgiftszon omfattar mer än en medlemsstats luftrum ska de berörda medlemsstaterna säkerställa konsekvens och enhetlighet i tillämpningen av denna förordning på det berörda luftrummet.
5. En terminalavgiftszon får modifieras under pågående referensperiod. I detta fall ska medlemsstaterna
a)
förse kommissionen med relevanta uppgifter om kostnader och trafik så att den kan återskapa konsekventa serier av kostnads- och trafikuppgifter som återspeglar situationen före och efter ändringen, och utföra prestationsgranskning i enlighet med artikel 18 i genomförandeförordning (EU) nr 390/2013,
b)
samråda med företrädare för luftrummets användare och rapportera sina synpunkter till kommissionen,
c)
förse kommissionen med en bedömning av hur ändringarna inverkar på kostnadseffektivitetsmål och prestationsgranskning för terminaltjänster, och ange hur den ska utföra prestationsgranskningen under resten av referensperioden.
KAPITEL II
KOSTNADER FÖR TILLHANDAHÅLLANDE AV FLYGTRAFIKTJÄNSTER
Artikel 6
Tjänster, hjälpmedel och verksamheter som kan beaktas
1. Leverantörer av flygtrafiktjänster som avses i artikel 1.2 och 1.4 ska fastställa kostnaderna för tillhandahållandet av flygtrafiktjänster i förhållande till de hjälpmedel och tjänster som tillhandahålls och genomförs i enlighet med Icaos regionala flygtrafikplan, Europaregionen, i de avgiftszoner som de ansvarar för.
Dessa kostnader ska omfatta administrativa omkostnader, utbildning, studier, tester och försök samt forskning och utveckling för dessa tjänster.
2. Medlemsstaterna får ta upp följande kostnader som fastställda kostnader i enlighet med artikel 15.2 b i förordning (EG) nr 550/2004, när dessa uppstår i samband med tillhandahållandet av flygtrafiktjänster:
a)
Kostnader som uppstått hos de berörda nationella myndigheterna.
b)
Kostnader som uppstått hos behöriga organ enligt artikel 3 i förordning (EG) nr 550/2004.
c)
Kostnader som uppkommit till följd av internationella avtal.
3. I enlighet med artikel 15a.3 i förordning (EG) nr 550/2004 får en del av intäkterna från avgifterna användas för att finansiera gemensamma projekt för nätverksrelaterade funktioner, som är särskilt betydelsefulla för en förbättring av det övergripande utförandet av flyglednings- och flygtrafiktjänster. I sådana fall ska medlemsstaterna införa en omfattande och öppen redovisningspraxis för att se till att luftrummets användare inte avgiftsbeläggs två gånger. Fastställda kostnader till följd av ett gemensamt projekt ska anges tydligt i enlighet med bilagorna II och VII.
4. Investeringar i nya ATM-system och omfattande översyner av befintliga ATM-system beaktas i den mån de är förenliga med genomförandet av generalplanen för den europeiska flygledningstjänsten, och i synnerhet genom de gemensamma projekt som avses i artikel 15a.3 i förordning (EG) nr 550/2004.
Artikel 7
Beräkning av kostnader
1. De fastställda kostnaderna och de faktiska kostnaderna ska inbegripa kostnaderna för de tjänster, hjälpmedel och verksamheter som i enlighet med artikel 6 i den här förordningen kan beaktas och som har fastställts i enlighet med kraven på redovisning i artikel 12 i förordning (EG) nr 550/2004.
De engångseffekter som kan uppstå till följd av att internationella redovisningsstandarder införs får fördelas över en period på högst 15 år.
Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 17 och 19 i genomförandeförordning (EU) nr 390/2013 ska de fastställda kostnaderna fixeras före början av varje referensperiod som en del av prestationsplanen för varje kalenderår under referensperioden och i både reala och nominella termer. För varje år under referensperioden ska skillnaden mellan de fastställda kostnaderna i nominella termer före referensperioden och de fastställda kostnader som justerats på grundval av skillnaden mellan den faktiska inflation som av kommissionen registrerats i Eurostats harmoniserade index för konsumentpriser och som offentliggörs i april år n och den förväntade inflationen enligt prestationsplanen för det år som föregår referensperioden och för varje år under referensperioden överföras under år n + 2, för beräkning av enhetsavgiften.
Fastställda kostnader och faktiska kostnader ska beräknas i nationell valuta. Om en gemensam avgiftszon med en gemensam enhetsavgift har fastställts för ett funktionellt luftrumsblock ska de berörda medlemsstaterna säkerställa omräkningen av de nationella kostnaderna till euro eller till en av de berörda medlemsstaternas nationella valutor på ett sätt som ger insyn i beräkningen av den gemensamma enhetsavgiften vid tillämpningen av artikel 17.1 tredje stycket i den här förordningen. Dessa medlemsstater ska underrätta kommissionen och Eurocontrol om detta.
2. De kostnader som avses i punkt 1 ska delas upp på personalkostnader, andra driftskostnader, avskrivningskostnader, kapitalkostnader och extraordinära poster inbegripet skatter och betalda tullavgifter som inte kan återfås, samt alla andra relevanta kostnader.
Personalkostnaderna ska omfatta bruttoersättning, övertidsersättning, arbetsgivaravgifter till socialförsäkringssystem, pensionskostnader och andra förmåner. Pensionskostnaderna får beräknas med försiktiga antaganden utifrån systemets förvaltningsform eller nationell lagstiftning. Dessa antaganden ska beskrivas i prestationsplanen.
Andra driftskostnader ska omfatta kostnader som uppstått vid inköp av varor och tjänster som används för att tillhandahålla flygtrafiktjänster, i synnerhet utkontrakterade tjänster, extern personal, material, energi, förnödenheter, hyra av lokaler, utrustning och hjälpmedel, underhåll, försäkringskostnader och resekostnader. När en leverantör av flygtrafikledningstjänster köper andra flygtrafiktjänster ska tjänsteleverantören räkna in den faktiska kostnaden för dessa tjänster i sina övriga driftskostnader.
Avskrivningskostnaderna ska avse de totala anläggningstillgångar som används för att tillhandahålla flygtrafiktjänster. Anläggningstillgångar ska skrivas av i förhållande till den förväntade livslängden, med linjär avskrivning av kostnaden för den tillgång som avskrivs. Avskrivningen kan beräknas med hjälp av anskaffningskostnadsmetoden eller nukostnadsredovisning. Samma tillvägagångssätt ska användas under hela avskrivningsperioden och ska vara förenligt med metoden för beräkning av kapitalkostnader (nominell kapitalkostnad vid anskaffningskostnadsmetoden och faktisk kapitalkostnad vid nukostnadsredovisning). När nukostnadsredovisning tillämpas ska även motsvarande uppgifter för anskaffningskostnadsmetoden anges för att möjliggöra jämförelse och bedömning.
Kapitalkostnaden ska vara lika med produkten av
a)
summan av anläggningstillgångarnas genomsnittliga bokförda nettovärde, med eventuella justeringar av de totala tillgångarna enligt beslut av den nationella tillsynsmyndigheten, som används av leverantören av flygtrafiktjänster för drift eller uppbyggnad, och omsättningstillgångarnas genomsnittliga nettovärde, exklusive räntebärande konton, som krävs för tillhandahållandet av flygtrafiktjänster, och
b)
det viktade genomsnittet av räntesatsen på skulder och av avkastningen på eget kapital. För leverantörer av flygtrafiktjänster utan eget kapital ska det viktade genomsnittet beräknas på grundval av en avkastning som grundas på skillnaden mellan de totala tillgångarna enligt punkt a och skulderna.
Extraordinära poster ska utgöras av engångskostnader i samband med tillhandahållandet av flygtrafiktjänster under ett och samma år.
Justeringar som går utöver internationellt accepterade redovisningsnormer ska anges i prestationsplanen för granskning av kommissionen, och i den tilläggsinformation som ska lämnas i enlighet med bilaga II.
3. För beräkningen av de kapitalkostnader som avses i punkt 2 ska de faktorer som viktas baseras på finansieringens proportion av antingen skulder eller eget kapital. Räntesatsen på skulder ska vara lika med den viktade genomsnittliga räntesatsen på skulder som leverantören av flygtrafiktjänster har. Avkastningen på eget kapital ska vara den som ingår i prestationsplanen för rapporteringsperioden och ska baseras på den faktiska finansiella risken för leverantören av flygtrafiktjänster enligt utvärderingen före referensperioden.
När tillgångarna inte tillhör leverantören av flygtrafiktjänster, men ingår i beräkningen av kapitalkostnader, ska medlemsstaterna se till att kostnaderna för dessa tillgångar inte ersätts två gånger.
4. Beräkningen av de faktiska kostnaderna får inbegripa återvinning av omstruktureringskostnader för leverantörer av flygtrafiktjänster, som uppstår under referensperioder som föregår referensperioden eller referensperioderna för återvinning, och ska vara föremål för en nyttokalkyl som visar en nettovinst för användarna över tiden.
Den nationella tillsynsmyndigheten ska till kommissionen överlämna nyttokalkylen, en plan för återvinning av omstruktureringskostnaderna och resultaten av ett samråd med företrädare för luftrummets användare om nyttokalkylen och planen för återvinning av omstruktureringskostnaderna.
Om kommissionen konstaterar att den förväntade nettovinsten för användarna över tiden kan påvisas ska den underrätta den berörda medlemsstaten om detta inom fem månader efter mottagandet av uppgifterna från den nationella tillsynsmyndigheten.
Om kommissionen konstaterar att den förväntade nettovinsten för användarna över tiden inte kan påvisas ska den fatta beslut i enlighet med det förfarande som avses i artikel 5.2 i förordning (EG) nr 549/2004 senast fem månader efter mottagandet av uppgifterna från den nationella tillsynsmyndigheten om att omstruktureringskostnaderna för leverantörer av flygtrafiktjänster inte ska återvinnas, och underrätta den berörda medlemsstaten om detta.
Den berörda medlemsstaten ska, i enlighet med artikel 18.4 i genomförandeförordning (EU) nr 390/2013, rapportera om utvecklingen av omstruktureringskostnaderna och nettovinsten för användarna i sin årsrapport.
Artikel 8
Fördelning av kostnader
1. Kostnaderna för de tjänster, hjälpmedel och verksamheter som kan beaktas enligt artikel 6 ska fördelas på ett öppet sätt mellan de avgiftszoner där de faktiskt har uppstått.
Kostnader som uppstår i olika avgiftszoner ska fördelas proportionellt på grundval av en öppen och tydlig metod i enlighet med artikel 9.
2. Kostnaderna för terminaltjänster ska avse följande tjänster:
a)
Flygplatskontrolltjänst, flygplatsens flyginformationstjänst inbegripet flygrådgivningstjänst och alarmeringstjänst.
b)
Flygtrafikledningstjänst i samband med luftfartygs inflygning och avgång inom ett visst avstånd från flygplatsen på grundval av operativa krav.
c)
Ett lämpligt urval av alla andra delar av flygtrafiktjänsten, som avspeglar en proportionerlig fördelning mellan tjänster underväg och terminaltjänster.
Medlemsstaterna ska, med avseende på led b och c i punkt 2, före varje referensperiods början för varje flygplats fastställa vilka kriterier som ligger till grund för kostnadsfördelningen mellan terminaltjänster och tjänster underväg, och underrätta kommissionen om detta.
3. Kostnaderna för tjänster underväg ska vara förknippade med de kostnader som avses i punkt 1, med undantag för de kostnader som avses i punkt 2.
4. I de fall undantag för VFR-flygningar medges i enlighet med artikel 10 ska leverantören av flygtrafiktjänster identifiera kostnaderna för flygtrafiktjänster för VFR-flygningar och skilja dem från kostnaderna för tjänster för IFR-flygningar. Dessa kostnader får fastställas genom en marginalkostnadsmetod som tar hänsyn till de fördelar för IFR-flygningar som uppstår till följd av de tjänster som beviljas VFR-flygningar.
Artikel 9
Insyn i kostnaderna och i avgiftsmekanismen
1. Medlemsstaterna ska på ett samordnat sätt, senast sju månader före inledningen av varje referensperiod, bjuda in företrädare för luftrummets användare till ett samråd om fastställda kostnader, planerade investeringar, enhetsprognoser, avgiftspolicy och därav följande enhetsavgifter. De ska biträdas av leverantörerna av flygtrafiktjänster. Medlemsstaterna ska på ett öppet sätt fastställa kostnaderna för sina nationella eller funktionella luftrumsblock i enlighet med artikel 6 och göra sina enhetsavgifter tillgängliga för företrädarna för luftrummets användare, kommissionen och, i tillämpliga fall, Eurocontrol.
Under referensperioden ska medlemsstaterna, varje år och på ett samordnat sätt, bjuda in företrädare för luftrummets användare till ett samråd om eventuella avvikelser från prognosen, särskilt beträffande
a)
den faktiska trafiken och de faktiska kostnaderna jämförda med den prognostiserade trafiken och de fastställda kostnaderna,
b)
genomförandet av den mekanism för trafikriskdelning som avses i artikel 13,
c)
genomförandet av den mekanism för kostnadsdelning som avses i artikel 14,
d)
de incitamentsystem som avses i artikel 15,
e)
den anpassning av avgifter som avses i artikel 16.
Samrådet kan organiseras regionalt. Företrädarna för luftrummets användare ska ha rätt att begära fler samråd. Samråd ska också anordnas systematiskt efter aktivering av en varningsmekanism enligt artiklarna 17 och 19 i genomförandeförordning (EU) nr 390/2013, vilket leder till en översyn av den eller de fastställda enhetskostnaderna.
2. Den information som avses i punkt 1 ska grundas på rapporteringstabellerna och de närmare bestämmelserna i bilagorna II, VI och VII. Om det i enlighet med artikel 3 kan fastställas att terminaltjänster samt CNS-, MET- och AIS-tjänster omfattas av marknadsvillkor ska den information som avses i punkt 1 grundas på de rapporteringstabeller och närmare bestämmelser som anges i bilaga III. Dokumentationen i fråga ska göras tillgänglig för företrädarna för luftrummets användare, kommissionen, Eurocontrol och de nationella tillsynsmyndigheterna tre veckor före samrådet. För det årliga samråd som avses i andra stycket i punkt 1 ska dokumentationen i fråga göras tillgänglig för företrädarna för luftrummets användare, kommissionen, Eurocontrol och de nationella tillsynsmyndigheterna varje år senast den 1 juni.
3. För att möjliggöra rapportering om hur prestationsmålen uppnåtts i enlighet med artikel 18.4 i genomförandeförordning (EU) nr 390/2013 ska medlemsstaterna senast den 1 juni varje år för kommissionen och Eurocontrol tillgängliggöra sina faktiska kostnader under det föregående året och skillnaden mellan de faktiska kostnaderna och de fastställda kostnaderna enligt prestationsplanen, på grundval av rapporteringstabellerna och de närmare bestämmelserna i bilagorna II, VI och VII. De medlemsstater som har fastställt att terminaltjänster samt CNS-, MET- och AIS-tjänster omfattas av marknadsvillkor i enlighet med artikel 3 ska tillhandahålla denna information på grundval av rapporteringstabellerna och de närmare bestämmelserna i bilaga III.
KAPITEL III
FINANSIERING AV FLYGTRAFIKTJÄNSTER GENOM FLYGTRAFIKAVGIFTER
Artikel 10
Undantag från flygtrafikavgifter
1. Medlemsstaterna ska undanta följande från undervägsavgifter:
a)
Flygningar med luftfartyg vars högsta tillåtna startvikt är mindre än två ton.
b)
Blandade VFR/IFR-flygningar i avgiftszoner där de uteslutande genomförs enligt VFR och där avgifter inte tas ut för VFR-flygningar.
c)
Flygningar som genomförs enbart för transport av regerande monark och monarkens närmaste anhöriga, stats- och regeringschefer och ministrar, när dessa är på officiellt uppdrag. Undantaget ska i samtliga fall styrkas med vederbörlig statusbeteckning eller anmärkning i färdplanen.
d)
Flygräddningsflygningar som har godkänts av den behöriga myndigheten.
2. Medlemsstaterna får undanta följande från undervägsavgifter:
a)
Militärflygningar som genomförs med militärflygplan oavsett statstillhörighet.
b)
Flygningar som genomförs i utbildningssyfte och uteslutande i avsikt att erhålla licens eller uppnå behörighet med avseende på pilotbesättning då detta styrks med vederbörlig anmärkning i färdplanen. Dessa flygningar får genomföras enbart inom den berörda medlemsstatens luftrum och får inte göras för befordran av passagerare och/eller gods eller för positionering eller flyttning av luftfartyget.
c)
Flygningar som genomförs enbart för att kontrollera eller testa utrustning som används eller är avsedd att användas som markbaserade hjälpmedel för luftfart, med undantag för positioneringsflygning av det berörda luftfartyget.
d)
Flygningar som avslutas vid samma flygplats som luftfartyget startade ifrån, utan mellanlandningar.
e)
VFR-flygningar.
f)
Humanitära flygningar som har godkänts av den behöriga myndigheten.
g)
Flygningar i tull- eller polistjänst.
3. Medlemsstaterna får undanta de flygningar som avses i punkterna 1 och 2 från terminalavgifter.
4. De kostnader som uppstår vid undantagna flygningar ska bestå av
a)
kostnaderna för undantagna VFR-flygningar enligt artikel 8.4, och
b)
kostnaderna för undantagna IFR-flygningar som ska beräknas som produkten av kostnaderna för IFR-flygningar och förhållandet mellan antalet undantagna tjänstenheter och det totala antalet tjänstenheter, där det totala antalet tjänstenheter består av tjänstenheterna för IFR-flygningar, samt tjänstenheterna för VFR-flygningar, om dessa inte är undantagna. Kostnaderna för IFR-flygningar ska vara lika med den totala kostnaden minus kostnaderna för VFR-flygningar.
5. Medlemsstaterna ska se till att leverantörerna av flygtrafiktjänster får ersättning för de tjänster som de har tillhandahållit undantagna flygningar.
Artikel 11
Beräkning av undervägsavgifter
1. Utan att det påverkar möjligheterna enligt artikel 4.2 till finansiering av flygtrafiktjänster underväg genom andra intäkter ska undervägsavgifter för en specifik flygning inom en specifik avgiftszon för undervägsavgifter vara lika med produkten av den enhetsavgift som har fastställts för denna avgiftszon för undervägsavgifter och undervägstjänstenheterna för den flygningen.
2. Enhetsavgiften och undervägstjänstenheterna ska beräknas i enlighet med bilaga IV.
Artikel 12
Beräkning av terminalavgifter
1. Utan att det påverkar möjligheterna enligt artikel 4.2 till finansiering av terminaltjänster genom andra intäkter ska terminalavgiften för en specifik flygning inom en specifik terminalavgiftszon vara lika med produkten av den enhetsavgift som har fastställts för denna terminalavgiftszon och terminaltjänstenheterna för den flygningen. Vid uttag av avgifter ska inflygning och avgång betraktas som en enda flygning. Som enhet ska räknas antingen den ankommande eller den avgående flygningen.
2. Enhetsavgiften och terminaltjänstenheterna ska beräknas i enlighet med bilaga V.
Artikel 13
Trafikriskdelning
1. En mekanism för trafikriskdelning ska tillämpas i enlighet med de principer som avses i artikel 12 i genomförandeförordning (EU) nr 390/2013.
2. Följande kostnader ska inte omfattas av trafikriskdelning och ska leda till en ökning eller minskning av de fastställda kostnaderna under påföljande år oberoende av trafikutvecklingen:
a)
Fastställda kostnader som bestämts i enlighet med artikel 6.2, med undantag av överenskommelser om gränsöverskridande tillhandahållande av flygtrafikledningstjänster.
b)
Fastställda kostnader för flygvädertjänster.
c)
Justering till följd av skillnader mellan den prognostiserade och den faktiska inflation som avses i artikel 7.1.
d)
Återvinning av omstruktureringskostnader, om detta är tillåtet enligt artikel 7.4.
e)
Överföring till följd av genomförandet av mekanismen för trafikriskdelning.
f)
Tillåtna överföringar från föregående referensperiod till följd av genomförandet av den mekanism för kostnadsdelning som avses i artikel 14.
g)
Bonusar eller sanktioner till följd av de system för ekonomiska incitament som avses i artikel 15.
h)
Över- eller underskott som kan följa av en anpassning av flygtrafikavgifterna i enlighet med artikel 16.
i)
Över- eller underskott till följd av trafikvariationer.
j)
För den andra referensperioden - över- eller underskott som uppstått hos medlemsstaterna till och med 2011 för tjänster underväg och 2014 för terminaltjänster.
Medlemsstaterna får dessutom besluta att från trafikriskdelning undanta de fastställda kostnaderna för leverantörer av flygtrafiktjänster som har fått tillstånd att tillhandahålla flygtrafiktjänster utan certifikat, i enlighet med artikel 7.5 i förordning (EG) nr 550/2004.
3. När det faktiska antalet tjänstenheter under ett givet år (n) inte över- eller underskrider prognosen i prestationsplanen för det året (n) med mer än 2 % ska de ytterligare intäkterna eller intäktsförlusterna för leverantören av flygtrafiktjänster med avseende på de fastställda kostnaderna inte överföras.
4. När det faktiska antalet tjänstenheter under ett givet år (n) överskrider prognosen i prestationsplanen för det året (n) med mer än 2 % ska minst 70 % av de ytterligare intäkter för de berörda leverantörerna av flygtrafiktjänster som överstiger 2 % av skillnaden mellan de faktiska tjänstenheterna och prognosen över fastställda kostnader i prestationsplanen leda till en motsvarande minskning av de fastställda kostnaderna för år n + 2.
När det faktiska antalet tjänstenheter under ett givet år (n) underskrider prognosen i prestationsplanen för det året (n) med mer än 2 % ska högst 70 % av de intäktsförluster för de berörda leverantörerna av flygtrafiktjänster som överstiger 2 % av skillnaden mellan de faktiska tjänstenheterna och prognosen över fastställda kostnader i prestationsplanen leda till en motsvarande ökning av de fastställda kostnaderna med början tidigast år n + 2.
5. När det faktiska antalet tjänstenheter under ett givet år (n) underskrider 90 % av prognosen i prestationsplanen för det året (n) ska hela intäktsförlusten för de berörda leverantörerna av flygtrafiktjänster som överstiger 10 % av skillnaden mellan de faktiska tjänstenheterna och prognosen över fastställda kostnader i prestationsplanen leda till en motsvarande ökning av de fastställda kostnaderna med början tidigast år n + 2.
När det faktiska antalet tjänstenheter under ett givet år (n) överskrider 110 % av prognosen i prestationsplanen för det året (n) ska alla de ytterligare intäkter för de berörda leverantörerna av flygtrafiktjänster som överstiger 10 % av skillnaden mellan de faktiska tjänstenheterna och prognosen över fastställda kostnader i prestationsplanen leda till en motsvarande minskning av de fastställda kostnaderna för år n + 2.
6. När det gäller terminaltjänster får medlemsstaterna besluta att för flygplatser med färre än 225 000 IFR-rörelser per år inte tillämpa bestämmelserna i punkterna 3, 4 och 5 ovan. Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om sådana beslut inom två månader efter det att denna förordning har offentliggjorts.
Artikel 14
Kostnadsdelning
1. En mekanism för kostnadsdelning ska tillämpas i enlighet med följande principer:
a)
När de faktiska kostnaderna under hela referensperioden är lägre än de fastställda kostnaderna vid referensperiodens början ska skillnaden behållas av den leverantör av flygtrafiktjänster, den medlemsstat eller det behöriga organ som berörs.
b)
När de faktiska kostnaderna under hela referensperioden överskrider de fastställda kostnaderna vid referensperiodens början ska skillnaden bäras av den leverantör av flygtrafiktjänster, den medlemsstat eller det behöriga organ som berörs.
2. Följande kostnader är undantagna vid tillämpningen av punkt 1 a och 1 b:
a)
Arrangemangen för kostnadsdelning i punkterna 1 a och 1 b ska inte tillämpas på skillnaden mellan fastställda kostnader och faktiska kostnader när det gäller kostnadsposter som den leverantör av flygtrafiktjänster, den medlemsstat eller det behöriga organ som berörs har vidtagit rimliga och identifierbara åtgärder för att hantera, men som kan anses ligga utanför deras kontroll till följd av
i)
oförutsedda ändringar i pensionslagstiftning, lagstiftning om pensionsredovisning eller pensionskostnader på nationell nivå som beror på oförutsedda förhållanden på de finansiella marknaderna,
ii)
betydande förändringar av räntesatser för lån som finansierar kostnader som uppstår till följd av tillhandahållandet av flygtrafiktjänster,
iii)
oförutsedda nya kostnadsposter, som inte omfattas av prestationsplanen, men som krävs enligt lag,
iv)
oförutsedda ändringar av nationell skattelagstiftning,
v)
oförutsedda förändringar av kostnader eller intäkter till följd av internationella överenskommelser.
b)
Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 7.1 tredje stycket ska varje kostnadspost under punkt 2 a bestämmas av den nationella tillsynsmyndigheten, och i prestationsplanen ska för varje kostnadspost i förhållande till föregående referensperiod följande anges:
i)
En fullständig beskrivning av kostnadsposten.
ii)
Kostnaden för denna post i prestationsplanen.
iii)
Anledningen till att kostnadsposten anses falla under punkt 2 a snarare än punkt 1 a och 1 b.
iv)
De bakomliggande externa händelser eller omständigheter som inte kan kontrolleras av de nationella tillsynsmyndigheter, den leverantör av flygtrafiktjänster eller det behöriga organ som berörs och som utlöste en variation mellan faktiska och fastställda kostnader för denna kostnadspost.
v)
Åtgärder som vidtagits för att hantera de kostnadsrisker som är förknippade med denna post.
c)
Skillnaderna mellan de faktiska kostnaderna och de fastställda kostnaderna när det gäller dessa poster ska identifieras och förklaras i enlighet med bilaga VII.2.
d)
När de faktiska kostnaderna under hela referensperioden är lägre än de fastställda kostnaderna vid referensperiodens början, till följd av att kostnader dras av från tillämpningsområdet för punkt 2 a, ska skillnaden återföras till luftrummets användare genom överföring till följande referensperiod(er).
e)
När de faktiska kostnaderna under hela referensperioden är högre än de fastställda kostnaderna vid referensperiodens början, till följd av att kostnader införs i tillämpningsområdet för punkt 2 a, ska skillnaden överlåtas på luftrummets användare genom överföring till följande referensperiod(er).
f)
Den berörda nationella tillsynsmyndigheten ska varje år kontrollera att förändringarna av de faktiska kostnaderna i förhållande till de fastställda kostnaderna faktiskt beror på relevanta händelser eller omständigheter som anges i punkt 2 a, och överensstämmer med bestämmelserna i punkt 2 b. Den ska även kontrollera att den förändring av kostnaderna som ska överlåtas på användarna är specifikt identifierad och kategoriserad. Den ska varje år underrätta luftrummets användare och rapportera till kommissionen om resultaten av bedömningen. Om kommissionen, inom sex månader efter mottagandet av den berörda nationella tillsynsmyndighetens årliga rapport om bedömningen, konstaterar att det i rapporten inte fastställs att förändringen av de faktiska kostnaderna i förhållande till de fastställda kostnaderna verkligen beror på relevanta händelser eller omständigheter som anges i punkt 2 a och överensstämmer med bestämmelsen i punkt 2 b, ska den, i enlighet med det förfarande som avses i artikel 5.2 i förordning (EG) nr 549/2004, besluta att den eller de berörda medlemsstaterna inte ska tillåtas att tillämpa bestämmelserna i punkt 2 i fråga om förändringen av de faktiska kostnaderna i förhållande till de fastställda kostnaderna, helt eller delvis.
g)
De överförda beloppen ska specificeras utifrån olika faktorer och beskrivas i den tilläggsinformation som ska tillhandahållas i enlighet med bilaga VI.
Artikel 15
Incitamentsystem för leverantörer av flygtrafiktjänster
1. Medlemsstaterna ska införa ekonomiska incitament för sina leverantörer av flygtrafiktjänster på nyckelområdet kapacitet och får införa sådana ekonomiska incitament på nyckelområdet miljö i enlighet med artikel 12 i genomförandeförordning (EU) nr 390/2013. Dessa incitament ska bestå av bonusar för överskridande och sanktioner för underskridande av målen för prestationsnivå och ska läggas till eller dras ifrån de antagna fastställda kostnaderna beroende på den prestationsnivå som uppnåtts.
Sådana ekonomiska incitamentsystem ska uppfylla följande principer:
a)
Enhetsavgiften för år n + 2 ska justeras så att den utgör en bonus för överskridande eller en sanktion för underskridande, beroende på den faktiska prestandanivån hos leverantören av flygtrafiktjänster under år n i förhållande till det relevanta målet.
b)
Nivån på bonusar och sanktioner ska stå i proportion till de mål som ska uppfyllas och de prestationer som åstadkommits. Bonusar ska inte utgå för prestationer som motsvarar eller ligger under förväntade prestationsmål.
c)
För bonusar och sanktioner ska samma nivå tillämpas.
d)
Maximibeloppet för sammanlagda bonusar respektive sanktioner får inte överstiga 1 % av intäkterna från flygtrafiktjänster under år n.
e)
Prestationsnivåerna och den tillämpliga nivån på bonusar och sanktioner ska fastställas efter det samråd som avses i artikel 9 och ska bestämmas i prestationsplanen.
f)
När det gäller mål för funktionella luftrumsblock ska bonusar och sanktioner tillämpas för de leverantörer av flygtrafiktjänster som är berörda.
g)
För nyckelområdet kapacitet får målen för prestationsnivå justeras så att de endast omfattar förseningsorsaker förknippade med ATC-kapacitet, ATC-flygvägar, ATC-personal och ATC-utrustning samt luftrumsplanering och särskilda händelser med koderna C, R, S, T, M och P i användarhandboken för ATFCM.
2. De nationella tillsynsmyndigheterna ska övervaka att leverantörerna av flygtrafiktjänster genomför dessa incitamentsystem på lämpligt sätt.
Artikel 16
Anpassning av flygtrafikavgifter
1. Medlemsstaterna får, efter den inbjudan till samråd som avses i artikel 9, på nationell nivå eller på nivån för funktionella luftrumsblock och på ett icke-diskriminerande och öppet sätt, anpassa de flygtrafikavgifter som uppstår för luftrummets användare så att de avspeglar deras ansträngningar i synnerhet för att
a)
använda flygtrafiktjänsterna på ett optimalt sätt,
b)
minska luftfartens miljöpåverkan,
c)
minska de samlade kostnaderna för flygtrafiktjänsterna och öka deras effektivitet, särskilt genom att anpassa avgifterna efter överbelastningen på nätverket i ett visst område eller längs en viss flygväg under vissa tider.
Anpassningen av avgifter ska inte resultera i någon generell förändring av intäkterna för leverantören av flygtrafiktjänster. Över- eller underskott ska överföras till följande period.
2. Flygtrafikavgifterna får också anpassas, på ett icke-diskriminerande och öppet sätt, för att påskynda utvecklingen av ATM-kapacitet inom ramen för Sesar. Anpassningen får i synnerhet syfta till att skapa incitament för att utrusta luftfartyg med system som ingår i de gemensamma projekt som avses i artikel 15a.3 i förordning (EG) nr 550/2004.
3. Anpassningen av flygtrafikavgifterna innebär en förändring av undervägsavgiften och/eller terminalavgiften beräknad på grundval av bestämmelserna i artiklarna 11 och 12.
4. De nationella tillsynsmyndigheterna ska övervaka den anpassning av flygtrafikavgifterna som genomförs av leverantörerna av flygtrafiktjänster.
Artikel 17
Fastställande av enhetsavgifter för avgiftszoner
1. Medlemsstaterna ska se till att enhetsavgifter fastställs för varje avgiftszon på årsbasis. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 2 ska enhetsavgifterna inte ändras under ett år.
Enhetsavgifterna ska fastställas i enlighet med följande förfarande:
a)
För varje år under referensperioden ska enhetsavgifterna för år n beräknas senast den 1 november år n-1 på grundval av de fastställda enhetskostnaderna i prestationsplanen och de justeringar som avses i punkt 2.2 i bilagorna IV och V till denna förordning.
b)
Enhetsavgifterna för år n ska av medlemsstaterna lämnas till kommissionen senast den 1 juni år n-1, enligt kraven i artikel 9.1 och 9.2.
c)
Kommissionen ska utvärdera dessa enhetsavgifter mot bakgrund av bestämmelserna i denna förordning och genomförandeförordning (EU) nr 390/2013.
d)
Om kommissionen konstaterar att enhetsavgifterna överensstämmer med bestämmelserna i denna förordning och genomförandeförordning (EU) nr 390/2013 ska den underrätta den berörda medlemsstaten om detta senast fyra månader efter det att uppgifterna om enhetsavgifterna har lämnats in.
e)
Om kommissionen konstaterar att enhetsavgifterna inte överensstämmer med bestämmelserna i denna förordning och genomförandeförordning (EU) nr 390/2013 ska den senast fyra månader efter det att uppgifterna om enhetsavgifterna har lämnats in underrätta den berörda medlemsstaten om detta, som inom en månad ska lämna uppgifter om reviderade enhetsavgifter till kommissionen.
f)
Medlemsstaterna ska senast den 1 november år n-1 informera kommissionen, och i tillämpliga fall Eurocontrol, om enhetsavgifterna för varje avgiftszon.
Enhetsavgifterna ska fastställas i nationell valuta. När medlemsstater som ingår i ett funktionellt luftrumsblock beslutar att upprätta en gemensam avgiftszon med en gemensam enhetsavgift ska denna avgift fastställas i euro eller i en av de berörda medlemsstaternas nationella valutor. De berörda medlemsstaterna ska underrätta kommissionen och Eurocontrol om den valuta som gäller.
2. När prestationsplaner antas efter den 1 november året före det år då referensperioden inleds eller revideras i enlighet med artiklarna 17 och 19 i genomförandeförordning (EU) nr 390/2013 ska enhetsavgifterna om nödvändigt räknas om på grundval av den slutgiltigt antagna planen eller de tillämpliga korrigeringsåtgärderna. I detta syfte och i enlighet med artikel 16 i genomförandeförordning (EU) nr 390/2013 ska medlemsstaterna beräkna och tillämpa enhetsavgiften i enlighet med den antagna prestationsplanen så tidigt som möjligt under referensperiodens första år eller under det första året för tillämpningen av de reviderade prestationsplanerna och prestationsmålen. Skillnaden i intäkter till följd av en tillfällig tillämpning av den ursprungliga enhetsavgiften ska överföras i samband med beräkningen av följande års enhetsavgift. Referensperiodens första år eller det första året för tillämpningen av de reviderade prestationsplanerna och prestationsmålen ska den mekanism för trafikriskdelning som föreskrivs i artikel 13 tillämpas på grundval av de fastställda kostnader och tjänstenheter som ingår i den slutligt antagna prestationsplanen och de faktiska tjänstenheterna för året.
Artikel 18
Inkassering av avgifter
1. Medlemsstaterna får inkassera avgifterna i form av en enda avgift per flygning. När avgifter faktureras och inkasseras regionalt får faktureringsvalutan vara euro, och en administrativ enhetsavgift för fakturerings- och inkasseringskostnader får läggas till enhetsavgiften i fråga. Medlemsstaterna ska se till att de belopp som inkasserats för deras räkning används för finansiering av de kostnader som fastställts i enlighet med denna förordning.
2. Användare av flygtrafiktjänster ska omedelbart och till fullo betala alla flygtrafikavgifter.
3. Medlemsstaterna ska se till att effektiva verkställighetsåtgärder tillämpas. Dessa åtgärder får omfatta nekande av tjänster, kvarhållande av luftfartyg eller andra verkställighetsåtgärder i enlighet med tillämplig lagstiftning.
KAPITEL IV
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 19
Överklagande
Medlemsstaterna ska se till att beslut som fattas enligt denna förordning är tillbörligen motiverade och föremål för ett effektivt prövnings- och/eller överklagandeförfarande.
Artikel 20
Underlätta övervakning av efterlevnaden
Leverantörer av flygtrafiktjänster ska underlätta inspektioner och undersökningar, inbegripet besök på plats, som genomförs av berörd nationell tillsynsmyndighet eller av ett behörigt organ som agerar på myndighetens vägnar. Behöriga personer ska ha befogenhet att
a)
undersöka relevanta räkenskapshandlingar, förteckningar över tillgångar, inventarier och annat material som är relevant för fastställandet av flygtrafikavgifter,
b)
göra kopior av eller utdrag ur sådana dokument,
c)
begära muntliga förklaringar på plats,
d)
beträda relevanta lokaler eller relevant mark och gå in i relevanta fordon.
Sådana inspektioner och undersökningar ska göras i enlighet med gällande förfaranden i den medlemsstat där de ska genomföras.
Artikel 21
Översyn
Kommissionens granskning av prestationssystemet, enligt artikel 24 i genomförandeförordning (EU) nr 390/2013, ska omfatta den mekanism för trafikriskdelning som avses i artikel 13, den mekanism för kostnadsdelning som avses i artikel 14, de incitamentsystem som ska inrättas enligt artikel 15 samt anpassningen av avgifter enligt artikel 16, och deras genomslagskraft och effektivitet när det gäller att nå uppsatta prestationsmål.
Artikel 22
Ikraftträdande och tillämpning
1. Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
2. Denna förordning ska tillämpas från och med den andra referensperioden enligt artikel 8 i genomförandeförordning (EU) nr 390/2013 och under den perioden. För att de unionsomfattande mål som föreskrivs i artikel 10.2 i genomförandeförordning (EU) nr 390/2013 ska kunna antas före den andra referensperiodens början och prestationsplanerna utarbetas och antas i enlighet med i genomförandeförordning (EU) nr 390/2013 ska, när det gäller tillämpningen av prestationssystemet, artiklarna 1.5, 3, 7.4, 9, 14.2 b-f och 17 och bilagorna till denna förordning tillämpas från och med den dag den här förordningen träder i kraft.
Artikel 23
Upphävande av kommissionens förordning (EG) nr 1794/2006
Kommissionens förordning (EG) nr 1794/2006 av den 6 december 2006 om ett gemensamt avgiftssystem för flygtrafiktjänster ska upphöra att gälla med verkan från och med den 1 januari 2015.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 3 maj 2013.