NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) 2015/62
ze dne 10. října 2014,
kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013, pokud jde o pákový poměr
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (1), a zejména na čl. 456 odst. 1 písm. j) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Od 1. ledna 2015 budou instituce povinny zveřejňovat pákový poměr vypočítaný podle článku 429 nařízení (EU) č. 575/2013 a před tímto datem je Komisi svěřena pravomoc přijmout akt v přenesené pravomoci, kterým se změní míra expozice a hodnota kapitálu pro výpočet pákového poměru, a napravit tak jakékoli nedostatky zjištěné na základě zpráv předložených institucemi.
(2)
Mezi udávanými pákovými poměry uvedenými v čl. 429 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013 byly zaznamenány rozdíly z důvodu odlišného výkladu ze strany jednotlivých institucí, pokud jde o odečet kolaterálu při financování cenných papírů a repo obchodech. Tyto rozdíly ve výkladu a podávání zpráv se projevily poté, co Evropský orgán pro bankovnictví (EBA) zveřejnil dne 4. března 2014 analytickou zprávu.
(3)
Vzhledem k tomu, že ustanovení nařízení (EU) č. 575/2013 odrážela ustanovení norem rámce Basilej, jsou řešení nalezená pro nedostatky předpisů tohoto rámce vhodná také pro řešení odpovídajících nedostatků příslušných ustanovení tohoto nařízení.
(4)
Basilejský výbor přijal dne 14. ledna 2014 revidované znění předpisů o pákovém poměru, které obsahuje zejména dodatečná opatření týkající se měření a odečtu repo obchodů a transakcí s financováním cenných papírů. Uvedení ustanovení nařízení (EU) č. 575/2013 týkajících se výpočtu pákového poměru do souladu s mezinárodně dohodnutými předpisy by mělo řešit odlišný výklad ze strany jednotlivých institucí, pokud jde o odečet kolaterálu při financování cenných papírů a repo obchodech, a mělo by posílit mezinárodní srovnatelnost a vytvořit rovné podmínky pro instituce, které jsou usazeny v Unii a fungují na mezinárodní úrovni.
(5)
Clearing prováděný prostřednictvím ústřední protistrany podle hlavního modelu běžně používaného v Unii vede k dvojímu započtení páky do míry expozic instituce, která slouží jako člen clearingového systému.
(6)
Clearing transakcí s financováním cenných papírů, zejména repo obchodů, prostřednictvím způsobilých ústředních protistran může přinést velké výhody, jako je mnohostranné vzájemné započtení a důsledné postupy řízení kolaterálu, které posilují finanční stabilitu. Mělo by proto být umožněno odečítat hotovostní pohledávky a platby za repo obchody a reverzní repo obchody se stejnou způsobilou ústřední protistranou.
(7)
Repo obchody, které je možné kdykoli ukončit, pokud je splněna dohodnutá lhůta pro odvolání, by měly být považovány za operace s danou splatností, která je rovna lhůtě pro odvolání, a mělo by se mít za to, že je splněn „tentýž daný termín konečného vypořádání“, tak aby tyto operace byly způsobilé k odečtení hotovostních pohledávek a plateb za repo operace a reverzní repo operace se stejnou protistranou.
(8)
Revidovaný pákový poměr by měl vést k přesnějšímu měření páky a měl by přiměřeným způsobem omezovat hromadění páky v institucích usazených v Unii.
(9)
Podávání zpráv o pákovém poměru na konci čtvrtletního období v daném časovém bodě uvádí pákový poměr lépe do souladu s vykazováním solventnosti než podávání zpráv na základě tříměsíčního průměru.
(10)
Použití hrubé pomyslné hodnoty pro písemné úvěrové zajištění vydané institucí odráží páku vhodněji, než použije-li se pro tyto nástroje metoda ocenění podle tržní hodnoty.
(11)
Rozsah konsolidace pro výpočet pákového poměru by měl být uveden do souladu s regulačním rozsahem konsolidace používané ke stanovení rizikově vážených kapitálových poměrů.
(12)
Změny zavedené tímto nařízením by měly vést k lepší srovnatelnosti pákových poměrů zveřejňovaných institucemi a měly by pomoci zabránit tomu, aby účastníci trhu dostávali zavádějící informace, pokud jde o skutečnou páku institucí. Je proto nezbytné, aby toto nařízení vstoupilo v platnost co nejdříve.
(13)
Nařízení (EU) č. 575/2013 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EU) č. 575/2013 se mění takto:
1)
Článek 429 se nahrazuje tímto:
„Článek 429
Výpočet pákového poměru
1. Instituce vypočítají svůj pákový poměr podle metodiky stanovené v odstavcích 2 až 13.
2. Pákový poměr se vypočítá jako hodnota kapitálu instituce dělená celkovou mírou expozic dané instituce a vyjadřuje se v procentech.
Instituce vypočítávají pákový poměr k referenčnímu datu vykázání.
3. Pro účely odstavce 2 je hodnotou kapitálu hodnota kapitálu tier 1.
4. Celková míra expozic je součet hodnot expozic:
a)
aktiv uvedených v odstavci 5, pokud nebyly odečteny při stanovování hodnoty kapitálu uvedené v odstavci 3;
b)
derivátů uvedených v odstavci 9;
c)
navýšení pro úvěrové riziko protistrany týkající se repo obchodů, půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit, transakcí s delší dobou vypořádání a maržových obchodů včetně těch, které jsou podrozvahovými položkami uvedenými v článku 429b;
d)
podrozvahových prvků uvedených v odstavci 10.
5. Instituce určí hodnotu expozic pro aktiva, kromě smluv uvedených v příloze II a úvěrových derivátů, v souladu s těmito zásadami:
a)
hodnotami expozic pro aktiva se rozumí hodnoty expozic podle čl. 111 odst. 1 první věty;
b)
nabytý fyzický nebo finanční kolaterál, nabyté záruky nebo snižování úvěrového rizika se nepoužijí ke snížení hodnot expozic aktiv;
c)
úvěry se nesnižují o vklady;
d)
repo obchody, půjčky či výpůjčky cenných papírů nebo komodit, transakce s delší dobou vypořádání a maržové obchody se neodečítají.
6. Instituce mohou z míry expozic stanovených v odstavci 4 tohoto článku odečíst částky odečtené z kmenového kapitálu tier 1 v souladu s čl. 36 odst. 1 písm. d).
7. Příslušné orgány mohou instituci udělit svolení, aby do míry expozic nezahrnovala expozice, které mohou využít zacházení stanoveného v čl. 113 odst. 6. Příslušné orgány mohou toto svolení udělit pouze tehdy, pokud jsou splněny všechny podmínky stanovené v čl. 113 odst. 6 písm. a) až e) a pokud udělily souhlas stanovený v čl. 113 odst. 6.
8. Odchylně od odst. 5 písm. d) mohou instituce určit hodnotu expozice hotovostních pohledávek a plateb zahrnutých do repo obchodů, půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit, transakcí s delší dobou vypořádání a maržových obchodů se stejnou protistranou na základě čisté hodnoty pouze tehdy, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
transakce mají tentýž daný termín konečného vypořádání;
b)
právo započítat částky, které dluží protistraně, vůči částkám, které je dlužna protistrana, je právně vymahatelné ve všech těchto situacích:
i)
za běžného fungování;
ii)
v případě selhání, platební neschopnosti nebo konkursu;
c)
protistrany mají v úmyslu provést čisté vypořádání závazků, realizovat aktiva a současně vypořádat závazky nebo se na transakce vztahuje mechanismus vypořádání, jehož výsledek funkčně odpovídá čistému vypořádání.
Pro účely písmene c) prvního pododstavce výsledek mechanismu vypořádání funkčně odpovídá čistému vypořádání tehdy, pokud se ke dni vypořádání čistý výsledek peněžních toků transakcí v rámci tohoto mechanismu rovná jediné čisté částce v rámci čistého vypořádání.
9. Instituce určují hodnoty expozic u smluv uvedených v příloze II a úvěrových derivátů, včetně těch, které jsou podrozvahovými položkami, v souladu s článkem 429a.
10. Instituce určují hodnoty expozic podrozvahových položek s výjimkou smluv uvedených v příloze II, úvěrových derivátů, repo obchodů, půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit, transakcí s delší dobou vypořádání a maržových obchodů v souladu s čl. 111 odst. 1. Instituce však nesníží nominální hodnotu těchto položek specifickými úpravami o úvěrové riziko.
V souladu s čl. 166 odst. 9, pokud se některý příslib vztahuje k prodloužení jiného příslibu, použije se nižší ze dvou konverzních faktorů spojených s jednotlivými přísliby. Na hodnotu expozice podrozvahových položek s nízkým rizikem uvedených v čl. 111 odst. 1 písm. d) se vztahuje horní hranice ve výši 10 % jejich nominální hodnoty.
11. Instituce, která je členem clearingového systému způsobilé ústřední protistrany, může z výpočtu míry expozic vyloučit obchodní expozice následujících položek, za podmínky, že je u těchto obchodních expozic prováděn clearing prostřednictvím těchto způsobilých ústředních protistran a že současně splňují podmínky stanovené v čl. 306 odst. 1 písm. c):
a)
smlouvy uvedené v příloze II;
b)
úvěrové deriváty;
c)
repo obchody;
d)
půjčky či výpůjčky cenných papírů nebo komodit;
e)
transakce s delší dobou vypořádání;
f)
maržové obchody.
12. Pokud instituce, která je členem clearingového systému způsobilé ústřední protistrany, poskytne této způsobilé ústřední protistraně záruku za plnění klienta, jenž přímo vstupuje do derivátových transakcí se způsobilou ústřední protistranou, zahrne do míry expozic expozici, která je výsledkem záruky jako derivátová expozice pro klienta v souladu s článkem 429a.
13. Pokud se podle vnitrostátních všeobecně přijímaných účetních zásad aktiva ve svěřenecké správě zaúčtovávají v rozvaze podle článku 10 směrnice 86/635/EHS, je možné tato aktiva z celkové míry expozic pro účely pákového poměru vyjmout, pokud splňují kritéria pro nezaúčtování stanovená v mezinárodním účetním standardu (IAS) 39 podle nařízení (ES) č. 1606/2002, a případně kritéria pro vynětí z konsolidace stanovená v mezinárodním standardu účetního výkaznictví (IFRS) 10 podle nařízení (ES) č. 1606/2002.
14. Příslušné orgány mohou instituci povolit, aby z míry expozic vyloučila expozice, které splňují všechny tyto podmínky:
a)
jsou expozicemi vůči subjektu veřejného sektoru;
b)
zachází se s nimi v souladu s čl. 116 odst. 4;
c)
vyplývají z vkladů, které musí instituce na základě právní povinnosti převést na subjekt veřejného sektoru uvedený v písmenu a) pro účely financování investic obecného zájmu.“
2)
Doplňují se nové články 429a a 429b, které znějí:
„Článek 429a
Hodnota expozice derivátů
1. Instituce určují hodnoty expozic u smluv uvedených v příloze II a úvěrových derivátů, včetně těch, které jsou podrozvahovými položkami, metodou stanovenou v článku 274. Instituce určí potenciální budoucí úvěrové expozice pro úvěrové deriváty pomocí čl. 299 odst. 2 písm. a).
Při určování potenciální budoucí úvěrové expozice u úvěrových derivátů uplatní instituce zásady stanovené v čl. 299 odst. 2 písm. a) na všechny své úvěrové deriváty, nikoliv pouze na deriváty, které jsou zařazeny do obchodního portfolia.
Při určování hodnoty expozice instituce mohou zohlednit dopady smluv o novaci a ostatních dohod o započtení v souladu s článkem 295. Křížové započtení se neuplatňuje. Instituce však mohou započítávat v rámci kategorie produktů uvedené v čl. 272 bodě 25 písm. c) a úvěrových derivátů, pokud se na ně vztahují dohody o smluvním křížovém započtení uvedené v čl. 295 písm. c).
2. Pokud poskytnutí kolaterálu souvisejícího s derivátovými smlouvami snižuje množství aktiv v rámci použitelného účetního rámce, instituce provede reverzi tohoto snížení.
3. Pro účely odstavce 1 instituce mohou odečíst variační marži, kterou obdržely v hotovosti od protistrany, z podílu současných reprodukčních nákladů hodnoty expozice, pokud podle použitelného účetního rámce nebyla variační marže již uznána pro snížení hodnoty expozice a pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
v případě obchodů, u nichž není prováděn clearing prostřednictvím způsobilých ústředních protistran, není hotovost, kterou obdržela přijímající protistrana, oddělena;
b)
variační marže je vypočítávána a vyměňována denně na základě oceňování derivátových pozic podle tržní hodnoty;
c)
variační marže obdržená v hotovosti je ve stejné měně jako vypořádání derivátových smluv;
d)
vyměňovaná variační marže je úplnou částkou, která by byla nezbytná k celkovému zániku expozice na základě oceňování podle tržní hodnoty, pokud jde o deriváty, na něž se vztahují limity a minimální hodnoty převodu použitelné u protistrany;
e)
na derivátovou smlouvu a variační marži mezi institucí a protistranou smlouvy se vztahuje jediná dohoda o započtení, se kterou může instituce zacházet jako s faktorem snižujícím riziko v souladu s článkem 295.
Pro účely písmene c) prvního pododstavce platí, že pokud se na derivátovou smlouvu vztahuje kvalifikovaná rámcová dohoda o započtení, měnou započtení se rozumí jakákoli měna započtení specifikovaná v derivátové smlouvě, řídicí kvalifikované rámcové dohodě o započtení nebo příloze ke kvalifikované rámcové dohodě o započtení týkající se úvěrové podpory.
Pokud podle použitelného účetního rámce instituce uzná variační marži zaplacenou v hotovosti protistraně jako pohledávku, může tuto pohledávku vyloučit z míry expozic za předpokladu, že jsou splněny podmínky v bodech a) až e).
4. Pro účely odstavce 3 platí toto:
a)
odečtení obdržené variační marže je omezeno na kladnou část současných reprodukčních nákladů hodnoty expozic;
b)
instituce nepoužije variační marži obdrženou v hotovosti ke snížení částky potenciální budoucí úvěrové expozice, a to ani pro účely čl. 298 odst. 1 písm. c) bodu ii).
5. Kromě zacházení stanoveného v odstavci 1 instituce u písemných úvěrových derivátů zahrnou do hodnoty expozice efektivní pomyslné částky, na které odkazují písemné úvěrové deriváty snížené o veškeré záporné změny reálné hodnoty, které byly začleněny do kapitálu tier 1, pokud jde o písemné úvěrové deriváty. Výsledná hodnota expozic může být dále snížena o efektivní pomyslné částky zakoupených úvěrových derivátů se stejným referenčním jménem za předpokladu, že jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
v případě úvěrových derivátů na jedno jméno musí být zakoupené úvěrové deriváty na referenční jméno, které je na stejné úrovni jako podkladový referenční závazek písemného úvěrového derivátu nebo je mu podřízeno, a úvěrová událost na nadřízeném referenčním aktivu povede k úvěrové události na podřízeném aktivu;
b)
pokud instituce zakoupí zajištění na skupinu referenčních jmen, zakoupené zajištění může kompenzovat prodané zajištění na skupinu referenčních jmen pouze tehdy, pokud je skupina referenčních nástrojů a míra podřízenosti v obou transakcích totožná;
c)
zbývající doba splatnosti zakoupených úvěrových derivátů je rovna zbývající době splatnosti písemných úvěrových derivátů nebo delší;
d)
při určování dodatečné hodnoty expozic písemných úvěrových derivátů je pomyslná částka zakoupených úvěrových derivátů snížena o veškeré kladné změny reálné hodnoty, které byly začleněny do kapitálu tier 1, pokud jde o zakoupené úvěrové deriváty;
e)
u tranšovaných produktů jsou úvěrové deriváty zakoupené jako zajištění na referenční závazek, který je na stejné úrovni jako podkladový referenční závazek písemného úvěrového derivátu.
Pokud pomyslná částka písemného úvěrového derivátu není snížena o pomyslnou částku zakoupeného úvěrového derivátu, instituce mohou odečíst jednotlivé potenciální budoucí expozice tohoto písemného úvěrového derivátu od celkové potenciální budoucí expozice určené v souladu s odstavcem 1 tohoto článku, případně ve spojení s čl. 274 odst. 2 nebo čl. 299 odst. 2 písm. a). V případě, že potenciální budoucí úvěrová expozice bude určena ve spojení s čl. 298 odst. 1 písm. c) bodem ii), hodnota PCEgross může být snížena o jednotlivé potenciální budoucí expozice písemných úvěrových derivátů, aniž by došlo k úpravám poměru čistý/hrubý (NGR).
6. Instituce nesníží efektivní pomyslnou částku písemného úvěrového derivátu v případě, že zakoupí úvěrové zajištění prostřednictvím swapu veškerých výnosů a obdržené čisté platby eviduje jako čistý příjem, avšak v evidenci nezohledňuje žádné snížení hodnoty písemného úvěrového derivátu, které se odráží v kapitálu tier 1.
7. V případě zakoupených úvěrových derivátů na skupinu referenčních nástrojů mohou instituce uznat snížení v souladu s odstavcem 5 týkající se písemných úvěrových derivátů na jednotlivá referenční jména pouze tehdy, pokud zakoupené zajištění z ekonomického hlediska odpovídá zakoupení samostatného zajištění pro jednotlivá jména ve skupině. Pokud instituce zakoupí úvěrový derivát pro skupinu referenčních jmen, může uznat snížení pro skupinu písemných úvěrových derivátů pouze tehdy, pokud je skupina referenčních nástrojů a míra podřízenosti v obou transakcích totožná.
8. Odchylně od odstavce 1 tohoto článku mohou instituce použít metodu stanovenou v článku 275 k určení hodnoty expozice u smluv uvedených v příloze II bodech 1 a 2 pouze tehdy, pokud tuto metodu používají také ke stanovení hodnoty expozice u těchto smluv pro účely splnění požadavků na kapitál uvedených v článku 92.
Pokud instituce použijí metodu stanovenou v článku 275, nesníží míru expozic o částku variační marže obdrženou v hotovosti.
Článek 429b
Navýšení pro úvěrové riziko protistrany týkající se repo obchodů, půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit, transakcí s delší dobou vypořádání a maržových obchodů
1. Kromě hodnoty expozic repo obchodů, půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit, transakcí s delší dobou vypořádání a maržových obchodů včetně těch, které jsou podrozvahovými položkami v souladu s čl. 429 odst. 5, instituce zahrnou do míry expozic navýšení pro úvěrové riziko protistrany stanovené v souladu s odstavci 2 nebo případně 3 tohoto článku.
2. Pro účely odstavce 1 se v případě transakcí s protistranou, na něž se nevztahuje rámcová dohoda o započtení, která splňuje podmínky stanovené v článku 206, určí navýšení (Ei*) individuálně pro jednotlivé transakce podle tohoto vzorce:
kde:
Ei je reálná hodnota cenných papírů nebo hotovosti zapůjčených protistraně v rámci transakce i;
Ci je reálná hodnota hotovosti nebo cenných papírů obdržených od protistrany v rámci transakce i.
3. Pro účely odstavce 1 se v případě transakcí s protistranou, na něž se vztahuje rámcová dohoda o započtení, která splňuje podmínky stanovené v článku 206, určí navýšení pro tyto transakce (Ei*) individuálně na základě jednotlivých dohod podle tohoto vzorce:
kde:
Ei je reálná hodnota cenných papírů nebo hotovosti zapůjčených protistraně v rámci transakcí, na něž se vztahuje rámcová dohoda o započtení i;
Ci je reálná hodnota hotovosti nebo cenných papírů obdržených od protistrany na základě rámcové dohody o započtení i.
4. Odchylně od odstavce 1 tohoto článku mohou instituce použít metodu stanovenou v článku 222, za podmínky uplatnění příslušné rizikové váhy s horní hranicí ve výši 20 %, ke stanovení navýšení pro repo obchody, půjčky či výpůjčky cenných papírů nebo komodit, transakce s delší dobou vypořádání a maržové obchody včetně těch, které jsou podrozvahovými položkami. Instituce mohou tuto metodu použít pouze tehdy, pokud ji používají také ke stanovení hodnoty expozice těchto transakcí pro účely splnění požadavků na kapitál uvedených v článku 92.
5. Pokud použitelný účetní rámec umožňuje použít u repo obchodů odbytové účetnictví, provede instituce reverzi všech účetních zápisů souvisejících s prodejem.
6. Pokud instituce jedná v rámci repo obchodů, půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit, transakcí s delší dobou vypořádání a maržových obchodů včetně těch, které jsou podrozvahovými položkami, jako zmocněnec mezi jejich dvěma stranami, platí toto:
a)
pokud instituce poskytuje zákazníkovi nebo protistraně zabezpečení či záruku, které jsou omezeny na rozdíl mezi hodnotou cenných papírů nebo hotovosti, jež zapůjčil zákazník, a hodnotou kolaterálu, který poskytl dlužník, zahrne do míry expozic pouze navýšení stanovené v souladu s odstavci 2 nebo případně 3;
b)
pokud instituce neposkytuje žádné ze zapojených stran zabezpečení či záruku, transakce nebude zahrnuta do míry expozic;
c)
pokud je instituce ekonomicky vystavena podkladovým cenným papírům nebo hotovosti v rámci transakce, která je mimo rámec expozice, na niž se vztahuje navýšení, zahrne do míry expozic také expozici, která se rovná plné částce cenných papírů nebo hotovosti.“
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 10. října 2014.
KOMMISSIONENS DELEGERADE FÖRORDNING (EU) 2015/62
av den 10 oktober 2014
om ändring av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 när det gäller bruttosoliditetsgraden
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av den 26 juni 2013 om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012 (1), särskilt artikel 456.1 j, och
av följande skäl:
(1)
Bruttosoliditetsgraden beräknad i enlighet med artikel 429 i förordning (EU) nr 575/2013 ska offentliggöras av institut från och med den 1 januari 2015, och fram till detta datum är kommissionen bemyndigad att anta en delegerad akt för att ändra exponerings- och kapitalmåttet för beräkning av bruttosoliditetsgraden, i syfte att korrigera eventuella brister som upptäckts på grundval av institutens rapportering.
(2)
Skillnader har iakttagits i fråga om de rapporterade bruttosoliditetsgrader som avses i artikel 429.2 i förordning (EU) nr 575/2013 på grund av institutens olikartade tolkning av nettningen av säkerheter vid värdepappersfinansiering och repor. Dessa skillnader beträffande tolkning och rapportering har uppenbarats till följd av den analytiska rapport som offentliggjordes av Europeiska bankmyndigheten (EBA) den 4 mars 2014.
(3)
Mot bakgrund av att bestämmelserna i förordning (EU) nr 575/2013 speglade Baselstandarderna, lämpar sig lösningarna för att ta itu med Baselregelverkets brister även för att hantera motsvarande brister hos de berörda bestämmelserna i denna förordning.
(4)
Den 14 januari 2014 antog Baselkommittén en omarbetad regeltext avseende bruttosoliditetsgraden, framför allt med ytterligare arrangemang beträffande mätning och nettning i samband med repor och transaktioner för värdepappersfinansiering. En anpassning av bestämmelserna i förordning (EU) nr 575/2013 beträffande beräkningen av bruttosoliditetsgraden till de internationellt överenskomna reglerna borde innebära att man tog itu med de tolkningsskiljaktigheter som råder mellan olika institut beträffande nettningen av säkerhet i samband med transaktioner för värdepappersfinansiering och repor, och det borde även öka den internationella jämförbarheten samt skapa lika villkor för institut som är etablerade inom unionen och som är internationellt verksamma.
(5)
Clearing via centrala motparter enligt den principmodell som är vedertagen inom unionen ger upphov till dubbel beräkning av bruttosoliditeten i exponeringsmåttet för ett institut som är verksamt som clearingmedlem.
(6)
Clearing av transaktioner för värdepappersfinansiering, framför allt av repor, genom kvalificerade centrala motparter kan medföra fördelar såsom multilateral nettning och robusta förfaranden för förvaltning av säkerhet, vilket ökar den finansiella stabiliteten. Det borde därför vara tillåtet att netta kontantfordringar och -skulder för repor och omvända repor via samma kvalificerade centrala motpart.
(7)
Repor som kan avslutas vilken dag som helst och som är föremål för en överenskommen period för anmälan av återkallelse bör anses vara likvärdiga med att ha en explicit löptid motsvarande perioden för anmälan av återkallelse och ”samma explicita sista avslutningsdatum” bör anses uppfyllas, så att sådana transaktioner kan komma i fråga för nettning av kontantfordringar och -skulder av repor och omvända repor med samma motpart.
(8)
Den reviderade bruttosoliditetsgraden bör leda till ett noggrannare mått på bruttosoliditeten och borde fungera som ett proportionerligt hinder för ackumuleringen av bruttosoliditet vid institut som är etablerade inom unionen.
(9)
Point-in-time-rapportering av bruttosoliditeten vid slutet av kvartalsrapporteringsperioden snarare än rapportering på grundval av ett tremånadersgenomsnitt innebär en bättre anpassning av bruttosoliditetsgraden till solvensrapporteringen.
(10)
Användningen av teoretiska bruttobelopp för skriftligt kreditskydd som utfärdats av ett institut speglar bruttosoliditeten på ett mer passande sätt än användningen av marknadsvärdering beträffande dessa instrument.
(11)
Konsolideringsområdet för att beräkna bruttosoliditetsgraden bör anpassas till det lagstadgade konsolideringsområde som används för att fastställa riskviktade kapitalrelationer.
(12)
De ändringar som införs genom denna förordning bör leda till bättre jämförbarhet beträffande den bruttosoliditet som offentliggörs av instituten och bör bidra till att man kan undvika att vilseleda marknadsdeltagare i fråga om institutens verkliga bruttosoliditet. Det är därför nödvändigt att denna förordning träder i kraft så snart som möjligt.
(13)
Förordning (EU) nr 575/2013 bör därför ändras i enlighet med detta.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Förordning (EU) nr 575/2013 ska ändras på följande sätt:
1.
Artikel 429 ska ersättas med följande:
”Artikel 429
Beräkning av bruttosoliditetsgraden
1. Institut ska beräkna sin bruttosoliditetsgrad i enlighet med den metod som anges i punkterna 2-13.
2. Bruttosoliditetsgraden ska beräknas som ett instituts kapitalmått dividerat med institutets totala exponeringsmått och ska uttryckas i procent.
Instituten ska beräkna bruttosoliditetsgraden vid referensdatumet för rapportering.
3. Vid tillämpning av punkt 2 ska kapitalmåttet vara primärkapitalet.
4. Det totala exponeringsmåttet ska vara summan av exponeringsvärdena för
a)
de tillgångar som avses i punkt 5 såvida de inte dras av vid fastställandet av det kapitalmått som avses i punkt 3,
b)
de derivat som avses i punkt 9,
c)
tilläggsmåtten för motpartens kreditrisk avseende repor, värdepappers- och råvarulån eller lånetransaktioner baserade på värdepapper eller råvaror, transaktioner med lång avvecklingscykel och marginallånetransaktioner, inbegripet sådana utanför balansräkningen som avses i artikel 429b,
d)
de poster utanför balansräkningen som avses i punkt 10.
5. Instituten ska fastställa tillgångars exponeringsvärde, utan att ta med avtal som finns förtecknade i bilaga II och kreditderivat, i enlighet med följande principer:
a)
Med tillgångars exponeringsvärden avses exponeringsvärden i enlighet med den första meningen i artikel 111.1.
b)
Fysisk eller finansiell säkerhet, garantier eller kreditriskreducering som köpts ska inte användas för att minska tillgångarnas exponeringsvärde.
c)
Lån ska inte nettas mot insättningar.
d)
Repor, värdepappers- och råvarulån eller lånetransaktioner baserade på värdepapper eller råvaror, transaktioner med lång avvecklingscykel och marginallånetransaktioner ska inte nettas.
6. Instituten får från det exponeringsmått som anges i punkt 4 i denna artikel avräkna de belopp som avräknas från kärnprimärkapital i enlighet med artikel 36.1 d.
7. De behöriga myndigheterna får ge ett institut tillstånd att avstå från att i exponeringsmåttet inbegripa exponeringar som kan främjas av den hantering som anges i artikel 113.6. De behöriga myndigheterna får bevilja detta tillstånd endast när samtliga de villkor som anges i artikel 113.6 a-e uppfylls och då de har gett det godkännande som anges i artikel 113.6.
8. Genom undantag från punkt 5 d får instituten fastställa exponeringsvärdet för transaktioner avseende kontantfordringar och -skulder vad gäller repor, värdepappers- och råvarulån eller lånetransaktioner baserade på värdepapper eller råvaror, transaktioner med lång avvecklingscykel och marginallånetransaktioner med samma motpart på en nettobasis endast om samtliga av följande villkor uppfylls:
a)
Transaktionerna har samma explicita sista avvecklingsdag.
b)
Rätten att kvitta det belopp som skulden till motparten uppgår till mot det belopp som motparten är skyldig är lagenligt genomförbar i samtliga av följande situationer:
i)
Vid normala affärsförhållanden.
ii)
I händelse av obestånd, insolvens eller konkurs.
c)
Motparterna avser att avveckla netto, avveckla samtidigt eller transaktionerna är föremål för en avvecklingsmekanism som leder till en funktionell motsvarighet till en nettoavveckling.
Vid tillämpning av led c i första stycket anses en avvecklingsmekanism leda till en funktionell motsvarighet till nettoavveckling om nettoresultatet för kassaflödena avseende transaktionerna enligt denna mekanism, på avvecklingsdagen, är likvärdigt med det enda nettobeloppet enligt nettoavvecklingen.
9. Instituten ska fastställa exponeringsvärdet för kontrakt som finns förtecknade i bilaga II och för kreditderivat, inbegripet sådana utanför balansräkningen, i enlighet med artikel 429a.
10. Instituten ska fastställa exponeringsvärdet för poster utanför balansräkningen, med undantag för kontrakt som finns förtecknade i bilaga II, kreditderivat, repor, värdepappers- och råvarulån eller lånetransaktioner baserade på värdepapper eller råvaror, transaktioner med lång avvecklingscykel och marginallånetransaktioner, i enlighet med artikel 111.1. Instituten ska emellertid inte minska dessa posters nominella värde genom specifika kreditriskjusteringar.
Om ett åtagande avser en förpliktelse att ingå ett annat åtagande ska den lägre av de två konverteringsfaktorerna för de enskilda åtagandena användas i enlighet med artikel 166.9. Exponeringsvärdet för lågriskposter utanför balansräkningen som avses i artikel 111.1 d ska omfattas av ett golv som motsvarar 10 % av deras nominella värde.
11. Ett institut som är clearingmedlem i en kvalificerad central motpart får undanta handelsexponeringar avseende följande poster från beräkningen av exponeringsmåttet, under förutsättning att dessa handelsexponeringar är clearade med denna centrala motpart och samtidigt uppfyller de villkor som anges i artikel 306.1 c:
a)
Kontrakt som finns förtecknade i bilaga II.
b)
Kreditderivat.
c)
Repor.
d)
Värdepappers- och råvarulån eller lånetransaktioner baserade på värdepapper eller råvaror.
e)
Transaktioner med lång avvecklingscykel.
f)
Marginallånetransaktioner.
12. Om ett institut som är clearingmedlem av en kvalificerad central motpart gentemot den kvalificerade centrala motparten garanterar resultaten för en klient som går direkt in i derivattransaktioner med den kvalificerade centrala motparten ska denna i exponeringsmåttet ta med den exponering som följer av garantin som en derivatexponering till klienten, i enlighet med artikel 429a.
13. Om förvaltningstillgångar enligt nationell god redovisningssed ska redovisas i balansräkningen i enlighet med artikel 10 i direktiv 86/635/EEG, får dessa tillgångar tas bort från det sammanlagda exponeringsmåttet för bruttosoliditetsgraden, under förutsättning att de uppfyller de kriterier för icke upptagande i balansräkningen som fastställs i IAS (International Accounting Standard) 39 i enlighet med förordning (EG) nr 1606/2002 och i tillämpliga fall de kriterier för icke-konsolidering som fastställs i IFRS (International Financial Reporting Standard) 10, i enlighet med förordning (EG) nr 1606/2002.
14. De behöriga myndigheterna får tillåta ett institut att i sitt exponeringsmått avstå från att ta upp en exponering som uppfyller samtliga följande kriterier:
a)
Exponeringen är mot ett offentligt organ.
b)
Exponeringen behandlas enligt artikel 116.4.
c)
Exponeringen avser en insättning som institutet är rättsligt skyldigt att överföra till ett offentligt organ enligt a, för investeringar av allmänt intresse.”
2.
Följande artikel ska införas som artikel 429a och 429b:
”Artikel 429a
Exponeringsvärdet för derivat
1. Instituten ska fastställa exponeringsvärdet för kontrakt som finns förtecknade i bilaga II och för kreditderivat, inbegripet sådana utanför balansräkningen, i enlighet med den metod som anges i artikel 274. Instituten ska tillämpa artikel 299.2 a vid fastställande av den potentiella framtida kreditexponeringen för kreditderivat.
Vid fastställandet av den potentiella framtida kreditexponeringen för kreditderivat ska institut tillämpa de principer som anges i artikel 299.2 a på alla sina kreditderivat, inte bara på dem som tillskrivits handelslagret.
Vid fastställandet av exponeringsvärdet får instituten beakta effekterna av kontrakt om novation och andra nettningsöverenskommelser i enlighet med artikel 295. Produktövergripande nettning ska inte tillämpas. Instituten får emellertid netta inom den produktkategori som anges i artikel 272.25 c och kreditderivat när dessa omfattas av avtal om produktövergripande nettning som avses i artikel 295 c.
2. Om tillhandahållandet av säkerhet med anknytning till derivatavtal minskar mängden tillgångar enligt den tillämpliga redovisningsramen ska institut omvända denna minskning.
3. Vid tillämpning av punkt 1 får instituten dra av den variationsmarginal som erhållits i kontanter från motparten från den del av exponeringsvärdet som utgörs av den aktuella ersättningskostnaden i den mån variationsmarginalen, enligt den tillämpliga redovisningsramen, inte redan har godtagits som en minskning av exponeringsvärdet och om följande villkor uppfylls:
a)
Vad gäller transaktioner som inte clearats genom en kvalificerad central motpart ska de kontanter som den mottagande motparten erhåller inte avskiljas.
b)
Variationsmarginalen beräknas och växlas dagligen på grundval av marknadsvärderingen av derivatpositioner.
c)
Den variationsmarginal som erhålls i kontanter är i samma valuta som den överenskomna valutan för derivatavtalet.
d)
Den växlade variationsmarginalen utgör det hela belopp som skulle krävas för att helt och hållet utsläcka marknadsexponeringen för det derivat som omfattas av de tröskelvärden och minsta transfereringsbelopp som gäller för motparten.
e)
Derivatavtalet och variationsmarginalen mellan institutet och motparten för detta avtal omfattas av ett enda nettningsavtal som institutet kan hantera som riskreducerande i enlighet med artikel 295.
Vid tillämpning av led c i det första stycket, om derivatavtalet omfattas av ett kvalificerande ramavtal om nettning, avser valutan för överenskommelsen vilken valuta som helst för överenskommelse som anges i derivatavtalet, det styrande kvalificerande ramavtalet om nettning eller kreditstödsbilagan till det kvalificerande ramavtalet om nettning.
Om ett institut enligt den tillämpliga redovisningsramen godkänner den variationsmarginal som betalas kontant till motparten som en mottagbar tillgång kan det utesluta denna tillgång från exponeringsmåttet, under förutsättning att villkoren i leden a-e uppfylls.
4. Vid tillämpning av punkt 3 ska följande gälla:
a)
Avräkningen av den erhållna variationsmarginalen ska begränsas till den positiva delen av den aktuella ersättningskostnaden för exponeringsvärdet.
b)
Ett institut ska inte använda den variationsmarginal som erhållits i kontanter för att minska beloppet för den potentiella framtida kreditexponeringen, inte heller vid tillämpning av artikel 298.1 c ii.
5. Utöver den hantering som anges i punkt 1 ska instituten beträffande skriftliga kreditderivat i exponeringsvärdet inbegripa de faktiska teoretiska belopp som det hänvisas till genom de skriftliga kreditderivaten minus eventuella negativa förändringar av det verkliga värdet som har införlivats i primärkapitalet avseende det skriftliga kreditderivatet. Det exponeringsvärde som framkommer kan minskas ytterligare genom det faktiska teoretiska beloppet avseende ett köpt kreditderivat enligt samma referensnamn, förutsatt att följande villkor uppfylls:
a)
Vad gäller kreditderivat avseende ett enda namn ska de köpta kreditderivaten stå på ett referensnamn som rangordnas på lika villkor med eller som är underordnade den underliggande referensförpliktelsen avseende det skriftliga kreditderivatet och en kredithändelse beträffande den överordnade referenstillgången skulle leda till en kredithändelse i fråga om den efterställda tillgången.
b)
Om ett institut köper skydd avseende en grupp referensnamn kan det köpta skyddet avräkna sålt skydd avseende en grupp referensnamn uteslutande om gruppen referensenheter och efterställningsnivån inom båda transaktionerna är identiska.
c)
Det köpta kreditderivatets återstående löptid är likvärdig med eller överstiger det skriftliga kreditderivatets återstående löptid.
d)
Vid fastställandet av det ytterligare exponeringsvärdet för skriftliga kreditderivat minskas det teoretiska beloppet avseende kreditderivatet med varje positiv förändring av det verkliga värdet som har införlivats i primärkapital beträffande det köpta kreditderivatet.
e)
Vad gäller produkter som delats upp i trancher ligger det kreditderivat som köpts som skydd på en referensförpliktelse som rangordnas som likvärdig med den underliggande förpliktelsen avseende det skriftliga kreditderivatet.
Om ett teoretiskt belopp avseende ett skriftligt kreditderivat inte minskas med det teoretiska beloppet för ett köpt kreditderivat får instituten dra av den individuella potentiella framtida exponeringen för ifrågavarande kreditderivat från den sammanlagda potentiella framtida exponering som fastställs i enlighet med punkt 1 i denna artikel jämfört med artikel 274.2 eller 299.2 a enligt vad som är tillämpligt. I händelse av att den potentiella framtida kreditexponeringen ska fastställas jämfört med artikel 298.1 c iii får PCEbrutto minskas med den individuella potentiella framtida exponeringen för skriftliga kreditderivat utan någon anpassning efter NGR (netto-bruttokvoten).
6. Instituten ska inte minska det skriftliga kreditderivatets faktiska teoretiska belopp då de köper kreditriskskydd genom en totalavkastningsswapp och redovisar de mottagna nettobetalningarna som nettoinkomst, men inte redovisar någon värdeminskning avseende det skriftliga kreditderivat som återspeglas i primärkapital.
7. Vad gäller köpta kreditderivat avseende en grupp referensenheter får instituten godkänna en minskning i enlighet med punkt 5 vad gäller skriftliga kreditderivat beträffande individuella referensnamn uteslutande om det skydd som köpts är ekonomiskt likvärdigt med att köpa skydd separat vad gäller vart och ett av de individuella namnen i gruppen. Om ett institut köper ett kreditderivat avseende en grupp referensnamn får det bara godkänna en minskning beträffande en grupp skriftliga kreditderivat när gruppen referensenheter och efterställningsnivån inom båda transaktionerna är identiska.
8. Genom undantag från punkt 1 i denna artikel får instituten använda den metod som anges i artikel 275 för att fastställa exponeringsvärdet för kontrakt som finns förtecknade i punkterna 1 och 2 i bilaga II uteslutande om de också använder denna metod för att fastställa exponeringsvärdet för dessa kontrakt i syfte att uppfylla de kapitalbaskrav som anges i artikel 92.
Om instituten tillämpar den metod som anges i artikel 275 ska de inte minska exponeringsmåttet med det belopp för variationsmarginalen som mottagits i kontanter.
Artikel 429b
Motpartskreditrisktillägg för repor, värdepappers- och råvarulån eller lånetransaktioner baserade på värdepapper eller råvaror, transaktioner med lång avvecklingscykel och marginallånetransaktioner
1. Utöver exponeringsvärdet för repor, värdepappers- och råvarulån eller lånetransaktioner baserade på värdepapper eller råvaror, transaktioner med lång avvecklingscykel och marginallånetransaktioner, inbegripet sådana utanför balansräkningen i enlighet med artikel 429.5, ska instituten i exponeringsmåttet ta med ett tillägg för motpartens kreditrisk som fastställts i enlighet med punkterna 2 eller 3 i denna artikel, enligt vad som är tillämpligt.
2. Vid tillämpning av punkt 1, beträffande transaktioner med en motpart som inte omfattas av ett ramavtal om nettning som uppfyller de krav som anges i artikel 206, ska tillägget (Ei*) fastställas på grundval av enskilda transaktioner i enlighet med följande formel:
där:
Ei är det verkliga värdet av värdepapper eller kontanter som lånats till motparten inom ramen för transaktion i,
Ci är det verkliga värdet av kontanter eller värdepapper som erhållits från motparten inom ramen för transaktion i.
3. Vid tillämpning av punkt 1, beträffande transaktioner med en motpart som omfattas av ett ramavtal om nettning som uppfyller de krav som anges i artikel 206, ska tillägget (Ei*) för dessa transaktioner fastställas på grundval av enskilda avtal i enlighet med följande formel:
där:
Ei är det verkliga värdet av värdepapper eller kontanter som lånats till motparten för de transaktioner som omfattas av ramavtalet om nettning i,
Ci är det verkliga värdet av kontanter eller värdepapper som erhållits från den motpart som omfattas av ramavtalet för nettning i.
4. Genom undantag från punkt 1 i denna artikel får instituten, i enlighet med ett golv på 20 % för den tillämpliga riskvikten, använda den metod som anges i artikel 222 för att fastställa tillägget för repor, värdepappers- och råvarulån eller lånetransaktioner baserade på värdepapper eller råvaror, transaktioner med lång avvecklingscykel och marginallånetransaktioner, inbegripet sådana utanför balansräkningen. Instituten får endast använda denna metod där de även använder den för att fastställa exponeringsvärdet för dessa transaktioner i syfte att uppfylla de kapitalbaskrav som anges i artikel 92.
5. Om försäljningsredovisning fullgörs för en repa enligt dess tillämpliga redovisningsram ska institutet omvända alla försäljningsrelaterade redovisningsposter.
6. Om ett institut verkar som agent mellan två parter i samband med repor, värdepappers- och råvarulån eller lånetransaktioner baserade på värdepapper eller råvaror, transaktioner med lång avvecklingscykel och marginallånetransaktioner, inbegripet sådana utanför balansräkningen, ska följande gälla:
a)
Om institutet tillhandahåller en kund eller en motpart en ersättning eller garanti som begränsas till en skillnad mellan värdet av de värdepapper eller kontanter som kunden lånat och värdet av den säkerhet som lånaren tillhandahållit ska institutet i exponeringsmåttet uteslutande inbegripa det tillägg som fastställts i enlighet med punkterna 2 eller 3, enligt vad som är tillämpligt.
b)
Om institutet inte tillhandahåller någon av de inblandade parterna en ersättning eller garanti ska transaktionen inte inbegripas i exponeringsmåttet.
c)
Om institutet är ekonomiskt exponerat för det underliggande värdepapperet eller kontanterna i transaktionen bortom den exponering som täcks av tillägget ska institutet i exponeringsmåttet även inbegripa en exponering som är likvärdig med värdepapperets eller kontanternas hela belopp.”
Artikel 2
Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdat i Bryssel den 10 oktober 2014.