PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 470/2014
ze dne 13. května 2014
o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz solárního skla pocházejícího z Čínské lidové republiky
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 9 odst. 4 a čl. 14 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Prozatímní opatření
(1)
Dne 28. listopadu 2013 uložila Evropská komise (dále jen „Komise“) nařízením (EU) č. 1205/2013 (dále jen „prozatímní nařízení“) (2) prozatímní antidumpingové clo na dovoz solárního skla z Čínské lidové republiky.
(2)
Řízení bylo zahájeno dne 28. února 2013 na základě stížnosti podané jménem výrobců solárního skla, kteří představují více než 25 % celkové výroby v Unii (3).
(3)
Šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. ledna 2012 do 31. prosince 2012 (dále jen „období šetření“ nebo „OŠ“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2009 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. Následný postup
(4)
Po zveřejnění nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo uloženo prozatímní antidumpingové clo (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), předložilo několik účastníků řízení k těmto prozatímním zjištěním písemné připomínky. Účastníkům řízení, kteří o to požádali, byla poskytnuta možnost slyšení.
(5)
Komise pokračovala ve vyhledávání a ověřování všech informací, jež považovala za nezbytné ke konečným zjištěním. Byla zvážena ústní a písemná stanoviska účastníků řízení a na jejich základě byla prozatímní zjištění podle potřeby upravena.
(6)
Všem účastníkům řízení Komise následně sdělila základní skutečnosti a úvahy, na nichž založila svůj záměr uložit konečné antidumpingové clo na dovoz solárního skla pocházejícího z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR)“ a provést konečný výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Všem účastníkům řízení byla poskytnuta lhůta, během níž mohli k uvedeným konečným informacím předložit svá stanoviska.
(7)
Stanoviska předložená účastníky řízení byla zvážena a případně vzata v úvahu.
3. Výběr vzorku
(8)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že v 7., 11. a 75. bodě odůvodnění prozatímního nařízení nebyl jasně uveden celkový počet výrobců v Unii. Komise proto potvrzuje, že se přihlásilo osm výrobců v Unii, kteří byli také aktivní během období šetření. Nebyla zveřejněna totožnost žádného výrobce v Unii, s výjimkou jediného. V odpovědi na obecný informační dokument žadatel uvedl, že tři výrobci v Unii (Guardian, AGC a Centrosolar Glass) ukončili činnost a že čtvrtý podnik (Saint Gobain) podstatně omezil výrobu.
(9)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska týkající se metody výběru vzorku vyvážejících výrobců v ČLR a výrobců v Unii, potvrzují se prozatímní zjištění v 7. až 24. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Odpovědi na dotazník a inspekce na místě
(10)
Po přijetí prozatímního nařízení byla provedena inspekce v prostorách druhého spolupracujícího uživatele, konkrétně francouzské společnosti Viessmann Faulquemont SAS.
5. Procesní práva
(11)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že mu nebyly poskytnuty dostatečné prozatímní informace, zejména ohledně dumpingu, cenového podbízení a výpočtu rozpětí újmy. Vzhledem k tomu bylo údajně porušeno jeho základní právo na obhajobu, jež je zaručeno základním nařízením (ES) č. 1225/2009, antidumpingovou dohodou WTO a Listinou základních práv Evropské unie.
(12)
K výpočtu dumpingového rozpětí vyvážející výrobce prohlásil, že při poskytnutí prozatímních informací nebyly uvedeny podrobnosti o výši úpravy uplatňované na náklady na povrchovou úpravu a na výrobu plavením (viz 64. bod odůvodnění prozatímního nařízení) ani o procentu prodejních, správních a režijních nákladů a zisku.
(13)
Toto tvrzení bylo akceptováno a Komise poskytla doplňující informace. Pokud nebylo možno poskytnout přesné údaje z důvodu jejich důvěrnosti, poskytla příslušná rozmezí.
(14)
Po poskytnutí konečných informací vyvážející výrobce uvedl, že poskytnuté údaje stále nejsou dostatečné a zejména že není jasné, zda byly při úpravě nákladů na povrchovou úpravu vzaty v úvahu náklady na jednostrannou povrchovou úpravu, oboustrannou povrchovou úpravu či obojí.
(15)
Jak je vysvětleno v 68. bodě odůvodnění, účastníci řízení nijak neprokázali, že by mezi náklady na výrobu solárního skla s jednostranným povlakem a solárního skla s oboustranným povlakem existoval trvalý rozdíl. Při výpočtu výše úpravy proto Komise mezi solárním sklem s jednostranným povlakem a solárním sklem s oboustranným povlakem nerozlišovala.
(16)
Ohledně újmy tentýž vyvážející výrobce namítl, že v jemu určeném dokumentu specifikujícím újmu byly z důvodu důvěrnosti prodejní i cílové ceny stanovené výrobci v Unii u dvou z celkem pěti typů výrobků označeny stupněm utajení „limited“ nebo bylo uvedeno pouze jejich rozmezí.
(17)
Společnost také tvrdila, že v tomto případě existuje vysoká úroveň důvěrnosti, takže je znám pouze název jednoho výrobce v Unii zařazeného do vzorku. Společnost proto uvedla, že i když se u některých typů výrobku týkaly informace pouze jednoho či dvou výrobců v Unii, nebylo by nijak možné identifikovat tyto společnosti, a poskytnout v důsledku toho vyvážejícímu výrobci významnou konkurenční výhodu vůči jeho konkurentům v Unii, ať už samostatně nebo kolektivně.
(18)
Podle článku 20 základního nařízení je Komise povinna sdělit po zavedení prozatímních opatření podrobné údaje týkající se zásadních skutečností a úvah, na jejichž základě byla opatření uložena. Komise je však rovněž povinna podle článku 19 základního nařízení považovat za důvěrnou jakoukoli informaci, která je ze své povahy důvěrná nebo která byla důvěrně poskytnuta.
(19)
V tomto konkrétním případě byly skutečné prodejní a cílové ceny stanovené výrobci v Unii pro oba typy výrobků buď odstraněny, nebo nahrazeny rozmezím, jelikož informace o jednom typu výrobku pochází pouze od jednoho nebo dvou výrobců v Unii. Navíc je v tomto odvětví obecně známo, že tento konkrétní typ výrobku nevyrábí žádný jiný výrobce v Unii. Komise proto považuje tyto informace za informace důvěrné povahy, neboť jejich prozrazení by znamenalo významnou soutěžní výhodu pro konkurenty a/nebo by nepříznivě ovlivnilo poskytovatele těchto informací. Stejné informace byly navíc odstraněny i u druhého typu výrobku, aby se zabránilo odvození údajů o prvním typu výrobku z celkových údajů, které jsou k dispozici.
(20)
Po poskytnutí konečných informací společnost zopakovala svou námitku, že informace o výpočtu rozpětí újmy byly poskytnuty v nedostatečném a nesprávném rozsahu. Konkrétně si stěžovala, že není jasné, jak byl vybrán druhý typ výrobku, o němž byly odstraněny údaje. Komise proto upřesňuje, že výběr byl proveden čistě náhodně.
(21)
Společnost navrhla vyřešit údajně nedostatečné poskytnutí informací tak, že by se její právníci setkali s útvary Komise a podrobně s nimi projednali dumping a výpočet rozpětí újmy, aniž by si pořídili kopii jakýchkoli důvěrných dokumentů, nebo že by jim byl udělen přístup do datové místnosti v prostorách Komise, kde by si mohli dělat poznámky.
(22)
Komise nemohla této žádosti vyhovět. Aby mohli právní zástupci společnosti ověřit výpočty, musely by být poskytnuty přesné údaje z jedné nebo dvou společností. To nebylo možné, jelikož Komise je povinna zachovat důvěrnost těchto údajů podle článku 19 základního nařízení.
(23)
Komise navíc v konečných informacích výslovně uvedla, že společnost se může v souvislosti s jakýmikoli otázkami týkajícími se práva na obhajobu - jako je přístup ke spisu - obrátit na úředníka pro slyšení v rámci jeho mandátu (4). Ve lhůtě pro předložení stanovisek k poskytnutí konečných informací však společnost žádost o intervenci úředníka pro slyšení nepodala.
(24)
Vzhledem k výše uvedenému Komise zamítá tvrzení, že mohla být porušena procesní práva dotyčného vyvážejícího výrobce.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotčený výrobek
(25)
Podle 26. bodu odůvodnění prozatímního nařízení je dotčeným výrobkem solární sklo složené z tvrzeného plochého sodnovápenatého skla s obsahem železa menším než 300 ppm, solární propustností větší než 88 % (měřeno podle AM1,5 300-2 500 nm), protitepelnou odolností až do 250 °C (měřeno podle EN 12150), odolností proti teplotním šokům Δ 150 K (měřeno podle normy EN 12150) a minimální mechanickou pevností 90 N/mm2 nebo vyšší (měřeno podle normy EN 1288-3) (dále jen „dotčený výrobek“, obecně označovaný jako „solární sklo“). Dotčený výrobek v současnosti spadá pod kód KN ex 7007 19 80.
2. Tvrzení týkající se definice výrobku
(26)
Po poskytnutí prozatímních informací jeden vyvážející výrobce tvrdil, že v rozporu s tím, co bylo uvedeno v 32. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, by z definice výrobku mělo být vyloučeno zahradnické sklo, které má stejné technické vlastnosti jako solární sklo popsané v 26. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Za prvé, podle vývozce jsou fyzické vlastnosti zahradnického skla zcela odlišné od vlastností solárního skla: i) zahradnické sklo má různou velikost podle požadavků zákazníků, zatímco solární sklo se vyrábí v určitých pevně daných velikostech; ii) zahradnické sklo může mít oboustranný povlak, ale solární sklo pro fotovoltaické moduly oboustranný povlak nemá. Za druhé, zahradnické sklo má údajně jiné využití, neboť jej nelze použít pro výrobu fotovoltaických modulů ani fototermických kolektorů.
(27)
Komise toto tvrzení zamítá, a to z následujících důvodů: Zaprvé, skutečnost, že solární sklo používané při výrobě skleníků má jinou velikost než solární sklo používané pro fotovoltaické moduly nebo fototermické kolektory, je irelevantní, protože požadavky na velikost se mohou lišit jak u fotovoltaických modulů, tak v případě skleníků. Jakékoli vyloučení výrobku na tomto základě by navíc mohlo vyvolat obcházení antidumpingových opatření. Za druhé, na trhu se jako zahradnické sklo prodává nejen solární sklo s oboustranným povlakem, ale i sklo bez povlaku nebo sklo s jednostranným povlakem. Kromě toho, jak je objasněno v 68. bodě odůvodnění, sklo s oboustranným povlakem se používá jak pro fotovoltaické moduly, tak pro fototermické kolektory. Tato fyzická vlastnost proto nemůže odlišovat solární sklo používané pro zahradnické účely od jiného použití. Dále nelze vyloučit, že solární sklo určené pro výrobu skleníků bude použito k výrobě fotovoltaických modulů a/nebo fototermických kolektorů.
(28)
Po poskytnutí informací jeden dovozce tvrdil, že skutečnost, že z působnosti šetření nebylo vyňato solární sklo, které lze použít jako nábytkářské sklo, způsobuje společnostem administrativní zátěž a průtahy. Důvodem je fakt, že společnosti musí zasílat protokoly o zkouškách celním orgánům v Unii pokaždé, když tyto orgány rozhodují, zda se na dovážené zboží vztahují určitá opatření.
(29)
Komise se domnívá, že tyto typy skla by neměly být z působnosti šetření vyloučeny, protože solární sklo může mít zahradnické a nábytkářské využití. K zajištění náležité ochrany výrobního odvětví Unie proti škodlivému účinku dumpingového dovozu je třeba zamezit mezerám, které by umožňovaly obcházení opatření. Pozitivní účinek odpovídající ochrany převažuje nad negativním účinkem dodatečné administrativní zátěže, která byla dotčenému dovozci zřejmě způsobena.
(30)
Další vyvážející výrobce tvrdil, že z definice dotčeného výrobku by mělo být vyloučeno plavené sklo, protože jím vyráběné sklo se používá ve stavebnictví a při výrobě skleníků. Dále uvedl, že plavené sklo se nepoužívá k výrobě fotovoltaických modulů. Na základě argumentů, které předložila v 33. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, však Komise potvrzuje, že plavené sklo vykazuje stejné technické vlastnosti jako solární sklo, jak jsou uvedeny v 26. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Dále platí, že plavené sklo vyrábí jak výrobní odvětví Unie, tak vyvážející výrobci. Tuto skutečnost potvrzují informace veřejně dostupné na internetu. (5) Tvrzení se proto zamítá.
3. Závěry
(31)
Jelikož k dotčenému výrobku a obdobnému výrobku nebyla předložena další stanoviska, potvrzují se závěry učiněné v 26. až 33. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
C. DUMPING
1. Zacházení jako v tržním hospodářství
(32)
Po poskytnutí prozatímních a následně konečných informací jeden vyvážející výrobce uvedl, že Komise pochybila zamítnutím jeho žádosti o zacházení jako v tržním hospodářství. Stejná žádost týkající se zacházení jako v tržním hospodářství byla vznesena již v prozatímní fázi, ale Komise ji zamítla ve 43. a 47. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(33)
Vyvážející výrobce tvrdil, že výhody preferenčních daňových režimů a grantů nepředstavují významnou část jeho obratu. V této souvislosti je třeba připomenout, že na tyto a další námitky již Komise reagovala v dopise vývozci ze dne 13. září 2013, v němž k zacházení jako v tržním hospodářství oznámila své stanovisko. Zdůraznila zejména, že vzhledem k povaze tohoto zvýhodnění je absolutní výše výhody získaná v období šetření pro posouzení, zda se jedná o „podstatné“ zkreslení, irelevantní. Toto tvrzení se proto zamítá.
(34)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti se potvrzuje zjištění, že všechny žádosti o přiznání zacházení jako v tržním hospodářství je nutno zamítnout, jak je stanoveno v 34. až 47. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Běžná hodnota
2.1 Volba srovnatelné země
(35)
V prozatímním nařízení bylo v souladu s čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení jako vhodná srovnatelná země zvoleno Turecko. Jeden vyvážející výrobce namítal, že Turecko není pro účely stanovení běžné hodnoty vhodnou srovnatelnou zemi, protože v této zemi existuje pouze jeden výrobce solárního skla a na turecký trh se prakticky žádné solární sklo nedováží. Tento vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že ziskové rozpětí na tureckém domácím trhu solárního skla je obzvlášť vysoké, čímž dochází k umělému zvýšení běžné hodnoty. Stejný vyvážející výrobce navíc podotkl, že se na solární sklo vyráběné v Turecku nepoužívá žádná technologie povrchové úpravy a že se v Turecku nevyrábí žádné solární sklo plavením. V důsledku toho nemohou být z tureckého domácího trhu s obdobným výrobkem získány klíčové prvky nutné pro stanovení běžné hodnoty. Vyvážející výrobce proto namítal, že jako základ pro určení běžné hodnoty by se namísto toho měly použít ceny v Unii.
(36)
Za prvé, Komise připomíná, že v Turecku neexistují žádné významné překážky obchodu s obdobným výrobkem. Nelze tudíž vyvozovat závěr, že je turecký trh solárního skla uzavřen mezinárodnímu obchodu. Trh je naopak otevřený a cena obdobného výrobku na domácím trhu je stanovována volnou interakcí nabídky a poptávky.
(37)
Za druhé, pokud jde o tvrzení o zvláště vysokých ziscích na domácím tureckém trhu, Komise zdůrazňuje, že v období šetření nezaznamenala na tureckém trhu s obdobným výrobkem, že by se ve srovnání se ziskovým rozpětím dosahovaným výrobci v Unii objevovalo během posuzovaného období nadměrné ziskové rozpětí.
(38)
Za třetí, z nedostatku určitých typů výrobku v třetí zemi nelze vyvozovat, že tato země není vhodnou srovnatelnou zemí. Naopak, čl. 2 odst. 3 základního nařízení stanoví, že pokud se na domácím trhu určité druhy výrobku vůbec neprodávají, určí Komise běžnou hodnotu na základě výrobních nákladů v zemi původu s připočtením přiměřené částky pro prodejní, správní a režijní náklady a pro zisk. Podíl povrchové úpravy a výroby plavením na celkových nákladech vycházel z ověřených údajů poskytnutých výrobním odvětvím Unie.
(39)
S ohledem na výše uvedené se tvrzení, že Turecko není vhodnou srovnatelnou zemí, zamítá.
(40)
Komise rovněž nemůže akceptovat tvrzení, že běžná hodnota měla být stanovena na základě cen skutečně zaplacených v Unii. Podle čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení může Komise pro určení běžné hodnoty použít ceny v Unii, pouze není-li možné určit tuto hodnotu na základě údajů z vhodné srovnatelné země. Jelikož bylo zjištěno, že vhodná srovnatelná země s dostatečnou spoluprací výrobce existuje, musela Komise určit běžnou hodnotu na základě údajů z této srovnatelné země a nemohla použít ceny v Unii (6).
(41)
Komise potvrzuje výběr Turecka jako srovnatelné země ve smyslu čl. 2 odst. 7 základního nařízení.
2.2 Běžná hodnota
(42)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že Komise pochybila při stanovení běžné hodnoty, protože vycházela pouze ze ziskového prodeje ve srovnatelné zemi a připočetla hypotetické ziskové rozpětí k neziskovému prodeji.
(43)
Komise potvrzuje, že ke stanovení běžné hodnoty, jak je vysvětlena v 61. a 62. bodě odůvodnění prozatímního nařízení a jak požaduje čl. 2 odst. 4 základního nařízení, ověřila, že nejméně 80 % prodeje všech typů obdobného výrobku na tureckém domácím trhu bylo ziskových. Z tohoto důvodu byl pro stanovení běžné hodnoty vzat v úvahu veškerý prodej na tureckém domácím trhu, tzn. ziskový i neziskový. Toto tvrzení je tudíž neopodstatněné a jako takové bylo zamítnuto.
(44)
Jelikož ke stanovení běžné hodnoty nebyla předložena další stanoviska, potvrzují se zjištění uvedená v 58. až 64. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.3 Vývozní cena
(45)
Jelikož nebyla předložena žádná stanoviska ohledně vývozních cen, potvrzuje se 65. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.4 Srovnání
(46)
Po poskytnutí prozatímních a následně konečných informací jeden vyvážející výrobce tvrdil, že Komise chybně upravila jeho vývozní cenu podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení. Argumentoval tím, že výrobce a s ním spojený obchodník tvoří jeden hospodářský subjekt a že je taková úprava tedy vyloučena. V každém případě považuje výši úpravy za příliš vysokou, neboť Komise vycházela ze skutečné přirážky, která byla namísto za obvyklých podmínek stanovena na základě dohody o převodních cenách. Namísto toho měla Komise provést případné úpravy na základě odhadu přirážky stanovené za obvyklých podmínek mezi výrobcem a dovozcem, který s ním není ve spojení.
(47)
Šetřením bylo zjištěno, že tento vyvážející výrobce měl plně funkční vývozní oddělení, které sjednávalo prodejní podmínky s odběrateli v Unii, zadávalo objednávky na výrobu, organizovalo a uskutečňovalo dopravu konečného výrobku zákazníkům v Unii, včetně dodacích dokladů, provádělo celní odbavení vyváženého zboží a připravovalo prodejní doklady. Skutečně tedy nedošlo k duplikaci úkolů vyvážejícího výrobce a obchodníka ve spojení, které souvisejí s vývozem. Vyvážející výrobce však vydával prodejní faktury obchodníkovi, který následně vydal prodejní fakturu odběrateli v Unii za smluvní cenu. Obchodník ve spojení inkasoval platbu, odečetl přirážku a zbývající částku vyplatil vyvážejícímu výrobci.
(48)
Komise je proto toho názoru, že obchodníka ve spojení nelze považovat za interní prodejní oddělení ani v případě, že by tyto dvě společnosti byly považovány za jeden hospodářský subjekt, a že je tudíž úprava podle čl. 2 odst. 10 písm. i) plně odůvodněná. Navíc vzhledem k tomu, že provedená úprava odráží přirážku skutečně naúčtovanou mezi společnostmi ve spojení, není důvod nahrazovat ji jinou teoretickou částkou. Tvrzení se proto zamítá.
(49)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že má mnohem vyšší výrobní kapacitu než výrobní odvětví Unie, a že má tedy výhodu v podobě nižších nákladů při výrobě dotčeného výrobku. Podle výrobce by proto Komise měla přihlédnout k této výhodě plynoucí z jeho nižších výrobních nákladů a provést nezbytnou úpravu.
(50)
Komise nemůže toto tvrzení uznat. Za prvé, vyvážející výrobce neuvádí příslušné právní ustanovení, podle něhož by tuto úpravu bylo možno provést. Za druhé, nebylo prokázáno, že nižší náklady v důsledku vyšších výrobních kapacit by ovlivnily ceny nebo srovnatelnost cen ve smyslu čl. 2 odst. 10 základního nařízení. I kdyby rozdíl v nákladech mohl být prokázán, není zřejmé, jak se to odráží v konečné ceně, ani zda tento rozdíl není kompenzován rozdílem v jiných nákladech.
(51)
Kromě toho se výhoda uváděná vyvážejícím výrobcem týká toho, že jeho výrobní náklady mají být nižší než náklady výrobního odvětví Unie. V této souvislosti je třeba připomenout, že vyvážejícímu výrobci nebylo přiznáno zacházení jako v tržním hospodářství a jeho náklady tudíž nebyly ověřeny. Podle čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení stanovila Komise běžnou hodnotu na základě skutečných cen a/nebo nákladů výrobce ve srovnatelné zemi, protože ceny a náklady v zemích bez tržního hospodářství nejsou výsledkem tržních sil, a proto je nelze považovat za spolehlivý ukazatel tržních cen či nákladů.
(52)
Jeden vyvážející výrobce v ČLR uvedl, že by Komise měla upravit vývozní cenu ze závodu u jednoho z jeho konkurentů tak, že z ní odečte poplatek za služby a licenční poplatek, které měl tento konkurent zaplatit třetí straně.
(53)
Tuto námitku Komise zamítá. Za prvé, vyvážející výrobce neuvádí příslušné ustanovení základního nařízení, podle něhož by tuto úpravu bylo možno provést. Zadruhé, i kdyby se toto tvrzení dalo považovat za spadající do působnosti čl. 2 odst. 10 písm. e) základního nařízení, které stanoví úpravy týkající se nákladů na dopravu, pojištění, manipulaci a nakládku a vedlejších nákladů, uvedené ustanovení nesouvisí s poplatky za služby nebo náklady v souvislosti s licenční dohodou. Tyto náklady představují obchodní náklady, které běžně vznikají výrobci zboží používajícímu licenci na technologie získanou od třetí strany bez ohledu na to, zda se zboží vyváží či prodává na domácím trhu. Náklady by proto měly být promítnuty do konečné ceny jak při vývozu, tak v případě tuzemského prodeje. Náklady tedy nemohou ovlivnit srovnání vývozní ceny a běžné hodnoty. Úprava podle čl. 2 odst. 10 proto není odůvodněná a tvrzení se zamítá.
(54)
Jak je stanoveno v 67. a 68. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, za účelem zajištění spravedlivého porovnání běžné hodnoty a vývozní ceny byly podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení provedeny náležité úpravy o rozdíly ovlivňující ceny a srovnatelnost cen.
(55)
Na tomto základě byly u jednotlivých společností provedeny úpravy o náklady na dopravu, námořní dopravu a pojištění, náklady na manipulaci, nakládku a vedlejší náklady, vývozní cla a provize ve všech případech, které prokazatelně ovlivňují srovnatelnost cen. Po uložení prozatímních opatření však Komise zaznamenala administrativní opomenutí týkající se úpravy DPH. Toto opomenutí bylo odpovídajícím způsobem opraveno za účelem výpočtu dumpingu uvedeného v tabulce ve 169. bodě odůvodnění.
(56)
Dva vyvážející výrobci tvrdili, že srovnání vývozní ceny a běžné hodnoty nebylo u jednoho typu výrobku správně provedeno. Tato námitka je řešena v 67. a 68. bodě odůvodnění.
2.5 Dumpingová rozpětí
(57)
Jelikož nebyla předložena žádná stanoviska, potvrzuje se metoda použitá pro výpočet dumpingového rozpětí uvedená v 69. až 73. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(58)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že v antidumpingovém dotazníku chybně vyplnil nesprávné hodnoty CIF (náklady, pojištění a přepravné) v mnoha případech prodeje dotčeného výrobku na vývoz do EU. Nahlášené hodnoty CIF byly příliš nízké, čímž došlo ke zvýšení dumpingového rozpětí společnosti i jejího rozpětí újmy.
(59)
Komise žádost důkladně posoudila. Platnost tvrzení ověřila tím, že zkontrolovala a na místě ověřila ceny CIF v příslušných transakcích s dovozcem z EU. Tvrzení bylo proto uznáno.
(60)
S ohledem na úpravy provedené v běžné hodnotě a vývozní ceně, a jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, stanoví se tato konečná dumpingová rozpětí vyjádřená v procentech ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením:
Společnost
Dumpingové rozpětí
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
83,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
78,4 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
90,1 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
41,6 %
Ostatní spolupracující společnosti
84,7 %
Všechny ostatní společnosti
90,1 %
D. ÚJMA
1. Definice výrobního odvětví Unie a výroba v Unii
(61)
Nebyla předložena žádná stanoviska k definici výrobního odvětví Unie a výrobě v Unii. Komise proto potvrzuje závěry učiněné v 75. až 79. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Spotřeba v Unii
(62)
Po poskytnutí prozatímních informací byly údaje o objemu prodeje uskutečněném výrobci v Unii zařazenými do vzorku, které předložil žadatel, aktualizovány s použitím údajů od těchto výrobců. Tabulka 1 byla náležitě opravena (viz níže). Touto opravou se nemění ani neruší trend ani závěry učiněné na základě údajů obsažených v prozatímním nařízení. Vzhledem ke skutečnosti, že ke spotřebě v Unii nebyla předložena žádná stanoviska, se tudíž potvrzuje trend spotřeby v Unii stanovený v 80. až 82. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Tabulka 1
Spotřeba v Unii (1 000 m2)
2009
2010
2011
OŠ
Celková spotřeba v Unii
16 596
28 239
33 993
27 412
Index
100
170
205
165
Zdroj: Glass for Europe, žadatel, a odpovědi na dotazník zaslané výrobci v Unii zařazenými do vzorku.
3. Objem, cena a podíl dumpingového dovozu z dotčené země na trhu
(63)
Kvůli opravě objemu prodeje výrobního odvětví Unie (viz 62. bod odůvodnění) bylo nutno opravit i podíl dovozu z dotčené země na trhu (viz tabulka 2). Opravou se nemění ani neruší trend ani závěry učiněné na základě údajů, jež obsahovalo prozatímní nařízení.
(64)
Komise proto potvrzuje závěry učiněné v 83. až 87 bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Tabulka 2
Objem prodeje (1 000 m2) a podíl na trhu
2009
2010
2011
OŠ
Podíl na trhu
7,2 %
7,3 %
18,1 %
30,5 %
Index
100
100
250
421
Zdroj: Glass for Europe, žadatel, a odpovědi na dotazník zaslané výrobci v Unii zařazenými do vzorku.
4. Cenové podbízení
(65)
Způsob, jakým bylo určeno cenové podbízení v období šetření, je uveden v 88. a 89. bodě prozatímního nařízení. Vážené průměrné prodejní ceny jednotlivých typů výrobku prodávaných výrobci v Unii zařazenými do vzorku, účtované odběratelům na trhu Unie, kteří nejsou ve spojení, a upravené na úroveň cen ze závodu, byly porovnány s odpovídajícími váženými průměrnými cenami jednotlivých typů výrobku z dovozu spolupracujících vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Jednalo se o dovozní ceny účtované prvnímu nezávislému odběrateli na trhu Unie, zjištěné na základě cen CIF s příslušnou úpravou směrem nahoru, tj. o náklady na celní odbavení, manipulaci a nakládku. Tyto úpravy zvýšily cenu o 7 % až 15 % v závislosti na kontrolním čísle výrobku.
(66)
Porovnání cen bylo provedeno podle čísla typu výrobku u transakcí na stejné úrovni obchodní činnosti s náležitou úpravou, jak je uvedeno v bodě odůvodnění výše, a po odečtení rabatů a slev. Výsledkem porovnání vyjádřeného v procentech obratu výrobců v Unii zařazených do vzorku v období šetření bylo vážené průměrné rozpětí cenového podbízení mezi 10,6 % a 26,7 % cen výrobců v Unii zařazených do vzorku z dumpingového dovozu.
(67)
Dva vyvážející výrobci tvrdili, že u jednoho typu výrobku nebylo porovnání cen správně provedeno. Namítali zejména, že solární sklo s oboustranným povlakem mělo být porovnáváno odděleně od solárního skla s jednostranným povlakem. Náklady na výrobu solárního skla s oboustranným povlakem a jeho cena jsou údajně mnohem vyšší než u solárního skla. Dále uvedli, že solární sklo s oboustranným povlakem má „obvykle“ mnohem vyšší koeficient solární propustnosti než solární sklo s jednostranným povlakem. A konečně, podle jednoho výrobce se ve fotovoltaických modulech solární sklo s oboustranným povlakem vůbec nepoužívá, protože je mnohem dražší než solární sklo s jednostranným povlakem, ale přitom má stejný koeficient solární propustnosti jako solární sklo s jednostranným povlakem používané pro výrobu těchto modulů. U solárních termických zařízení má být vyšší propustnost dosahovaná solárním sklem s oboustranným povlakem naopak důležitá, protože značně zvyšuje účinnost těchto zařízení.
(68)
Komise zamítá námitky předložené vyvážejícími výrobci z těchto důvodů: Za prvé, kromě obecných argumentů vyvážející výrobce nijak neprokázal, že by mezi náklady na výrobu solárního skla s jednostranným povlakem a solárního skla s oboustranným povlakem existoval trvalý rozdíl. Výrobní odvětví Unie naopak tvrdilo, že se výrobní náklady liší v závislosti na použité technologii povrchové úpravy a že sklo s oboustranným povlakem není nutně dražší než sklo s jednostranným povlakem, což platí i naopak. Za druhé, sklo s oboustranným povlakem může skutečně dosahovat vyšší solární propustnost než solární sklo s jednostranným povlakem (sklo s oboustranným povlakem má maximální solární propustnost 98 %, zatímco sklo s jednostranným povlakem až 95 %) a tato technická vlastnost je důležitá pouze pro solární termická zařízení, ale pro fotovoltaické moduly je irelevantní. Nicméně v rozporu s tím, co tvrdí vyvážející výrobce, se solární sklo s oboustranným povlakem prodává i výrobcům fotovoltaických modulů, které dokonce představují jeho hlavní trh. V období šetření prodalo výrobní odvětví Unie sklo s oboustranným povlakem do fototermických kolektorů v zanedbatelném množství (méně než 1 % veškerého prodeje skla s oboustranným povlakem; všechno ostatní sklo se prodalo do fotovoltaických modulů).
(69)
Co se týče nákladů po dovozu, po poskytnutí prozatímních informací byla obdržena dvě stanoviska. V prvním stanovisku žadatel tvrdil, že úpravy nákladů o náklady na celní odbavení, daně, manipulaci a nakládku by měly být v mnohem nižší sazbě, tj. 0,26 EUR/m2 pro náklady na celní odbavení, manipulaci a nakládku s připočtením 3% daně, namísto použité sazby 0,40 EUR/m2 s připočtením 3% daně.
(70)
Druhé stanovisko předložil vyvážející výrobce, podle nějž nebyly poskytnuty podrobněji rozdělené informace kromě celkové částky 0,40 EUR/m2 pokrývající náklady na manipulaci, poplatky za celní odbavení a náklady na dočasné uskladnění dovážených výrobků v místě dovozu. Rovněž namítal, že nebyla vysvětlena kritéria pro určení toho, zda je úprava považována za přiměřenou, či nikoli.
(71)
Dotčené úpravy uplatněné Komisí vycházejí z ověřených údajů obdržených od dovozců solárního skla vyráběného v ČLR a odrážejí skutečné vážené průměrné náklady vzniklé při dovozu dotčeného výrobku během období šetření. Žadatel ale předložil prohlášení o pravidelných standardních poplatcích účtovaných nezávislým zasílatelem za dovoz z Číny ve standardních námořních kontejnerech. Toto prohlášení není platným důkazem o skutečných poplatcích, které účtovali zasílatelé za dovoz dotčeného výrobku v období šetření. V důsledku toho se námitka předložená žadatelem zamítá.
(72)
Pokud jde o námitku vyvážejícího výrobce, částka 0,40 EUR/m2 nemohla být podrobněji rozdělena, neboť se jedná o vážený průměr vypočtený na základě četných skutečných faktur vystavených v období šetření dovozu čínského solárního skla v různých přístavech EU. Skutečné náklady po dovozu se tedy liší podle vstupního přístavu v EU, typu výrobku, použití dočasného uskladnění v místě dovozu atd.
(73)
A dále, úprava nákladů po dovozu provedená Komisí v prozatímním nařízení se považuje za přiměřenou, neboť vychází z ověřených skutečných faktur za dovoz čínského solárního skla, které platili nezávislí dovozci.
(74)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska k metodice použité pro výpočet cenového podbízení, metoda porovnání cen vysvětlená v 89. a 90. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje.
5. Makroekonomické ukazatele
(75)
Jak je uvedeno v 92. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, pro účely analýzy újmy rozlišovala Komise mezi makroekonomickými a mikroekonomickými ukazateli újmy. Makroekonomické ukazatele za posuzované období byly analyzovány na základě údajů poskytnutých výrobním odvětvím Unie a vztahujících se na všechny výrobce v Unii, kteří se přihlásili během šetření.
(76)
Podle jednoho vyvážejícího výrobce Komise neprovedla analýzu újmy v souladu s čl. 3 odst. 2 a čl. 3 odst. 5 základního nařízení, protože újmu analyzovala na základě dvou samostatných a údajně nekonzistentních souborů údajů, a sice makroekonomických a mikroekonomických ukazatelů újmy. Vyvážející výrobce dále tvrdil, že nekonzistentnost analýzy založené na dvou souborech údajů vyvolává vážné pochybnosti o vhodnosti, spravedlnosti a objektivitě celkové představy o újmě.
(77)
Po poskytnutí konečných informací tato společnost své tvrzení zopakovala. Dále uvedla řadu předchozích šetření, kdy měly orgány Unie nejednotně zařadit různé soubory údajů buď do makroekonomických, nebo naopak do mikroekonomických údajů.
(78)
Komise nemůže tuto námitku uznat. Tato metodika se používá v případech výběru vzorku, aby se analyzovala situace výrobního odvětví Unie a vyhodnotil nejen vývoj zobrazovaný vzorkem, ale i vývoj výrobního odvětví Unie jako celku. Všechny činitele uvedené v čl. 3 odst. 5 základního nařízení byly při analýze vzaty v úvahu. Závěr ohledně újmy je rovněž vypracován na základě všech těchto činitelů. Analýza újmy byla proto provedena v souladu s čl. 3 odst. 2 a čl. 3 odst. 5 základního nařízení.
(79)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné v 90. až 94. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(80)
Pokud jde o makroekonomické ukazatele analyzované Komisí v 95. až 103. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, z důvodu opravy prodeje uskutečněného výrobním odvětvím Unie (viz 62. bod odůvodnění) se mírně pozměnil podíl výrobců v Unii na trhu (viz tabulka 5). Touto opravou se však nemění ani neruší trend ani závěry učiněné na základě údajů obsažených v prozatímním nařízení. Komise proto potvrzuje závěry učiněné v 95. až 105. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Tabulka 5
Objem prodeje a podíl na trhu
2009
2010
2011
OŠ
Objem prodeje (1 000 m2)
14 696
25 303
26 556
18 039
Index
100
172
181
123
Podíl na trhu
88,6 %
89,6 %
78,1 %
65,8 %
Index
100
101
88
74
Zdroj: Glass for Europe, žadatel, a odpovědi na dotazník zaslané výrobci v Unii zařazenými do vzorku.
6. Mikroekonomické ukazatele
(81)
Po poskytnutí prozatímních informací byly aktualizovány jednotkové výrobní náklady výrobců v Unii zařazených do vzorku. Tabulka 7 byla tedy částečně změněna (viz níže). Touto opravou se nemění ani neruší trend ani závěry učiněné na základě údajů obsažených v prozatímním nařízení. Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 106. až 123. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Tabulka 7
Průměrné prodejní ceny v Unii
2009
2010
2011
OŠ
Jednotkové výrobní náklady (EUR/m2)
13,13
8,38
8,44
9,34
Zdroj: odpovědi výrobců v Unii zařazených do vzorku na dotazník.
7. Závěr ohledně újmy
(82)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 124. až 129. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tj. že výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma ve smyslu č. 3 odst. 5 základního nařízení.
E. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
1. Účinek dumpingového dovozu
(83)
Ve 131., 132. a 133. bodě odůvodnění prozatímního nařízení dospěla Komise k závěru, že existuje příčinná souvislost mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a dumpingovým dovozem z ČLR. Tento závěr napadlo několik účastníků řízení, kteří tvrdili, že neexistuje žádná rozumná a ucelená časová souvislost mezi újmou a zvýšeným dovozem z dotčené země. Důvodem má být skutečnost, že dovoz z ČLR se mezi rokem 2009 a 2011 výrazně zvýšil. Průměrná cena čínského dovozu v roce 2011 navíc činila 4,96 EUR/m2, což je částka blízká stavu z roku 2012 (4,38 EUR/m2).
(84)
Podle názoru těchto účastníků je závěr, že újma způsobená výrobnímu odvětví Unie by měla být přičtena čínskému dovozu v roce 2012, v rozporu se zjištěními tohoto odvětví, že čínský dovoz neměl žádný negativní dopad v předchozím roce, zejména pokud jde o ziskové rozpětí výrobního odvětví Unie, přestože průměrná dovozní cena byla velmi podobná.
(85)
Od počátku posuzovaného období do konce období šetření vzrostl dovoz o 596 % a jeho podíl na trhu vzrostl o 321 %. Dovozní ceny poklesly v posuzovaném období o 27,2 %.
(86)
Je pravdou, že ziskové rozpětí výrobního odvětví Unie v roce 2011 bylo pouze mírně nižší než v roce 2010, a to navzdory vysokému nárůstu dovozu z ČLR již v roce 2011. V roce 2011 však výrazně vzrostla spotřeba solárního skla v Unii, konkrétně o 20,4 % mezi roky 2010 a 2011, zatímco dovoz z ČLR se během stejného období zvýšil o 150 %. V období šetření se sice spotřeba snížila o něco více než 19 %, ale objem čínského dovozu se oproti roku 2011 dále zvýšil o více než 35 %. To jasně prokazuje časovou souvislost mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie v období šetření a silným nárůstem dumpingového čínského dovozu. Logicky trvá nějakou dobu, než výrobci v Unii pocítí některé negativní účinky nárůstu dumpingového dovozu (například ztrátu klientů, finanční ztráty, snížení návratnosti investic a peněžních toků atd.). Tvrzení se proto zamítá.
(87)
Po poskytnutí konečných informací titíž účastníci tvrdili, že časovou souvislost mezi způsobenou podstatnou újmou a dumpingovým čínským dovozem nelze posuzovat na základě celého posuzovaného období, tj. od roku 2009 do konce období šetření, aniž by se zohlednil vývoj zaznamenaný v tomto období.
(88)
Komise také analyzovala vývoj v průběhu posuzovaného období. Skutečnost, že v roce 2011 bylo výrobní odvětví Unie i přes silný nárůst dovozu z ČLR ještě ziskové, nijak neovlivňuje závěr, že v období šetření existovala časová souvislost mezi újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a čínským dumpingovým dovozem.
(89)
V období šetření se spotřeba snížila o něco více než o 19 %, zatímco čínští vyvážející výrobci:
-
zvýšili svůj podíl na trhu o 12,4 procentního bodu oproti roku 2011, zatímco podíl výrobního odvětví Unie na trhu klesl o 12,3 procentního bodu,
-
zvýšili objem čínského dovozu o více než 35 % v porovnání s 32 % poklesem prodeje výrobního odvětví Unie a
-
dále snížili své již tak velmi nízké vývozní ceny o více než 10 % a jejich ceny se podbízely vůči cenám výrobního odvětví Unie až o 26,7 %, čímž přispěly ke ztrátám způsobeným výrobnímu odvětví Unie v období šetření.
(90)
Na základě výše uvedené analýzy dospěla Komise k závěru, že dumpingový dovoz a značný nárůst jeho podílu na trhu za ceny, které se trvale podbízejí vůči cenám výrobního odvětví Unie, způsobily výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu.
(91)
Jelikož ohledně účinku dumpingového dovozu nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 131., 132. a 133. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Účinek jiných činitelů
2.1 Dovoz z třetích zemí
(92)
Kvůli opravě údajů o objemu prodeje výrobního odvětví Unie (viz 62. bod odůvodnění) se mírně změnil podíl dovozu z třetích zemí na trhu (viz opravená tabulka 11 níže). Touto opravou se však nemění ani neruší trend ani závěry učiněné na základě údajů obsažených v prozatímním nařízení.
(93)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 134. až 137. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Tabulka 11
Dovoz z třetích zemí (1 000 m2)
Třetí země
2009
2010
2011
OŠ
Podíl na trhu
4,2 %
3,1 %
3,8 %
3,7 %
Index
100
74
90
88
Zdroj: Glass for Europe, odpovědi žadatele a výrobců v Unii na dotazník.
2.2 Vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie
(94)
Jeden účastník řízení zpochybnil zjištění Komise uvedené ve 139. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že pokles prodeje na vývoz výrobců v Unii zařazených do vzorku během období šetření byl s největší pravděpodobností způsoben velmi nízkými cenami čínského vývozu do zemí, kam především mířil vývoz výrobního odvětví Unie (tj. USA, Kanada). Podle názoru účastníka řízení je takovýto závěr neodůvodněný, protože k čínskému vývozu docházelo i v roce 2011, a tedy neexistuje důvod, proč by měl mít dopad pouze v roce 2012. Dále se účastník řízení domnívá, že skutečným důvodem nízkého prodeje na vývoz je skutečnost, že výrobní odvětví Unie nebylo konkurenceschopné a v okamžiku poklesu cen na světovém trhu si nedokázalo udržet konkurenceschopnost. V důsledku toho účastník řízení tvrdil, že pokles prodeje na vývoz výrobců v Unii v období šetření prohloubil způsobenou újmu.
(95)
Prodej na vývoz výrobců v Unii zařazených do vzorku tvořil 20 % objemu jejich celkového prodeje v roce 2009 (v zahajovací fázi), v roce 2010 to bylo 11 % a v nejlepším roce 2011 jen 14 %. V 2012 došlo k dalšímu poklesu, a to na 5 %.
(96)
Komise tato tvrzení zamítá, a to z následujících důvodů: Trh Unie je stále jedním z největších na světě a zůstává na rozdíl od třetích zemí hlavním trhem pro výrobní odvětví Unie. Solární sklo je navíc poměrně těžké a křehké, což se promítá do vícenákladů na dálkovou přepravu (kvůli rozbití a korozi). Z informací, které Komise získala z odpovědí vyvážejících výrobců zařazených do vzorku na dotazník, vyplývá, že ceny čínského vývozu do hlavních exportních destinací výrobního odvětví Unie byly skutečně velmi nízké a v období šetření v porovnání s rokem 2011 ještě klesly. To ukazuje, že snížená vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie je způsobena zejména neustále zlevňovaným čínským vývozem, a to i na trzích třetích zemí, jak se potvrdilo během šetření.
(97)
Po poskytnutí konečných informací tento účastník řízení tvrdil, že se šetření týkalo pouze trhu Unie a neposuzovalo žádné nekalé cenové praktiky na trzích třetích zemí.
(98)
I za předpokladu, že by zjištění ze strany orgánů EU byla správná, kromě toho údajně přičítala dumpingovému dovozu do Unie újmu způsobenou jinými činiteli. Levný nebo subvencovaný čínský vývoz do třetích zemí proto nebyl dumpingovým dovozem do EU a jako takový měl být kvalifikován jako jiný činitel, jehož škodlivé účinky se neměly připsat dumpingovému dovozu.
(99)
Tuto námitku Komise zamítá. Neprověřovala totiž, zda jsou ceny dovozu z ČLR do třetích zemí dumpingové a/nebo subvencované. Na základě vývozních cen do třetích zemí předložených vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku pouze stanovila, že se tyto ceny v posledních letech neustále snižují.
(100)
Ve stejném duchu Komise analyzovala pokles cen dovozu z ČLR do třetích zemí jako samostatný činitel a nepřičítala jej dumpingovému dovozu do Unie. Tento fakt byl pouze použit jako možné vysvětlení snižujícího se vývozu výrobního odvětví Unie do hlavních vývozních trhů v třetích zemích v souvislosti se skutečností, že tyto trhy nikdy nebyly hlavní trhy pro výrobní odvětví Unie. Dokonce i v nejlepších letech 2010 a 2011 se více než 85 % prodeje výrobního odvětví Unie uskutečnilo na trhu Unie.
(101)
Proto se potvrzuje závěr uvedený ve 140. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, totiž že horší vývozní výkonnost výrobců v Unii zařazených do vzorku nemůže narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
2.3 Vývoj spotřeby, kapacita a využití kapacity
(102)
Jeden účastník řízení tvrdil, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byl pokles spotřeby v Unii. To je údajně jediný činitel, který zjevně poprvé poklesl v roce 2012 a s nímž lze přiměřeně spojit újmu, zatímco čínský dovoz byl zahájen již v roce 2011 za ceny srovnatelné s cenami v roce 2012. Po poskytnutí konečných informací tento účastník řízení své tvrzení zopakoval.
(103)
V roce 2012 se spotřeba ve srovnání s předchozími roky skutečně snížila. Komise však provedla analýzu od počátku posuzovaného období v roce 2009 do konce období šetření a v uvedeném období vzrostla spotřeba Unie celkem o 65 %. Během posuzovaného období podíl výrobního odvětví Unie na trhu neustále a značně klesal, tj. celkem o 25,7 %, naproti tomu podíl čínského dovozu na trhu se zvýšil o 321 %. Během posuzovaného období došlo k 596 % nárůstu čínského dovozu.
(104)
Kromě toho se v období šetření spotřeba v Unii stále pohybovala na úrovni srovnatelné s rokem 2010, ale v roce 2010 dosáhlo výrobní odvětví Unie přiměřeného zisku (jak je uvedeno v tabulce 10 prozatímního nařízení). Pokles spotřeby v Unii v období šetření tudíž sám o sobě nemohl vyvolat ztráty způsobené výrobnímu odvětví Unie v tomto období. Podíl výrobního odvětví Unie na trhu se mimoto mezi roky 2010 až 2012 snížil o 26,6 %, zatímco podíl čínského dovozu na trhu vzrostl během téhož období o 318 %. Konečně, pokud by pokles spotřeby v období šetření způsobil újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, měl by zasáhnout i čínský dovoz. To se zjevně nestalo. V období šetření čínský dovoz naopak významně vzrostl, jak z hlediska objemu, tak i podílu na trhu.
(105)
Komise proto toto tvrzení zamítá a potvrzuje závěry učiněné ve 141. a 142. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(106)
Pokud jde o výrobní kapacitu výrobního odvětví Unie uvedenou v tabulce 4 prozatímního nařízení, Komise zastává názor, že její zvyšování jasně vykazovalo stejnou tendenci jako zvyšování spotřeby v Unii do roku 2011.
(107)
Komise rovněž stanovila, že hlavním důvodem zvýšení výrobní kapacity o 12,5 % mezi rokem 2011 a koncem období šetření byl vstup jedné společnosti na trh solárního skla, ačkoli se výrobní kapacita všech ostatních společností na trhu během stejného období mírně snížila.
(108)
Komise proto zastává názor, že vývoj kapacity výrobního odvětví Unie celkově vykazoval stejný trend jako vývoj spotřeby v Unii. Podle Komise tedy vysoká výrobní kapacita výrobního odvětví Unie, která byla vysoká již na počátku posuzovaného období a udržela se vysoko i během období šetření, nemohla narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(109)
Po poskytnutí konečných informací několik účastníků tvrdilo, že Komise nezohlednila nadměrnou kapacitu jako důležitou příčinu újmy. Během posuzovaného období nebylo podle jejich názoru zvýšení kapacity odůvodněno zvýšením spotřeby, jelikož výrobní odvětví Unie zaznamenávalo neustálý obrovský rozdíl mezi výrobní kapacitou a spotřebou, jež bránil ekonomické životaschopnosti. Podle jednoho účastníka řízení přispěla ke způsobené újmě také skutečnost, že na trh vstoupil mezi rokem 2011 a koncem období šetření nový subjekt, který zvýšil konkurenci na domácím trhu.
(110)
Účastník řízení rovněž tvrdil, že klesající spotřeba v Unii a zvýšení výrobní kapacity ve spojení s poklesem prodeje na vývoz vedly k nízké míře využití kapacity. Tato nízká míra využití způsobila vysoké fixní náklady, které podle účastníka řízení vážně zasáhly odvětví solárního skla odvětví v Unii.
(111)
Komise podotýká, že úroveň kapacity celého odvětví v Unii převyšovala celkovou spotřebu v Unii během celého posuzovaného období. To však nezabránilo výrobcům Unie zařazeným do vzorku dosahovat zisku během dvou let před obdobím šetření, zatímco jen v období šetření jim vznikla významná ztráta ve výši 14,5 %.
(112)
Kromě toho kapacita výrobců v Unii zařazených do vzorku vzrostla pouze o 4 % mezi lety 2010 a 2011 a o 2,6 % mezi rokem 2011 a obdobím šetření, což vedlo k mírnému celkovému zvýšení o 6,7 % mezi rokem 2010 a obdobím šetření.
(113)
Rozdíl mezi spotřebou a kapacitou tedy existoval během celého posuzovaného období, a přestože byl mírně vyšší v období šetření, nelze jím vysvětlit obrovské ztráty vzniklé během období šetření společnostem zařazeným do vzorku. V důsledku toho Komise odmítá tvrzení, že úroveň kapacity výrobního odvětví Unie není ekonomicky životaschopná.
(114)
K tvrzení, že nový účastník na trhu v roce 2012 přispěl k újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie, Komise poznamenává, že tento nový subjekt sice měl instalovanou vysokou kapacitu, ale v období šetření vykazoval velmi malou výrobu a prodej, v rozmezí 2 % celkového prodeje v EU. Jeho vstup tedy neměl téměř žádný dopad na výkonnost výrobního odvětví Unie jako celku, pouze výrazně navýšil údaje o kapacitě a využití kapacity v tomto odvětví. Bez údajů této společnosti totiž kapacita všech ostatních výrobců v Unii mezi lety 2011 a 2012 poklesla.
(115)
Kromě toho šetření neprokázalo, že by fixní náklady měly na odvětví solárního skla silný vliv. Ve skutečnosti se v období šetření pohybovaly průměrné fixní náklady výrobců v Unii zařazených do vzorku v rozmezí 25 % až 35 % celkových výrobních nákladů. V předchozích letech 2010 a 2011 byl procentní podíl fixních nákladů mírně nižší, avšak stále ve stejném rozmezí. To jasně ukazuje, že vysoká kapacita v období šetření měla na výrobní náklady samozřejmě dopad, který však nebyl významný a nevysvětluje vysoké ztráty v období šetření, zejména ve srovnání se ziskem dosaženým v předchozích letech. A dále, míra využití kapacity výrobců v Unii zařazených do vzorku v porovnání s předchozími roky klesla, ale v období šetření stále dosahovala úrovně 65 %.
(116)
V neposlední řadě Komise se ve své analýze rovněž zohlednila, že instalovaná kapacita může být upravena pro výrobu jiných typů skla, na které se toto šetření nevztahuje. I vzhledem k tomuto faktoru Komise proto nesouhlasí s názorem účastníka řízení, že vysoká instalovaná kapacita není ekonomicky životaschopná.
(117)
Vzhledem k výše uvedenému Komise zamítá tvrzení předložená tímto účastníkem řízení a opakuje, že vývoj spotřeby, výrobní kapacity a využití kapacity během posuzovaného období, ať byl analyzován jednotlivě nebo souhrnně, nenarušoval zjištěnou příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
2.4 Vývoj v oblasti solárních modulů
(118)
Dva účastníci namítli, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byl kromě vývoje spotřeby dotčeného výrobku také pokles spotřeby solárních modulů a ztráty, které utrpělo toto výrobní odvětví na konci roku 2011 a začátkem roku 2012. Finanční potíže výrobců solárních panelů měly zasáhnout trh solárního skla na přelomu let 2011 a 2012, protože mezi těmito dvěma událostmi byla nutně časová prodleva.
(119)
Stejná tvrzení zopakoval jeden účastník řízení po poskytnutí konečných informací.
(120)
Ve 143. bodě odůvodnění prozatímního nařízení Komise skutečně zjistila, že trendy pozorované v odvětví solárních modulů mají významný dopad na spotřebu solárního skla, protože kolem 80-85 % solárního skla se prodává výrobcům solárních modulů (krystalické křemíkové fotovoltaické moduly a fotovoltaické moduly s tenkým filmem). Nicméně podle 143. a 144. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se spotřeba solárních modulů v posuzovaném období, tj. 2009-2012, neustále zvyšovala, a ačkoli v roce 2012 došlo k poklesu, úroveň spotřeby zůstala o 221 % vyšší než v roce 2009 a o 44 % vyšší než v roce 2010. (7) Kromě toho bylo zjištěno, že škrty v zaručených výkupních cenách na konci roku 2011 a na počátku roku 2012 nenarušily příčinnou souvislost mezi dumpingovými dovozy solárních modulů a zjištěnou podstatnou újmou (8), protože poptávka po solárních modulech zůstala v období 2009-2012 relativně vysoká.
(121)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem dospěla Komise k závěru, že úroveň spotřeby solárních modulů nemůže být sama o sobě považována za tak silný faktor, aby narušila zjištěnou příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem solárního skla z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(122)
Podobně platí, že jelikož poptávka po solárních modulech zůstala v období 2009-2012 poměrně vysoká a poptávka po solárním skle se ve stejném období zvýšila o 65 %, stejně tak nemůže být dopad zhoršení finanční situace výrobců solárních modulů, k němuž došlo koncem roku 2011 a počátkem roku 2012, na spotřebu solárního skla sám o sobě považován za tak silný faktor, aby narušil zjištěnou příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem solárního skla z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(123)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, závěr učiněný ve 144. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje.
2.5 Závěr ohledně příčinné souvislosti
(124)
Vzhledem k výše uvedenému Komise potvrzuje svá zjištění uvedená ve 130. až 133. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tedy že v období šetření docházelo k dumpingovému dovozu dotčeného výrobku z dotčené země za ceny, které se podbízely vůči cenám výrobního odvětví Unie. Dále platí, že mezi nárůstem objemu dumpingového dovozu a zhoršením situace výrobního odvětví Unie existuje zjevná časová souvislost. Dumpingový dovoz přímo konkuroval výrobě odvětví Unie a v důsledku toho v posuzovaném období výrobní odvětví Unie ztrácelo ziskovost a podíl na trhu. Další možné příčiny újmy byly analyzovány výše, ale u žádné z nich, ať byla analyzována jednotlivě nebo souhrnně, nebylo shledáno, že by narušovala zjištěnou příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(125)
Nebyly předloženy žádné nové důkazy, jež by mohly změnit tento závěr, a jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska k závěru ohledně příčinné souvislosti, potvrzuje Komise 145. a 146. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
F. ZÁJEM UNIE
1. Zájem výrobního odvětví Unie
(126)
Jelikož ohledně zájmu výrobního odvětví Unie nebyla předložena žádná stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 148. až 151. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Zájem dovozců a obchodníků, kteří nejsou ve spojení
(127)
Jelikož ohledně dovozců a obchodníků, kteří nejsou ve spojení, nebyla předložena žádná stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 152., 153. a 154. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Zájem dodavatelů surovin
(128)
Jelikož ohledně zájmu dodavatelů surovin nebyla předložena žádná stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 155. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Zájem uživatelů
(129)
Přihlásil se jeden uživatel, který uvedl, že antidumpingová opatření se ho nedotknou, jelikož nepoužívá solární sklo vyráběné v ČLR ani nemá v úmyslu tak učinit.
(130)
Jeden vyvážející výrobce namítl, že uložení antidumpingového cla na dovoz čínského solárního skla sice může mírně prospět unijnímu odvětví solárního skla, ale značně poškodí unijní odvětví fotovoltaických modulů a solárních termických zařízení, která budou muset platit za dotčený výrobek vyšší ceny. Navíc by patrně bylo v rozporu s cílem Unie chránit životní prostředí, jelikož by vedlo ke zvýšení cen pro fotovoltaické moduly a solární termická zařízení a pomohlo by odvětví solárního skla, které vyvážející výrobce považuje za energeticky náročné.
(131)
Jak je uvedeno ve 157. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, na celkové náklady solárních modulů bude mít uložení antidumpingových cel jen velmi omezený dopad (nižší než 1 %). Nebyly předloženy žádné důkazy zpochybňující správnost této analýzy. Tvrzení se proto zamítá.
(132)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska ohledně zájmu Unie, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 155. až 159. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
5. Aspekty hospodářské soutěže
(133)
Jelikož nebyla předložena žádná stanoviska k aspektům hospodářské soutěže vymezeným ve 160. až 163. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, potvrzuje Komise tyto body.
6. Závěr ohledně zájmu Unie
(134)
Nebyla předložena žádná stanoviska, která by vedla ke změně analýzy zájmu Unie provedené v prozatímním nařízení. Komise proto potvrzuje závěry učiněné ve 164. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
G. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň pro odstranění újmy
(135)
Několik účastníků řízení zpochybnilo uplatnění cílového zisku výrobního odvětví Unie ve výši 8,3 % stanoveného ve 167. bodě odůvodnění prozatímního nařízení a uvedlo, že takový zisk je nereálně vysoký. Tvrdily, že ziskové rozpětí ve výši 8,3 % dosažené v roce 2010 bylo během posuzovaného období nejvyšší, protože rok 2010 představoval nejlepší rok pro odvětví fotovoltaických modulů na celém světě. Namítaly rovněž, že ani za neexistence dumpingu by odvětví solárního skla v Unii nemohlo v roce 2012 dosáhnout stejného ziskového rozpětí, protože tehdy zasáhla odvětví fotovoltaických modulů na světě včetně tohoto odvětví v Unii velká recese.
(136)
Tuto námitku Komise zamítá. Komise použila jako cílový zisk průměrný zisk dosažený výrobci v Unii zařazenými do vzorku v roce 2010, kdy dovoz dotčeného výrobku byl ještě malý, a proto zatím nemohl narušit běžné podmínky hospodářské soutěže. Ziskové rozpětí použité pro určení úrovně pro odstranění újmy proto odpovídá období, kdy výrobní odvětví Unie mohlo rozumně očekávat zisk za běžných podmínek hospodářské soutěže, které dosud nebyly ovlivněny dumpingovým dovozem (9).
(137)
A konečně, odvětví solárního skla nedosáhlo svého vrcholu v roce 2010, jak tvrdí účastníci, ale v roce 2011, kdy Unie vykazovala nejsilnější spotřebu a výrobní odvětví Unie zaznamenalo nejvyšší objem prodeje.
(138)
Po poskytnutí konečných informací jeden účastník řízení znovu zpochybnil ziskové rozpětí, jež bylo použito jako cílový zisk. Argumentoval tím, že Komise měla zohlednit všechny ostatní činitele, které ovlivnily ziskovost v období šetření. Podle účastníka řízení nemohl přiměřený cílový zisk převýšit 5 %.
(139)
Komise toto tvrzení zamítá, a to z následujících důvodů: Použitý cílový zisk nebyl odhadnut, ale vychází ze skutečného zisku, jehož dosáhlo výrobní odvětví Unie před narušením hospodářské soutěže čínským dumpingovým dovozem. Komise považuje tento zisk za přiměřený a zohlednila, že bez dopadu čínského dumpingového dovozu se situace na trhu ve srovnání s obdobím šetření výrazně nelišila. Prohlášení účastníka řízení, že spotřeba v roce 2010 značně přesahovala spotřebu v roce 2012, je věcně nesprávné. Jak je uvedeno v oddíle E.2.3, spotřeba v roce 2010 dosáhla podobné úrovně jako v roce 2012. A dále, vzhledem k předpokládanému silnému nárůstu poptávky zvyšovalo výrobní odvětví Unie v roce 2010 kapacitu, což negativně ovlivnilo jeho zisk v daném roce. Navrhovaný cílový zisk ve výši 5 % byl stanoven arbitrárně, jelikož se nezakládá na údajích či skutečných výpočtech, a proto se zamítá.
(140)
Žadatel naopak tvrdil, že ziskové rozpětí je příliš nízké a Komise by je měla zvýšit na 15 %, protože jeho zisk za rok 2010 přesáhl 10 %. Nižší zisková rozpětí, kterých v roce 2010 dosáhli ostatní výrobci v EU zařazení do vzorku, nepředstavují zisky, které lze rozumně očekávat při neexistenci nekalých praktik v dovozech. Důvody, proč tito výrobci dosáhli v uvedeném roce pouze nižších rozpětí a byli jako jedni z prvních poškozeni dumpingovým dovozem, souvisejí s největší pravděpodobností se strategickým řízením těchto společností nebo jinými souvisejícími otázkami, jako může být politika stanovování krátkodobých cen.
(141)
Komise tuto námitku neakceptuje. Jak se vysvětluje v tomto oddíle výše, podle názoru Komise průměrný zisk celého výrobního odvětví Unie v roce 2010 správně odráží průměrný zisk za běžných podmínek hospodářské soutěže. Tento závěr není v rozporu se skutečností, že někteří výrobci v Unii přijali manažerská rozhodnutí, jež vedla k ziskovým rozpětím nižším nebo vyšším u ostatních výrobců ve stejném odvětví. Existence těchto rozdílů je totiž základním rysem chování společností v tržním hospodářství.
(142)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise metodiku popsanou ve 166. až 169. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Konečná opatření
(143)
Vzhledem k závěrům ohledně dumpingu, újmy, příčinných souvislostí a zájmu Unie a v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení by mělo být uloženo konečné antidumpingové clo na dovoz dotčeného výrobku a to na úrovni rozpětí újmy podle pravidla nižšího cla. V tomto případě by v souladu s tímto pravidlem měla být celní sazba stanovena na úrovni zjištěných rozpětí újmy.
(144)
Po poskytnutí prozatímních informací žadatel tvrdil, že prozatímní valorická cla nebyla účinná. Proto požádal Komisi o uložení konečných opatření v podobě minimální dovozní ceny. Žadatel tvrdil, že touto minimální dovozní cenou by se opatření zefektivnila, zejména pokud by byly uloženy dvě různé minimální dovozní ceny, jedna pro solární sklo s povlakem a jedna pro solární sklo bez povlaku. Důvody předložené žadatelem byly následující:
(145)
Za prvé, žadatel tvrdil, že po období šetření prodávají vyvážející výrobci solární sklo s povlakem na trh EU za stejnou cenu, za jakou prodávali solární sklo bez povlaku v období šetření. Rovněž tvrdil, že sklo s povlakem má vyšší výrobní náklady než sklo bez povlaku, a proto se obvykle prodává za ceny o 20 % až 25 % vyšší než ceny skla bez povlaku.
(146)
Za druhé, podle žadatele se po období šetření poptávka v Unii přesunula od solárního skla bez povlaku k solárnímu sklu s povlakem. Uživatelé při nákupu stále více upřednostňují sklo s povlakem před sklem bez povlaku. V důsledku toho se v druhé polovině roku 2013 dováželo z ČLR do EU téměř výlučně solární sklo s povlakem, zatímco během období šetření byla situace opačná.
(147)
Antidumpingová opatření mohou skutečně mít různou podobu. I když má Komise při volbě podoby opatření širokou diskreční pravomoc, zůstává účelem odstranění účinků dumpingu způsobujícího újmu.
(148)
Šetření potvrdilo, že mezi solárním sklem bez povlaku a solárním sklem s povlakem existuje v důsledku rozdílných technických vlastností těchto dvou výrobků významný rozdíl jak v nákladech, tak v cenách. Solární sklo s povlakem, které může mít v závislosti na použité technologii jednostranný nebo oboustranný povlak, zvyšuje ve srovnání se solárním sklem bez povlaku propustnost a může mít přidané samočisticí nebo protišpinivé vlastnosti nebo vyšší tvrdost. Vysoce kvalitní solární sklo bez povlaku může dosahovat až 92 % solární propustnost. Povrchová úprava může snížit odrážení přibližně o 3 % (na každé straně), a zvýšit tak propustnost solárního skla s jednostranným povlakem až na 95 % a solárního skla s oboustranným povlakem až na 98 %.
(149)
Solární sklo dovezené z ČLR, které se v období šetření prodalo v EU, bylo z 81 % bez povlaku a pouze z 19 % s povlakem. Rozdíl v cenách a nákladech zjištěný v období šetření mezi solárním sklem bez povlaku a s povlakem činil asi 30 %.
(150)
Komise se však domnívá, že důkazy předložené žadatelem nebyly dostatečně odůvodněny. Komise navíc nemá k dispozici dostatečné důkazy ani údaje z jiných zdrojů, které by jí umožňovaly dojít k závěru, že vzhledem k uložení prozatímních antidumpingových opatření se poptávka přesunula od solárního skla bez povlaku k solárnímu sklu s povlakem a že výrazně klesly zejména ceny skla s povlakem, jak tvrdí žadatel.
(151)
Komise proto nemůže tuto námitku přijmout a považuje za vhodné uložit valorická cla namísto minimálních dovozních cen. V zájmu vyřešení výše popsaných výhrad však budou vytvořeny dva zvláštní kódy integrovaného sazebníku Společenství (kódy TARIC) - jeden pro solární sklo s povlakem a jeden pro solární sklo bez povlaku. Ty umožní Komisi pozorně sledovat vývoj trhu a včas rozhodnout, zda jsou třeba další opatření.
(152)
Komise rovněž připomíná, že v minulosti použila minimální dovozní ceny pouze za zvláštních okolností, zejména v těchto situacích:
-
Obzvlášť vysoká vývozní cena jednoho typu výrobku, která u něj vylučovala existenci dumpingu (10).
-
Ohledy na tržní sílu a podíl výrobců v Unii na trhu, kvůli nimž bylo nezbytné zajistit z důvodů zájmu Unie, aby ceny dovozu nepřekročily určitou úroveň (11).
(153)
Minimální dovozní ceny byly navíc použity hlavně u homogenních výrobků, a nikoli u výrobků jako dotčený výrobek, který se vyskytuje v různých typech.
(154)
I z těchto důvodů zastává Komise názor, že minimální dovozní ceny nejsou v tomto případě vhodné.
(155)
Po poskytnutí konečných informací žadatel zopakoval žádost o uložení minimální dovozní ceny a ke 152. až 156. bodu odůvodnění se vyjádřil takto:
(156)
Za prvé namítal, že se uvedené body odůvodnění nezabývají účinností formy opatření na odstranění škodlivých účinků dumpingu a subvencování, což je také pádným důvodem k použití minimálních dovozních cen.
(157)
Za druhé, Komise nevysvětlila, proč jsou v daném případě uvedené úvahy relevantní a jak převažují nad zájmem výrobního odvětví Unie.
(158)
Za třetí tvrdil, že dotčený výrobek je dostatečně homogenní, aby umožnil správu minimální dovozní ceny v praxi, neboť oba hlavní typy výrobků mají jasně odlišné znaky dovolující řádné rozlišení cen a snadnou správu a sledování, zejména s ohledem na skutečnost, že v současnosti tvoří téměř veškerý dovoz solární sklo s povlakem.
(159)
Pokud jde o první tvrzení, je zřejmé, že se poptávka skutečně mohla přesunout od solárního skla bez povlaku k solárnímu sklu s povlakem. Jelikož však nebyly poskytnuty žádné další důkazy, nemůže Komise učinit závěr, že by se zejména ceny solárního skla s povlakem výrazně snížily. V důsledku toho nemá žádný důvod měnit svůj předchozí závěr, že valorická cla jsou pro odstranění účinků dumpingu a subvencování působících újmu vhodnější.
(160)
Pokud jde o druhé stanovisko, účelem dotčených bodů odůvodnění bylo doložit, že podle názoru Komise není uložení minimální dovozní ceny v tomto případě vhodné, ledaže by žadatel svá tvrzení důkladněji zdůvodnil. Jelikož tak neučinil, Komise nepovažuje za nutné dále analyzovat přínos případné minimální dovozní ceny pro zájem výrobního odvětví Unie.
(161)
Co se týče třetího stanoviska, žadatel nezpochybnil různé typy výrobku definované Komisí v rámci šetření ani neprokázal, že by neexistoval cenový rozdíl. Nabídka závazku ze strany vyvážejících výrobců navrhujících různé minimální dovozní ceny také potvrzuje, že tyto rozdíly jsou skutečné. Tvrzení se proto zamítá. V každém případě, i kdyby Komise akceptovala, že dotčený výrobek je spíše homogenní, považuje tuto otázku za nerelevantní, neboť žádost o zavedení minimální dovozní ceny zamítá i z dvou dalších výše uvedených důvodů. Komise rovněž připomíná, že k informacím týkajícím se období následujícího po období šetření může přihlížet pouze ve výjimečných případech (viz čl. 6 odst. 1 základního nařízení). Žadatelé neprokázali, že se jedná o výjimečnou situaci a že by k odstranění újmy nepostačovala jiná dostupná opatření, jako je sledování pomocí vytvoření doplňkového kódu TARIC.
(162)
Komise proto tato tvrzení zamítá.
(163)
Po poskytnutí konečných informací několik výrobců solárních modulů také požadovalo zavedení minimální dovozní ceny. V této souvislosti vyslovili tyto hlavní obavy:
-
Po období šetření se výrobní kapacita odvětví solárního skla značně snížila a mnoho výrobců v Unii muselo odejít z trhu. Jediní tři výrobci, kteří se v Unii udrželi na trhu, nyní dokážou pokrýt nejvýše 50 % evropské poptávky. Výrobci solárních modulů musí tedy své potřeby pokrývat dodávkami z ČLR. Jeden uživatel tvrdil, že by byl nucen odebírat zboží pouze od jednoho či dvou výrobců v Unii, kteří by jako jediní dokázali splnit požadované technické specifikace výrobku.
-
Cla v podobě, v jaké jsou nyní navrhována, by podstatně zvýšila náklady na výrobu solárních modulů přibližně o 3 centy za watt, což je pět procent minimální dovozní ceny stanovené v případu solárních panelů.
-
Minimální dovozní cena by měla být navržena tak, aby nezpůsobovala vyšší náklady na solární moduly v EU.
(164)
Pokud jde o první tvrzení, Komise nemá žádné důvody se domnívat, že výrobci v Unii, kteří snížili či dočasně ukončili výrobu, neobnoví své podnikání v plné kapacitě, jakmile se bude opět dovážet za spravedlivé ceny. Jak je uvedeno ve 106. až 112. bodě odůvodnění, výrobní odvětví Unie disponuje dostatečnou kapacitou pro uspokojení celkové spotřeby v Unii. Toto tvrzení se proto zamítá. Komise zamítá i tvrzení jednoho uživatele, že by byl nucen odebírat zboží pouze od jednoho či dvou výrobců v Unii. Čínští vyvážející výrobci by totiž stále mohli dodávat na trh Unie. Antidumpingová opatření by bez ohledu na svou formu měla zajistit, že se bude dovážet za spravedlivé ceny; jejich účelem není úplně pozastavit dovoz z ČLR.
(165)
Co se týká druhého tvrzení, uživatelé neposkytli žádné důkazy prokazující toto tvrzení. Naproti tomu Komise ve 157. bodě odůvodnění prozatímního nařízení stanovila, že dopad opatření na celkové náklady u solárních modulů vyráběných společnostmi, které při šetření spolupracovaly, by byl nižší než 1 %. Toto tvrzení se proto zamítá.
(166)
Není tudíž nutné vyjádřit se k třetímu bodu vznesenému výrobci solárních modulů.
(167)
Souběžně s antidumpingovým šetřením probíhalo antisubvenční šetření. Vzhledem k použití pravidla nižšího cla a skutečnosti, že konečná subvenční rozpětí jsou nižší než úroveň pro odstranění újmy, by Komise měla uložit konečné vyrovnávací clo na úrovni stanovených konečných subvenčních rozpětí a poté uložit konečné antidumpingové clo do příslušné úrovně pro odstranění újmy. Na základě výše uvedeného je sazba cel, která budou uložena, stanovena takto:
Společnost
Subvenční rozpětí
Dumpingové rozpětí
Úroveň pro odstranění újmy
Vyrovnávací clo
Antidumpingové clo
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
3,2 %
83,1 %
39,3 %
3,2 %
36,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
17,1 %
78,4 %
26,2 %
17,1 %
9,1 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
12,8 %
90,1 %
42,1 %
12,8 %
29,3 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
16,7 %
41,6 %
17,1 %
16,7 %
0,4 %
Ostatní spolupracující společnosti
12,4 %
84,7 %
36,5 %
12,4 %
24,1 %
Všechny ostatní společnosti
17,1 %
90,1 %
42,1 %
17,1 %
25,0 %
(168)
Individuální sazby antidumpingového cla pro společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění současného šetření. Odrážejí proto situaci zjištěnou během tohoto šetření, pokud jde o tyto společnosti. Tyto celní sazby (na rozdíl od celostátního cla použitelného na „všechny ostatní společnosti“) jsou proto použitelné výlučně na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z dotčené země a vyráběného uvedenými společnostmi, tedy konkrétními uvedenými právnickými osobami. Na dovážený dotčený výrobek vyrobený jakoukoli jinou společností, jejíž název není výslovně uveden v normativní části tohoto nařízení, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, by se neměly tyto sazby vztahovat a takový výrobek podléhá celní sazbě použitelné pro „všechny ostatní společnosti“. Vzhledem k tomu, že ze strany vyvážejících výrobců byla zaznamenána vysoká úroveň spolupráce (více než 80 %, viz 15. bod odůvodnění prozatímního nařízení), je tato celní sazba založena na nejvyšším individuálním rozpětí újmy stanoveným pro vyvážející výrobce zařazené do vzorku. Sazba cla, která se vztahuje na „ostatní spolupracující společnosti“, je založena na váženém průměru vývozců zařazených do vzorku a použije se na všechny spolupracující společnosti nezařazené do vzorku (s výjimkou společnosti Henan Yuhua, která podléhá individuálnímu clu na základě své žádosti o individuální zjišťování (viz 48. bod odůvodnění prozatímního nařízení)).
(169)
S případnými žádostmi o použití těchto antidumpingových celních sazeb pro jednotlivé společnosti (např. po změně názvu subjektu nebo po vzniku nových výrobních či prodejních subjektů) je třeba se obrátit na Komisi (12) a připojit veškeré příslušné informace, zejména pak o jakékoli změně v činnostech společnosti souvisejících s výrobou či domácím prodejem a prodejem na vývoz, která je spojena například s takovou změnou názvu nebo takovou změnou výrobních či prodejních subjektů. Bude-li to vhodné, bude nařízení odpovídajícím způsobem změněno formou aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
3. Závazky
(170)
Po poskytnutí konečných informací tři vyvážející výrobci zařazení do vzorku a společnost Henan Yuhua nabídli cenové závazky podle čl. 8 odst. 1 základního nařízení. Navrhují různé minimální dovozní ceny, které by odpovídaly různým skupinám typů výrobku.
(171)
Komise poznamenává, že minimální dovozní ceny navrhované všemi společnostmi jsou mnohem nižší než ceny nepůsobící újmu, jež stanovila v rámci šetření. Proto je nepovažuje za stanovené na úrovni pro odstranění újmy v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení.
(172)
I v případě, že by byly na úrovni pro odstranění újmy stanoveny, společnosti zařazené do vzorku navrhují pouze čtvrtletní úpravu ceny solárního skla s povlakem na bázi změny cen na trhu solárních modulů. Komise nemůže přijmout uvedený způsob indexace z těchto důvodů:
(173)
Za prvé, ceny všechny typů výrobku by měly být pravidelně upravovány, jinak se brzy může vytvořit umělý rozdíl mezi úrovní cen solárního skla s povlakem a bez povlaku. Za druhé, Komise nepovažuje za vhodné upravovat ceny solárního skla na základě cen konečných uživatelů (tj. cen solárních modulů). To by mohlo vést k neoprávněnému zmenšování ziskových rozpětí odvětví solárního skla, pokud by se například snížily ceny solárních modulů kvůli poklesu cen jiných komponentů těchto modulů.
(174)
Obecně Komise považuje za vhodné, aby se minimální dovozní ceny indexovaly cenami surovin. V tomto případě však nemá žádná surovina výrazně velký podíl na celkových výrobních nákladech.
(175)
Komise rovněž zjistila, že v období šetření vykazovaly ceny solárního skla v ČLR a v Turecku značnou nestabilitu.
(176)
Mimoto existuje vysoké riziko křížové kompenzace, jelikož některé šetřené společnosti prodávají dotčený výrobek i další výrobky stejným odběratelům. V neposlední řadě se zdá, že se minimální dovozní ceny navrhované společnostmi zařazenými do vzorku nevztahují na všechny typy výrobku vyráběné příslušnými vyvážejícími výrobci. Tyto faktory prakticky znemožňují účinné plnění závazků a ztěžují jejich sledování.
(177)
Z výše uvedených důvodů proto Komise nabídky závazků odmítá.
4. Konečný výběr prozatímních cel
(178)
Vzhledem ke zjištěným dumpingovým rozpětím a k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie by částky zajištěné v podobě prozatímního antidumpingového cla uloženého prozatímním nařízením měly být s konečnou platností vybrány. Částky zajištěné nad rámec kombinované konečné sazby antidumpingového a vyrovnávacího cla by měly být uvolněny.
5. Vymahatelnost opatření
(179)
Pokud by se po uložení konečných opatření podstatně změnily podmínky na trhu, může Komise ze své iniciativy formu opatření podrobit přezkumu s cílem posoudit, zda mají opatření předpokládaný účinek a odstraňují újmu a zda by změna formy opatření byla opodstatněná.
(180)
Kvůli co nejlepší ochraně proti případnému tlumení účinků opatření hodlá Komise neprodleně zahájit přezkum podle čl. 12 odst. 1 základního nařízení a v případě předložení důkazu o takovém chování může zavést celní evidenci dovozu podle čl. 14 odst. 5 základního nařízení. Podle čl. 12 odst. 3 základního nařízení může být výše uloženého cla zvýšena až na dvojnásobek původně uložené výše cla.
(181)
Komise se bude opírat mimo jiné o informace z dozoru nad dovozem poskytované vnitrostátními celními orgány i o informace poskytované členskými státy podle čl. 14 odst. 6 základního nařízení.
(182)
Výbor zřízený podle čl. 15 odst. 1 základního nařízení nevydal žádné stanovisko,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovoz solárního skla složeného z tvrzeného plochého sodnovápenatého skla s obsahem železa menším než 300 ppm, solární propustností větší než 88 % (měřeno podle AM1,5 300-2 500 nm), protitepelnou odolností až do 250 °C (měřeno podle EN 12150), odolností proti teplotním šokům Δ 150 K (měřeno podle normy EN 12150) a minimální mechanickou pevností 90 N/mm2 nebo vyšší (měřeno podle normy EN 1288-3) v současnosti kódu KN ex 7007 19 80 pocházejícího z Čínské lidové republiky. Solární sklo s povlakem (jednostranným či oboustranným) spadá pod kód TARIC 7007198019 a solární sklo bez povlaku spadá pod kód TARIC 7007198011.
2. Sazba konečného antidumpingového cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením je pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený společnostmi uvedenými v tabulce stanovena takto:
Společnost
Antidumpingové clo
Doplňkový kód TARIC
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
36,1 %
B943
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
9,1 %
B944
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
29,3 %
B945
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
0,4 %
B946
Ostatní spolupracující společnosti uvedené v příloze I
24,1 %
Všechny ostatní společnosti
25,0 %
B999
3. Uplatnění individuálních sazeb antidumpingového cla stanovených pro společnosti uvedené v odstavci 2 je podmíněno předložením platné obchodní faktury, která splňuje požadavky stanovené v příloze II, celním orgánům členských států. Není-li taková faktura předložena, použije se celní sazba platná pro „všechny ostatní společnosti“.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla podle nařízení Komise (EU) č. 1205/2013 (13) se vyberou s konečnou platností. Částky zajištěné nad rámec kombinované sazby antidumpingových cel uvedených v čl. 1 odst. 2 výše a vyrovnávacích cel přijatých prováděcím nařízením Komise (EU) č. 471/2014 (14) se uvolňují.
Článek 3
Pokud případný nový vyvážející výrobce v Čínské lidové republice poskytne Komisi dostatečné důkazy o tom, že:
-
v období šetření (tj. od 1. ledna 2012 do 31. prosince 2012) nevyvážel do Unie výrobek popsaný v čl. 1 odst. 1,
-
není ve spojení s žádným vývozcem nebo výrobcem v Čínské lidové republice, na které se vztahují opatření uložená tímto nařízením,
-
skutečně vyvezl do Unie dotčený výrobek po skončení období šetření, na kterém jsou založena příslušná opatření, nebo uzavřel neodvolatelný smluvní závazek vyvézt významné množství do Unie,
ustanovení čl. 1 odst. 2 mohou být změněna zařazením nového vyvážejícího výrobce mezi spolupracující společnosti nezařazené do vzorku, na něž se tudíž vztahuje vážená průměrná sazba cla ve výši 24,1 %.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 13. května 2014.
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 470/2014
av den 13 maj 2014
om införande av en slutgiltig antidumpningstull och slutgiltigt uttag av den preliminära tull som införts på import av solfångarglas med ursprung i Folkrepubliken Kina
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1225/2009 av den 30 november 2009 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (1), särskilt artiklarna 9.4 och 14.1, och
av följande skäl:
A. FÖRFARANDE
1. Provisoriska åtgärder
(1)
Den 28 november 2013 införde Europeiska kommissionen (nedan kallad kommissionen) en preliminär antidumpningstull på import av solfångarglas från Folkrepubliken Kina genom förordning (EU) nr 1205/2013 (nedan kallad förordningen om preliminär tull) (2).
(2)
Förfarandet inleddes den 28 februari 2013 till följd av ett klagomål som hade ingetts av företrädare för tillverkare som svarar för mer än 25 % av unionens sammanlagda tillverkning av solfångarglas (3).
(3)
Undersökningen av dumpning och skada omfattade perioden 1 januari 2012-31 december 2012 (nedan kallad undersökningsperioden eller i tabeller UP). Undersökningen av de tendenser som är av betydelse för fastställandet av skada omfattade perioden från och med den 1 januari 2009 och fram till slutet av undersökningsperioden (nedan kallad skadeundersökningsperioden).
2. Efterföljande förfarande
(4)
Efter det att de viktigaste omständigheter och överväganden som låg till grund för beslutet att införa en preliminär antidumpningstull hade meddelats (nedan kallat det preliminära meddelandet av uppgifter), lämnade flera berörda parter skriftliga synpunkter på de preliminära resultaten. De parter som begärde att bli hörda gavs möjlighet till detta.
(5)
Kommissionen fortsatte att inhämta och kontrollera alla uppgifter som bedömdes vara nödvändiga för de slutgiltiga undersökningsresultaten. De berörda parternas muntliga och skriftliga synpunkter beaktades, och de preliminära undersökningsresultaten ändrades där så var lämpligt i enlighet med dessa.
(6)
Därefter informerade kommissionen alla parter om de viktigaste omständigheter och överväganden som låg till grund för avsikten att införa en slutgiltig antidumpningstull på import av solfångarglas med ursprung i Folkrepubliken Kina (nedan kallad Kina) och att slutgiltigt ta ut de belopp för vilka säkerhet ställts i form av den preliminära tullen (nedan kallat det slutliga meddelandet av uppgifter). Alla parter beviljades en tidsfrist inom vilken de kunde lämna synpunkter på det slutliga meddelandet av uppgifter.
(7)
Synpunkterna från de berörda parterna övervägdes och togs i beaktande där så var lämpligt.
3. Stickprovsförfarande
(8)
En exporterande tillverkare hävdade att det totala antalet unionstillverkare inte tydligt angavs i skälen 7, 11 och 75 i förordningen om preliminär tull. Kommissionen bekräftar därför härmed att åtta unionstillverkare gav sig till känna och aktivt medverkade under undersökningsperioden. I alla fall utom ett hade unionstillverkarnas identitet hållits hemlig. I sitt svar på det allmänna meddelandet av uppgifter nämnde klaganden tre unionstillverkare som upphört med sin verksamhet (Guardian, AGC och Centrosolar Glass) och en fjärde som kraftigt minskat sin produktion (Saint Gobain).
(9)
Eftersom inga andra synpunkter inkommit på de stickprov som gjorts avseende exporterande tillverkare i Kina och unionstillverkare, bekräftas de preliminära undersökningsresultaten i skälen 7-24 i förordningen om preliminär tull.
4. Svar på frågeformuläret och kontrollbesök
(10)
Efter antagandet av förordningen om preliminär tull gjordes ett kontrollbesök hos ett annat samarbetsvilligt företag, nämligen Viessmann Faulquemont SAS i Frankrike.
5. Processuella rättigheter
(11)
En exporterande tillverkare hävdade att det fanns brister i det preliminära meddelande av uppgifter som företaget mottagit, i synnerhet avseende beräkningen av dumpning, prisunderskridande och skademarginal. Utan tillfredsställande uppgifter ansåg sig den exporterande tillverkaren vara berövad den grundläggande rätt till försvar som garanteras genom förordning (EG) nr 1225/2009 (nedan kallad grundförordningen), WTO:s antidumpningsavtal och Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.
(12)
Gällande beräkningen av dumpningsmarginalen hävdade den exporterande tillverkaren att det preliminära meddelandet av uppgifter inte innehållit några uppgifter om storleken på justeringen av kostnaden för beläggning och för flytglasprocessen (se skäl 64 i förordningen om preliminär tull) eller procentandelen för försäljnings- och administrationskostnader, allmänna kostnader och vinst.
(13)
Detta påstående godtogs och kommissionen ställde ytterligare uppgifter till förfogande. Där exakta uppgifter av sekretesskäl inte kunde lämnas angavs i stället intervall.
(14)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter hävdade den exporterande tillverkaren att de uppgifter som meddelats alltjämt var otillräckliga, i synnerhet därför att det var oklart om justeringen för kostnaden för beläggning gjordes på grundval av kostnaden för enkelsidig eller dubbelsidig beläggning, eller båda delarna.
(15)
Såsom förklaras i skäl 68 nedan framförde de berörda parterna inga belägg för att det finns någon konsekvent skillnad i produktionskostnaden mellan solfångarglas med enkelsidig respektive dubbelsidig beläggning. Kommissionen gjorde därför ingen åtskillnad mellan solfångarglas med enkelsidig respektive dubbelsidig beläggning när justeringens storlek beräknades.
(16)
Beträffande skadan klagade samma exporterande tillverkare över att unionstillverkarnas försäljningspriser och målpriser för två av de totalt fem produkttyperna av sekretesskäl hade utelämnats eller angetts i form av intervall i det specifika meddelandet av uppgifter.
(17)
Företaget hävdade också att den höga sekretessnivån i ärendet gör att bara en av de unionstillverkare som ingick i stickprovet är känd till namnet. Följaktligen ansåg företaget att även om informationen för vissa produkttyper gäller uppgifter från endast en eller två unionstillverkare skulle det omöjligt gå att identifiera dessa företag och därigenom skapa betydande konkurrensfördelar för den exporterande tillverkaren i förhållande till dess konkurrenter i unionen, vare sig enskilt eller som grupp.
(18)
Enligt artikel 20 i grundförordningen är kommissionen mycket riktigt skyldig att efter införandet av provisoriska åtgärder lämna ut uppgifter om de viktigaste omständigheter och överväganden som legat till grund för dessa. Men enligt artikel 19 i grundförordningen åligger det samtidigt kommissionen att behandla uppgifter konfidentiellt om de till sin natur är konfidentiella eller lämnas konfidentiellt.
(19)
I detta specifika fall har unionstillverkarnas faktiska försäljningspriser och målpriser för två produkttyper antingen avlägsnats eller ersatts med intervall eftersom uppgifterna för den ena produkttypen kommer från endast en eller två unionstillverkare. I branschen är det dessutom allmänt känt att ingen annan unionstillverkare tillverkar just den här produkttypen. Följaktligen betraktar kommissionen dessa uppgifter som konfidentiella till sin natur, eftersom deras utlämnande skulle medföra en klar konkurrensfördel för konkurrenter och/eller leda till väsentlig skada för det eller de företag som lämnat uppgifterna. Motsvarande uppgifter har även tagits bort för en annan produkttyp för att det inte ska gå att härleda siffrorna för den första produkttypen ur totalsiffrorna.
(20)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter hävdade företaget på nytt att uppgifterna om beräkningen av skademarginalen var otillräckliga och otillfredsställande. Företaget klagade särskilt över att det inte tydligt framgick hur man valt ut den andra produkttypen för vilken siffrorna har tagits bort. Kommissionen förtydligar att urvalet gjordes helt slumpmässigt.
(21)
Som en lösning på de påstådda bristerna i meddelandet av uppgifter föreslog företaget att dess jurister kunde sammanträda med kommissionens tjänstemän för att i detalj diskutera hur dumpnings- och skademarginalerna hade beräknats, utan att ta med sig några konfidentiella dokument från mötet, eller att de kunde beredas åtkomst till ett datarum hos kommissionen för att där göra anteckningar.
(22)
Kommissionen kunde inte tillmötesgå denna begäran. Företagets jurister skulle kunna kontrollera beräkningarna endast om exakta siffror lämnades ut för ett eller två företag. Detta var inte möjligt eftersom kommissionen måste behandla dessa uppgifter konfidentiellt i enlighet med artikel 19 i grundförordningen.
(23)
Dessutom uppgav kommissionen uttryckligen i det slutliga meddelandet av uppgifter att när det gäller rätt till försvar - såsom tillgång till handlingar - kan företaget vända sig till förhörsombudet i enlighet med förhörsombudets bestämmelser (4). Företaget inkom dock inte med någon begäran om att förhörsombudet skulle ingripa inom tidsfristen för att lämna synpunkter på det slutliga meddelandet av uppgifter.
(24)
Mot bakgrund av ovanstående avvisar kommissionen påståendet om möjlig kränkning av den berörda exporterande tillverkarens processuella rättigheter.
B. BERÖRD PRODUKT OCH LIKADAN PRODUKT
1. Berörd produkt
(25)
Såsom anges i skäl 26 i förordningen om preliminär tull är den berörda produkten solfångarglas bestående av härdat kalk-sodaplanglas, med en järnhalt på mindre än 300 ppm, en soltransmittans på mer än 88 % (uppmätt med AM1,5-spektrum 300-2 500 nm), en värmebeständighet på upp till 250 °C (uppmätt enligt EN 12150), en termochockresistens på Δ 150 K (uppmätt enligt EN 12150) och med en mekanisk hållfasthet på minst 90 N/mm2 (uppmätt enligt EN 1288-3) (nedan kallad den berörda produkten och allmänt kallad solfångarglas). Den berörda produkten klassificeras för närvarande enligt KN-nummer ex 7007 19 80.
2. Invändningar gällande produktdefinitionen
(26)
En exporterande tillverkare hävdade efter det preliminära meddelandet av uppgifter att produktdefinitionen, till skillnad från vad som anges i skäl 32 i förordningen om preliminär tull, inte borde omfatta råglas för växthus som har alla de tekniska egenskaper för solfångarglas som anges i definitionen i skäl 26 i förordningen om preliminär tull. Enligt exportören har råglas för växthus för det första helt andra fysiska egenskaper än solfångarglas: i) Råglas för växthus har olika mått allt efter kundernas behov, medan solfångarglas bara tillverkas med vissa fasta mått. ii) Råglas för växthus kan, till skillnad från solfångarglas som används i solcellsmoduler, ha dubbelsidig beläggning. För det andra uppger exportören att råglas för växthus har andra användningsområden och inte kan användas i tillverkningen av vare sig solcellsmoduler eller termiska solfångare.
(27)
Kommissionen avvisar detta påstående av följande skäl: För det första är det irrelevant om solfångarglas som används i växthus och solfångarglas som används i solcellsmoduler eller termiska solfångare har olika mått, eftersom måttkraven kan variera både för solcellsmoduler och för växthus. Att utesluta en produkt på sådana grunder skulle dessutom kunna leda till kringgående av antidumpningsåtgärder. För det andra har det råglas för växthus som säljs på marknaden inte alltid dubbelsidig beläggning, utan ibland enkelsidig eller ingen beläggning. Såsom förklaras i skäl 68 nedan används dessutom dubbelsidigt belagt glas även i solcellsmoduler och solfångare. Därför kan inte denna fysiska egenskap användas för att särskilja solfångarglas som används som råglas för växthus från annat solfångarglas. Slutligen kan det inte uteslutas att solfångarglas avsett för växthustillverkning används i tillverkningen av solcellsmoduler eller termiska solfångare.
(28)
Efter meddelandet av uppgifter hävdade en importör att det faktum att solfångarglas som även kan användas som möbelglas inte undantas från tillämpningsområdet skapar en extra administrativ börda och medför dröjsmål för företag, i och med att företagen måste skicka testrapporter till unionens tullmyndigheter varje gång tullmyndigheterna ställer sig frågande till huruvida varor som importeras omfattas av åtgärderna.
(29)
Kommissionen anser att dessa glastyper bör ingå i undersökningen, eftersom solfångarglas potentiellt kan användas som växthusglas och möbelglas. För att unionsindustrin ska kunna garanteras ett tillräckligt skydd mot den dumpade importens skadliga verkan bör man undvika kryphål som kan göra det möjligt att kringgå åtgärderna. Den positiva effekten av ett tillräckligt skydd väger tyngre än den negativa effekten av den eventuella administrativa bördan för den berörda importören.
(30)
En annan exporterande tillverkare hävdade att flytglas borde uteslutas från produktdefinitionen eftersom det flytglas som företaget tillverkar används på byggmarknaden och växthusmarknaden. Företaget påstod även att flytglas inte används i tillverkning av solcellsmoduler. Mot bakgrund av de argument som kommissionen har anfört i skäl 33 i förordningen om preliminär tull bekräftar kommissionen dock att flytglas uppenbarligen uppfyller alla de tekniska kriterier på solfångarglas som anges i skäl 26 i den förordningen. Dessutom tillverkas flytglas både av unionsindustrin och av exporterande tillverkare, vilket bekräftas av offentligt tillgänglig information på internet (5). Detta påstående avvisas följaktligen.
3. Slutsats
(31)
Eftersom inga andra synpunkter inkommit beträffande den berörda produkten och den likadana produkten, bekräftas slutsatserna i skälen 26-33 i förordningen om preliminär tull.
C. DUMPNING
1. Marknadsekonomisk status
(32)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter och det därpå följande slutliga meddelandet av uppgifter hävdade en exporterande tillverkare att kommissionen felaktigt avslagit företagets ansökan om marknadsekonomisk status. Samma påstående avseende besluten om marknadsekonomisk status hade framförts redan i det preliminära skedet och avvisades av kommissionen i skälen 43 och 47 i förordningen om preliminär tull.
(33)
Den exporterande tillverkaren hävdade att de förmåner som erhålls genom systemet med förmånsbehandling i skattehänseende och bidrag inte utgör en betydande andel av företagets omsättning. I detta hänseende erinras det om att kommissionen bemötte både detta och andra argument redan i sin skrivelse till exportören av den 13 september 2013, i vilken kommissionen informerade den berörda parten om sitt beslut avseende ansökan om marknadsekonomisk status. Där betonades särskilt att denna förmåns karaktär gör att den absoluta förmån som erhållits under undersökningsperioden saknar relevans för bedömningen av om snedvridningen är ”betydande”. Denna invändning avvisas därför.
(34)
Med beaktande av ovanstående bekräftas därför slutsatsen att alla ansökningar om marknadsekonomisk status bör avslås, i enlighet med vad som fastställs i skälen 34-47 i förordningen om preliminär tull.
2. Normalvärde
2.1 Val av jämförbart land
(35)
Enligt förordningen om preliminär tull skulle Turkiet användas som lämpligt jämförbart land i enlighet med artikel 2.7 a i grundförordningen. En exporterande tillverkare hävdade att Turkiet inte är lämpligt att använda som jämförbart land för att konstruera normalvärdet, eftersom det bara finns en enda tillverkare av solfångarglas i Turkiet och praktiskt taget ingen import av solfångarglas till den turkiska marknaden. Den exporterande tillverkaren hävdade också att vinstmarginalen på den turkiska marknaden för solfångarglas var särskilt hög och därför gav ett onaturligt högt normalvärde. Samma exporterande tillverkare erinrade dessutom om att varken någon beläggningsteknik eller någon flytglasprocess användes i tillverkningen av solfångarglas i Turkiet. Därmed fanns viktiga uppgifter som krävs för att fastställa normalvärdet vilka inte kunde inhämtas från den turkiska inhemska marknaden för den likadana produkten. Den exporterande tillverkaren hävdade därför att normalvärdet i stället borde ha fastställts på grundval av unionspriserna.
(36)
Kommissionen erinrar för det första om att det inte finns några betydande handelshinder för den likadana produkten i Turkiet. Därför går det inte att dra slutsatsen att den turkiska marknaden för solfångarglas är avskärmad från internationell handel. Marknaden är tvärtom öppen och priset på den likadana produkten på den inhemska marknaden sätts fritt med hänsyn till utbud och efterfrågan.
(37)
När det gäller påståendet att vinsterna på den turkiska hemmamarknaden är särskilt höga understryker kommissionen, för det andra, att den inte noterade att vinstmarginalerna på marknaden för den likadana produkten i Turkiet under undersökningsperioden skulle vara orimliga jämfört med de vinstmarginaler som unionstillverkarna uppnådde under skadeundersökningsperioden.
(38)
Att en viss produkttyp inte förekommer i ett tredjeland innebär för det tredje inte heller att det landet är olämpligt som jämförbart land. Tvärtom anges i artikel 2.3 i grundförordningen att om försäljning av vissa produkttyper inte förekommer i landet ska kommissionen konstruera ett normalvärde på grundval av produktionskostnaden i ursprungslandet jämte ett skäligt belopp för att täcka försäljnings- och administrationskostnader, andra allmänna kostnader samt vinst. Kostnaden för beläggning och för flytglasprocessen baserades på kontrollerade uppgifter från unionsindustrin.
(39)
Mot bakgrund av ovanstående avvisas påståendet om att Turkiet inte är ett lämpligt jämförbart land.
(40)
Kommissionen kan inte heller godta argumentet att normalvärdet borde ha konstruerats på grundval av de priser som faktiskt betalats i unionen. Enligt artikel 2.7 a i grundförordningen får kommissionen bestämma normalvärdet utifrån priserna i unionen endast om det inte är möjligt att bestämma värdet på grundval av uppgifter från ett lämpligt jämförbart land. Eftersom det fanns ett lämpligt jämförbart land där en tillverkare var tillräckligt samarbetsvillig, var kommissionen skyldig att bestämma normalvärdet på grundval av uppgifter från det jämförbara landet och fick inte använda sig av priserna i unionen (6).
(41)
Kommissionen bekräftar valet av Turkiet som jämförbart land i den mening som avses i artikel 2.7 i grundförordningen.
2.2 Normalvärde
(42)
En exporterande tillverkare hävdade att kommissionen gjort fel när den fastställt normalvärdet endast utifrån den lönsamma försäljningen i det jämförbara landet och räknat med en hypotetisk vinstmarginal för den försäljning som inte var lönsam.
(43)
Kommissionen bekräftar att den, såsom beskrivs i skälen 61 och 62 i förordningen om preliminär tull och i enlighet med artikel 2.4 i grundförordningen, för att fastställa normalvärdet hade kontrollerat att minst 80 % av försäljningen av alla typer av den likadana produkten på den turkiska hemmamarknaden var lönsam. Följaktligen beaktades all försäljning på den turkiska hemmamarknaden när normalvärdet fastställdes, oavsett om denna var lönsam eller inte. Detta påstående är således ogrundat och avvisas därför.
(44)
Eftersom det inte har inkommit några andra synpunkter rörande fastställandet av normalvärdet bekräftas alla slutsatser i skälen 58-64 i förordningen om preliminär tull.
2.3 Exportpris
(45)
Eftersom inga synpunkter har inkommit avseende exportpriser, bekräftas skäl 65 i förordningen om preliminär tull.
2.4 Jämförelse
(46)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter och det därpå följande slutliga meddelandet av uppgifter hävdade en exporterande tillverkare att kommissionen felaktigt justerat dess exportpris enligt artikel 2.10 i i grundförordningen. Exportören hävdade att tillverkaren och den närstående handlaren är del av samma ekonomiska enhet och att någon sådan justering därför inte får göras. Dessutom är justeringen enligt exportören i vilket fall som helst för stor, eftersom kommissionen baserade den på det faktiska pålägget, som inte fastställdes på grundval av armslängdsprincipen, utan i stället var ett resultat av ett avtal om internpriser. Om kommissionen alls skulle göra någon justering borde denna i stället ha grundats på en uppskattning av det pålägg på producentpriset som gjordes av en icke-närstående importör på armslängds avstånd.
(47)
Undersökningen visade att den exporterande tillverkaren hade en egen fullt fungerande exportavdelning som förhandlade om försäljningsvillkor med kunder i unionen, lade produktionsorder, organiserade och hanterade frakten av slutprodukten till unionskunder samt skötte hanteringen av alla fraktdokument, hanterade tullklarering vid exporten och utarbetade försäljningsdokument. Det saknades mycket riktigt överlappning mellan exportavdelningen och den närstående handlaren. Den exporterade tillverkaren fakturerade dock handlaren, som i sin tur fakturerade kunden i unionen för det avtalsenliga priset. Den närstående handlaren tog emot betalningen, drog av ett pålägg och betalade den exporterande tillverkaren det resterande beloppet.
(48)
Kommissionen konstaterar därför att den närstående handlaren inte kan betraktas som en intern säljavdelning, även om de båda företagen skulle ses som delar av samma ekonomiska enhet, och att det därför är fullt befogat att göra en justering enligt artikel 2.10 i. Eftersom den justering som gjorts dessutom speglar det faktiska pålägg som tagits ut mellan de båda närstående företagen finns dessutom inget skäl att använda ett teoretiskt belopp i stället. Denna invändning avvisas därför.
(49)
En exporterande tillverkare hävdade att dess produktionskapacitet var mycket större än unionsindustrins och att den därför hade en fördel i form av lägre kostnader för att producera den berörda produkten. Kommissionen borde därför ta hänsyn till den fördel som de lägre produktionskostnaderna påstods utgöra och göra den justering som behövdes.
(50)
Kommissionen kan inte godta detta påstående. För det första pekar den exporterande tillverkaren inte på någon tillämplig rättslig bestämmelse som skulle kunna ligga till grund för en sådan justering. För det andra har det inte påvisats att lägre kostnader till följd av högre produktionskapacitet skulle påverka priserna eller prisjämförbarheten i den mening som avses i artikel 2.10 i grundförordningen. Faktum är att även om en skillnad i kostnaderna skulle kunna påvisas är det inte givet hur denna påverkar slutpriset, eller att den inte tas ut av skillnader mellan andra kostnader.
(51)
Den påstådda fördel som den exporterande tillverkaren hänvisar till handlar dessutom om att produktionskostnaderna ska vara lägre än för unionsindustrin. I det sammanhanget erinras om att den exporterande tillverkaren inte beviljades marknadsekonomisk status och att företagets kostnader således aldrig kontrollerades. Kommissionen fastställde i enlighet med artikel 2.7 a i grundförordningen normalvärdet på grundval av det pris som faktiskt betalats och/eller kostnaderna för tillverkaren i det jämförbara landet, eftersom priser och kostnader i länder som inte är marknadsekonomier inte bestäms av marknadskrafterna och således per definition inte ger någon tillförlitlig bild av marknadspriser eller kostnader.
(52)
En exporterande tillverkare i Kina hävdade att kommissionen borde justera exportpriset fritt fabrik för en av dess konkurrenter genom att minska det med en serviceavgift och en licensavgift som enligt uppgift betalas till en tredje part.
(53)
Kommissionen avvisar detta påstående. För det första hänvisar den exporterande tillverkaren inte till någon tillämplig bestämmelse i grundförordningen som skulle kunna ligga till grund för en sådan justering. Även om detta krav skulle kunna anses omfattas av artikel 2.10 e i grundförordningen, som innehåller bestämmelser om justering för transport, försäkring, hantering, lastning och därmed sammanhängande kostnader, gäller denna bestämmelse inte serviceavgifter eller kostnader för licensavtal. Sådana kostnader är rörelsekostnader som en varuproducent normalt har för användningen av tekniklicenser från tredje part, oavsett om varorna exporteras eller säljs på hemmamarknaden. Dessa kostnader bör därför återspeglas i slutpriset både i exportförsäljningen och i försäljningen på hemmamarknaden. De kan således inte påverka jämförbarheten mellan exportpriset och normalvärdet. Följaktligen saknas grund för en justering enligt artikel 2.10 och kravet avvisas därför.
(54)
För att garantera en rättvis jämförelse mellan normalvärdet och exportpriset togs, såsom anges i skälen 67 och 68 i förordningen om preliminär tull, vederbörlig hänsyn till olikheter som påverkade priserna och prisernas jämförbarhet genom en justering i enlighet med artikel 2.10 i grundförordningen.
(55)
På grundval av detta gjordes företagsspecifika justeringar för transportkostnader, sjöfrakts- och försäkringskostnader, hanterings- och lastningskostnader samt därmed sammanhängande kostnader, exporttullar och provisioner när dessa visade sig påverka prisjämförbarheten. Efter införandet av provisoriska åtgärder noterade kommissionen dock ett skrivfel som gjort att uppgifter om justeringen för moms fallit bort. Detta har rättats i de beräkningar av dumpningen som återges i den aktuella tabellen i skäl 169 nedan.
(56)
Två exporterande tillverkare hävdade att prisjämförelsen mellan exportpriset och normalvärdet var felaktig för en produkttyp. Detta påstående behandlas i skälen 67-68 nedan.
2.5 Dumpningsmarginaler
(57)
Eftersom inga synpunkter har inkommit, bekräftas härmed den metod för beräkning av dumpningsmarginalerna som anges i skälen 69-73 i förordningen om preliminär tull.
(58)
En exporterande tillverkare hävdade att företaget i frågeformuläret i antidumpningsundersökningen av misstag hade lämnat felaktiga cif-värden (uppgift om kostnad, försäkring och frakt) för ett antal tillfällen då den berörda produkten sålts på export till EU. De cif-värden som redovisats var för låga, vilket gjorde att företagets dumpningsmarginal och skademarginal blivit större än de borde.
(59)
Kommissionen utredde det påståendet grundligt. Efter att ha dubbelkontrollerat cif-priserna i de berörda transaktionerna med EU-importören samt kontrollerat uppgifterna på plats kunde kommissionen bekräfta att påståendet var riktigt. Påståendet godtogs därför.
(60)
Med beaktande av de justeringar av normalvärde och exportpris som gjorts, och eftersom inga andra synpunkter har inkommit, fastställs de slutgiltiga dumpningsmarginalerna, uttryckta i procent av priset cif vid unionens gräns, före tull, till följande:
Företag
Dumpningsmarginal
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
83,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
78,4 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
90,1 %
Henan Yuhua New Material Co. Ltd
41,6 %
Andra samarbetsvilliga företag
84,7 %
Alla övriga företag
90,1 %
D. SKADA
1. Definition av unionsindustrin och unionstillverkningen
(61)
Inga synpunkter har inkommit avseende definitionen av unionsindustrin och unionstillverkningen. Kommissionen bekräftar därför slutsatserna i skälen 75-79 i förordningen om preliminär tull.
2. Förbrukningen i unionen
(62)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter har de siffror för försäljningsvolymen avseende unionstillverkarna i stickprovet som lämnats i klagomålet uppdaterats med uppgifter från de utvalda unionstillverkarna. Följaktligen har tabell 1 korrigerats (se nedan). Denna korrigering påverkar eller ogiltigförklarar inte trenden eller de slutsatser som dras av uppgifterna i förordningen om preliminär tull. Eftersom inga synpunkter inkommit på unionsförbrukningen, bekräftas således den trend för unionsförbrukningen som fastställs i skälen 80-82 i förordningen om preliminär tull.
Tabell 1
Förbrukningen i unionen (1 000 m2)
2009
2010
2011
UP
Unionens totala förbrukning
16 596
28 239
33 993
27 412
Index
100
170
205
165
Källa:
Glass for Europe, klaganden och de uppgifter som unionstillverkare som ingick i urvalet lämnade i sina svar på frågeformuläret.
3. Volym, pris och marknadsandel för den dumpade importen från det berörda landet
(63)
Mot bakgrund av korrigeringen av unionsindustrins försäljning (se skäl 62 ovan) måste även marknadsandelen för importen från det berörda landet korrigeras (se tabell 2). Denna korrigering påverkar inte trenden eller de slutsatser som dras av uppgifterna i förordningen om preliminär tull.
(64)
Kommissionen bekräftar följaktligen slutsatserna i skälen 83-87 i förordningen om preliminär tull.
Tabell 2
Importvolym (1 000 m2) och marknadsandel
2009
2010
2011
UP
Marknadsandel
7,2 %
7,3 %
18,1 %
30,5 %
Index
100
100
250
421
Källa:
Glass for Europe, klaganden och de uppgifter som unionstillverkare som ingick i urvalet lämnade i sina svar på frågeformuläret.
4. Prisunderskridande
(65)
I skälen 88-89 i förordningen om preliminär tull anges hur prisunderskridandet under undersökningsperioden har fastställts. Det vägda genomsnittliga försäljningspriset per produkttyp som de utvalda unionstillverkarna tog ut av icke-närstående kunder på unionsmarknaden, justerat till nivån fritt fabrik, jämfördes med motsvarande vägda genomsnittliga importpriser per produkttyp från de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna i urvalet. Importen avsåg försäljning till den första oberoende kunden på unionsmarknaden, fastställd till cif-nivån, med justeringar uppåt, dvs. kostnader för tullklarering, tull, hantering och lastning. Dessa justeringar innebär en prisökning med 7-15 %, beroende på produktkontrollnummer.
(66)
Prisjämförelsen gjordes för varje enskilt produkttypnummer för transaktioner i samma handelsled, efter justering av priserna i enlighet med skälet ovan och efter avräkning av rabatter och avdrag. Resultatet av jämförelsen, uttryckt i procent av omsättningen under undersökningsperioden för de unionstillverkare som ingick i urvalet, visade på en vägd genomsnittlig underskridandemarginal på 10,6-26,7 % av priserna för unionstillverkarna för den dumpade importen.
(67)
Två exporterande tillverkare hävdade att prisjämförelsen är felaktig för en produkttyp. Framför allt borde solfångarglas med dubbelsidig beläggning enligt invändningen ha jämförts för sig, och inte tillsammans med solfångarglas som bara är belagt på ena sidan. Exportörerna hävdade att kostnaden för och priset på solfångarglas med dubbelsidig beläggning är mycket högre än för enkelsidigt belagt glas. Vidare hävdade de att solfångarglas med dubbelsidig beläggning ”normalt” har en mycket högre soltransmittans än solfångarglas med beläggning på en sida. En exporterande tillverkare hävdade avslutningsvis att dubbelsidigt belagt solfångarglas aldrig används i solcellsmoduler eftersom det är mycket dyrare än enkelsidigt belagt glas, medan soltransmittansen är densamma för båda typerna av solfångarglas om de används i solcellsmoduler. I termiska solfångare är dock den högre transmittans som uppnås med dubbelsidig beläggning enligt exportören av betydelse, eftersom den gör att utrustningen kan bli mycket effektivare.
(68)
Kommissionen avvisar de exporterande tillverkarnas påståenden av följande skäl: För det första kom den exporterande tillverkaren bara med allmänna påståenden och framförde inga belägg för att det finns någon konsekvent skillnad i produktionskostnader beroende på om solfångarglas är enkelsidigt eller dubbelsidigt belagt. Unionsindustrin hävdade motsatsen och påstod att produktionskostnaden varierar beroende på vilken beläggningsteknik som används, och att det inte nödvändigtvis är dyrare att belägga glaset på båda sidor. För det andra är det riktigt att dubbelsidigt belagt glas kan ge högre soltransmittans än enkelsidigt belagt (den förstnämnda typen kan uppnå en soltransmittans på upp till 98 % och den senare upp till 95 %), liksom att denna tekniska egenskap bara är relevant i termiska solfångare, inte i solcellsmoduler. Till skillnad från vad den exporterande tillverkaren påstår säljs dock dubbelsidigt belagt solfångarglas även till tillverkare av solcellsmoduler, och dessa är till och med den viktigaste marknaden. Faktum är att unionsindustrins försäljning av dubbelsidigt belagt solfångarglas till solfångare var försumbar under undersökningsperioden (mindre än 1 % av den totala försäljningen av solfångarglas med dubbelsidig beläggning; hela den övriga försäljningen var avsedd för solcellsmoduler).
(69)
När det gäller kostnaderna efter import togs två synpunkter emot efter det preliminära meddelandet av uppgifter. I den första synpunkten hävdade klaganden att justeringen av kostnaderna för tullklarering, tull, hantering och lastning borde vara betydligt mindre, nämligen 0,26 euro/m2 för tullklarering, hantering och lastning samt 3 % tull, i stället för det värde på 0,40 euro/m2 plus 3 % tull som hade använts.
(70)
Den andra synpunkten kom från en exporterande tillverkare som invände mot att de uppgifter som meddelats inte hade brutits ned på en mer detaljerad nivå än det sammanlagda värdet 0,40 euro/m2 för kostnaderna för hantering, tullklareringsavgifter och tillfällig lagring av importerade produkter på importstället. Samma exportör hävdade att kriterierna för att avgöra om en justering bedömdes vara skälig inte hade redovisats.
(71)
De berörda justeringarna som gjorts av kommissionen grundar sig på kontrollerade uppgifter som tagits emot från importörer av solfångarglas tillverkat i Kina och speglar de faktiska vägda genomsnittliga kostnaderna för att importera den berörda produkten under undersökningsperioden. Klaganden tillhandahöll i stället en översikt över de standardavgifter som en oberoende fraktförare tar ut för import från Kina i standardcontainrar. Denna översikt är inget giltigt bevis på faktiska avgifter som tas ut av fraktförare för import av den berörda produkten under undersökningsperioden. Följaktligen avvisas den klagandes invändning.
(72)
När det gäller den exporterande tillverkarens påstående kunde beloppet 0,40 euro/m2 inte brytas ner ytterligare, eftersom det rör sig om ett vägt genomsnitt som beräknats på grundval av ett stort antal faktiska fakturor som utfärdats i olika hamnar i EU för import av kinesiskt solfångarglas under undersökningsperioden. De verkliga kostnaderna efter import varierar således beroende på ankomsthamn i EU, produkttyp, eventuell tillfällig lagring på importstället osv.
(73)
Kommissionens justering för kostnaderna efter import i förordningen om preliminär tull anses för övrigt skälig, eftersom den grundar sig på kontrollerade faktiska fakturor för import av kinesiskt solfångarglas utställda till oberoende importörer.
(74)
Eftersom inga andra synpunkter har inkommit på metoden för beräkning av prisunderskridandet, bekräftas den metod för prisjämförelse som anges i skälen 89-90 i förordningen om preliminär tull.
5. Makroekonomiska indikatorer
(75)
Såsom anges i skäl 92 i förordningen om preliminär tull gjorde kommissionen för skadeanalysen åtskillnad mellan makroekonomiska och mikroekonomiska indikatorer. De makroekonomiska indikatorerna för skadeundersökningsperioden analyserades med utgångspunkt i uppgifter från unionsindustrin för alla unionstillverkare som gav sig till känna under undersökningen.
(76)
En exporterande tillverkare hävdade att kommissionen inte har genomfört skadeanalysen i enlighet med artikel 3.2 och 3.5 i grundförordningen, eftersom skadeanalysen gjordes på grundval av två separata uppsättningar uppgifter som enligt exportören inte stämmer överens, nämligen de makro- och mikroekonomiska skadeindikatorerna. Exportören hävdar även att den påstådda inkonsekvens i analysen som grundar sig på de båda uppsättningarna uppgifter ger skäl att allvarligt ifrågasätta om beskrivningen av skadan som helhet är lämplig, rättvis och objektiv.
(77)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter upprepade samma företag detta påstående. Företaget hänvisade även till ett antal tidigare undersökningar där unionens institutioner skulle ha hanterat olika uppsättningar uppgifter på ett inkonsekvent sätt, ibland som makroekonomiska indikatorer och ibland som mikroekonomiska.
(78)
Kommissionen kan inte godta detta påstående. Denna metod tillämpas i stickprovsförfaranden för att analysera situationen i unionsindustrin och tar hänsyn inte bara till de trender som framgår av stickprovet, utan också till trender i unionsindustrin som helhet. Samtliga faktorer som anges i artikel 3.5 i grundförordningen beaktades i analysen, och slutsatsen om skadan bygger på alla dessa. Följaktligen genomfördes skadeanalysen i enlighet med artikel 3.2 och 3.5 i grundförordningen.
(79)
Eftersom inga andra synpunkter har inkommit bekräftar kommissionen skälen 90-94 i förordningen om preliminär tull.
(80)
När det gäller de makroekonomiska indikatorer som kommissionen analyserar i skälen 95-103 i förordningen om preliminär tull, har unionstillverkarnas marknadsandel förändrats en aning (se tabell 5 nedan) till följd av korrigeringen av unionsindustrins försäljning (se skäl 62). Denna korrigering påverkar dock inte trenden eller de slutsatser som dras av uppgifterna i förordningen om preliminär tull. Kommissionen bekräftar följaktligen skälen 95-105 i förordningen om preliminär tull.
Tabell 5
Försäljningsvolym och marknadsandel
2009
2010
2011
UP
Försäljningsvolym (1 000 m2)
14 696
25 303
26 556
18 039
Index
100
172
181
123
Marknadsandel
88,6 %
89,6 %
78,1 %
65,8 %
Index
100
101
88
74
Källa:
Glass for Europe, klaganden och de uppgifter som unionstillverkare som ingick i urvalet lämnade i sina svar på frågeformuläret.
6. Mikroekonomiska indikatorer
(81)
Tillverkningskostnaden per enhet för unionstillverkarna i urvalet har ändrats efter det preliminära meddelandet av uppgifter. Följaktligen har några mindre ändringar gjorts i tabell 7 (se nedan). Denna korrigering påverkar eller ogiltigförklarar inte trenden eller de slutsatser som dras av uppgifterna i förordningen om preliminär tull. Eftersom inga andra synpunkter har inkommit bekräftar kommissionen därför skälen 106-123 i förordningen om preliminär tull.
Tabell 7
Genomsnittliga försäljningspriser i unionen
2009
2010
2011
UP
Tillverkningskostnad per enhet (euro/m2)
13,13
8,38
8,44
9,34
Källa: De uppgifter som unionstillverkare som ingick i urvalet lämnade i sina svar på frågeformuläret.
7. Slutsats om skada
(82)
Eftersom det inte inkommit några andra synpunkter bekräftar kommissionen slutsatserna i skälen 124-129 i förordningen om preliminär tull, dvs. att unionsindustrin led väsentlig skada i den mening som avses i artikel 3.5 i grundförordningen.
E. ORSAKSSAMBAND
1. Verkningar av den dumpade importen
(83)
I skälen 131-133 i förordningen om preliminär tull drar kommissionen slutsatsen att det finns ett orsakssamband mellan den väsentliga skada som unionsindustrin lidit och den dumpade importen från Kina. Denna slutsats har ifrågasatts av flera berörda parter, som hävdat att det inte finns något rimligt och konsekvent tidsmässigt samband mellan skadan och ökningen av importen från det berörda landet. De anför som skäl att importen från Kina ökade kraftigt mellan 2009 och 2011, och att det genomsnittliga priset på import från Kina var 4,96 euro/m2 år 2011, en siffra som låg nära den för 2012 (4,38 euro/m2).
(84)
Slutsatsen att den skada som unionsindustrin lidit skulle ha orsakats av den kinesiska importen under 2012 strider därför enligt parterna i fråga mot kommissionens slutsats att den kinesiska importen inte hade någon som helst negativ inverkan året dessförinnan, i synnerhet inte på unionsindustrins vinstmarginal, trots att importpriset då låg på nästan samma nivå.
(85)
Från skadeundersökningsperiodens början till utgången av undersökningsperioden ökade importen med totalt 596 %, och marknadsandelen med 321 %. Importpriserna sjönk med 27,2 % under skadeundersökningsperioden.
(86)
Det är riktigt att unionsindustrins vinstmarginal bara var något lägre 2011 än 2010, trots att importen från Kina ökade kraftigt redan 2011. Men under 2011 ökade förbrukningen av solfångarglas i unionen kraftigt, nämligen med 20,4 % jämfört med året innan, medan importen från Kina ökade med 150 % under samma period. Under undersökningsperioden minskade förbrukningen med drygt 19 %, men den kinesiska importen ökade med mer än 35 % jämfört med 2011. Det visar att det finns ett tydligt tidsmässigt samband mellan den väsentliga skada som unionsindustrin lidit under undersökningsperioden och den kraftiga ökningen av dumpad import från Kina. Logiskt sett tar det också lite tid innan unionstillverkarna börjar märka av vissa av de negativa effekterna av ökningen av dumpad import (t.ex. förlust av kunder, ekonomiska förluster, minskad avkastning på investeringar och minskat kassaflöde m.m.). Detta påstående avvisas därför.
(87)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter hävdade samma parter att det tidsmässiga sambandet mellan den väsentliga skada som lidits och den dumpade importen från Kina inte kan bedömas för skadeundersökningsperioden från 2009 och fram till undersökningsperiodens slut som helhet, utan att man måste ta hänsyn till mellanliggande trender under denna period.
(88)
Kommissionen analyserade även mellanliggande trender under skadeundersökningsperioden. Att unionsindustrin fortfarande var lönsam 2011 trots att importen från Kina ökade kraftigt redan det året påverkar inte slutsatsen att det fanns ett tidsmässigt samband mellan den skada unionsindustrin lidit under undersökningsperioden och den dumpade importen från Kina.
(89)
Trots att förbrukningen minskade med drygt 19 % kunde de kinesiska exporterande tillverkarna under undersökningsperioden
-
öka sin marknadsandel med 12,4 procentenheter jämfört med 2011, medan unionsindustrins andel minskade med 12,3 procentenheter,
-
öka sin försäljning på unionsmarknaden med över 35 %, medan unionsindustrins försäljning minskade med 32 % och
-
ytterligare sänka sina redan låga exportpriser med mer än 10 % och underskrida unionsindustrins priser med upp till 26,7 %, varigenom de bidrog till unionsindustrins förluster under undersökningsperioden.
(90)
På grundval av ovanstående drar kommissionen slutsatsen att förekomsten av dumpad import och den betydande ökningen av marknadsandelen för dumpad import till priser som konstant underskred unionsindustrins har orsakat den väsentliga skada som unionsindustrin lidit.
(91)
Eftersom inga andra synpunkter har inkommit avseende verkningarna av den dumpade importen, bekräftar kommissionen skälen 131-133 i förordningen om preliminär tull.
2. Verkningar av andra faktorer
2.1 Import från tredjeländer
(92)
Mot bakgrund av korrigeringen av siffrorna för unionsindustrins försäljning (se skäl 62 ovan) förändrades även marknadsandelen för importen från tredjeländer något (se tabell 11 nedan). Denna korrigering påverkar dock inte trenden eller de slutsatser som dras av uppgifterna i förordningen om preliminär tull.
(93)
Eftersom inga andra synpunkter har inkommit bekräftar kommissionen skälen 134-137 i förordningen om preliminär tull.
Tabell 11
Import från tredjeländer (1 000 m2)
Tredjeländer
2009
2010
2011
UP
Marknadsandel
4,2 %
3,1 %
3,8 %
3,7 %
Index
100
74
90
88
Källa: Glass for Europe, klaganden och unionstillverkarnas svar på frågeformulär.
2.2 Unionsindustrins exportresultat
(94)
En part ifrågasatte kommissionens slutsats i skäl 139 i förordningen om preliminär tull att minskningen av exportförsäljning hos de unionstillverkare som ingick i urvalet under undersökningsperioden med största sannolikhet berodde på mycket låga priser på den kinesiska exporten till unionsindustrins största exportdestinationer (dvs. Förenta staterna och Kanada). Parten i fråga menade att denna slutsats saknar grund, eftersom import från Kina förekom även under 2011 och det således inte finns några skäl till att effekterna skulle komma först 2012. Parten i fråga ansåg i stället att den verkliga förklaringen till unionsindustrins låga exportförsäljning är att den inte var konkurrenskraftig och inte kunde bevara sin konkurrenskraft när priserna på världsmarknaden sjönk. Därför, hävdade parten, förvärrades skadan för unionsindustrin av att dess exportförsäljning minskade under undersökningsperioden.
(95)
Exportförsäljningen för unionstillverkarna i urvalet utgjorde 20 % av deras totala försäljningsvolym 2009 (under inledningsfasen), 11 % under 2010 och endast 14 % under toppen 2011. Minskningen fortsatte under 2012 till 5 %.
(96)
Kommissionen avvisar dessa påståenden av följande skäl: Unionsindustrins viktigaste marknad är och har alltid varit unionsmarknaden, som är en av världens största marknader, och inte tredjelandsmarknader. Att solfångarglas är förhållandevis tungt och bräckligt medför också extrakostnader när det transporteras långa sträckor (på grund av att glaset kan gå sönder eller korrodera). De uppgifter som kommissionen har erhållit genom svar på frågeformulär från de exporterande tillverkare som ingår i stickprovet visar att de kinesiska exportpriserna till unionsindustrins främsta exportmarknader verkligen var mycket låga och sjönk ännu mer under undersökningsperioden jämfört med 2011. Det visar att unionsindustrins försämrade export huvudsakligen är en följd av att Kinas exportpriser blivit allt lägre, också på tredjelandsmarknader såsom bekräftats genom undersökningen.
(97)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter hävdade samma part att undersökningen gällde unionsmarknaden och inte var inriktad på eventuell illojal prissättning på tredjelandsmarknader.
(98)
Även om EU-institutionernas slutsatser skulle vara riktiga, hävdade parten i fråga att de innebar att den dumpade importen till unionen sågs som förklaring till skada som vållats av andra faktorer. Den berörda parten ansåg att den påstådda lågprisexporten eller subventionerade exporten från Kina till tredjeländer inte var detsamma som dumpad import till EU och att den därför borde betraktas som en annan faktor vars skadliga verkan inte kunde tillskrivas den dumpade importen.
(99)
Kommissionen avvisar detta påstående. Den undersökte inte huruvida priserna på import från Kina till tredjeländer är dumpade eller subventionerade. Den konstaterade bara att dessa priser har sjunkit stadigt på senare år, vilket framgick av de exportpriser till tredjeländer som de exporterande tillverkarna i urvalet uppgett.
(100)
På liknande sätt analyserade kommissionen nedgången för priserna på import från Kina till tredjeländer som en separat faktor, och denna tillskrevs inte den dumpade importen i unionen. Detta faktum användes bara som en möjlig förklaring till minskningen av unionsindustrins export till dess viktigaste tredjelandsmarknader, men i sammanhanget påpekades också att dessa marknader varken är eller någonsin har varit unionsindustrins viktigaste marknader. Även under 2010 och 2011, när unionsindustrin var på sin topp, gick mer än 85 % av dess försäljning till unionsmarknaden.
(101)
Därför bekräftas slutsatsen i skäl 140 i förordningen om preliminär tull att de försämrade exportresultaten för unionstillverkarna i urvalet inte bryter orsakssambandet mellan den dumpade importen och den skada som unionsindustrin lidit.
2.3 Utvecklingen av förbrukning, kapacitet och kapacitetsutnyttjande
(102)
En part hävdade att den skada som unionsindustrin lidit berodde på att förbrukningen i unionen minskat. Enligt parten är detta det enda område där en nedgång inträffade för första gången 2012 och den faktor som därför rimligen kan ses som förklaring till skadan, medan importen från Kina började redan 2011 och priserna då låg på ungefär samma nivå som 2012. Efter det slutliga meddelandet av uppgifter upprepade samma part detta påstående.
(103)
Det är riktigt att förbrukningen minskade 2012 jämfört med de föregående åren. Kommissionens analys omfattar emellertid tiden från skadeundersökningsperiodens början till utgången av undersökningsperioden, och under denna period ökade förbrukningen i unionen med totalt 65 %. Under skadeundersökningsperioden minskade unionsindustrins marknadsandel stadigt och i betydande utsträckning, nämligen med totalt 25,7 %, medan den kinesiska importens marknadsandel ökade med 321 %. Den kinesiska importen ökade med 596 % under skadeundersökningsperioden.
(104)
Under undersökningsperioden låg förbrukningen i unionen dessutom fortfarande på en nivå som var jämförbar med 2010, vilket - så som framgår av tabell 10 i förordningen om preliminär tull - var det år då unionsindustrin noterade en skälig vinst. Därför kan inte minskningen av unionens förbrukning under undersökningsperioden i sig ha orsakat de förluster som unionsindustrin drabbades av under denna tid. Dessutom minskade unionsindustrins marknadsandel med 26,6 % mellan 2010 och 2012, medan den kinesiska importens marknadsandel ökade med 318 % under samma period. Slutligen, om den skada som unionsindustrin lidit hade berott på minskningen av förbrukningen under undersökningsperioden skulle denna minskning ha slagit även mot importen från Kina. Det är dock tydligt att så inte skedde. Tvärtom ökade den kinesiska importen kraftigt under undersökningsperioden sett till såväl volym som marknadsandel.
(105)
Kommissionen avvisar följaktligen detta påstående och bekräftar slutsatserna i skälen 141-142 i förordningen om preliminär tull.
(106)
När det gäller unionsindustrins produktionskapacitet, som visas i tabell 4 i förordningen om preliminär tull, anser kommissionen att denna tydligt ökade i linje med förbrukningen i unionen fram till 2011.
(107)
Kommissionen fastställde även att det främsta skälet till att produktionskapaciteten ökade med 12,5 % mellan 2011 och slutet av undersökningsperioden var att ett nytt företag kom in på marknaden för solfångarglas. Alla de övriga företagens produktionskapacitet minskade i stället något under samma period.
(108)
Kommissionen anser därför att trenden för kapacitetsutvecklingen i unionsindustrin som helhet följde utvecklingen för förbrukningen i unionen. Således anser kommissionen att unionsindustrins produktionskapacitet, som var hög redan vid skadeundersökningsperiodens början och förblev hög under hela undersökningsperioden, inte bryter orsakssambandet mellan den dumpade importen och den skada som unionsindustrin lidit.
(109)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter hävdade flera parter att kommissionen inte tagit hänsyn till att den påstådda överkapaciteten var en viktig orsak till skadan. De hävdade att kapacitetsökningen under skadeundersökningsperioden inte var motiverad med hänsyn till förbrukningsökningen, och att det konstant stora glappet mellan unionsindustrins produktionskapacitet och förbrukningen inte var ekonomiskt hållbart. En part hävdade vidare att den skada som lidits delvis hade vållats av att en ny aktör trätt in på marknaden mellan 2011 och undersökningsperiodens slut, vilket hade skärpt konkurrensen på unionsmarknaden.
(110)
Denna part hävdade även att den minskade förbrukningen i unionen och den ökade produktionskapaciteten i kombination med nedgången för exportförsäljningen hade lett till ett lågt kapacitetsutnyttjande. Det låga kapacitetsutnyttjandet hade orsakat höga fasta kostnader som, enligt parten i fråga, fått allvarliga konsekvenser för unionsindustrin för solfångarglas.
(111)
Kommissionen noterar att kapacitetsnivån i unionsindustrin som helhet konstant har varit högre än unionens totala förbrukning under skadeundersökningsperioden. Detta hindrade dock inte unionstillverkarna i urvalet från att uppnå vinst under de två åren före undersökningsperioden, medan de däremot ådrog sig betydande förluster på 14,5 % endast under undersökningsperioden.
(112)
Kapacitetsökningen för unionstillverkarna i urvalet var dessutom bara 4 % mellan 2010 och 2011 och 2,6 % mellan 2011 och undersökningsperioden, vilket tillsammans ger en måttlig ökning på 6,7 % mellan 2010 och undersökningsperioden.
(113)
Skillnaden mellan förbrukningen och kapaciteten fanns således under hela skadeundersökningsperioden, och även om den var något högre under undersökningsperioden kan den inte förklara de mycket stora förluster som företagen i stickprovet gjorde under undersökningsperioden. Kommissionen avvisar därför påståendet att unionsindustrins kapacitetsnivå inte skulle vara ekonomiskt hållbar.
(114)
När det gäller argumentet att den nya aktör som kom in på marknaden 2012 bidrog till den skada som unionsindustrin lidit, noterar kommissionen att den nya aktören förvisso hade en betydande produktionskapacitet, men att företagets produktion och försäljning endast uppgick till cirka 2 % av den totala försäljningen i EU under undersökningsperioden och således var mycket begränsad. Den nya aktören påverkade därför knappast alls utvecklingen för unionsindustrin som helhet, bortsett från att den kraftigt påverkade siffrorna för unionsindustrins kapacitet och kapacitetsutnyttjande. Faktum är att om man inte tar med siffrorna för den nya aktören minskade i själva verket unionstillverkarnas kapacitet mellan 2011 och 2012.
(115)
I undersökningen bekräftades inte heller att fasta kostnader har någon betydande negativ inverkan på industrin för solfångarglas. I genomsnitt uppgick de fasta kostnaderna hos unionstillverkarna i urvalet till 25-35 % av de totala produktionskostnaderna under undersökningsperioden. Under de föregående åren, 2010 och 2011, var andelen fasta kostnader något lägre, men låg inom samma intervall. Det visar tydligt att den höga kapaciteten under undersökningsperioden helt klart påverkade produktionskostnaden, men att denna påverkan inte var betydande och inte kan förklara de stora förlusterna under undersökningsperioden, i synnerhet inte med hänsyn till de närmast föregående årens vinster. Kapacitetsutnyttjandet hos unionstillverkarna i urvalet sjönk dessutom jämfört med de föregående åren, men låg fortfarande på 65 % under undersökningsperioden.
(116)
I sin analys har kommissionen slutligen också tagit hänsyn till att produktionsanläggningarna kan anpassas för att producera andra typer av glas, som inte omfattas av denna undersökning. Också det är ett skäl till att kommissionen avvisar den berörda partens påstående att den höga produktionskapaciteten inte är ekonomiskt hållbar.
(117)
Mot bakgrund av ovanstående avvisar kommissionen partens invändningar och upprepar att utvecklingen för förbrukning, kapacitet och kapacitetsutnyttjande under skadeundersökningsperioden vare sig vid en enskild eller vid en kumulativ analys påvisas bryta orsakssambandet mellan den dumpade importen och den väsentliga skada som unionsindustrin lidit.
2.4 Tendenser för solcellsmoduler
(118)
Två parter hävdade att den skada som unionsindustrin lidit, och som delvis berodde på utvecklingen för förbrukningen av den berörda produkten, även kunde förklaras med den minskade förbrukningen av solcellsmoduler och förlusterna i den branschen i slutet av 2011 och början av 2012. Enligt dessa parter gjorde den nödvändiga eftersläpningen att solpaneltillverkarnas ekonomiska svårigheter började påverka marknaden för solfångarglas i slutet av 2011 och under 2012.
(119)
Samma argument upprepades av en part efter det slutliga meddelandet av uppgifter.
(120)
I skäl 143 i förordningen om preliminär tull konstaterade kommissionen att trenderna för solcellsmoduler mycket riktigt har en betydande effekt på förbrukningen av solfångarglas eftersom 80-85 % av solfångarglaset säljs till solmodultillverkare (kristallina solcellsmoduler och tunnfilmssolcellsmoduler). Såsom anges i skälen 143 och 144 i förordningen om preliminär tull ökade dock förbrukningen av solcellsmoduler stadigt under skadeundersökningsperioden, dvs. 2009-2012, och även om den minskade 2012 förblev förbrukningsnivån 221 % högre än 2009 och 44 % högre än 2010 (7). Dessutom fastställdes det att minskningarna av inmatningspriserna kring årsskiftet 2011/2012 inte hade brutit orsakssambandet mellan den dumpade importen av solcellsmoduler och den väsentliga skada som konstaterats (8), eftersom efterfrågan på solcellsmoduler förblev förhållandevis hög under perioden 2009-2012.
(121)
Mot bakgrund av ovanstående konstaterar kommissionen att minskningen av förbrukningen av solcellsmoduler under 2012 inte i sig kan ses som en faktor som kan bryta det orsakssamband som fastställts mellan den dumpade importen av solfångarglas från Kina och den väsentliga skada som unionsindustrin lidit.
(122)
Att efterfrågan på solcellsmoduler förblev relativt hög under perioden 2009-2012 och efterfrågan på solfångarglas ökade med 65 % under samma period gör på liknande sätt att den effekt som solcellsmodultillverkarnas försämrade ekonomiska situation hade på förbrukningen av solfångarglas vid årsskiftet 2011/2012 inte i sig kan ses som en faktor som kan bryta det fastställda orsakssambandet mellan den dumpade importen av solfångarglas från Kina och den väsentliga skada som unionsindustrin lidit.
(123)
Eftersom inga andra synpunkter inkommit bekräftas slutsatserna i skäl 144 i förordningen om preliminär tull.
2.5 Slutsats om orsakssamband
(124)
Mot bakgrund av ovanstående bekräftar kommissionen sina slutsatser i skälen 130-133 i förordningen om preliminär tull att importen av den berörda produkten från landet i fråga dumpades och underskred unionsindustrins priser under undersökningsperioden. Det finns dessutom ett klart tidsmässigt samband mellan ökningen av den dumpade importen och försämringen av situationen för unionsindustrin. Den dumpade importen konkurrerade direkt med unionsindustrins produktion, vilket ledde till att unionsindustrin förlorade i lönsamhet och marknadsandelar under skadeundersökningsperioden. Andra möjliga orsaker till skada har analyserats ovan och ingen av dessa kunde vare sig vid en enskild eller vid en kumulativ analys påvisas bryta orsakssambandet mellan den dumpade importen från Kina och den väsentliga skada som unionsindustrin lidit.
(125)
Det har inte lämnats några nya bevis som ger anledning att ändra den slutsatsen, och eftersom inga andra synpunkter på slutsatsen om orsakssambandet lämnats bekräftar kommissionen skälen 145 och 146 i förordningen om preliminär tull.
F. UNIONENS INTRESSE
1. Unionsindustrins intresse
(126)
Eftersom inga synpunkter har inkommit avseende unionsindustrins intresse, bekräftar kommissionen skälen 148-151 i förordningen om preliminär tull.
2. Icke-närstående importörers och handlares intresse
(127)
Eftersom inga synpunkter har inkommit avseende icke-närstående importörers och handlares intresse, bekräftar kommissionen skälen 152-154 i förordningen om preliminär tull.
3. Råvaruleverantörernas intresse
(128)
Eftersom inga synpunkter har inkommit avseende råvaruleverantörernas intresse, bekräftar kommissionen skälen 155 i förordningen om preliminär tull.
4. Användarnas intresse
(129)
En användare uppgav att den inte kommer att beröras av antidumpningsåtgärderna eftersom företaget i fråga inte har använt solfångarglas från Kina och inte heller har för avsikt att göra det.
(130)
En exporterande tillverkare hävdade att införandet av en antidumpningstull på kinesiskt solfångarglas kanske kan gynna unionens solfångarglasindustri en aning, men att tullen får stor negativ inverkan på tillverkare av solcellsmoduler och termiska solfångare i unionsindustrin, eftersom dessa blir tvungna att betala mer för den berörda produkten. Detta skulle enligt den exporterande tillverkaren gå stick i stäv med unionens miljöskyddsmål, eftersom det skulle leda till högre priser på solcellsmoduler och termiska solfångare samt gynna den energikrävande solfångarglasindustrin.
(131)
Såsom anges i skäl 157 i förordningen om preliminär tull kommer införandet av antidumpningstullarna att få endast marginell effekt (mindre än 1 %) på de totala kostnaderna för solcellsmoduler. Inga uppgifter inkom som gav anledning att ifrågasätta riktigheten i denna analys. Denna invändning avvisas därför.
(132)
Eftersom inga andra synpunkter har inkommit avseende unionsindustrins intresse, bekräftar kommissionen skälen 155-159 i förordningen om preliminär tull.
5. Konkurrensaspekter
(133)
Eftersom inga synpunkter har inkommit avseende de konkurrensaspekter som tas upp i skälen 160-163 i förordningen om preliminär tull bekräftar kommissionen skälen i fråga.
6. Slutsats om unionens intresse
(134)
Inga synpunkter togs emot som skulle förändra analysen av unionens intresse i enlighet med förordningen om preliminär tull. Kommissionen bekräftar därför skäl 164 i förordningen om preliminär tull.
G. SLUTGILTIGA ANTIDUMPNINGSÅTGÄRDER
1. Nivå för undanröjande av skada
(135)
Flera berörda parter ifrågasatte användningen av en målvinstmarginal på 8,3 % för unionsindustrin enligt skäl 167 i förordningen om preliminär tull och hävdade att nivån var orealistiskt hög. De ansåg att vinstmarginalen på 8,3 % 2010 var den högsta under skadeundersökningsperioden därför att 2010 var det bästa året för den globala solcellsindustrin. De hävdade också att det skulle ha varit omöjligt för unionsindustrin för solfångarglas att uppnå samma vinstmarginal 2012 även utan dumpning, eftersom den globala solcellsmodulsindustrin - inbegripet unionsindustrin för solcellsmoduler - gick in i en djup lågkonjunktur 2012.
(136)
Kommissionen avvisar detta påstående. Kommissionens målvinstmarginal var den vinst som uppnåddes av unionstillverkarna i urvalet under 2010, när importen av den berörda produkten fortfarande var liten och därför ännu inte hade kunnat snedvrida de normala konkurrensförhållandena. Den vinstmarginal som användes för att bestämma nivån för undanröjande av skada svarar således mot en period då unionsindustrin rimligen kunde förvänta sig vinst under normala konkurrensförhållanden, som inte hade hunnit påverkas av den dumpade importen (9).
(137)
Slutligen inföll toppen för solfångarglasindustrin inte 2010, så som parterna hävdade, utan 2011, då förbrukningen i unionen och unionsindustrins försäljningsvolymer var som störst.
(138)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter upprepade en part sin invändning mot den vinstmarginal som använts som målvinst. Parten i fråga ansåg att kommissionen borde ta hänsyn till alla andra faktorer som påverkade lönsamheten under undersökningsperioden och hävdade att en skälig målvinst inte kunde vara högre än 5 %.
(139)
Kommissionen avvisar detta påstående av följande skäl: Den målvinst som använts bygger inte på en uppskattning utan på den vinst som faktiskt uppnåddes av unionstillverkarna innan konkurrensen snedvreds av den dumpade kinesiska importen. Kommissionen anser att denna vinst är skälig och har tagit hänsyn till att marknadssituationen inte väsentligt skilde sig från den under undersökningsperioden, om man bortser från effekterna av den dumpade importen från Kina. Partens påstående om att förbrukningen var mycket högre 2010 än 2012 är felaktigt. Så som anges i avsnitt E 2.3 ovan låg förbrukningen på ungefär samma nivå båda dessa år. Under 2010 höll unionsindustrin dessutom på att utöka sin kapacitet för att klara den förväntade starka efterfrågeökningen, och det påverkade dess vinst negativt det året. Den föreslagna målvinsten på 5 %, slutligen, är godtyckligt satt eftersom den inte grundar sig på några uppgifter eller faktiska beräkningar, och den avvisas därför.
(140)
Klaganden hävdade å andra sidan att vinstmarginalen är för låg och att kommissionen borde höja den till 15 %, eftersom klagandens vinstmarginal 2010 uppgick till mer än 10 %. De lägre vinstmarginaler som andra EU-tillverkare i stickprovet verkar ha uppnått under 2010 är enligt klaganden inte representativa för de vinster som skäligen skulle kunna förväntas utan illojal handel vid import. Det är högst sannolikt att det finns särskilda förklaringar till varför dessa företag bara uppnådde en lägre vinstmarginal det året och varför de hörde till de första som led skada till följd av den dumpade importen, till exempel att de fört en kortsiktig prispolitik inriktad på att ta marknadsandelar eller att det finns andra faktorer med koppling till ledningsbeslut eller problem i dessa företag.
(141)
Kommissionen godtar inte detta påstående. Så som förklaras ovan anser kommissionens att den genomsnittliga vinsten för hela unionsindustrin 2010 ger en riktig bild av den genomsnittliga vinsten under normala konkurrensförhållanden. Den slutsatsen påverkas inte av om vissa företag i unionsindustrin har tagit ledningsbeslut som gjort att deras vinstmarginaler blivit lägre eller högre än andras. Sådana skillnader är i själva verket kännetecknande för företag i en marknadsekonomi.
(142)
Eftersom inga andra synpunkter har inkommit bekräftar kommissionen den metod som beskrivs i skälen 166-169 i förordningen om preliminär tull.
2. Slutgiltiga åtgärder
(143)
Mot bakgrund av de slutsatser som dragits i fråga om dumpning, skada, orsakssamband och unionens intresse, och i enlighet med artikel 9.4 i grundförordningen, bör slutgiltiga antidumpningstullar införas på import av den berörda produkten. Dessa tullar bör enligt regeln om lägsta tull fastställas till en nivå motsvarande skademarginalerna. I detta fall bör tullsatsen därför fastställas till en nivå som motsvarar de konstaterade skademarginalerna.
(144)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter hävdade klaganden att de provisoriska värdetullarna inte hade effekt. Klaganden begärde därför att kommissionen skulle införa slutgiltiga åtgärder i form av ett minimiimportpris. Klaganden hävdade att sådana åtgärder skulle vara mer verkningsfulla, i synnerhet om man fastställde två olika minimiimportpriser för solfångarglas med respektive utan beläggning. Klaganden anförde följande skäl:
(145)
För det första hävdade klaganden att de exporterande tillverkarna efter undersökningsperioden har sålt belagt glas till EU-marknaden för samma pris som de tog för solfångarglas utan beläggning under undersökningsperioden. Klaganden hävdade även att produktionskostnaderna är högre för belagt glas och att detta därför normalt säljs till 20-25 % högre pris än obelagt glas.
(146)
För det andra hävdade klaganden att efterfrågan i unionen efter undersökningsperioden förskjutits mot belagt solfångarglas, och att användarna har köpt en högre andel glas med beläggning i stället för utan. Följaktligen stod belagt solfångarglas för nästan hela importen från Kina till EU under andra hälften av 2013, medan situationen under undersökningsperioden var den omvända.
(147)
Antidumpningsåtgärder kan mycket riktigt anta olika former. Kommissionen har stor frihet när det gäller att välja åtgärdernas form, men ändamålet förblir att neutralisera effekterna av den skadevållande dumpningen.
(148)
Undersökningen bekräftade att det finns en betydande skillnad i såväl produktionskostnad som pris mellan solfångarglas med respektive utan beläggning på grund av skillnaderna mellan de båda produkternas tekniska egenskaper. Beroende på vilken teknik som används kan solfångarglas vara enkelsidigt eller dubbelsidigt belagt, och ytbeläggningen förbättrar transmittansen och kan även ha självrengörande, smutsavvisande eller härdande egenskaper. Obelagt solfångarglas av hög kvalitet kan uppnå en soltransmittans på upp till 92 %. Med beläggning kan reflektionen minskas med cirka 3 % (per sida). Transmittansen kan således öka till högst 95 % om solfångarglaset har enkelsidig beläggning och till högst 98 % om båda sidor är belagda.
(149)
Under undersökningsperioden var endast 19 % av det solfångarglas som importerades till EU från Kina belagt, medan 81 % var obelagt. Skillnaden i både pris och produktionskostnad mellan solfångarglas utan respektive med beläggning under undersökningsperioden var cirka 30 %.
(150)
Kommissionen anser dock att den bevisning som framlagts av klaganden inte är tillräckligt väl underbyggd. Kommissionen har inte heller tillräcklig bevisning eller tillräckliga uppgifter från någon annan källa som gör det möjligt att dra slutsatsen att efterfrågan har förskjutits från solfångarglas utan till solfångarglas med beläggning sedan de provisoriska antidumpningsåtgärderna infördes och att priset på i synnerhet belagt glas har sjunkit kraftigt, så som klaganden påstår.
(151)
Därför kan kommissionen inte godta detta påstående, utan anser att det är lämpligt att införa värdetullar i stället för minimiimportpris. Mot bakgrund av de aspekter som berörts ovan ska dock två olika Taric-nummer skapas: ett för belagt solfångarglas och ett för solfångarglas utan beläggning. På så vis kan kommissionen noga följa utvecklingen på marknaden och så småningom besluta om ytterligare åtgärder behövs.
(152)
Kommissionen erinrar även om att den tidigare har använt minimiimportpriser under vissa omständigheter, i synnerhet i följande situationer:
-
När exportpriset för en viss produkttyp är särskilt högt, så att ingen dumpning förekommer för den produkttypen (10).
-
När hänsyn till unionstillverkarnas marknadsställning och marknadsandel gjort det nödvändigt att, av skäl som rör unionens intresse, se till att importpriserna inte överskrider en viss nivå (11).
(153)
Minimiimportpriser har för övrigt främst använts för homogena produkter, och inte där det finns en mängd olika varianter och produkttyper så som för solfångarglas.
(154)
Även av dessa skäl anser kommissionen att det inte är lämpligt med minimiimportpriser i det aktuella ärendet.
(155)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter upprepade klaganden sin begäran om införande av minimiimportpris och lämnade följande kommentarer till skälen 152-156 ovan:
(156)
Klaganden påstår för det första att kommissionen i skälen inte tar upp överväganden av hur verkningsfulla åtgärderna är för att undanröja dumpningens och subventioneringens skadliga verkan, en aspekt som också är ett giltigt skäl för att tillämpa minimiimportpriser.
(157)
För det andra ska kommissionen inte ha förklarat varför dessa överväganden är relevanta i det aktuella ärendet och hur de kan väga tyngre än unionsindustrins intresse.
(158)
För det tredje hävdar klaganden att den berörda produkten är tillräckligt homogen för att det ska vara praktiskt genomförbart att administrera ett minimiimportpris, eftersom de båda produkttyperna har tydliga särskiljande egenskaper som medger lämplig prisdifferentiering och enkel administration och övervakning, i synnerhet som i stort sett allt solfångarglas som importeras i dagsläget är belagt.
(159)
När det gäller det första påståendet tycks det som om efterfrågan mycket riktigt har förskjutits från obelagt till belagt solfångarglas. Men eftersom ingen ytterligare bevisning lades fram kan inte kommissionen dra slutsatsen att priserna på framför allt belagt solfångarglas har sjunkit kraftigt. Kommissionen har således inga skäl att ändra sin tidigare slutsats att värdetullar är ett lämpligare sätt att undanröja dumpningens och subventioneringens skadliga verkan.
(160)
När det gäller den andra synpunkten var syftet med skälen i fråga att visa att kommissionen inte anser det lämpligt att införa ett minimiimportpris i det här fallet, såvida inte klaganden kunde underbygga sina påståenden bättre. Eftersom så inte skett anser inte kommissionen att det är nödvändigt med någon vidare analys av hur ett eventuellt minimiimportpris skulle gynna unionsindustrins intresse.
(161)
När det gäller den tredje synpunkten har klaganden inte ifrågasatt de olika produkttyper som kommissionen definierade i undersökningen och inte heller påvisat att ingen prisskillnad finns. Att olika minimiimportpriser förutses i de exporterande tillverkarnas erbjudande om ett åtagande tyder också på att dessa prisskillnader är verkliga. Det påståendet avvisas därför. Även om kommissionen skulle godta påståendet att den berörda produkten är ganska homogen, saknar detta relevans eftersom kommissionen avvisar begäran om ett minimiimportpris också av de två skäl som anges ovan. Kommissionen erinrar dessutom om att den endast i undantagsfall får ta hänsyn till information som gäller perioden närmast efter undersökningsperioden (se artikel 6.1 i grundförordningen). De klagande har inte påvisat att den här situationen är ett sådant undantag eller att det inte skulle räcka med andra lösningar som står till buds, till exempel övervakning genom att skapa ett nytt Taric-nummer.
(162)
Sammanfattningsvis avvisar kommissionen härmed dessa påståenden.
(163)
Efter det definitiva meddelandet av uppgifter begärde även flera solmodultillverkare ett minimiimportpris. De var framför allt bekymrade över följande:
-
Efter undersökningsperioden minskade produktionskapaciteten för solfångarglas kraftigt och många unionstillverkare försvann från marknaden för gott. De tre unionstillverkare som finns kvar på marknaden kan inte längre tillgodose mer än 50 % av efterfrågan i Europa. Således måste solmodultillverkare vända sig till kinesiska leverantörer för att kunna täcka sina behov. En användare hävdade att man skulle bli tvungen att förlita sig på leveranser från endast en eller två unionstillverkare som kunde tillgodose produktspecifikationens tekniska krav.
-
Tullar med den utformning som föreslagits skulle öka produktkostnaden för solcellsmoduler betydligt (med omkring 3 cent per watt, vilket påstås vara 5 % av det minimiimportpris som fastställts för solpaneler).
-
Minimiimportpriset bör utformas så att det inte medför högre kostnader på solcellsmoduler i EU.
(164)
När det gäller det första argumentet har kommissionen ingen anledning att tro att de unionstillverkare som har minskat eller tillfälligt upphört med sin produktion inte skulle återuppta verksamheten med full kapacitet om priserna på import åter blev rättvisa. Så som anges i skälen 106-112 ovan har unionsindustrin tillräcklig kapacitet för att tillgodose unionens hela efterfrågan. Detta påstående avvisas därför. Kommissionen avvisar också en användares argument att man skulle bli tvungen att förlita sig på leveranser från endast en eller två unionstillverkare. I själva verket skulle de kinesiska exporterade tillverkarna fortfarande kunna leverera till unionsmarknaden. Antidumpningsåtgärderna bör, oavsett form, säkerställa att import sker till rättvisa priser, och de är inte avsedda att avbryta importen från Kina helt och hållet.
(165)
När det gäller det andra argumentet lämnade användarna ingen bevisning för sitt påstående. Kommissionen fastställde tvärtom i skäl 157 i förordningen om preliminär tull att eventuella antidumpningstullars inverkan på de totala kostnaderna för de solcellsmoduler som tillverkas av de företag som samarbetade i undersökningen skulle bli mindre än 1 %. Denna invändning avvisas således.
(166)
Det finns således inget behov av att ta ställning till solmodultillverkarnas tredje synpunkt.
(167)
En antisubventionsundersökning genomfördes parallellt med antidumpningsundersökningen. Mot bakgrund av tillämpningen av regeln om lägsta tull och det faktum att de slutgiltiga subventionsmarginalerna är lägre än nivån för undanröjande av skada, bör kommissionen införa en slutgiltig utjämningstull som är lika hög som de slutgiltiga subventionsmarginaler som konstaterats och därefter införa en slutgiltig antidumpningstull upp till den relevanta nivån för undanröjande av skada. Mot bakgrund av ovanstående fastställs nivån på tullarna till följande:
Företag
Subventionsmarginal
Dumpningsmarginal
Nivå för undanröjande av skada
Utjämningstull
Antidumpningstull
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
3,2 %
83,1 %
39,3 %
3,2 %
36,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
17,1 %
78,4 %
26,2 %
17,1 %
9,1 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
12,8 %
90,1 %
42,1 %
12,8 %
29,3 %
Henan Yuhua New Material Co. Ltd
16,7 %
41,6 %
17,1 %
16,7 %
0,4 %
Andra samarbetsvilliga företag
12,4 %
84,7 %
36,5 %
12,4 %
24,1 %
Alla övriga företag
17,1 %
90,1 %
42,1 %
17,1 %
25,0 %
(168)
De individuella företagsspecifika antidumpningstullsatser som anges i denna förordning har fastställts på grundval av resultaten av den här undersökningen. De avspeglar alltså den situation för företagen som konstaterades föreligga enligt undersökningen. Tullsatserna (i motsats till den landsomfattande tull som gäller ”alla övriga företag”) är således endast tillämpliga på import av produkter som har sitt ursprung i de berörda länderna och har tillverkats av företagen, och följaktligen av de specifika rättsliga enheter som anges. Den importerade berörda produkt som tillverkats av ett annat företag som inte specifikt omnämns i artikeldelen av denna förordning, däribland enheter som är närstående till dem som specifikt omnämns, bör inte kunna dra nytta av dessa tullsatser utan bör omfattas av den tullsats som gäller ”alla övriga företag”. Till följd av att de exporterande tillverkarna visade stor samarbetsvilja (över 80 %, se skäl 15 i förordningen om preliminär tull) grundas denna tullsats på den högsta individuella skademarginal som fastställts för de exporterande tillverkare som ingick i urvalet. Den tull som tillämpas på ”andra samarbetsvilliga företag” grundas på det vägda genomsnittet för exportörerna i urvalet och gäller alla samarbetsvilliga företag som inte ingick i urvalet (förutom Henan Yuhua som är föremål för en individuellt fastställd tull efter sin ansökan om individuell undersökning (se skäl 48 i förordningen om preliminär tull)).
(169)
Eventuella ansökningar om tillämpning av dessa individuella företagsspecifika antidumpningstullar (t.ex. till följd av en ändring av företagets namn eller inrättande av nya tillverknings- eller försäljningsenheter) bör utan dröjsmål sändas till kommissionen (12) tillsammans med alla relevanta uppgifter, särskilt beträffande ändringar av företagets verksamhet i fråga om tillverkning, inhemsk försäljning och exportförsäljning som hänger samman med exempelvis namnändringen eller ändringen av tillverknings- eller försäljningsenheterna. Förordningen kan därefter vid behov ändras i enlighet med detta genom en uppdatering av förteckningen över de företag som omfattas av individuella tullsatser.
3. Åtaganden
(170)
Efter det slutliga meddelandet av uppgifter erbjöd de tre exporterande tillverkarna i urvalet och Henan Yuhua prisåtaganden i enlighet med artikel 8.1 i grundförordningen. De tänker sig olika minimiimportpriser för olika produkttypsgrupper.
(171)
Kommissionen noterar att alla företagen föreslår minimiimportpriser som är mycket lägre än de icke-skadevållande priser som fastställdes under undersökningen. Följaktligen anser kommissionen att dessa priser inte är tillräckliga för att undanröja skadan, så som föreskrivs i artikel 8.1 i grundförordningen.
(172)
Även om åtagandena vore tillräckliga för att undanröja skadan föreslår företagen i urvalet dessutom att priset bara ska justeras på belagt solfångarglas och att detta ska göras kvartalsvis på grundval av prisutvecklingen på marknaden för solcellsmoduler. Kommissionen kan inte godta denna indexeringsmodell av följande skäl:
(173)
För det första bör priserna på alla produkttyper justeras regelbundet; annars kan det snart uppstå ett konstlat glapp mellan priserna på belagt respektive obelagt solfångarglas. För det andra anser inte kommissionen att det är lämpligt att justera priserna på solfångarglas på grundval av slutanvändarnas priser (dvs. priserna på solcellsmoduler). Det kan leda till en obefogad press på solfångarglasindustrins vinstmarginaler, exempelvis om priserna på solcellsmoduler sjunker på grund av prisnedgångar för andra komponenter.
(174)
I allmänhet anser kommissionen att det är lämpligt att indexera minimiimportpriser efter prisutvecklingen på råvaror. I det här specifika fallet fanns dock ingen råvara som stod för en betydande andel av den totala tillverkningskostnaden.
(175)
Kommissionen fastställde även att priserna på solfångarglas uppvisade betydande fluktuation i Kina och Turkiet under undersökningsperioden.
(176)
Dessutom finns en stor risk för korsvis kompensation eftersom vissa av företagen i fråga säljer såväl den berörda produkten som andra produkter till samma kunder. Slutligen tycks de minimiimportpriser som de exporterande tillverkarna i urvalet föreslagit inte omfatta alla produkttyper som de tillverkar. Dessa faktorer gör det svårt att tillämpa åtagandena på ett ändamålsenligt sätt och svårt att övervaka tillämpningen.
(177)
Mot bakgrund av skälen ovan avvisar kommissionen följaktligen prisåtagandena.
4. Slutgiltigt uttag av den preliminära tullen
(178)
Med hänsyn till de konstaterade dumpningsmarginalerna och nivån på den skada som vållats unionsindustrin bör de belopp för vilka säkerhet ställts i form av den preliminära antidumpningstull som infördes genom förordningen om preliminär tull slutgiltigt tas ut. De belopp för vilka säkerhet ställts utöver den slutgiltiga antidumpningstullsatsen och den slutgiltiga utjämningstullsatsen bör frisläppas.
5. Åtgärdernas verkställbarhet
(179)
Om marknadsförhållandena ändras avsevärt efter det att de slutliga åtgärderna införts, kan kommissionen på eget initiativ se över åtgärdernas utformning för att bedöma om de undanröjer skadan med avsedd verkan och om en ändring av åtgärdernas utformning är motiverad.
(180)
För att i möjligaste mån förhindra att åtgärderna absorberas avser kommissionen att omedelbart inleda en översyn i enlighet med artikel 12.1 i grundförordningen, och kommissionen får göra importen till föremål för registrering enligt artikel 14.5 i grundförordningen om belägg för ett sådant beteende tillhandahålls. Enligt artikel 12.3 i grundförordningen får beloppet av den tull som införs höjas till upp till dubbla beloppet av den tull som ursprungligen infördes.
(181)
Kommissionen kommer bland annat att förlita sig på de nationella tullmyndigheternas importövervakningsuppgifter och på uppgifter från medlemsstaterna i enlighet med artikel 14.6 i grundförordningen.
(182)
Den kommitté som inrättats genom artikel 15.1 i grundförordningen lämnade inget yttrande.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. En slutgiltig antidumpningstull införs på import av solfångarglas bestående av härdat kalk-sodaplanglas, med en järnhalt på mindre än 300 ppm, en soltransmittans på mer än 88 % (uppmätt med AM1,5-spektrum 300-2 500 nm), en värmebeständighet på upp till 250 °C (uppmätt enligt EN 12150), en termochockresistens på Δ 150 K (uppmätt enligt EN 12150) och med en mekanisk hållfasthet på minst 90 N/mm2 (uppmätt enligt EN 1288-3), som för närvarande klassificeras enligt KN-nummer ex 7007 19 80 och har sitt ursprung i Folkrepubliken Kina. Belagt solfångarglas (med enkelsidig eller dubbelsidig beläggning) ska klassificeras enligt Taric-nummer 7007198019 och obelagt solfångarglas ska klassificeras enligt Taric-nummer 7007198011.
2. Följande slutgiltiga antidumpningstullsatser ska tillämpas på nettopriset fritt unionens gräns, före tull, för de produkter som beskrivs i punkt 1 och som tillverkats av företagen i tabellen:
Företag
Antidumpningstull
Taric-tilläggsnummer
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
36,1 %
B943
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
9,1 %
B944
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
29,3 %
B945
Henan Yuhua New Material Co. Ltd
0,4 %
B946
Andra samarbetsvilliga företag som förtecknas i bilaga I
24,1 %
Alla övriga företag
25,0 %
B999
3. Tillämpningen av de individuella antidumpningstullsatserna för de företag som anges i punkt 2 ska ske på villkor att det för medlemsstaternas tullmyndigheter uppvisas en giltig handelsfaktura som uppfyller kraven i bilaga II. Om ingen sådan faktura uppvisas, ska den tullsats som gäller för alla övriga företag tillämpas.
4. Om inte annat anges, ska gällande bestämmelser om tullar tillämpas.
Artikel 2
De belopp för vilka säkerhet ställts i form av preliminära antidumpningstullar enligt kommissionens förordning (EU) nr 1205/2013 (13) ska tas ut slutgiltigt. De belopp för vilka säkerhet ställts utöver antidumpningstullsatsen i artikel 1.2 ovan och den utjämningstull som antogs genom kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 471/2014 (14) ska frisläppas.
Artikel 3
Om en ny exporterande tillverkare i Folkrepubliken Kina lämnar tillräcklig bevisning till kommissionen för att företaget
-
inte exporterade den produkt som beskrivs i artikel 1.1 till unionen under undersökningsperioden (1 januari 2012-31 december 2012),
-
inte är närstående någon av de exportörer eller tillverkare i Folkrepubliken Kina som omfattas av de åtgärder som införs genom denna förordning,
-
faktiskt har exporterat den berörda produkten till unionen efter den undersökningsperiod som ligger till grund för åtgärderna, eller genom avtal har gjort ett oåterkalleligt åtagande att exportera en betydande kvantitet till unionen,
får artikel 1.2 ändras genom tillägg av den nya exporterande tillverkaren till de samarbetsvilliga företag som inte ingick i urvalet och som således omfattas av den vägda genomsnittliga tullsatsen på 24,1 %.
Artikel 4
Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 13 maj 2014.