ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 27. března 2014
o státní podpoře SA.34572 (13/C) (ex 13/NN), kterou poskytlo Řecko společnosti Larco General Mining & Metallurgical Company S.A.
(oznámeno pod číslem C(2014) 1818)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2014/539/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1),
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
V rámci svého ekonomického ozdravného programu zahájilo Řecko program privatizace (2). K privatizaci byla jako státní podnik určena i společnost Larco General Mining & Metallurgical Company S.A. (dále jen „společnost Larco“).
(2)
V březnu 2012 Fond pro správu majetku Řecké republiky (Hellenic Republic Asset Development Fund, dále jen „HRADF“) (3) informoval Komisi o navrhované privatizaci společnosti Larco. Aby se objasnilo, zda mohou v souvislosti s privatizačním projektem vyvstat nějaké problémy spojené se státní podporou, zahájila Komise řízení z moci úřední a v dubnu 2012 zahájila předběžné posouzení.
(3)
V rámci těchto jednání z odpovědi řeckých úřadů na dotazník ze dne 16. března 2012 vyplynulo, že společnost Larco měla již dříve užitek ze státních opatření. Komise požádala o další informace prostřednictvím e-mailových zpráv ze dne 18. dubna 2012, 24. dubna 2012, 5. července 2012, 22. srpna 2012 a 7. prosince 2012, a dopisy ze dne 4. května 2012 a 14. ledna 2013, na něž řecké orgány odpověděly dne 20. dubna 2012, 26. dubna 2012, 3. října 2012, 13. listopadu 2012, 15. listopadu 2012, 7. prosince 2012, 24. prosince 2012 a 18. ledna 2013. Setkání útvarů Komise a zástupců řeckých orgánů se uskutečnilo ve dnech 30. dubna 2012 a 11. září 2012 v Aténách a dne 25. ledna 2013 v Bruselu.
(4)
Dopisem ze dne 6. března 2013 (dále jen „rozhodnutí ze dne 6. března 2013“) Komise sdělila Řecku, že se rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy, pokud jde o některá opatření podpory popsaná v části 2.2. níže (dále jen „formální vyšetřovací řízení“).
(5)
Rozhodnutí ze dne 6. března 2013 bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (4). Komise vyzvala řecké orgány a zúčastněné strany, aby předložily své připomínky k opatřením podpory.
(6)
Komise obdržela vyjádření od řeckých orgánů dne 30. dubna 2013. Od zúčastněných stran žádné připomínky neobdržela.
(7)
Dne 21. ledna 2014 řecké orgány e-mailem informovaly Komisi, že souhlasí s přijetím rozhodnutí v anglickém jazyce.
2. POPIS OPATŘENÍ PODPORY
2.1. Příjemce
(8)
Společnost Larco se zabývá těžbou a zpracováním lateritu, těžbou lignitu a výrobou feroniklu a vedlejších produktů. Mezi činnosti společnosti patří průzkum, vývoj, těžba, tavba a obchodování s vlastními výrobky na celém světě. Společnost Larco je jedním z největších výrobců feroniklu na světě. V roce 2012 měla společnost 960 zaměstnanců, čímž se řadí mezi velké podniky (5).
(9)
V době, kdy probíhalo formální vyšetřovací řízení, vlastnil 55,2 % akcií společnosti Larco řecký stát prostřednictvím HRADF, 33,4 % vlastnila Řecká národní banka (National Bank of Greece S.A., soukromá finanční instituce, dále jen „NBG“) a 11,4 % vlastnila společnost Public Power Corporation S.A. (zavedený výrobce elektrické energie v Řecku, v němž je řecký stát majoritním držitelem akcií, dále jen „PPC“).
(10)
Společnost Larco provozuje huť ve městě Larymna ve středním Řecku. Společnost Larco rovněž vlastní těžební práva ve čtyřech lokalitách v různých částech Řecka: v dolech Agios Ioannis (poblíž města Larymna), v dolech Evia, v dolech Kastoria a v lignitovém dole Servia.
(11)
Společnost Larco byla založena jako nová právnická osoba v roce 1989 po likvidaci společnosti Hellenic Mining and Metallurgical S.A. ve městě Larymna (dále jen „někdejší společnost Larco“). Někdejší společnost Larco je stále v likvidaci, ale její aktiva byla spolu s odpovídajícími závazky v roce 1989 převedena do společnosti Larco. Někdejší společnost Larco je tedy věřitelem nynější společnosti Larco.
2.2. Popis jednotlivých opatření
2.2.1. Opatření 1: nevymáhání dluhu ministerstvem financí
(12)
V dubnu 1998 bylo dosaženo dohody o vyrovnání pohledávek mezi společností Larco a jejími největšími věřiteli, zejména někdejší společností Larco, společností PPC a řeckým státem. Podle dohody z roku 1998 měly být závazky společnosti Larco vůči těmto věřitelům spravovány s úrokem 6 % per annum (dále jen „p.a.“). Dluh vůči řeckému státu nicméně zůstal stabilní či přinejmenším od roku 2004 mírně vzrostl (6), zatímco závazky vůči společnosti PPC a někdejší společnosti Larco byly vyrovnány či poklesly (7).
(13)
Zdá se tedy, že stát nakládal se svými pohledávkami za společností Larco jiným způsobem než druzí dva věřitelé.
2.2.2. Opatření 2: státní záruka poskytnutá v roce 2008
(14)
Dne 22. prosince 2008 poskytl stát záruku za úvěr pro společnost Larco od banky ATE ve výši 30 milionů EUR. Záruka se vztahovala na 100 % úvěru po dobu až 3 let a prémie za záruku činila 1 % p.a.
2.2.3. Opatření 3: navýšení kapitálu v roce 2009
(15)
V roce 2009 s ohledem na záporné hodnoty vlastního kapitálu správní rada společnosti Larco navrhla navýšit základní kapitál o 134 milionů EUR, což všichni tři akcionáři schválili. Nicméně pouze řecký stát využil svá práva v plném rozsahu, zatímco banka NBG využila svá práva částečně a společnost PPC se na navýšení kapitálu nijak nepodílela. Na navýšení základního kapitálu se nepodíleli žádní noví akcionáři.
(16)
Skutečné navýšení základního kapitálu činilo pouze o 65,5 milionu EUR, z čehož stát přispěl přibližně 45 miliony EUR (69 % celkového kapitálového vkladu) a banka NBG přispěla 20,5 milionu EUR (31 %). I přes obtížnou finanční situaci společnosti Larco se zdá, že navýšení kapitálu nebylo založeno na restrukturalizačním plánu, který by obnovil životaschopnost společnosti, zatímco banka NBG podle všeho odepsala účetní hodnotu společnosti „protože banka NBG nepředpokládá, že získá zpět účetní hodnotu investice, jelikož společnost čelí vážným finančním problémům“ (8) (viz 45. bod odůvodnění rozhodnutí ze dne 6. března 2013).
2.2.4. Opatření 4: státní záruka poskytnutá v roce 2010
(17)
Dne 10. května 2010 poskytl stát záruku na krytí záruční listiny, aby banka NGB poskytla společnosti Larco částku ve výši 10,8 milionu EUR. Záruka pokryla 100 % záruční listiny, byla poskytnuta na neomezenou dobu a prémie za záruku činila 2 % p.a.
2.2.5. Opatření 5: záruční listiny místo zaplacení daňové pokuty předem v roce 2010
(18)
V roce 2010 řecké daňové orgány provedly audit účetní závěrky společnosti Larco a odmítly účetní zpracování určitých ztrát plynoucích ze zajišťovacích smluv pro ceny niklu. Z důvodu nesprávného zaúčtování ztrát byla uložena daňová pokuta ve výši 190 milionů EUR (9).
(19)
Společnost Larco tuto daňovou pokutu následně napadla u řeckých soudů. Podle řeckých právních předpisů platí (10), že subjekt, který je povinen uhradit daňovou pokutu, musí z této pokuty předem splatit 25 %, aby ji mohl u soudu napadnout (v tomto případě 25 % částky odpovídá 47 milionům EUR).
(20)
V případě společnosti Larco však řecký správní soud rozhodl, že ji zprostí povinnosti zaplatit 25 % daňové pokuty předem, a tuto povinnost nahradil povinností uložit záruční listiny na částku ve výši pouhých 1,5 milionu EUR.
2.2.6. Opatření 6: státní záruky poskytnuté v roce 2011
(21)
Dne 30. prosince 2011 řecký stát poskytl dvě záruky na dva úvěry ve výši 30 milionů EUR a 20 milionů EUR od banky ATE. Jeden z úvěrů (ve výši 20 milionů EUR) byl v okamžiku, kdy byla záruka poskytnuta, po termínu splatnosti. Záruky zajišťovaly 100 % pokrytí dluhu a prémie činila 1 % p.a.
2.3. Důvody pro zahájení formálního vyšetřovacího řízení
(22)
V rozhodnutí ze dne 6. března 2013 (18.-25. bod odůvodnění) dospěla Komise k předběžnému závěru, že společnost Larco může být od roku 2007 považována za podnik v obtížích ve smyslu pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci (11). Vzhledem k tomu dospěla Komise k předběžnému závěru, že všech šest opatření představuje státní podporu a vyjádřila pochybnosti ohledně slučitelnosti těchto opatření s vnitřním trhem.
(23)
V případě, že by dotčená opatření představovala státní podporu, byla by poskytnuta v rozporu s požadavky na oznámení a pozastavení stanovenými v čl. 108 odst. 3 Smlouvy.
3. PŘIPOMÍNKY ŘECKA
3.1. Podnik v obtížích
(24)
Ve svých připomínkách v rámci formálního vyšetřovacího řízení řecké orgány tvrdily, že společnost Larco nebyla v letech 2008 a 2009 podnikem v obtížích, protože zaznamenané ztráty byly způsobeny poklesem celosvětové ceny feroniklu v tomto období. Řecké orgány tvrdily, že společnost Larco byla podnikem v obtížích až od roku 2010.
3.2. Opatření 1: nevymáhání dluhu ministerstvem financí
(25)
Řecké orgány namítly, že státní úvěr pro společnost Larco v podstatě nepředstavuje státní prostředky, protože to byl původně soukromý úvěr poskytnutý organizací pro restrukturalizaci podniků (Organisation for Entreprise Restructuring S.A., dále jen „OER“). Když organizace OER procházela likvidací podle zákona č. 2741/1999, všechny její pohledávky byly převedeny na stát.
(26)
Dále řecké orgány vysvětlily, že dohoda o vyrovnání pohledávek z roku 1998 obsahovala zvláštní pravidla pro správu a vymáhání nesplacených pohledávek, která se měla použít na konci každého účetního období následujícím způsobem:
a)
pokud by společnost Larco zaznamenala během účetního období zisk, byly by věřitelům nejdříve splaceny vzniklé úroky (6 % p.a.) a až poté jistina;
b)
po splacení úroků by si společnost Larco ponechala určitou částku ze zisků na investice;
c)
po použití bodů a) a b) by jakýkoliv zisk, který zůstal na účtech společnosti Larco, byl rozdělen poměrným způsobem mezi věřitele společnosti Larco.
(27)
Pokud by společnost Larco po roce 1999 nevykázala žádný zisk, věřitelé měli právo dosáhnout splacení pohledávky prostřednictvím různých prostředků, jako například považovat platbu za splatnou, kapitalizace dluhu atd. Věřitelé nicméně nebyli oprávněni k jakékoliv nucené exekuci nesplacené pohledávky, jako je například zabavení aktiv společnosti nebo nucené zahájení konkurzního řízení vůči dotčené společnosti.
(28)
Do roku 2003 věřitelé obdrželi vzniklý úrok, jak bylo dohodnuto. V letech 2004-2007 společnost Larco nedosáhla žádného zisku, a tudíž nedošlo ke splacení vzniklého úroku. V roce 2007 uzavřela společnost PPC se společností Larco dohodu o surovinách, kterou schválili všichni věřitelé a podle níž společnost Larco dodávala společnosti PPC lignit, čímž snižovala výši pohledávky. Pohledávka vůči společnosti PPC byla zcela splacena v roce 2011.
(29)
Správce majetku někdejší společnosti Larco pokračoval ve vymáhání dluhu soudní cestou a zdá se, že určitá částka již byla splacena. Do roku 2011 někdejší společnost Larco na základě dohody z roku 1998 vymohla 5 milionů EUR nesplacené pohledávky. Vzhledem k tomu, že někdejší společnost Larco též měla dluhy vůči řeckému státu, vymohl řecký stát celou částku těchto 5 milionů EUR.
(30)
Pokud jde o přímý dluh společnosti Larco vůči řeckému státu, řecký stát společnosti Larco pravidelně zasílal faktury na roční částky dluhu včetně ročních vzniklých úroků.
(31)
Řecké orgány tudíž tvrdily, že dluh plynoucí z dohody z roku 1998 nemůže představovat státní prostředky a že společnost Larco v žádném případě nezískala selektivní výhodu.
3.3. Opatření 2: státní záruka poskytnutá v roce 2008
(32)
Řecké orgány se odvolaly na sdělení Komise o zárukách (12), a zejména na bod 3.2 tohoto sdělení, který obsahuje podmínky, za nichž Komise může vyloučit státní podporu v případě individuální záruky. Podle řeckých orgánů:
a)
společnost Larco nebyla podnikem v obtížích v okamžiku, kdy byla záruka poskytnuta;
b)
rozsah záruky mohl být náležitě poměřen v okamžiku, kdy byla záruka udělena;
c)
záruka byla poskytnuta na dluhové cenné papíry (dluhopisy), a mohla tudíž přesáhnout 80 % výše nesplaceného úvěru;
d)
1 % prémie zaplacená za záruku byla běžnou tržní cenou zohledňující finanční situaci společnosti Larco.
(33)
Řecké orgány tedy tvrdily, že státní záruka poskytnutá v roce 2008 nepředstavuje státní podporu.
(34)
Řecké orgány objasnily, že opatření 2 bylo uděleno na základě ministerského rozhodnutí YA 2/93378/0025 ze dne 22. prosince 2008 a pokrývalo přesnou částku 30 000 000 EUR.
3.4. Opatření 3: navýšení kapitálu v roce 2009
(35)
Řecké orgány uvedly, že důvodem účasti státu na navýšení kapitálu bylo ochránit hodnotu společnosti kvůli její nadcházející privatizaci a za účelem provedení plánu restrukturalizace. Ve svém rozhodnutí stát zohlednil růstový potenciál společnosti Larco, hodnotu aktiv společnosti, celkovou situaci na trhu s feroniklem, jakož i restrukturalizační opatření a opatření ke snížení nákladů.
(36)
Banka NBG poskytla 31 % částky určené k navýšení kapitálu. Na rozdíl od řeckého státu se banka NBG rozhodla využít svá práva pouze částečně. Řecké orgány namítly, že záměrem banky NBG bylo udržet určitou kontrolu nad společností, a že tudíž její kroky by neměly být považovány za nedostatek důvěry v budoucnost společnosti Larco. Banka NBG opravdu snížila svůj podíl ve společnosti Larco na nezbytné minimum podle řeckých právních předpisů, aby měla právo veta nad některými důležitými rozhodnutími správní rady.
(37)
Třetí akcionář, společnost PPC, výslovně rozhodl, že se nebude podílet na navýšení kapitálu, a souhlasil tudíž, že se jeho akciový podíl sníží. Řecké orgány uvedly, že se společnost PPC rozhodla nezúčastnit se navýšení kapitálu z toho důvodu, že jejím záměrem bylo umožnit státu, aby získal větší akcionářský podíl kvůli privatizaci společnosti.
(38)
Na závěr řecké orgány uvedly, že stát jednal jako investor v tržním hospodářství, a že tedy navýšení kapitálu v roce 2009 nepředstavovalo státní podporu.
(39)
Pokud jde o datum poskytnutí záruky, řecké orgány neposkytly přesvědčivé informace. Ze zápisu z valné hromady vyplývá, že řecký stát poskytl 15 000 000 EUR na navýšení základního kapitálu dne 15. dubna 2009 na základě dokumentu Οικ2/27694/0025 ministerstva financí vzhledem k celkovému příspěvku státu na navýšení základního kapitálu, který dosáhl výše 44 999 999,40 EUR. V účetní závěrce společnosti Larco z roku 2009 je uvedeno, že o navýšení kapitálu bylo rozhodnuto dne 14. května 2009, ale neobjasňuje se, kdy se vklad nového kapitálu fakticky uskutečnil.
3.5. Opatření 4: státní záruka poskytnutá v roce 2010
(40)
Řecké orgány vysvětlily, že v rámci dohody z roku 1998 někdejší společnost Larco trvale usilovala o splacení částky, jež jí dlužila společnost Larco, u řeckých soudů a byla vydána řada rozsudků a rozhodnutí o neplatnosti, mimo jiné i ve věci dluhu ve výši 10,5 milionu EUR (13).
(41)
V rámci odvolání, které společnost Larco podala, a vzhledem k nebezpečí, že dojde k nenapravitelné škodě, pozastavil řecký nejvyšší soud splácení dluhu ve výši přibližně 10,5 milionu EUR až do konečného rozsudku příslušného soudu. Toto pozastavení bylo uděleno pod podmínkou, že společnost Larco poskytne někdejší společnosti Larco záruční listinu na výše uvedenou částku. Banka NBG poskytla společnosti Larco záruční listinu na částku přibližně 10,8 milionu EUR (10,5 milionu EUR původně napadeného dluhu + 0,3 milionu EUR na soudní výlohy a poplatky). Záruční listina byla následně pokryta státní zárukou na celou částku s prémií 2 % p.a. na neomezenou dobu.
(42)
Řecké orgány vysvětlily, že opatření bylo poskytnuto státem jako akcionářem s cílem splnit podmínky nutné pro pozastavení splácení a pro ochranu státních investic před dluhy po lhůtě splatnosti. V opačném případě by pozastavení splácení nebylo použitelné a někdejší společnost Larco by měla právo vymáhat splacení pohledávky, a to případně i zabavením aktiv společnosti Larco, která by se tak stala insolventní. Podle řeckých orgánů by banka NBG záruční listinu bez státní záruky neposkytla.
(43)
Řecké orgány objasnily, že opatření 4 bylo poskytnuto na základě ministerského rozhodnutí YA 2/923/0025 ze dne 10. května 2010 a vztahuje se na částku ve výši přesně 10 510 824,95 EUR a na částku 310 000 EUR na soudní poplatky a náklady, tedy na celkovou částku 10 820 824,95 EUR.
3.6. Opatření 5: záruční listiny místozaplacení daňové pokuty předem v roce 2010
(44)
Řecké orgány objasnily, že dotčené opatření se týká spíše dodatečné daně než daňové pokuty. Dodatečná daň byla vyměřena proto, že daňové orgány nesouhlasily s tím, že by ztráty vyplývající ze zajišťovacích smluv měly být odvozeny z čistých příjmů společnosti Larco, jak tvrdila společnost Larco. Řecké orgány rovněž upřesnily, že společnost Larco byla soudem vyzvána, aby poskytla záruční listiny v celkové hodnotě 4,7 milionu EUR.
(45)
Řecké orgány předložily důkazy o tom, že společnost Larco byla na základě obecného právního předpisu oprávněna nahradit platbu dodatečné daně předem záručními listinami. Soud v rozsudku, který umožnil společnosti Larco nahradit platbu dodatečné daně předem záručními listinami v souladu s vnitrostátními právními předpisy (14), použil ověření vyváženosti a zvážil přínos pro věřitele (stát) a životaschopnost dlužníka (společnost Larco), a rozhodl proto o dočasném pozastavení povinnosti předem zaplatit 47 milionů EUR (což představuje 25 % dodatečné daně) a o nahrazení této platby záruční listinou v celkové hodnotě 4,7 milionu EUR. Toto pozastavení mělo být v platnosti až do vydání konečného rozsudku ve sporu týkajícím se uložení dodatečné daně, který společnost Larco zahájila proti státu pro vyměření dodatečné daně.
(46)
Kromě toho řecké orgány uvedly, že rozhodnutí vnitrostátních soudů nemohou být připisována státu.
(47)
Řecké orgány rovněž vysvětlily, že navzdory tomuto dočasnému pozastavení stát prakticky zrušil finanční dopad tohoto pozastavení započtením dodatečné daně, kterou měla společnost Larco zaplatit, proti částce, kterou měl společnosti Larco zaplatit stát, např. vrácením přeplatku na dani z příjmu nebo na DPH. To bylo umožněno pozdějšími předpisy pro zrychlení výběru daní v Řecku.
(48)
To znamená, že stát již zjevně ve skutečnosti získal minimálně 16,1 milionu EUR z dlužné částky, pokud jde o zaplacení dodatečné daně společností Larco předem.
3.7. Opatření 6: státní záruky poskytnuté v roce 2011
(49)
Řecké orgány objasnily, že ani jeden z těchto dvou úvěrů, pro které byly poskytnuty záruky, nebyl po lhůtě splatnosti. Úvěr ve výši 20 milionů EUR poskytla banka ATE jako refinancování staršího úvěru ve výši 20 milionů EUR, který byl po splatnosti.
(50)
Řecké orgány uvedly, že ani jedna státní záruka se netýkala státních prostředků, protože stát společnosti Larco dlužil 60 milionů EUR na přeplatcích za DPH. Proto kdyby bylo třeba splatit záruky, tyto částky mohly kompenzovat nesplacené pohledávky státu.
(51)
Orgány rovněž tvrdily, že i kdyby opatření představovalo podporu, mělo by být považováno za slučitelné s vnitřním trhem, protože byly dodrženy požadavky dočasného rámce (15) a příslušného dočasného řeckého systému pro úvěrové záruky (dále jen „dočasný systém záruk“) (16). Orgány se zejména domnívaly, že kromě toho, že společnost Larco byla v době poskytnutí opatření podnikem v obtížích, byly splněny ostatní podmínky dočasného systému záruk:
a)
společnost Larco byla velkým podnikem;
b)
úvěr ve výši 30 milionů EUR byl investičním úvěrem, zatímco úvěr ve výši 20 milionů EUR byl úvěrem na refinancování staršího úvěru, který byl poskytnut na investiční účely;
c)
záruky byly poskytnuty před koncem roku 2011;
d)
celková částka dvou zaručených úvěrů přesáhla roční mzdové náklady společnosti Larco pouze částkou 3 miliony EUR;
e)
záruky se vztahují na 100 % úvěru, ale takové opatření bylo jedinou možností, jak mohla společnost Larco získat přístup k financování s ohledem na zvláštní situaci řeckého hospodářství;
f)
záruky obsahovaly prémii 1 % p.a., která by měla být považována za tržní prémii.
(52)
Dále řecké orgány uvedly, že v případě, že by Komise dospěla k závěru, že toto opatření představuje podporu a nebyly splněny podmínky dočasného systému záruk, opatření mělo být považováno za podporu na záchranu. Tato podpora by měla být považována za oznámenou, protože Komise byla o tomto opatření informována v odpovědi v dotazníku ze dne 16. března 2012, kdy věc byla ve fázi předběžného šetření z moci úřední.
(53)
Podle řeckých orgánů byla pomoc v souladu s požadavky pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci, neboť:
a)
se jednalo o likviditní podporu ve formě úvěrových záruk;
b)
byla opodstatněna závažnými sociálními problémy a neměla významně nepříznivé vedlejší účinky na jiné členské státy;
c)
řecké orgány připravovaly plán restrukturalizace ve spolupráci s Komisí;
d)
byla omezena na částku potřebnou k udržení podniku v provozu po omezenou dobu;
e)
respektovala podmínku „jednou a dost“, neboť společnost Larco nebyla příjemcem podpory na záchranu či restrukturalizaci v minulosti;
f)
společnost Larco předložila státu obchodní plán odůvodňující nutnost financování ve výši 30 milionů EUR na investice.
(54)
Řecké orgány objasnily, že opatření 6 bylo přijato na základě i) ministerského rozhodnutí YA 2/95156/0025 ze dne 30. prosince 2011 pokrývajícího přesnou částku ve výši 30 000 000 EUR a ii) ministerského rozhodnutí YA 2/95161/0025 ze dne 30. prosince 2011 týkajícího se částky ve výši přesně 20 000 000 EUR.
4. HODNOCENÍ
(55)
Toto rozhodnutí se v úvodu zabývá otázkou, zda je společnost Larco podnikem v obtížích ve smyslu pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci. Následně rozhodnutí posoudí, zda zkoumaná opatření představují státní podporu vůči společnosti Larco ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, a konečně zda taková podpora je slučitelná s vnitřním trhem.
4.1. Obtíže společnosti Larco
(56)
V rozhodnutí ze dne 6. března 2013, a to zejména v 18.-25. bodu odůvodnění tohoto rozhodnutí, Komise dospěla k předběžnému závěru, že v době, kdy bylo poskytnuto šest dotčených opatření, byla společnost Larco podnikem v obtížích. V tabulce jsou uvedeny klíčové finanční údaje společnosti Larco v období 2007-2011:
Klíčové finanční údaje společnosti Larco v období 2007-6/2012 (v milionech EUR)
2007
2008
2009
2010
2011
H1 2012 (17)
Obrat
549,3
284
98,8
239
311
154,6
Zisk před zdaněním
23
- 116
- 105
6,4
6,5
- 12,2
Základní kapitál
163,8
163,8
109
109
109
109
Vlastní kapitál
104
- 0,4
- 35
- 31
- 26
- 39
Celkový dluh
141,2
230,1
233,9
261,8
262,7
326,0
Dluh/ vlastní kapitál (poměr)
1,3
- 575,0
- 6,6
- 8,3
- 10,1
- 8,4
(57)
Bod 10 písm. a) pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci uvádí, že společnost s ručením omezeným se považuje za podnik v obtížích, pokud u ní „došlo ke ztrátě více než poloviny zapsaného kapitálu a kde ke ztrátě více než jedné čtvrtiny tohoto kapitálu došlo za posledních 12 měsíců“. To odráží předpoklad, že společnost prodělávající značné ztráty zapsaného (základního) kapitálu nebude schopna zastavit ztráty, které téměř jistě povedou k ukončení podnikatelské činnosti v krátkodobém nebo střednědobém horizontu (jak je uvedeno v bodě 9 pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci).
(58)
Kromě toho podle bodu 11 pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci může být společnost považována za podnik v obtížích „tehdy, kdy jsou patrné typické příznaky podniku v obtížích, například narůstající ztráta, klesající obrat, rostoucí skladové zásoby, nadbytečná kapacita, slábnoucí peněžní tok, narůstající dluh, narůstající úroky a klesající nebo nulová hodnota čistých aktiv“. V tomto ohledu podle Tribunálu existence „záporného vlastního kapitálu, což může být […] považováno za významný ukazatel finančních potíží podniku“ (18).
(59)
Podle účetních závěrek společnosti Larco v období od roku 2007 do 1. pololetí roku 2012 základní kapitál společnosti neklesl o více než polovinu. Nicméně ve stejném období vlastní kapitál společnosti dosáhl záporných hodnot. Komise v předchozích případech měla za to, že pokud společnost má záporný vlastní kapitál, znamená to, že celý základní kapitál této společnosti byl ztracen, a a priori se předpokládá, že kritéria uvedená v bodě 10 písm. a) pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci jsou splněna (19).
(60)
V případě společnosti Larco se Komise domnívá, že základní kapitál této společnosti se pouze zdánlivě nesnížil o více než polovinu, protože společnost nepřijala náležitá opatření, jež v takové situaci stanoví řecké právní předpisy (20). Příslušná opatření se zaměřují na změnu hodnoty vlastního kapitálu společnosti z negativní na pozitivní a zároveň na jeho zvyšování na odpovídající úroveň. Takovými opatřeními by mohla být buď kapitalizace ztrát, nebo zvýšení kapitálu, anebo obojí.
(61)
V této souvislosti se Komise domnívá, že kapitalizace ztrát by měla za následek ztrátu celého základního kapitálu společnosti, protože kumulované ztráty byly vyšší než základní kapitál. Z tohoto důvodu se Komise domnívá, že v tomto případě jsou od roku 2008 splněna kritéria stanovená v bodě 10 písm. a) pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci.
(62)
Kromě toho, pokud jde o kritéria stanovená v bodě 11 pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci, ve společnosti Larco došlo od roku 2007 do roku 2009 k výraznému poklesu obratu a v letech 2008 a 2009 k významným ztrátám, a to v celkové výši 221 milionů EUR (116 milionů EUR a 105 milionů EUR). V letech 2010 a 2011 se společnosti zvýšil obrat i zisky, ale tento nárůst nebyl dostatečný k tomu, aby došlo k finančnímu zotavení společnosti. Během téhož období vlastní kapitál společnosti zůstal záporný a její dluh nadále rostl. Navíc operace společnosti Larco byly v 1. pololetí roku 2012 opět ztrátové.
(63)
Komise nesouhlasí s argumentem řeckých orgánů, že společnost Larco nebyla v průběhu let 2008 a 2009 v obtížích, protože ztráty byly způsobeny snížením ceny feroniklu.
(64)
Za prvé, skutečnost, že pokles cen feroniklu vedl ke ztrátám a přispěl k obtížím společnosti Larco, neomlouvá sama o sobě zjištění, že společnost Larco vykazovala obvyklé rysy podniku v obtížích. Zdravá firma by musela přizpůsobit své náklady takovým cenovým změnám, aby zabránila ztrátám.
(65)
Za druhé, v letech 2008 a 2009 měla společnost záporný vlastní kapitál a její dluh rostl (nárůst o 63 % mezi lety 2007-2008). I když se cena feroniklu a obrat společnosti po roce 2010 výrazně zvýšily, pozdější finanční výsledky společnosti Larco naznačují, že její obtíže přetrvávaly. Proto nelze dospět k závěru, že ztráty z roku 2008 a 2009 byly pouze důsledkem nízkých cen feroniklu.
(66)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti dospěla Komise k závěru, že společnost Larco byla podnikem v obtížích ve smyslu pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci v době, kdy jí bylo poskytnuto šest dotčených opatření.
4.2. Existence státní podpory
(67)
V čl. 107 odst. 1 Smlouvy se stanoví, že podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou - pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy - neslučitelné s vnitřním trhem.
(68)
V souladu s ustálenou praxí Komise, a jak bylo potvrzeno judikaturou, kritériem pro posouzení, zda transakce mezi veřejnoprávním subjektem a podnikem je státní podporou, je zásada investora v tržním hospodářství nebo zásada věřitele v tržním hospodářství (21). Z této zásady plyne, že pokud stát jedná na trhu jako komerční hospodářský subjekt, musí tak učinit způsobem srovnatelným se soukromým subjektem. Pokud stát tak nečiní, může se jednat o státní podporu. Jinými slovy, ukazatelem pro posouzení, zda transakce zahrnuje státní podporu, je to, zda by se soukromý subjekt v podobné situaci choval stejným způsobem. Při uplatňování této zásady nelze jako důvody pro udělení podpůrných opatření vzít v úvahu jiná než hospodářská hlediska.
4.2.1. Opatření 1: nevymáhání dluhu ministerstvem financí
(69)
Na základě dostupných informací nemůže Komise souhlasit s tvrzením řeckých orgánů, že úvěr od organizace OER byl soukromým úvěrem. Podle řeckého zákona č. 1386/1983 (článek 1) (22), kterým se zřizuje organizace OER, „OER bude fungovat ve prospěch společenského zájmu a pod dohledem státu“. Podle článku 3 téhož zákona byl stát jediným akcionářem organizace OER. Kromě toho měl stát možnost přímo jmenovat předsedu spolu s 2 z 8 členů představenstva a nepřímo i další 4 členy. Z výše uvedeného vyplývá, že zdroje organizace OER jsou v podstatě státními prostředky, a tedy se zdá, že každý úvěr od organizace OER lze považovat za úvěr od státu.
(70)
Důkazy předložené řeckými orgány ukazují, že dluh společnosti Larco vůči organizaci OER (následně převedený na stát) byl pravidelně vykazován a fakturován v souladu s dohodou o vyrovnání pohledávek z roku 1998 a na základě dohody vyrovnání pohledávek z roku 1998. Část dluhu byla splacena, když to umožnila ziskovost společnosti. Společnost Larco v tomto období provedla investice, které snížily splátky, ale tyto investice byly schváleny všemi věřiteli. Podle zmíněné dohody věřitelé neměli nárok na žádnou nucenou exekuci nesplaceného dluhu.
(71)
S ohledem na výše uvedené dospěla Komise k závěru, že opatření 1 je v souladu se zásadou věřitele v tržním hospodářství, protože stát jako věřitel jednal způsobem srovnatelným s chováním soukromého věřitele, protože použil všechny prostředky, které měl k dispozici a ve smluvně dohodnutém rámci, s cílem vymoci svůj dluh.
4.2.2. Opatření 2: státní záruka v roce 2008
(72)
Státní záruky představují riziko pro státní prostředky, protože požadavek na jejich plnění je hrazen ze státního rozpočtu. Navíc jakákoliv záruka, která není řádně zhodnocena, znamená pro stát finanční ztrátu. Kritérium státních prostředků a přičitatelnost státu jsou tedy pro toto opatření splněny a řecké orgány to nezpochybňují.
(73)
Komise nesouhlasí s argumentem řeckých orgánů, že jsou splněny podmínky uvedené v bodě 3.2 sdělení o zárukách. Komise dospěla k závěru, že společnost Larco byla v roce 2008 podnikem v obtížích. Kromě toho roční záruku ve výši 1 % nelze považovat za záruku zohledňující riziko selhání, pokud jde o zaručené úvěry, a to vzhledem ke značným finančním obtížím společnosti Larco a zejména vzhledem k vysokému podílu dluhů k vlastnímu kapitálu v případě této společnosti.
(74)
Komise se domnívá, že rozumný tržní věřitel v tržním hospodářství by společnosti Larco záruku za těchto podmínek neposkytl. Vzhledem k tomu, že opatření bylo poskytnuto selektivně společnosti Larco, dospěla Komise k závěru, že státní záruka poskytnutá v roce 2008 poskytla příjemci selektivní výhodu.
(75)
Společnost Larco působí v odvětví, s jehož produkty se mezi členskými státy obchoduje, a sama vyváží většinu své produkce do jiných členských států. Těžba niklu, tavení a rafinace se kromě Řecka dále děje v 6 členských státech, a to v Rakousku, Finsku, Francii (Nové Kaledonii), Španělsku, Švédsku a Spojeném království (23). S niklem se obchoduje téměř ve všech členských státech (24).
(76)
Zkoumaná opatření umožňují společnosti Larco, aby pokračovala v činnosti jako doposud, a na rozdíl od ostatních konkurentů, kteří se nacházejí ve finančních potížích, nemusí čelit následkům, jež by jinak vyplynuly ze špatných finančních výsledků společnosti. To narušuje hospodářskou soutěž, protože ostatní společnosti, které působí na stejných trzích, se musí bez této státní podpory obejít.
(77)
Proto dospěla Komise k závěru, že opatření 2 představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Komise se domnívá, že podpora se rovná výši zaručeného úvěru, protože je nepravděpodobné, že by společnost Larco s ohledem na své ekonomické obtíže nalezla na trhu prostředky financování, a to bez ohledu na podmínky. Jinými slovy, Komise se domnívá, že společnost Larco získala výhodu, která se rovná výši zaručeného úvěru, protože bez státní záruky by nebyla schopna na trhu takové finanční prostředky získat.
(78)
Komise nemá žádné informace o tom, zda byla záruka fakticky uplatněna.
4.2.3. Opatření 3: navýšení základního kapitálu v roce 2009
(79)
Účast státu na navýšení základního kapitálu ve společnosti Larco v roce 2009 zahrnuje státní prostředky a lze ji připsat státu. Toto kritérium je tedy splněno a řecké orgány je nezpochybňují.
(80)
Komise neobdržela ze strany řeckých orgánů žádné přesvědčivé důkazy, které by ospravedlnily jejich tvrzení, že stát jednal jako rozumný investor v tržním hospodářství. Zápisy z valných hromad akcionářů uvedené jako důkaz ve skutečnosti naznačují, že žádný plán restrukturalizace nebyl akcionářům před navýšením základního kapitálu předložen, a to i přesto, že společnost Larco byla podnikem v obtížích. Kromě toho konečná částka navýšení základního kapitálu nakonec nedostačovala k pokrytí záporného vlastního kapitálu společnosti, a proto navýšení nemohlo být považováno za opatření na ochranu hodnoty společnosti a podporu její restrukturalizace.
(81)
Pokud jde o účast banky NBG, Komise připomíná vyjádření Soudního dvora, že „souběžnost sama o sobě i při existenci významných soukromých investic dostačující k učinění závěru o neexistenci podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES, když nebyly vzaty v úvahu ostatní relevantní skutkové a právní okolnosti“ (25).
(82)
Ve skutečnosti nelze částečnou účast banky NBG použít jako důkaz o souběžnosti činností mezi státem a soukromými akcionáři, protože banka NBG byla vůči společnosti Larco nejen akcionářem, ale také věřitelem. Její rozhodnutí podílet se částečně na navýšení kapitálu bylo tedy prostředkem, jak ochránit nejen hodnotu své investice, ale také své postavení věřitele.
(83)
Kromě toho stát již poskytl společnosti Larco státní záruku v roce 2008. Tedy, jak stanovuje příslušná judikatura, účast státu na navýšení kapitálu v roce 2009 nelze chápat izolovaně, ale musí být posuzována v souvislosti s jinými podpůrnými opatřeními (26).
(84)
A konečně, v zápisech z valných hromad akcionářů nelze najít oporu pro tvrzení řeckých orgánů, že záměrem společnosti PPC bylo, aby stát dosáhl výrazného většinového podílu. Namísto toho společnost PPC jednoduše prohlásila, že se na navýšení základního kapitálu nebude podílet.
(85)
Komise se proto domnívá, že rozumný tržní investor by se na navýšení základního kapitálu společnosti Larco za těchto podmínek nepodílel. Vzhledem k tomu, že opatření bylo poskytnuto selektivně společnosti Larco, dospěla Komise k závěru, že účast státu na navýšení kapitálu v roce 2009 poskytla příjemci selektivní výhodu.
(86)
Z důvodů uvedených v 75. a 76. bodě odůvodnění vyplývá, že toto opatření může ovlivnit obchod mezi členskými státy a narušit hospodářskou soutěž.
(87)
Proto dospěla Komise k závěru, že opatření 3 představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Vzhledem k tomu, že není zpochybněno, že stát plně vykonával svá práva na navýšení základního kapitálu [nejasné], hodnota opatření 3 dosahuje částky 44 999 999,40 EUR.
(88)
Pokud jde o datum poskytnutí příspěvku, ze zápisu z valné hromady konané dne 14. května 2009 vyplývá, že řecký stát poskytl 15 000 000 EUR na navýšení základního kapitálu dne 15. dubna 2009 (27) s cílem navýšit základní kapitál [nejasné] příspěvkem státu v celkové hodnotě 44 999 999,40 EUR. Komise nemá informace o datu, kdy byla poskytnuta zbývající částka příspěvku státu na navýšení základního kapitálu společnosti.
4.2.4. Opatření 4: státní záruka poskytnutá v roce 2010
(89)
Ze stejných důvodů jako u opatření 2 je pro opatření 4 splněno kritérium státních prostředků a přičitatelnosti státu a řecké orgány to nezpochybnily.
(90)
Komise uznává, že poskytnutí záruky v případech podobných tomuto případu může být běžnou obchodní praxí akcionářů. Avšak vzhledem k tomu, že banka NBG byla také akcionářem společnosti Larco, se Komise domnívá, že by pro akcionáře bylo obvyklé úměrně sdílet expozici plynoucí z dotčené záruky. Místo toho stát na sebe vzal veškeré riziko plynoucí z poskytnutí záruky na úvěr, zatímco společnost Larco byla v obtížích a její dluh narůstal.
(91)
Pokud jde o opatření 2, podmínky uvedené v bodě 3.2 sdělení o zárukách nejsou ani pro toto opatření splněny, protože dluhová prémie ve výši 2 % nemůže být považována za prémii zohledňující riziko selhání společnosti Larco.
(92)
Komise se proto domnívá, že rozumný věřitel v tržním hospodářství by společnosti Larco za těchto podmínek záruku neposkytl. Vzhledem k tomu, že toto opatření bylo poskytnuto selektivně společnosti Larco, dospěla Komise k závěru, že zárukou byla příjemci poskytnuta selektivní výhoda.
(93)
Z důvodů uvedených v 75. a 76. bodě odůvodnění vyplývá, že toto opatření může ovlivnit obchod mezi členskými státy a narušit hospodářskou soutěž.
(94)
Proto Komise dospěla k závěru, že opatření 4 představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Komise se domnívá, že výše podpory se rovná zaručené částce, protože je jasné, že bez ohledu na podmínky by žádný rozumný subjekt na trhu nebyl schopen zaručit pro společnost Larco tuto částku vzhledem k ekonomickým obtížím společnosti. Jinými slovy, Komise se domnívá, že společnost Larco získala výhodu ve výši zaručené částky, protože bez státní záruky by společnost Larco nemohla na trhu získat žádné záruky.
(95)
Komise nemá žádné informace o tom, zda byla záruka fakticky uplatněna.
4.2.5. Opatření 5: záruční listiny místo zaplacení dodatečné daně předem v roce 2010
(96)
Komise bere na vědomí vysvětlení předložená řeckými orgány, pokud jde o skutkový rámec opatření 5.
(97)
S ohledem na důkazy předložené řeckými orgány Komise souhlasí s tím, že právo nahradit platbu dodatečné daně předem záruční listinou bylo společnosti uděleno soudem na základě objektivních kritérií, která by se použila na jakoukoliv společnost v podobné situaci. Proto dospěla Komise k závěru, že opatření 5 nezahrnovalo selektivní výhodu pro společnost Larco.
4.2.6. Opatření 6: státní záruky poskytnuté v roce 2011
(98)
Komise bere na vědomí vysvětlení poskytnutá řeckými orgány, pokud jde o skutkový rámec pro opatření 6.
(99)
Komise nesouhlasí s řeckými orgány, že opatření 6 nezahrnuje státní prostředky. Za prvé, jak je vysvětleno u opatření 2, státní záruky ohrožují prostředky státu, protože jejich plnění je vypláceno ze státního rozpočtu. Kromě toho jakákoliv záruka, která není řádně zhodnocena tržní prémií, znamená pro stát finanční ztrátu. Navíc argument o nesplacených pohledávkách DPH ve výši 60 milionů EUR se zdá být v rozporu s připomínkami k opatření 5, kde řecké orgány tvrdily, že úmyslně a v souladu se zákonem nevrátily dlužnou DPH, a to s cílem kompenzovat pozastavení platby dodatečné daně předem.
(100)
Komise se proto domnívá, že kritérium státních prostředků a přičitatelnosti státu je u tohoto opatření splněno.
(101)
Ani pro toto opatření, podobně jako u opatření 2 a 4, nejsou splněny podmínky uvedené v bodě 3.2 sdělení o zárukách.
(102)
Komise se proto domnívá, že rozumný věřitel v tržním hospodářství by společnosti Larco záruku za těchto podmínek neposkytl. Vzhledem k tomu, že toto opatření bylo společnosti Larco poskytnuto selektivně, dospěla Komise k závěru, že zárukou byla příjemci poskytnuta selektivní výhoda.
(103)
Z důvodů uvedených v 75. a 76. bodě odůvodnění vyplývá, že toto opatření může ovlivnit obchod mezi členskými státy a narušit hospodářskou soutěž.
(104)
Proto došla Komise k závěru, že opatření 6 představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Pokud jde o opatření 2, Komise se domnívá, že výše podpory se rovná částce zaručených úvěrů, protože je nepravděpodobné, že by společnost Larco vzhledem ke svým ekonomickým obtížím nalezla na trhu financování bez ohledu na podmínky.
(105)
Komise nemá žádné informace o tom, zda byla záruka fakticky uplatněna.
4.2.7. Závěr ohledně existence státní podpory
(106)
S ohledem na výše uvedené se Komise domnívá, že opatření 1 a 5 nepředstavují státní podporu, zatímco opatření, 2, 3, 4 a 6 představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(107)
To znamená, že státní podpora plynoucí z opatření 2 činí 30 000 000 EUR poskytnutých dne 22. prosince 2008. Státní podpora plynoucí z opatření 3 činí 44 999 999,40 EUR, ale je třeba, aby řecké orgány upřesnily datum (data), kdy byla podpora poskytnuta. Státní podpora plynoucí z opatření 4 činí 10 820 824,95 EUR a byla poskytnuta dne 10. května 2010 a celková státní podpora plynoucí z opatření 6 činí 50 000 000 EUR (součet 30 000 000 EUR + 20 000 000 EUR) poskytnutých dne 30. prosince 2011.
4.3. Protiprávní podpora
(108)
Opatření 2, 3, 4 a 6 představují státní podporu, která byla poskytnuta v rozporu s povinností týkající se oznámení a povinností nekonat, jež jsou stanoveny v čl. 108 odst. 3 Smlouvy. Tato opatření tudíž představují protiprávní státní podporu.
4.4. Slučitelnost podpory
(109)
Vzhledem k tomu, že určitá opatření představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, jejich slučitelnost musí být posouzena s ohledem na výjimky stanovené v čl. 107 odst. 2 a 3 Smlouvy.
(110)
Podle judikatury Soudního dvora záleží na rozhodnutí členského státu, zda se bude dovolávat možných důvodů slučitelnosti a prokáže, že jsou splněny podmínky pro takovou slučitelnost (28).
4.4.1. Slučitelnost opatření 2, 4 a 6
(111)
V případě opatření 2 a 4 se řecké orgány nedovolávaly žádných případných důvodů slučitelnosti, protože namítaly, že tato opatření nepředstavují státní podporu.
(112)
Vzhledem k tomu, že tato opatření představují státní podporu, měla by být posuzována s ohledem na jejich slučitelnost podle čl. 107 odst. 3 bodu c) Smlouvy, a zejména podle pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci, neboť společnost Larco byla podnikem v obtížích nejméně od roku 2008. Podle bodu 20 pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci „nemůže být podnik v obtížích považován za prostředek k prosazování jiných politických cílů, dokud není zajištěna jeho životaschopnost. Komise se proto domnívá, že podpora poskytovaná podnikům v obtížích může přispívat k rozvoji hospodářských činností, aniž by nepříznivě ovlivňovala obchod v takové míře, jež by byla v rozporu se zájmem Společenství, pouze pokud budou splněny podmínky uvedené v těchto pokynech.“
(113)
Nicméně, příslušné podmínky pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci (bod 3.1.) nejsou v projednávaném případě splněny. Záruky nebyly ukončeny po 6 měsících a řecké orgány neoznámily plán restrukturalizace, kterým by se obnovila životaschopnost společnosti, přičemž nebyla provedena žádná kompenzační opatření s cílem zmírnit narušení hospodářské soutěže. Neexistuje také žádný důkaz, že podpora byla omezena na nezbytné minimum, zejména prostřednictvím významného vlastního příspěvku příjemce podpory. Úřady nepředložily plán likvidace.
(114)
Pokud jde o opatření 6, řecké orgány namítly, že bylo v souladu s dočasným rámcem a dočasným systémem záruk, a proto je lze v každém případě považovat za podporu na záchranu.
(115)
Komise nesouhlasí s argumenty řeckých orgánů. Domnívá se, že nebyly splněny podmínky dočasného rámce a dočasného systému pojištění vkladů, protože společnost Larco byla podnikem v obtížích. Celková částka obou záruk převýšila roční mzdové náklady společnosti Larco, záruka překročila 90 % úvěru a dluhová prémie ve výši 1 % p.a. nemůže být považována za tržní prémii, jež odráží riziko selhání při splácení zaručené částky.
(116)
Pokud jde o tvrzení, že opatření bylo součástí podpory na záchranu, i když Komise vedla jednání s řeckými úřady o společnosti Larco od roku 2011, úřady se nikdy nezmínily, že záruky poskytnuté v roce 2011 by měly být považovány za podporu na záchranu, a nikdy nic takového neoznámily. Ve skutečnosti ve své odpovědi ze dne 16. března 2012 v dotazníku řecké orgány výslovně prohlásily, že společnost Larco za posledních 10 let z podpory na záchranu a/nebo restrukturalizaci netěžila.
(117)
Příslušné podmínky pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci každopádně nebyly splněny ani v tomto případě. Záruky poskytnuté v roce 2011 nebyly po 6 měsících ukončeny a řecké orgány neoznámily plán restrukturalizace nebo plán likvidace. Obchodní plán odůvodňující potřebu 30 milionů EUR na investice nemůže tvořit základ slučitelného plánu restrukturalizace podle pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci. Důvodem je, že tento plán nesměřoval k obnovení životaschopnosti podniku a neobsahoval žádná plánovaná nebo provedená kompenzační opatření s cílem zmírnit narušení hospodářské soutěže. Kromě toho neexistoval žádný důkaz o tom, že podpora byla omezena na nezbytné minimum, a to zejména prostřednictvím významného vlastního příspěvku příjemce podpory. Úřady neposkytly ani plán likvidace.
(118)
Komise nezjistila žádné další možné důvody pro slučitelnost opatření 2, 4 a 6.
(119)
S ohledem na výše uvedené se Komise domnívá, že opatření 2, 4 a 6 nejsou slučitelná s vnitřním trhem.
4.4.2. Slučitelnost opatření 3
(120)
Řecké orgány neuvedly žádné případné důvody pro slučitelnost opatření 3, protože tvrdily, že toto opatření nepředstavuje státní podporu.
(121)
Vzhledem k tomu, že zmíněné opatření představuje státní podporu, mělo by také být posuzováno s ohledem na svou slučitelnost s pokyny pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci, a to z důvodů uvedených v 112. bodě odůvodnění. Nicméně příslušné podmínky pokynů pro záchranu a restrukturalizaci nejsou ani v tomto případě splněny. Řecké orgány nikdy neoznámily plán restrukturalizace, který by obnovil životaschopnost podniku, a nebyla provedena žádná kompenzační opatření s cílem zmírnit narušení hospodářské soutěže. Neexistuje také žádný důkaz, že podpora byla omezena na nezbytné minimum, a to zejména prostřednictvím významného vlastního příspěvku příjemce podpory.
(122)
Komise nezjistila žádné další možné důvody pro slučitelnost tohoto opatření.
(123)
Na základě těchto skutečností považuje Komise opatření 3 za neslučitelné s vnitřním trhem.
4.5. Navrácení podpory
(124)
Podle Smlouvy a ustálené judikatury Soudního dvora je Komise oprávněna rozhodnout, zda dotyčný členský stát musí zrušit nebo upravit podporu, pokud zjistí, že tato podpora je neslučitelná s vnitřním trhem (29). Soudní dvůr rovněž opakovaně rozhodl, že povinnost členského státu zrušit podporu, kterou Komise prohlásila za neslučitelnou s vnitřním trhem, je upravena tak, aby obnovila předchozí stav (30). V této souvislosti Soudní dvůr stanovil, že tohoto cíle bude dosaženo, jakmile příjemce splatí částky podpory poskytnuté formou protiprávní podpory, čímž ztratí výhodu, kterou měl oproti svým konkurentům na trhu, a situace před obdržením podpory bude obnovena (31).
(125)
V souladu s judikaturou je v čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (32) uvedeno, že „[j]e-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil […]“.
(126)
Vzhledem k tomu, že v rozporu s článkem 108 Smlouvy žádné z dotčených opatření nebylo Komisi oznámeno, a je tudíž třeba je považovat za protiprávní a neslučitelnou podporu, musí být tato opatření vrácena, aby byla opět nastolena situace, která na trhu existovala před jejich poskytnutím. Vrácení by se mělo týkat doby, odkdy vznikla příjemci výhoda, tj. odkdy mohl příjemce podporu využívat, až do okamžiku vrácení podpory, a částky, které mají být získány zpět, by měly být úročeny až do okamžiku vrácení podpory.
5. ZÁVĚR
(127)
Opatření 1 a 5 nepředstavují podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(128)
Řecko protiprávně a v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy provedlo opatření 2, 3, 4 a 6.
(129)
Zejména opatření 2, 4 a 6 (státní záruky poskytnuté v letech 2008, 2010 a 2011) ve prospěch společnosti Larco představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy a jsou neslučitelná s vnitřním trhem, neboť nebyly splněny příslušné podmínky stanovené pokyny pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci a nebyly zjištěny žádné další důvody pro slučitelnost.
(130)
Opatření 3 (účast státu na navýšení kapitálu společnosti Larco v roce 2009) rovněž představuje státní podporu a je neslučitelné se Smlouvou, protože nebyly splněny příslušné podmínky pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci a nebyl zjištěn žádný jiný důvod pro slučitelnost.
(131)
Komise bere na vědomí, že Řecko souhlasilo s tím, aby toto rozhodnutí bylo přijato v anglickém jazyce.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Nevymáhání dluhu ministerstvem financí a přijetí záručních listin místo platby dodatečné daně předem v roce 2010, což Řecko uplatnilo v případě společnosti Larco, nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
Článek 2
Státní podpora ve výši 135 820 824,35 EUR ve formě státních záruk pro společnost Larco General Mining & Metallurgical Company S.A. poskytnutých v letech 2008, 2010 a 2011 a účast státu na navýšení základního kapitálu společnosti v roce 2009 protiprávně poskytnutá Řeckem v rozporu s článkem 108 odst. 3 Smlouvy jsou neslučitelné s vnitřním trhem.
Článek 3
1. Řecko od příjemce zajistí navrácení neslučitelné podpory uvedené v článku 2.
2. Částky, které mají být navráceny, se úročí ode dne, kdy byly dány k dispozici příjemci, až do okamžiku jejich skutečného navrácení.
3. Úroky se vypočítají jako složené úroky v souladu s kapitolou V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (33) ve znění pozdějších předpisů.
4. Pokud jde o opatření 3, Řecko poskytne přesné datum (data), kdy poskytlo svůj příspěvek k navýšení základního kapitálu v roce 2009.
5. Řecko zruší všechny neprovedené platby podpory uvedené v článku 2 s účinností ode dne přijetí tohoto rozhodnutí.
Článek 4
1. Navrácení podpory uvedené v článku 2 musí být okamžité a účinné.
2. Řecko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno ve lhůtě čtyř měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 5
1. Do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí Řecko předloží následující informace:
a)
celkovou částku (jistinu a úrok do okamžiku vrácení podpory), která má být příjemcem navrácena,
b)
podrobný popis opatření již přijatých a plánovaných k dosažení souladu s tímto rozhodnutím,
c)
doklady prokazující, že příjemci bylo nařízeno navrácení podpory.
2. Řecko bude Komisi informovat o vývoji vnitrostátních opatření přijatých k provedení tohoto rozhodnutí až do okamžiku úplného navrácení podpory uvedené v článku 2. Na žádost Komise Řecko neprodleně předloží informace o opatřeních již přijatých a plánovaných k dosažení souladu s tímto rozhodnutím a poskytne rovněž podrobné informace o částkách podpory a úrocích, které příjemce již vrátil.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno Řecké republice.
V Bruselu dne 27. března 2014.
KOMMISSIONENS BESLUT
av den 27 mars 2014
om det statliga stöd SA.34572 (13/C) (f.d. 13/NN) som Grekland har genomfört för Larco General Mining & Metallurgical Company SA
[delgivet med nr C(2014) 1818]
(Endast den engelska texten är giltig)
(Text av betydelse för EES)
(2014/539/EU)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 108.2 första stycket,
med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a,
efter att i enlighet med nämnda artiklar ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig (1), och
av följande skäl:
1. FÖRFARANDE
(1)
Inom ramen för sitt ekonomiska saneringsprogram har Grekland genomfört ett privatiseringsprogram (2). Larco General Mining & Metallurgical Company SA (”Larco”) har öronmärkts som ett statligt företag som ska privatiseras.
(2)
I mars 2012 informerade den grekiska privatiseringsfonden (Hellenic Republic Asset Development Fund, HRADF) (3) kommissionen om privatiseringen av Larco. För att utröna om statligt stöd kan uppstå i samband med privatiseringen, inledde kommissionen i april 2012 en undersökning på eget initiativ samt en preliminär bedömning.
(3)
Under dessa diskussioner framgick det av de grekiska myndigheternas svar på ett frågeformulär den 16 mars 2012 att Larco redan hade gynnats av statliga åtgärder. Kommissionen begärde ytterligare upplysningar i e-brev av den 18 april 2012, den 24 april 2012, den 5 juli 2012, den 22 augusti 2012 och den 7 december 2012 och genom skrivelser av den 4 maj 2012 och den 14 januari 2013, som de grekiska myndigheterna besvarade den 20 april 2012, den 26 april 2012, den 3 oktober 2012, den 13 november 2012, den 15 november 2012, den 7 december 2012, den 24 december 2012 och den 18 januari 2013. Möten mellan kommissionens avdelningar och företrädare för de grekiska myndigheterna ägde rum den 30 april 2012 och den 11 september 2012 i Aten och den 25 januari 2013 i Bryssel.
(4)
Genom en skrivelse av den 6 mars 2013, (nedan kallat beslutet av den 6 mars 2013), underrättade kommissionen Grekland om sitt beslut att inleda det förfarande som anges i artikel 108.2 i EG-fördraget avseende vissa stödåtgärder som beskrivs i avsnitt 2.2 (nedan kallat det formella granskningsförfarandet).
(5)
Beslutet av den 6 mars 2013 offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning (4). Kommissionen uppmanade de grekiska myndigheterna och berörda parter att inkomma med sina synpunkter på stödåtgärderna.
(6)
Kommissionen mottog synpunkter från de grekiska myndigheterna den 30 april 2013. Inga synpunkter inkom från berörda parter.
(7)
Genom e-post av den 21 januari 2014 meddelade de grekiska myndigheterna kommissionen att de godtog antagandet av beslutet på engelska.
2. BESKRIVNING AV STÖDÅTGÄRDERNA
2.1 Stödmottagaren
(8)
Larco är specialiserat inom utvinning och bearbetning av lateritmalm, utvinning av brunkol och produktion av ferronickel och biprodukter. Företagets verksamhet omfattar prospektering, utveckling, gruvdrift, smältning och handel med dess produkter världen över. Larco är en av världens största ferronickelproducent. 2012 hade företaget 960 anställda, och klassificerades därför som ett stort företag (5).
(9)
Vid tiden för det formella granskningsförfarandet ägdes 55,2 % av aktierna i Larco av grekiska staten genom HRADF, 33,4 % av National Bank of Greece SA (nedan kallad NBG, ett privat kreditinstitut) och 11,4 % av Public Power Corporation SA (PPC, den dominerande elproducenten i Grekland, där staten är majoritetsägare).
(10)
Larco driver en smältanläggning i Larymna i centrala Grekland. Larco har också gruvrättigheter på olika orter i Grekland: Agios Ioannis-gruvorna (nära Larymna), Evia-gruvorna, Kastoria-gruvorna och Servia-brunkolsgruvan.
(11)
Larco etablerades 1989 som ett nytt företag efter likvidationen av Hellenic Mining and Metallurgical SA i Larymna (”Gamla Larco”). Gamla Larco är fortfarande under likvidation, men dess tillgångar överfördes till Larco tillsammans med motsvarande skulder under 1989. Gamla Larco är därför fordringsägare till Larco.
2.2 Beskrivning av åtgärderna
2.2.1 Åtgärd 1: Ingen betalning av skulder till finansministeriet
(12)
I april 1998 ingicks ett avtal om skulduppgörelse mellan Larco och dess största fordringsägare, nämligen Gamla Larco, PPC och den grekiska staten. Enligt avtalet skulle Larcos skulder till fordringsägarna löpa med en årlig ränta på 6 %. Skulden till grekiska staten har dock legat stilla eller ökat svagt åtminstone sedan 2004 (6), medan skulden till PPC och Gamla Larco har återbetalats eller minskat (7).
(13)
Det verkar alltså som om staten behandlade sin skuld till Larco på annat sätt än de två andra fordringsägarna gjorde.
2.2.2 Åtgärd 2: Den statliga garantin från 2008
(14)
Den 22 december 2008 ställde staten upp med en garanti för ett lån på 30 miljoner euro från ATE Bank till Larco. Garantin täckte 100 % av lånet i upp till tre år och hade en garantipremie på 1 % per år.
2.2.3 Åtgärd 3: 2009 års kapitalökning
(15)
Mot bakgrund av det negativa egna kapitalet föreslog Larcos styrelse 2009 en ökning av aktiekapitalet med 134 miljoner euro, vilket de tre aktieägarna godkände. Dock är det bara den grekiska staten som utövat sina rättigheter fullt ut, medan NBG delvis utövade sina rättigheter och PPC över huvud taget inte deltog i ökningen av aktiekapitalet. Inga nya aktieägare bidrog till ökningen av aktiekapitalet.
(16)
Den faktiska ökningen uppgick bara till 65,5 miljoner euro, varav grekiska staten bidrog med cirka 45 miljoner euro (69 % av det totala kapitaltillskottet) och NBG bidrog med 20,5 miljoner euro (31 %). Trots Larcos dåliga finansiella läge, verkar det som om kapitalökningen inte var baserad på en omstruktureringsplan för att återupprätta företagets lönsamhet och NBG tycks ha avskrivit företagets bokförda värde ”eftersom gruppen inte avser att återvinna investeringens bokförda värde, mot bakgrund av att företaget har avsevärda finansiella svårigheter” (8) (se skäl 45 i beslutet av den 6 mars 2013).
2.2.4 Åtgärd 4: Den statliga garantin från 2010
(17)
Den 10 maj 2010 sköt staten till en garanti som skulle täcka ett garantibrev från NBG till Larco på omkring 10,8 miljoner euro. Garantin täckte 100 % av NBG:s garantibrev, löper tills vidare och har en garantipremie på 2 % per år.
2.2.5 Åtgärd 5: Garantibrev i stället för förskottsbetalning av skattetillägg 2010
(18)
De grekiska skattemyndigheterna granskade 2010 Larcos redovisning och underkände redovisningen av vissa förluster från hedgekontrakt för priset på nickel. Till följd av den felaktiga registreringen av förluster, utdömdes skattetillägg på 190 miljoner euro (9).
(19)
Larco ifrågasatte senare i grekiska domstolar påförandet av skattetillägget. Enligt grekisk lag (10) måste ett företag som hotas av skattetillägg förhandsbetala 25 % av beloppet i fråga för att i domstol kunna ifrågasätta utfärdandet av skattetillägget (i det här fallet skulle 25 % motsvara 47 miljoner euro).
(20)
Men i fråga om Larco beslutade en grekisk förvaltningsdomstol att undanta företaget från skyldigheten att förhandsbetala 25 % av skattetillägget och ersatte det med skyldigheten att lämna in garantibrev på endast 1,5 miljoner euro.
2.2.6 Åtgärd 6: De statliga garantierna från 2011
(21)
Den 30 december 2011 lämnade staten två garantier för två lån på 30 miljoner euro och 20 miljoner euro från ATE Bank. Ett av lånen (det på 20 miljoner euro) hade förfallit vid den tidpunkt då garantin beviljades. Garantierna gav 100 % täckning och hade en premie på 1 % per år.
2.3 Beskrivning av orsakerna till att ett formellt granskningsförfarande inleddes
(22)
I beslutet av den 6 mars 2013 (skälen 18-25) kom kommissionen till den preliminära slutsatsen att Larco sedan 2007 kan anses vara ett företag i svårigheter i den mening som avses i undsättnings- och omstruktureringsriktlinjerna (11). Mot den bakgrunden drog kommissionen den preliminära slutsatsen att alla sex åtgärder utgjorde statligt stöd och den uttryckte tvivel om åtgärdernas förenlighet med den inre marknaden.
(23)
Om åtgärderna skulle utgöra statligt stöd, skulle de ha beviljats i strid med skyldigheterna om anmälan och väntetid som fastställs i artikel 108.3 i fördraget.
3. KOMMENTARER FRÅN GREKLAND
3.1 Företag i svårigheter
(24)
I sina synpunkter inom ramen för det formella granskningsförfarandet hävdade de grekiska myndigheterna att Larco inte var ett företag i svårigheter under 2008 och 2009, eftersom de registrerade förlusterna berodde på sjunkande världspriser för ferronickel under de åren. De grekiska myndigheterna hävdade att Larco har varit ett företag i svårigheter endast sedan 2010.
3.2 Åtgärd 1: Ingen betalning av skulder till finansministeriet
(25)
De grekiska myndigheterna hävdade att den statliga kredit Larco fick inte utgjordes av statliga medel, eftersom den ursprungligen var en privat kredit från Organisation for Entreprise Restructuring SA (OER). När OER likviderades, i enlighet med lag 2741/1999, överfördes alla dess fordringar till staten.
(26)
Dessutom förklarade de att 1998 års avtal om skulduppgörelse innehöll särskilda regler för hantering och insamling av den utestående skulden som skulle tillämpas i slutet av varje budgetår på följande sätt:
a)
Om Larco uppvisade vinst under ett budgetår skulle den upplupna räntan (6 % per år) betalas till fordringsägarna i första hand, innan den huvudsakliga skulden betalas.
b)
Efter återbetalning av ränta, skulle Larco behålla ett visst belopp från vinsterna för investeringar.
c)
Efter tillämpning av a och b skulle en eventuell kvarvarande vinst från Larco fördelas proportionellt till företagets fordringsägare.
(27)
Om Larco inte gjorde några vinster efter 1999, hade fordringsägarna rätt att kräva återbetalning av sina skulder på olika sätt, t.ex. genom att ta hänsyn till det belopp som ska betalas ut, kapitalisering, etc. Fordringsägarna hade däremot inte rätt till tvångsindrivning av den utestående skulden, exempelvis beslagtagande av företagets tillgångar eller framtvingande av ett konkursförfarande gentemot företaget.
(28)
Fram till 2003 erhöll fordringsägarna den upplupna räntan enligt överenskommelsen. Under perioden 2004-2007 gjorde Larco inga vinster och följaktligen skedde ingen återbetalning av den upplupna räntan. PPC ingick 2007 ett råmaterialavtal med Larco - godkänt av alla fordringsägare - varigenom Larco levererar brunkol till PPC, vilket innebar att skulden minskade i motsvarande grad. Skulden till PPC var helt borta 2011.
(29)
Förvaltaren av gamla Larco har försökt driva in skulden på juridisk väg, och det verkar som om vissa belopp redan har betalats. 2011 hade Gamla Larco samlat in 5 miljoner euro av sin utestående skuld enligt 1998 års avtal. Eftersom Gamla Larco också har skulder till den grekiska staten, tog staten dessa 5 miljoner euro.
(30)
I fråga om Larcos direkta skuld till den grekiska staten, har staten till Larco regelbundet skickat fakturor på årsbeloppet av skulden, inklusive den årliga upplupna räntan.
(31)
Därför hävdade de grekiska myndigheterna att den skuld som härrör från 1998 års avtal inte kan utgöra statliga medel och under alla omständigheter förelåg ingen selektiv fördel för Larco.
3.3 Åtgärd 2: Den statliga garantin från 2008
(32)
De grekiska myndigheterna åberopade tillkännagivandet om garantier (12) och särskilt avsnitt 3.2 i det, som omfattar förhållanden under vilka kommissionen kan utesluta förekomsten av statligt stöd i en enskild garanti. De grekiska myndigheterna hävdar följande:
a)
Larco var inte ett företag i svårigheter vid den tidpunkt då garantin beviljades.
b)
Garantins omfattning kunde mätas korrekt när den beviljades.
c)
Garantin beviljades för ett skuldebrev (obligationslån), och kan därför överstiga 80 % av det utestående lånet.
d)
Den premie på 1 % som betalades för garantin var ett marknadspris, som återspeglar Larcos finansiella ställning.
(33)
De grekiska myndigheterna hävdade följaktligen att den statliga garantin från 2008 inte utgör statligt stöd.
(34)
De grekiska myndigheterna förklarade att åtgärd 2 beviljades genom ministerbeslut YA 2/93378/0025 av den 22 december 2008 som täckte det exakta beloppet 30 000 000 euro
3.4 Åtgärd 3: 2009 års kapitalökning
(35)
De grekiska myndigheterna hävdade att statens deltagande i kapitalökningen syftade till att skydda företagets värde mot bakgrund av den förestående privatiseringen och i syfte att genomföra en omstruktureringsplan. I sitt beslut tog staten hänsyn till de potentiella tillväxtmöjligheterna hos Larco, värdet på företagets tillgångar och den allmänna situationen på ferronickelmarknaden samt åtgärder för omstruktureringar och kostnadsnedskärningar.
(36)
NBG bidrog med 31 % av kapitalökningen. Till skillnad från staten beslöt NBG att utöva sina rättigheter endast delvis. De grekiska myndigheterna hävdade att NBG:s mål var att behålla en viss kontroll över företaget och bankens åtgärder bör därför inte ses som bristande förtroende för Larcos framtid. I själva verket minskade NBG sitt aktieinnehav i Larco till det minimum som är nödvändigt enligt grekisk lag för att ha vetorätt över vissa viktiga styrelsebeslut.
(37)
Den tredje aktieägaren, PPC, avstod uttryckligen från att delta i kapitalökningen, och godtog att dess aktieinnehav skulle späs ut. De grekiska myndigheterna hävdade att PPC inte deltog eftersom PPC strävade efter att göra det möjligt för staten att få en större aktiemajoritet, mot bakgrund av privatiseringen av företaget.
(38)
Slutligen har de grekiska myndigheterna hävdat att staten agerade som en marknadsekonomisk investerare och att 2009 års kapitalökning inte utgjorde statligt stöd.
(39)
Vad gäller beviljandedatum kunde de grekiska myndigheterna inte tillhandahålla entydig information. Protokoll från aktieägarmötet visar att grekiska staten bidrog med 15 000 000 euro till kapitalökningen den 15 april 2009, genom dokument Οικ2/27694/0025 från finansministeriet i syfte att statens totala bidrag till kapitalökningen skulle uppgå till 44 999 999,40 euro. Larcos årsredovisning för 2009 visar att beslutet om kapitalökningen fattades den 14 maj 2009, men det framgår inte när det verkliga tillskottet av nytt kapital ägde rum.
3.5 Åtgärd 4: Den statliga garantin från 2010
(40)
De grekiska myndigheterna förklarade att inom ramen för 1998 års avtal hade Gamla Larco krävt återbetalning av Larcos skulder i grekiska domstolar och flera domar och upphävanden har avkunnats, bland annat beträffande en skuld på cirka 10,5 miljoner euro (13).
(41)
Mot bakgrund av ett överklagande från Larco och på grund av risken för irreparabel skada, sköt Greklands högsta domstol upp betalningen av skulden på cirka 10,5 miljoner euro till dess den behöriga domstolen förkunnat en slutlig dom. Uppskjutandet beviljades på villkor att Larco lämnade en garanti till Gamla Larco på ett belopp motsvarande den uppskjutna betalningen. NBG tillhandahöll Larco garantibrevet för omkring 10,8 miljoner euro (10,5 miljoner euro från den ursprungliga omtvistade skulden + 300 000 euro för rättegångskostnader och andra utgifter). Garantibrevet täcktes i sin tur av en statlig garanti för hela beloppet med en premie på 2 % per år på obestämd tid.
(42)
De grekiska myndigheterna förklarade att den åtgärden hade utförts av staten som aktieägare i avsikt att uppfylla villkoren för uppskjutandet och skydda sin investering från förfallna skulder. I annat fall hade uppskjutandet inte varit tillämpligt och Gamla Larco skulle ha haft rätt att driva in skulden, eventuellt genom att beslagta Larcos tillgångar. Larco skulle då ha blivit insolvent. Enligt de grekiska myndigheterna hade NBG inte beviljat garantibrevet utan den statliga garantin.
(43)
De grekiska myndigheterna klargjorde att åtgärd 4 beviljades genom ministerbeslut YA 2/923/0025 av den 10 maj 2010 och täckte det exakta beloppet 10 510 824,95 euro och 310 000 euro för rättegångskostnader och andra utgifter, totalt alltså 10 820 824,95 euro.
3.6 Åtgärd 5: Garantibrev i stället för förskottsbetalning av skattetillägg 2010
(44)
De grekiska myndigheterna förtydligade att den aktuella åtgärden avser en extra skatt, snarare än ett skattetillägg. Den extra skatten infördes, eftersom skattemyndigheterna inte ansåg att förlusterna från hedgekontrakt kunde härledas Larcos nettoinkomster, vilket Larco hävdade. De grekiska myndigheterna klargjorde också att rätten uppmanat Larco att lämna garantibrev på ett totalt värde av 4,7 miljoner euro.
(45)
De grekiska myndigheterna lade fram bevis för att Larco hade tillåtelse att ersätta förbetalning av den extra skatten genom garantibrev på grundval av en allmän rättslig bestämmelse. I domstolens dom som tillåter Larco att ersätta förskottsbetalningen av den extra skatten genom garantibrev, i enlighet med nationell lag (14), tillämpas ett avvägningstest, som tar hänsyn till fördelarna för kreditgivaren (staten) och gäldenärens lönsamhet (Larco). På grundval av det fattade domstolen beslut om tillfälligt uppskjutande av skyldigheten att förhandsbetala 47 miljoner euro (det vill säga 25 % av den extra skatten), och ersätta det med garantibrev på sammanlagt 4,7 miljoner euro). Detta uppskov skulle gälla till dess att en slutlig dom meddelades med anledning av den process som Larco inlett mot staten för påförande av den extra skatten.
(46)
Dessutom hävdade de grekiska myndigheterna att nationella domstolars beslut inte kan tillskrivas staten.
(47)
De grekiska myndigheterna förklarade vidare att staten, trots det tillfälliga uppskjutandet, i praktiken hade upphävt de ekonomiska konsekvenserna av uppskjutandet genom att kompensera den extra skatt som Larco ska betala med belopp som staten är skyldig Larco, såsom inkomstskatt eller momsbelopp. Detta är tillåtet genom den nyligen antagna lagstiftningen för att påskynda uppbörden av skatt i Grekland.
(48)
Det verkar alltså som om staten redan tagit in minst 16,1 miljoner euro av det belopp som ska förhandsbetalas av Larcos extra skatt.
3.7 Åtgärd 6: De statliga garantierna från 2011
(49)
De grekiska myndigheterna förklarade att inget av de båda lånen för vilka garantier tillhandahölls hade förfallit. Lånet på 20 miljoner euro från ATE Bank var en refinansiering av ett gammalt lån på 20 miljoner euro som hade förfallit.
(50)
De grekiska myndigheterna hävdade att de två statliga garantierna inte omfattar statliga medel, eftersom staten hade en skuld på 60 miljoner euro till Larco i form av momsbelopp. Om garantierna togs i anspråk, skulle de beloppen kunna uppväga den utestående skulden från staten.
(51)
Myndigheterna hävdade också att om åtgärden verkligen utgjorde stöd, skulle den anses förenlig med den inre marknaden, eftersom den uppfyllde kraven i den tillfälliga ramen (15) och det relevanta tillfälliga grekiska systemet för lånegarantier (det tillfälliga garantisystemet) (16). Myndigheterna ansåg framför allt att förutom det faktum att Larco var ett företag i svårigheter vid den tidpunkt då åtgärden beviljades så var övriga villkor i stödsystemet uppfyllda:
a)
Larco var ett stort företag.
b)
Lånet på 30 miljoner euro var ett investeringslån, medan lånet på 20 miljoner euro var ett lån för att refinansiera ett äldre lån, som beviljades för investeringar.
c)
Garantierna beviljades före utgången av 2011.
d)
Det sammanlagda beloppet för de två garanterade lånen översteg den årliga lönekostnaden för Larco med endast 3 miljoner euro.
e)
Garantierna täckte 100 % av lånet, men en sådan åtgärd var den enda möjligheten för Larco att få tillgång till finansiering på grund av den särskilda situationen för den grekiska ekonomin.
f)
Garantierna omfattade en premie på 1 % per år, som bör betraktas som en marknadsmässig premie.
(52)
Slutligen hävdade de grekiska myndigheterna att om kommissionen ansåg att stödåtgärden utgör ett stöd och att villkoren i det tillfälliga stödsystemet inte var uppfyllda, borde åtgärderna betraktas som undsättningsstöd. Sådant stöd borde ha betraktats som anmält, eftersom kommissionen fick kännedom om åtgärden i svaret av den 16 mars 2012 på de skriftliga frågorna, vilket var vid tidpunkten för den preliminära undersökningen.
(53)
Enligt de grekiska myndigheterna uppfyllde stödet kraven i riktlinjerna för undsättning och omstrukturering, eftersom
a)
det var likviditetsstöd i form av lånegarantier,
b)
det beviljades på grundval av allvarliga sociala problem och inte medförde några allvarliga negativa följdeffekter i andra medlemsstater,
c)
de grekiska myndigheterna höll på att utarbeta en omstruktureringsplan i samarbete med kommissionen,
d)
det var begränsat till ett belopp som är nödvändigt för att upprätthålla driften av företaget under en begränsad period,
e)
det respekterade principen om ”en enda gång”, eftersom Larco inte hade mottagit undsättnings- eller omstruktureringsstöd tidigare,
f)
Larco lade fram en affärsplan för staten, som motiverar behovet av finansieringen på 30 miljoner euro för investeringar.
(54)
De grekiska myndigheterna klargjorde att åtgärd 6 beviljades genom dels ministerbeslut YA 2/95156/0025 av den 30 december 2011 och täckte det exakta beloppet 30 000 000 euro, dels ministerbeslut YA 2/95161/0025 av den 30 december 2011 på det exakta beloppet 20 000 000 euro.
4. BEDÖMNING
(55)
Detta beslut behandlar inledningsvis frågan huruvida Larco är ett företag i svårigheter i den mening som avses i riktlinjerna för undsättning och omstrukturering. Därefter bedöms om åtgärderna i fråga utgör statligt stöd till Larco i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget och, slutligen, om sådant stöd kan vara förenligt med den inre marknaden.
4.1 Larcos svårigheter
(56)
I beslutet av den 6 mars 2013, särskilt skälen 18-25, konstaterade kommissionen preliminärt att Larco var ett företag i svårigheter vid den tidpunkt då de sex åtgärderna i fråga vidtogs. De viktigaste finansiella uppgifterna för Larco för perioden 2007-2011 presenteras i tabellen.
Larcos viktigaste finansiella uppgifter 2007-6/2012 (miljoner euro)
2007
2008
2009
2010
2011
Första halvåret 2012 (17)
Omsättning
549,3
284
98,8
239
311
154,6
Vinst före skatt
23
- 116
- 105
6,4
6,5
- 12,2
Tecknat kapital
163,8
163,8
109
109
109
109
Eget kapital
104
- 0.4
- 35
- 31
- 26
- 39
Total skuld
141,2
230,1
233,9
261,8
262,7
326,0
Skulder/eget kapital (andel)
1,3
- 575,0
- 6,6
- 8,3
- 10,1
- 8,4
(57)
I punkt 10 a i riktlinjerna för undsättning och omstrukturering fastställs också att ett aktiebolag betraktas som ett företag i svårigheter när ”över hälften av det tecknade kapitalet har gått förlorat och mer än en fjärdedel av detta kapital har gått förlorat under de senaste tolv månaderna”. Detta bygger på antagandet att ett företag som drabbas av massiva förluster av sitt aktiekapital inte kommer att kunna hejda förlusterna, vilket med största sannolikhet gör att företaget försätts i konkurs på kort eller medellång sikt (vilket anges i punkt 9 i riktlinjerna för undsättning och omstrukturering).
(58)
I punkt 11 i riktlinjerna för undsättning och omstrukturering sägs dessutom att ett företag kan anses befinna sig i svårigheter ”om de vanliga tecknen på att ett företag befinner sig i svårigheter föreligger, såsom ökande förluster, sjunkande omsättning, växande lager, överkapacitet, minskande kassaflöde, stigande skuldsättningsgrad och finansiella kostnader samt ett sjunkande värde, som kan gå ner till noll, på nettotillgångarna”. I detta hänseende är, enligt tribunalen, ”förekomsten av negativa egna kapital som […] kan betraktas som en viktig indikator på att ett företag befinner sig i en svår ekonomisk situation” (18).
(59)
Enligt Larcos finansiella rapporter för perioden 2007-första halvåret 2012 minskade företagets tecknade kapital inte med mer än hälften. Under samma period blev dock företagets egna kapital negativt. I tidigare ärenden har kommissionen ansett att när ett bolag har negativt eget kapital, innebär detta att företagets hela tecknade kapital har gått förlorat och det antas att kriterierna i punkt 10 a i riktlinjerna för undsättning och omstrukturering är uppfyllda (19).
(60)
När det gäller Larco anser kommissionen att dess tecknade kapital endast förefaller inte ha minskat med mer än hälften, eftersom företaget inte vidtog lämpliga åtgärder, vilket normalt sett anges i grekisk lagstiftning (20). Sådana lämpliga åtgärder syftar till att omvandla ett företags egna kapital från negativt till positivt och samtidigt höja det till en lämplig nivå. Sådana lämpliga åtgärder kan bestå antingen av kapitalisering av förluster eller en kapitalökning eller båda alternativen.
(61)
Kommissionen anser att en kapitalisering av förlusterna skulle ha lett till förlust av hela det tecknade kapitalet, eftersom de ackumulerade förlusterna var högre än det tecknade kapitalet. Av detta skäl anser kommissionen att sedan 2008 har kriterierna i punkt 10 a i riktlinjerna för undsättning och omstrukturering uppfyllts i detta fall.
(62)
Dessutom, när det gäller kriterierna i punkt 11 i riktlinjerna för undsättning och omstrukturering, uppvisade Larco en betydande minskning av omsättningen från 2007 till 2009 och betydande förluster under 2008 och 2009, totalt 221 miljoner euro (116 miljoner euro respektive 105 miljoner euro). Under 2010 och 2011 ökade företagets omsättning och intäkter, men inte tillräckligt för att Larco skulle kunna återhämta sig finansiellt. Under samma period förblev det egna kapitalet negativt och skulden fortsatte att växa. Dessutom gjorde Larco återigen förlust under första halvåret 2012.
(63)
Kommissionen delar inte de grekiska myndigheternas uppfattning att Larco inte var i svårigheter under åren 2008 och 2009, eftersom förlusterna berodde på sjunkande priser på ferronickel.
(64)
För det första betyder det faktum att lägre priser på ferronickel ledde till förluster och bidrog till Larcos svårigheter inte i sig något försvagande av det faktum att Larco visade de vanliga tecknen på ett företag i svårigheter. Ett välmående företag skulle behöva anpassa sina kostnader till sådana prisförändringar för att undvika förluster.
(65)
För det andra hade Larco under åren 2008 och 2009 ett negativt eget kapital och dess skuld ökade med 63 % mellan 2007 och 2008. Även om priset på ferronickel och omsättningen ökade avsevärt efter 2010, visar de därpå följande finansiella resultaten för Larco att svårigheterna kvarstod. Man kan således inte dra slutsatsen att förlusterna under 2008 och 2009 bara berodde på låga priser på ferronickel.
(66)
Mot bakgrund av ovanstående dras slutsatsen att Larco var ett företag i svårigheter i den mening som avses i riktlinjerna för undsättning och omstrukturering vid den tidpunkt då de sex åtgärderna beviljades.
4.2 Förekomst av statligt stöd
(67)
Enligt artikel 107.1 i fördraget är ”stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den gemensamma marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna”.
(68)
Enligt kommissionens fasta praxis, och som bekräftats i rättspraxis, utgörs kriteriet för att bedöma huruvida en transaktion mellan en myndighet och ett företag utgör statligt stöd av principen om en investerare i en marknadsekonomi respektive principen om en kreditgivare i en marknadsekonomi (21). Det följer av denna princip att när staten agerar på en marknad som en kommersiell aktör måste den göra detta på samma sätt som en privat aktör. Om det inte är fallet, kan det förekomma statligt stöd. Med andra ord är kriteriet vid prövningen av om en transaktion har inslag av statligt stöd om en privat aktör i en liknande situation skulle ha agerat på samma sätt. Vid tillämpningen av denna princip kan icke-ekonomiska överväganden inte ligga till grund för beviljande av stöd.
4.2.1 Åtgärd 1: Ingen betalning av skulder till finansministeriet
(69)
På grundval av tillgänglig information kan kommissionen inte godta de grekiska myndigheternas argument att krediten från OER var en privat kredit. Enligt den grekiska lagen 1386/1983 (artikel 1) (22) om inrättande av OER ska OER verka för det sociala intresset och under tillsyn av staten. Enligt artikel 3 i lagen var staten den enda aktieägaren i OER. Dessutom hade staten möjlighet att direkt utse ordföranden tillsammans med två av åtta styrelseledamöter och indirekt ytterligare fyra ledamöter. Av ovanstående framgår att OER:s resurser är statliga medel och att varje kredit från OER verkar kunna tillskrivas staten.
(70)
De belägg som de grekiska myndigheterna lämnat visar att Larcos skuld till OER (och som därefter överförts till staten) regelbundet hade rapporterats och fakturerats, i enlighet med 1998 års avtal om skulduppgörelse. Delar av skulden betalades när företagets lönsamhet så tillät. Larco investerade under denna period, vilket minskade återbetalningarna, men investeringarna skedde efter överenskommelse med samtliga fordringsägare. Enligt avtalet hade fordringsägarna ingen rätt till tvångsindrivning av den utestående skulden.
(71)
Mot bakgrund av ovanstående dras slutsatsen att åtgärd 1 uppfyller principen om hur en kreditgivare i en marknadsekonomi skulle ha agerat, eftersom staten i egenskap av kreditgivare agerade på samma sätt som en privat kreditgivare, eftersom den använde alla medel som stod till dess förfogande och inom de överenskomna kontraktsramarna, för att driva in sin skuld.
4.2.2 Åtgärd 2: Den statliga garantin från 2008
(72)
Statliga garantier innebär en risk för statliga medel, eftersom ett anspråk på dem belastar statsbudgeten. En garanti för vilken det inte betalas en lämplig ersättning innebär vidare en förlust av statliga medel. Följaktligen är kriteriet för statliga medel, och om de kan tillskrivas staten, uppfyllt för denna åtgärd, vilket de grekiska myndigheterna inte ifrågasatt.
(73)
Kommissionen instämmer inte i de grekiska myndigheternas argument att villkoren i avsnitt 3.2 i tillkännagivandet om garantier är uppfyllda. Kommissionen har fastställt att Larco var ett företag i svårigheter 2008. Dessutom kan en årlig garantipremie på 1 % inte anses återspegla risken för fallissemang för garanterade lån, med tanke på Larcos betydande finansiella svårigheter, framför allt företagets höga skulder i förhållande till eget kapital.
(74)
Kommissionen anser att en försiktig kreditgivare i en marknadsekonomi inte skulle ha gett Larco en garanti på dessa villkor. Eftersom åtgärden beviljades selektivt till Larco drar kommissionen slutsatsen att den statliga garantin från 2008 innebar en selektiv fördel för stödmottagaren.
(75)
Larco är verksamt inom en sektor där produkterna handlas mellan medlemsstaterna och företaget exporterar den största delen av sin produktion till andra medlemsstater. Det finns dessutom nickelgruvor, smältning och raffinering i sex medlemsstater förutom Grekland, nämligen i Österrike, Finland, Frankrike (Nya Kaledonien), Spanien, Sverige och Förenade kungariket (23). Handel med nickel sker i nästan alla medlemsstater (24).
(76)
Åtgärderna i fråga gör att Larco kan fortsätta sin verksamhet och, till skillnad från andra konkurrenter med finansiella svårigheter, inte behöver ta följderna av det som normalt blir fallet vid dåliga ekonomiska resultat. Detta snedvrider konkurrensen eftersom andra företag som är verksamma på samma marknader måste verka utan ett sådant statligt stöd.
(77)
Följaktligen dras slutsatsen att åtgärd 2 utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget. Kommissionen anser att stödet är lika med beloppet av det garanterade lånet, eftersom det är tvivelaktigt att Larco, med tanke på företagets ekonomiska svårigheter, skulle ha fått någon finansiering på marknaden oberoende av villkoren. Med andra ord anser kommissionen att Larco fått en fördel motsvarande beloppet av det garanterade lånet, eftersom det utan den statliga garantin inte skulle ha kunnat erhålla motsvarande finansiering från marknaden.
(78)
Kommissionen har inga uppgifter om att garantin har utlösts.
4.2.3 Åtgärd 3: 2009 års kapitalökning
(79)
Statens deltagande 2009 i ökningen av Larcos aktiekapital omfattar statliga medel och kan tillskrivas staten. Detta kriterium är således uppfyllt, vilket de grekiska myndigheterna inte har bestritt.
(80)
Kommissionen har inte fått några övertygande bevis från de grekiska myndigheterna som skulle motivera deras argument att staten agerade som en rationell privat investerare. Protokollet från aktieägarmötet som bifogades som bevis tyder på att ingen omstruktureringsplan lämnats till aktieägarna före kapitalökningen trots att Larco var ett företag i svårigheter. Dessutom räckte det slutliga belopp som kapitalökningen uppgick till inte till för att täcka Larcos egna negativa kapital och kan följaktligen inte betraktas som en åtgärd som skyddar företagets värde och stödjer dess omstrukturering.
(81)
I fråga om deltagandet från NBG vill kommissionen fästa uppmärksamheten på tribunalens förtydligande ”att den omständighet att investeringar gjorts parallellt kan således inte i sig vara tillräcklig - inte ens då även privata betydande investeringar gjorts - för att komma fram till slutsatsen att det inte är fråga om något stöd i den mening som avses i artikel 87.1 EG, utan att därvid beakta övriga relevanta faktiska och rättsliga omständigheter” (25).
(82)
NBG:s delvisa deltagande kan inte användas som bevis på parallellagerande mellan statliga och privata aktieägare eftersom NBG var exponerat mot Larco inte bara som aktieägare, utan även som kreditgivare. NBG:s beslut att delvis delta i kapitalökningen var alltså ett sätt att inte bara skydda sina investeringar, utan även dess ställning som kreditgivare.
(83)
Dessutom hade staten redan lämnat 2008 års statliga garanti till Larco. I enlighet med relevant rättspraxis kan statens deltagande i kapitalökningen 2009 inte ses isolerat, utan måste granskas mot bakgrund av andra stödåtgärder (26).
(84)
Protokollet från aktieägarmöten stöder inte heller de grekiska myndigheternas argument att PPC hade för avsikt att staten skulle få en stor aktieägarmajoritet. I stället förklarade PPC att man inte tänker delta i ökningen av aktiekapitalet.
(85)
Kommissionen anser följaktligen att en försiktig kreditgivare i en marknadsekonomi inte skulle ha deltagit i ökningen av Larcos aktiekapital på dessa villkor. Eftersom åtgärden beviljades selektivt till Larco drar kommissionen slutsatsen att statens deltagande i kapitalökningen 2009 innebar en selektiv fördel för mottagaren.
(86)
Av de skäl som anges i skälen 75 och 76 kan åtgärden påverka handeln mellan medlemsstaterna och snedvrida konkurrensen.
(87)
Följaktligen dras slutsatsen att åtgärd 3 utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget. Eftersom det inte har ifrågasatts att staten utövade sina fullständiga rättigheter till ökning av aktiekapitalet, uppgår värdet av åtgärd 3 till 44 999 999,40 euro.
(88)
Vad gäller beviljandedatum framgår det av protokollet från aktieägarmötet den 14 maj 2009 att den grekiska staten bidrog med 15 000 000 euro till kapitalökningen den 15 april 2009 (27) med målet att statens totala bidrag till ökningen av aktiekapitalet skulle uppgå till 44 999 999,40 euro. Kommissionen har ingen information om vilken dag det återstående statliga bidraget till företagets ökning av aktiekapitalet beviljades.
4.2.4 Åtgärd 4: Den statliga garantin från 2010
(89)
Av samma skäl som för åtgärd 2 är kriteriet för statliga medel, och om de kan tillskrivas staten, uppfyllt för åtgärd 4, vilket de grekiska myndigheterna inte ifrågasatt.
(90)
Kommissionen erkänner att det kan vara gängse affärspraxis för aktieägare att tillhandahålla garantier i omständigheter som liknar detta fall. Men eftersom NBG även var aktieägare i Larco anser kommissionen att det skulle vara normalt för aktieägare att proportionellt dela risken till följd av garantin i fråga. Istället tog staten i praktiken på sig hela risken genom att lämna en garanti för en skuld, medan Larco var i svårigheter och redan hade stigande skulder.
(91)
I likhet med åtgärd 2 är inte heller villkoren i avsnitt 3.2 i tillkännagivandet om garantier uppfyllda för denna åtgärd, eftersom en premie på 2 % inte kan anses återspegla risken för fallissemang för Larco.
(92)
Kommissionen anser följaktligen att en försiktig kreditgivare i en marknadsekonomi inte skulle ha gett Larco en garanti på dessa villkor. Eftersom åtgärden beviljades selektivt till Larco drar kommissionen slutsatsen att den innebar en selektiv fördel för stödmottagaren.
(93)
Av de skäl som anges i skälen 75 och 76 kan åtgärden påverka handeln mellan medlemsstaterna och snedvrida konkurrensen.
(94)
Följaktligen dras slutsatsen att åtgärd 4 utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget. Kommissionen anser att stödbeloppet är lika med det garanterade beloppet, eftersom det står klart att, oavsett villkor, ingen försiktig marknadsaktör skulle ha kunnat garantera det beloppet för Larco, med tanke på företagets ekonomiska svårigheter. Med andra ord anser kommissionen att Larco fått en fördel motsvarande det garanterade beloppet, eftersom det utan den statliga garantin inte skulle ha kunnat erhålla någon garanti från marknaden.
(95)
Kommissionen har inga uppgifter om att garantin har utlösts.
4.2.5 Åtgärd 5: Garantibrev i stället för förskottsbetalning av ytterligare skatt under 2010
(96)
Kommissionen noterar klargörandena från de grekiska myndigheterna beträffande den faktiska bakgrunden till åtgärd 5.
(97)
Mot bakgrund av de uppgifter som lämnats av de grekiska myndigheterna håller kommissionen med om att Larcos rätt att ersätta förskottsbetalningen av den ytterligare skatten med garantibrev beviljades av domstolen på grundval av objektiva kriterier som skulle ha tillämpats på ett företag i en liknande situation. Kommissionen drog därför slutsatsen att åtgärd 5 inte innebar en selektiv fördel för Larco.
4.2.6 Åtgärd 6: De statliga garantierna från 2011
(98)
Kommissionen noterar klargörandena från de grekiska myndigheterna beträffande den faktiska bakgrunden till åtgärd 6.
(99)
Kommissionen delar inte de grekiska myndigheternas uppfattning att åtgärd 6 inte omfattar statliga medel. För det första, vilket förklaras med avseende på åtgärd 2, innebar statliga garantier att statliga medel riskerades, eftersom ett anspråk betalas genom den statliga budgeten. En garanti för vilken det inte betalas en lämplig ersättning i form av en marknadsmässig premie innefattar vidare en förlust av statliga medel. Dessutom strider argumentet om den utestående skulden på 60 miljoner euro i momsbelopp mot kommentarerna med avseende på åtgärd 5, där de grekiska myndigheterna hävdade att de rättsligt och avsiktligt inte återbetalade momsbelopp, för att kompensera upphävandet av förskottsbetalningen av den ytterligare skatten.
(100)
Kommissionen anser därför att kriteriet för statliga medel, och om de kan tillskrivas staten, är uppfyllt för denna åtgärd.
(101)
I likhet med åtgärderna 2 och 4 är villkoren i avsnitt 3.2 i tillkännagivandet om garantier inte uppfyllda för den här åtgärden heller.
(102)
Kommissionen anser följaktligen att en försiktig kreditgivare i en marknadsekonomi inte skulle ha gett Larco en garanti på dessa villkor. Eftersom åtgärden beviljades selektivt till Larco drar kommissionen slutsatsen att den innebar en selektiv fördel för stödmottagaren.
(103)
Av de skäl som anges i skälen 75 och 76 kan åtgärden påverka handeln mellan medlemsstaterna och snedvrida konkurrensen.
(104)
Följaktligen dras slutsatsen att åtgärd 6 utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget. I likhet med åtgärd 2 anser kommissionen att stödet är lika med beloppet av de garanterade lånen, eftersom det är tvivelaktigt att Larco, med tanke på företagets ekonomiska svårigheter, skulle ha fått någon finansiering på marknaden oberoende av villkoren.
(105)
Kommissionen har inga uppgifter om att garantin har utlösts.
4.2.7 Slutsats om förekomst av statligt stöd
(106)
Mot bakgrund av ovanstående anser kommissionen att åtgärderna 1 och 5 inte utgör statligt stöd, medan åtgärderna 2, 3, 4 och 6 utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget.
(107)
Det statliga stödet i form av åtgärd 2 uppgår till 30 000 000 euro, och beviljades den 22 december 2008. Det statliga stödet i form av åtgärd 3 uppgår till 44 999 999,40 euro, men de grekiska myndigheterna måste klargöra vilken dag det beviljades. Det statliga stödet i form av åtgärd 4 uppgår till 10 820 824,95 euro, och beviljades den 10 maj 2010 och det totala statliga stödet i form av åtgärd 6 uppgår till 50 000 000 euro (30 000 000 euro + 30 000 000 euro) och beviljades den 30 december 2011.
4.3 Olagligt stöd
(108)
Åtgärderna 2, 3, 4 och 6 utgör statligt stöd och beviljades i strid med skyldigheterna om anmälan och väntetid som fastställs i artikel 108.3 i fördraget. Således utgör dessa åtgärder olagligt statligt stöd.
4.4 Stödets förenlighet
(109)
I den mån vissa åtgärder utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget är det nödvändigt att ta ställning till om de är förenliga med hänsyn till de undantag som fastställs i punkterna 2 och 3 i den artikeln.
(110)
Enligt domstolens rättspraxis är det upp till medlemsstaterna att anföra eventuella skäl till varför ett stöd är förenligt med den inre marknaden, och styrka att så är fallet (28).
4.4.1 Huruvida åtgärderna 2, 4 och 6 är förenliga med den inre marknaden
(111)
I fråga om åtgärderna 2 och 4 åberopade de grekiska myndigheterna inte eventuella skäl för förenlighet, eftersom de hävdade att åtgärderna inte utgjorde statligt stöd.
(112)
Med tanke på att åtgärderna utgör statligt stöd borde de granskas med avseende på deras förenlighet med den inre marknaden enligt artikel 107.3 c i fördraget och särskilt enligt riktlinjerna för undsättning och omstrukturering, eftersom Larco har varit ett företag i svårigheter åtminstone sedan 2008. Enligt punkt 20 i riktlinjerna för undsättning och omstrukturering sägs ”att ett företag i svårigheter kan inte anses vara ett lämpligt medel för att främja andra allmänna mål förrän dess lönsamhet har säkerställts. Därför anser kommissionen att stöd till företag i svårigheter endast kan bidra till utvecklingen av näringsverksamheter utan att påverka handeln i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset om de villkor som läggs fast i dessa riktlinjer uppfylls”.
(113)
De relevanta villkoren i riktlinjerna för undsättning och omstrukturering (avsnitt 3.1) är dock inte uppfyllda i detta fall. Garantierna hade inte avslutats efter sex månader och de grekiska myndigheterna hade inte anmält en omstruktureringsplan som kunde återställa företagets lönsamhet, och samtidigt hade inga kompenserande åtgärder genomförts för att motverka snedvridning av konkurrensen. Slutligen saknas belägg för att stödet var begränsat till vad som är absolut nödvändigt, särskilt genom ett betydande eget bidrag från stödmottagaren. Myndigheterna lämnade inte in någon likvidationsplan.
(114)
När det gäller åtgärd 6 har de grekiska myndigheterna hävdat att det är förenligt med den tillfälliga ramen och den tillfälliga garantin och att det under alla omständigheter kunde betraktas som ett undsättningsstöd.
(115)
Kommissionen instämmer inte i de grekiska myndigheternas argument. Den anser att villkoren i den tillfälliga ramen och den tillfälliga garantistödordningen inte var uppfyllda, eftersom Larco var ett företag i svårigheter. Det totala beloppet för de båda garantierna överskred Larcos årliga lönekostnader, garantin överskred 90 % av lånet och 1 % per år kunde inte anses vara en marknadsmässig premie, som återspeglar risken för att det garanterade beloppet inte återbetalas.
(116)
När det gäller argumentet att åtgärden utgjorde undsättningsstöd, nämnde myndigheterna aldrig, trots att kommissionen har fört diskussioner med de grekiska myndigheterna om Larco sedan 2011, att 2011 års garantier bör betraktas som undsättningsstöd och de har heller inte lämnat någon anmälan om detta. I sitt svar av den 16 mars 2012 på de skriftliga frågorna angav de grekiska myndigheterna uttryckligen att företaget under de senaste tio åren inte hade beviljats undsättnings- och/eller omstruktureringsstöd.
(117)
De relevanta villkoren i riktlinjerna för undsättning och omstrukturering är i vilket fall som helst inte uppfyllda i detta fall heller. Garantierna från 2011 hade inte avslutats efter sex månader och de grekiska myndigheterna hade inte anmält någon omstruktureringsplan eller likvidationsplan. Den affärsplan som motiverar behovet av 30 miljoner euro för investeringar kan inte utgöra grunden för en jämförbar omstruktureringsplan i den mening som avses i riktlinjerna för undsättning och omstrukturering. Skälet är att planen inte syftade till att återställa företagets lönsamhet, och det fanns inga planerade eller genomförda kompenserande åtgärder för att motverka snedvridning av konkurrensen. Slutligen saknas belägg för att stödet var begränsat till vad som är absolut nödvändigt, särskilt genom ett betydande eget bidrag från stödmottagaren. Myndigheterna hade inte heller lämnat in någon likvidationsplan.
(118)
Kommissionen har inte identifierat några andra möjliga grunder för att åtgärderna 2, 4 och 6 skulle vara förenliga med den inre marknaden.
(119)
Mot bakgrund av ovanstående anser kommissionen att åtgärderna 2, 4 och 6 är oförenliga med den inre marknaden.
4.4.2 Huruvida åtgärd 3 är förenlig med den inre marknaden
(120)
De grekiska myndigheterna har inte kunnat hitta några skäl till att åtgärd 3 är förenlig med den inre marknaden, eftersom de hävdade att åtgärden inte utgjorde statligt stöd.
(121)
Eftersom åtgärden utgör statligt stöd bör det också göras en bedömning av om den är förenlig med riktlinjerna för undsättning och omstrukturering, av de anledningar som anges i skäl 112. De relevanta villkoren i riktlinjerna för undsättning och omstrukturering är dock inte uppfyllda i detta fall. De grekiska myndigheterna anmälde aldrig någon omstruktureringsplan som kunde återställa företagets lönsamhet, och inga kompenserande åtgärder hade genomförts för att motverka snedvridning av konkurrensen. Slutligen saknas belägg för att stödet var begränsat till vad som är absolut nödvändigt, särskilt genom ett betydande eget bidrag från stödmottagaren.
(122)
Kommissionen har inte identifierat några andra möjliga grunder för att denna åtgärd skulle vara förenlig med den inre marknaden.
(123)
Mot denna bakgrund anser kommissionen att åtgärd 3 är oförenlig med den inre marknaden.
4.5 Återkrav
(124)
Om kommissionen har fastställt att ett stöd är oförenligt med den inre marknaden är den, enligt fördraget och domstolens fasta rättspraxis, behörig att besluta att den berörda medlemsstaten ska upphäva eller ändra stödet (29). Enligt domstolens fasta rättspraxis syftar dessutom den skyldighet som ålagts en medlemsstat att upphäva ett stöd som kommissionen anser vara oförenligt med den inre marknaden till att återställa den situation som rådde innan stödet beviljades (30). Domstolen har fastställt att detta mål är uppnått när stödmottagaren har betalat tillbaka de belopp som beviljats i form av olagligt stöd, och denne förlorar alltså den fördel som företaget åtnjöt på marknaden i förhållande till sina konkurrenter och den situation som rådde före utbetalningen av stödet är återställd (31).
(125)
I enlighet med denna rättspraxis föreskrivs i artikel 14.1 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 (32) att kommissionen, vid negativa beslut i fall av olagligt stöd, ska besluta att den berörda medlemsstaten ska vidta alla nödvändiga åtgärder för att återkräva stödet från mottagaren.
(126)
Med tanke på att ingen av de ifrågavarande åtgärderna anmäldes till kommissionen, vilket strider mot artikel 108 i fördraget är de följaktligen olagligt och oförenligt stöd som måste återbetalas för att återställa den situation som rådde på marknaden innan de beviljades. Återkravet bör omfatta tiden mellan när fördelen kom stödmottagaren till godo, dvs. när stödet ställdes till stödmottagarens förfogande, fram till det faktiska återkravet, och det stöd som ska återkrävas ska löpa med ränta fram till den dag då stödet faktiskt har återbetalats.
5. SLUTSATS
(127)
Åtgärderna 1 och 5 kan inte anses utgöra ett stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget.
(128)
Grekland har olagligen genomfört åtgärderna 2, 3, 4 och 6 vilket är en överträdelse av artikel 108.3 i fördraget.
(129)
Framför allt utgjorde åtgärderna 2, 4 och 6 (de statliga garantierna från 2008, 2010 och 2011) till förmån för Larco statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget och var oförenliga med den inre marknaden, eftersom de relevanta villkoren i riktlinjerna för undsättning och omstrukturering inte var uppfyllda och inga andra grunder för förenlighet har identifierats.
(130)
Åtgärd 3 (statens deltagande i 2009 års kapitalökning för Larco) var också statligt stöd och oförenligt med fördraget, eftersom de relevanta villkoren i riktlinjerna för undsättning och omstrukturering inte var uppfyllda och ingen annan grund för förenlighet identifierades.
(131)
Kommissionen noterar att Grekland har samtyckt till att detta beslut antas på engelska.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Avsaknaden av betalning av skulder till finansministeriet och garantibrev i stället för förskottsbetalning av ytterligare skatt 2010, som Grekland har genomfört till förmån för Larco, utgör inte statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget.
Artikel 2
Det statliga stöd på 135 820 824,35 euro i form av statliga garantier till Larco General Mining & Metallurgical Company SA under 2008, 2010 och 2011 och statens bidrag till företagets kapitalökning under 2009, som Grekland olagligen har beviljat i strid mot artikel 108.3 i fördraget, är oförenligt med den inre marknaden.
Artikel 3
1. Grekland ska från mottagaren återkräva det oförenliga stöd som anges i artikel 2.
2. Det stöd som ska återkrävas ska innefatta ränta från och med den dag då stödet ställdes till stödmottagarnas förfogande till och med den dag det har återbetalats.
3. Räntan ska beräknas som sammansatt ränta enligt kapitel V i kommissionens förordning (EG) nr 794/2004 (33), i dess ändrade lydelse.
4. När det gäller åtgärd 3 ska Grekland tillhandahålla exakt datum när landet lämnade sitt bidrag till 2009 års ökning av aktiekapitalet.
5. Grekland ska inställa alla utestående betalningar av det stöd som avses i artikel 2 från och med dagen för antagandet av detta beslut.
Artikel 4
1. Återkravet av det stöd som avses i artikel 2 ska genomföras omedelbart och effektivt.
2. Grekland ska se till att detta beslut genomförs inom fyra månader från dagen för delgivningen av beslutet.
Artikel 5
1. Inom två månader efter den dag då detta beslut har delgivits ska Grekland lämna följande uppgifter till kommissionen:
a)
Det totala belopp (kapital och räntor) som ska återkrävas från stödmottagaren.
b)
En detaljerad beskrivning av de åtgärder som redan har vidtagits eller som planeras för att rätta sig efter detta beslut.
c)
Dokument som visar att stödmottagaren har anmodats att betala tillbaka stödet.
2. Grekland ska informera kommissionen om hur de nationella åtgärderna för att verkställa detta beslut fortskrider, intill dess det stöd som avses i artikel 2 är helt återbetalt. Grekland ska på kommissionens begäran omgående lämna uppgifter om de åtgärder som redan har vidtagits eller som planeras för att rätta sig efter detta beslut. Grekland ska också lämna detaljerad information om de stödbelopp och motsvarande ränta som redan har återkrävts från stödmottagaren.
Artikel 6
Detta beslut riktar sig till Republiken Grekland.
Utfärdat i Bryssel den 27 mars 2014