NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 235/2014
ze dne 11. března 2014,
kterým se zřizuje finanční nástroj pro demokracii a lidská práva ve světě
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na články 209 a 212 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Toto nařízení představuje jeden z nástrojů, který přímo podporuje vnější politiky Unie, a nahrazuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1889/2006 (4). Zřizuje finanční nástroj pro prosazování a podporu demokracie a lidských práv ve světě, který umožní poskytování pomoci nezávisle na souhlasu vlád a jiných orgánů veřejné moci dotčených třetích zemí.
(2)
Článek 2 Smlouvy o Evropské unii stanoví, že Unie je založena na hodnotách úcty k lidské důstojnosti, svobody, demokracie, rovnosti, právního státu a dodržování lidských práv, včetně práv příslušníků menšin. Tyto hodnoty jsou společné členským státům ve společnosti vyznačující se pluralismem, nepřípustností diskriminace, tolerancí, spravedlností, solidaritou a rovností žen a mužů.
(3)
Podle článku 2 a čl. 3 odst. 3 Smlouvy o EU a článku 8 Smlouvy o fungování EU představuje rovnost žen a mužů základní hodnotu a cíl Unie a Unie by měla podporovat a zohledňovat rovnost žen a mužů v rámci všech svých činností.
(4)
Článek 21 Smlouvy o EU stanoví, že vnější činnost Unie má spočívat na zásadách, které se uplatnily při jejím založení, tedy na zásadách demokracie, právního státu, univerzálnosti a nedělitelnosti lidských práv a základních svobod, úcty k lidské důstojnosti, zásadách rovnosti a solidarity a dodržování zásad Charty Organizace spojených národů a mezinárodního práva.
(5)
V rámci zásad a cílů vnější činnosti Unie tvoří prosazování lidských práv, demokracie, právního státu a řádné správy věcí veřejných a podpora udržitelného růstu podporujícího začlenění dva základní pilíře rozvojové politiky Unie. Závazek dodržovat, prosazovat a chránit lidská práva a demokratické zásady je jedním z podstatných prvků smluvních vztahů Unie se třetími zeměmi.
(6)
Společné sdělení vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku a Komise ze dne 12. prosince 2011 nazvané „Lidská práva a demokracie jako priority vnější činnosti EU - na cestě k efektivnějšímu přístupu“ navrhlo konkrétní opatření pro zvýšenou účinnost a soudržnost přístupu Unie k lidským právům a demokracii.
(7)
Nástroj, který se tímto zřizuje, by měl přispívat k dosahování cílů vnější činnosti Unie, včetně cílů její rozvojové politiky, zejména pak cílů vytyčených ve společném prohlášení Rady a zástupců vlád členských států, zasedajících v Radě, Evropského parlamentu a Komise o rozvojové politice Unie nazvaném „Evropský konsensus“ a ve sdělení Komise ze dne 13. října 2011 nazvaném „Zvýšení dopadu rozvojové politiky EU: Agenda pro změnu“ a cílů politik Unie, které souvisejí s lidskými právy, včetně cílů nastíněných ve strategickém rámci a akčním plánu EU pro lidská práva a demokracii, jež Rada přijala dne 25. června 2012.
(8)
V souladu se strategickým rámcem EU pro lidská práva a demokracii a akčním plánem pro lidská práva a demokracii a za účelem začlenění zásad v oblasti lidských práv do provádění tohoto nařízení by Unie měla uplatňovat přístup založený na právech, který by zahrnoval všechna lidská práva, ať už občanská a politická, hospodářská, sociální či kulturní.
(9)
Příspěvek Unie k demokracii a právnímu státu a k prosazování a ochraně lidských práv a základních svobod se opírá o Všeobecnou deklaraci lidských práv, Mezinárodní pakt o občanských a politických právech a Mezinárodní pakt o hospodářských, sociálních a kulturních právech, jakož i o jiné nástroje pro lidská práva přijaté v rámci Organizace spojených národů a příslušné regionální nástroje pro lidská práva.
(10)
Rovnost žen a mužů, práva žen včetně posílení postavení žen a nepřípustnost diskriminace patří mezi základní lidská práva a ta jsou zásadní pro sociální spravedlnost i pro boj proti nerovnosti. Jejich prosazování by mělo být jednou z průřezových priorit tohoto nařízení.
(11)
Demokracie a lidská práva jsou neoddělitelně spojeny a vzájemně se posilují, jak připomněla Rada ve svých závěrech o podpoře demokracie v rámci vnějších vztahů EU ze dne 18. listopadu 2009. Základní svobody myšlení, svědomí a náboženského vyznání nebo přesvědčení, projevu, shromažďování a sdružování jsou předpokladem pro politický pluralismus, demokratický proces a otevřenou společnost, zatímco demokratická kontrola, vnitrostátní odpovědnost a rozdělení moci jsou nezbytné pro udržení nezávislého soudnictví a právního státu, jež jsou následně nutné pro účinnou ochranu lidských práv.
(12)
Vytváření a udržování kultury lidských práv a podpora vzniku nezávislé občanské společnosti, mimo jiné posilováním její úlohy v dané zemi a zajišťováním toho, aby byla demokracie prospěšná všem, je úkol, který je naléhavý a obtížný zejména v nově vznikajících demokraciích a v podstatě nikdy nekončí; v první řadě přísluší lidem dotčené země, čímž se však nesnižuje odpovědnost mezinárodního společenství. Vyžaduje si existenci řady institucí, včetně vnitrostátních demokratických parlamentů a místně volených shromáždění, které zajišťují účast, zastoupení, vnímavost a odpovědnost. V této souvislosti je třeba zvláštní pozornost věnovat transformujícím se zemím a dále nestabilním a postkonfliktním zemím. Měly by být zohledněny zkušenosti a poznatky získané při přechodu k demokracii v rámci unijních politik rozšíření a sousedství.
(13)
Aby bylo možné řešit tyto otázky účinně, transparentně, včas a pružně i po skončení platnosti nařízení (ES) č. 1889/2006, bude i nadále zapotřebí zvláštních finančních zdrojů a samostatného finančního nástroje, který bude moci dále nezávisle fungovat.
(14)
Pomoc Unie podle tohoto nařízení by měla být koncipována takovým způsobem, aby doplnila různé další nástroje pro provádění jejích politik souvisejících s demokracií a lidskými právy. Tyto nástroje sahají od politického dialogu a diplomatických nót až po různé nástroje finanční a technické spolupráce, včetně zeměpisně a tematicky zaměřených programů. Pomoc Unie by rovněž měla doplňovat akce více zaměřené na krizové situace uskutečňované v rámci nástroje stability zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 230/2014 (5), včetně naléhavých opatření potřebných během prvních fází procesu transformace.
(15)
Unie má podle tohoto nařízení poskytovat pomoc, která má ve spolupráci s občanskou společností řešit globální, regionální, celostátní a místní otázky lidských práv a demokratizace. Občanskou společností se v této souvislosti rozumí všechny typy sociálních opatření prováděných jednotlivci či skupinami, jež jsou nezávislé na státu a jejichž činnosti přispívají k prosazování lidských práv a demokracie, včetně obránců lidských práv, jak je definuje Deklarace OSN o právu a povinnosti jednotlivců, skupin a společenských organizací prosazovat a chránit všeobecně uznávaná lidská práva a základní svobody (Deklarace OSN o obráncích lidských práv). Při provádění tohoto nařízení by se měly náležitě zohlednit místní strategie Unie v oblasti lidských práv pro jednotlivé země.
(16)
Cíle demokracie a lidských práv musí být čím dál tím více začleňovány do všech nástrojů pro financování vnější činnosti. Pomoc Unie podle tohoto nařízení by však měla mít navíc zvláštní doplňující a dodatečnou úlohu, která vyplývá z její globální povahy a z nezávislosti akcí na souhlasu vlád a dalších orgánů veřejné moci třetích zemí. Tato úloha by měla umožňovat spolupráci a partnerství s občanskou společností v citlivých otázkách lidských práv a demokracie, včetně požívání lidských práv migranty a práv žadatelů o azyl a vnitřně vysídlených osob, a zároveň zajišťovat pružnost a nezbytnou schopnost reagovat na měnící se situaci nebo potřeby příjemců či krizová období. Toto nařízení by mělo Unii umožnit formulovat a podporovat zvláštní cíle a opatření na mezinárodní úrovni, které nesouvisejí se zeměpisnou polohou ani s krizí a které vyžadují nadnárodní přístup nebo se vztahují na činnosti prováděné v Unii a v řadě třetích zemí. Toto nařízení by navíc mělo stanovit nezbytný rámec operacím, jakou je podpora nezávislých volebních pozorovatelských misí vedených Unií, které vyžadují soudržnost politik, jednotný systém řízení a společné normy pro realizaci.
(17)
Rozvoj a upevňování demokracie podle tohoto nařízení může případně zahrnovat poskytování strategické podpory vnitrostátním demokratickým parlamentům a ustavujícím shromážděním, zejména s cílem posílit jejich schopnost podporovat a prosazovat demokratické reformní procesy.
(18)
Unie by měla věnovat zvláštní pozornost zemím a naléhavým situacím, ve kterých jsou lidská práva a základní svobody nejvíce ohroženy a jejich nedodržování je obzvláště výrazné a systematické. V takových případech by mělo být politickou prioritou prosazovat dodržování příslušného mezinárodního práva, poskytnout místní občanské společnosti konkrétní podporu a prostředky na akce a přispět k její činnosti, jež se uskutečňuje za velmi obtížných podmínek. V těchto zemích či situacích a s cílem řešit naléhavé potřeby ochrany obránců lidských práv a demokratických aktivistů by Unie měla být schopna reagovat pružně a včas prostřednictvím rychlejších a flexibilnějších správních postupů a s využitím řady finančních mechanismů. Tak by tomu mělo být zejména v případě, kdy by výběr konkrétního postupu mohl přímo ovlivnit účinnost opatření nebo by příjemci mohli být vystaveni vážnému zastrašování, odvetným opatřením nebo jiným rizikům.
(19)
V souladu s vlastními příslušnými pokyny by měla Unie při konfliktech prosazovat, aby všechny strany konfliktu plnily své právní závazky vyplývající z mezinárodního humanitárního práva. V transformujících se zemích by měla pomoc Unie podle tohoto nařízení dále podpořit vhodné podmínky umožňující vstup politických aktérů prosazujících demokratický pluralitní systém s více politickými stranami. Toto nařízení by se měl rovněž zaměřit na prosazování demokratických struktur, rozdělení moci a odpovědné orgány veřejné moci.
(20)
Volební pozorovatelské mise Unie významně a úspěšně přispívají k demokratickým procesům ve třetích zemích. Prosazování a podpora demokracie se však zdaleka netýkají pouze samotného volebního procesu, a proto by se měl brát v potaz všechny fáze volebního cyklu. Na volební pozorovatelské mise Unie by se proto z celkového objemu finančních prostředků dostupných podle tohoto nařízení neměla vynaložit nepřiměřeně vysoká částka.
(21)
Je třeba zdůraznit význam vytvoření funkce zvláštního zástupce EU pro lidská práva. Zvláštní zástupce EU pro lidská práva by měl přispívat k jednotě, soudržnosti a účinnosti činnosti Unie a její politiky v oblasti lidských práv a pomáhat zajišťovat, aby všechny nástroje Unie a členských států byly uplatňovány konzistentním způsobem v zájmu dosažení cílů politiky Unie.
(22)
Unie by měla usilovat o co nejúčinnější využití dostupných zdrojů k optimalizaci dopadu své vnější činnosti. Toho by mělo být dosahováno soudržností a doplňkovostí nástrojů Unie pro vnější činnost, jakož i vytvářením synergie mezi tímto nařízením, ostatními nástroji Unie pro financování vnější činnosti a dalšími politikami Unie. To by mělo dále vést ke vzájemnému posílení programů navržených na základě nástrojů pro financování vnější činnosti.
(23)
V zájmu prosazování doplňkovosti svých činností mají Unie a členské státy usilovat o pravidelné výměny informací a v počáteční fázi programového procesu se vzájemně konzultovat. Unie by rovněž měla konzultovat jiné dárce a příslušné aktéry.
(24)
Komise a případně Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ) by měly pořádat pravidelné a časté výměny názorů a informací s Evropským parlamentem. Kromě toho by měl být Evropskému parlamentu a Radě poskytnut přístup k dokumentům, aby mohly tyto orgány mohly na základě odpovídajících informací vykonávat kontrolní pravomoci podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (6). Opatření podle tohoto nařízení by měla řádně zohledňovat stanoviska Evropského parlamentu a Rady.
(25)
Unie by měla usilovat - ve vhodných případech i prostřednictvím svých delegací - o pravidelné výměny informací a konzultace s občanskou společností na všech úrovních, mimo jiné i ve třetích zemích, v co nejranější fázi plánovacího procesu, aby usnadnila poskytování příslušných příspěvků občanské společnosti a zajistila, že v daném procesu plní smysluplnou úlohu.
(26)
Za účelem přizpůsobení oblasti působnosti tohoto nařízení rychle se vyvíjející realitě v třetích zemích by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o priority vymezené v příloze tohoto nařízení. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktu v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(27)
Prováděcí pravomoci související s programováním a financováním opatření podporovaných podle tohoto nařízení by měly být vykonávány v souladu s nařízením (EU) č. 182/2011. S ohledem na povahu těchto prováděcích aktů, zejména jejich politické zaměření nebo finanční dopady, by se měl při jejich přijímání v zásadě použít přezkumný postup, s výjimkou technických prováděcích opatření malého finančního rozsahu.
(28)
Společná pravidla a postupy pro provádění nástrojů Unie pro financování vnější činnosti jsou stanoveny v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2014 (7).
(29)
Toto nařízení stanoví finanční krytí na celou dobu své použitelnosti, které představuje pro Evropský parlament a Radu hlavní referenční částku při ročním rozpočtovém procesu ve smyslu bodu 17 interinstitucionální dohody ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení (8).
(30)
Organizaci a fungování ESVČ stanoví rozhodnutí Rady 2010/427/EU (9).
(31)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž prosazování demokracie a lidských práv ve světě, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíš jej, z důvodu jeho rozsahu a účinků, může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o EU. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(32)
Je vhodné zajistit plynulý a nepřerušený přechod mezi nařízením (ES) č. 1889/2006 a tímto nařízením a uvést dobu použitelnosti tohoto nařízení do souladu s dobou použitelnosti nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 (10). Proto by se toto nařízení mělo použít od 1. ledna 2014 d 31. prosince 2020,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a cíle
Tímto nařízením se zřizuje evropský nástroj pro demokracii a lidská práva (dále jen „nástroj pro demokracii a lidská práva“) pro období 2014-2020, v jehož rámci Unie napomáhá rozvoji a upevňování demokracie, právního státu a dodržování všech lidských práv a základních svobod.
Cílem této pomoci je zejména:
a)
podpořit, rozvíjet a upevňovat demokracii ve třetích zemích, a to zlepšením participativní a zastupitelské demokracie, posílením celkového demokratického cyklu, zejména pak posílením aktivní úlohy občanské společnosti v rámci tohoto cyklu, a právního státu a dále zlepšením spolehlivosti volebních procesů (zejména prostřednictvím volebních pozorovatelských misí Unie);
b)
zlepšit respektování a dodržování lidských práv a základních svobod, jak jsou vyhlášeny ve Všeobecné deklaraci lidských práv OSN a v dalších mezinárodních a regionálních nástrojích pro lidská práva, a posílit jejich ochranu, prosazování, uplatňování a sledování jejich dodržování, zejména podporou příslušných organizací občanské společnosti, obránců lidských práv a obětí represe a zneužívání práv.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Pomoc Unie se zaměřuje na tyto oblasti:
a)
podpora a zlepšování participativní a zastupitelské demokracie v souladu s přístupem opírajícím se o celkový demokratický cyklus, včetně parlamentní demokracie, a procesů demokratizace, zejména prostřednictvím organizací občanské společnosti na místní, celostátní a mezinárodní úrovni, mimo jiné:
i)
prosazováním svobody sdružování a shromažďování, neomezeného pohybu osob, svobody přesvědčení a projevu včetně projevu politického, uměleckého a kulturního, neomezeného přístupu k informacím, svobody tisku a nezávislých, pluralitních sdělovacích prostředků (tradičních i těch, které využívají informační a komunikační technologie), svobody internetu a opatření v boji proti administrativním překážkám, které brání výkonu těchto svobod, včetně boje proti cenzuře, a to zejména přijímáním a prováděním příslušných právních předpisů;
ii)
posilováním právního státu, prosazováním nezávislosti soudů a zákonodárců, podporou a vyhodnocováním právních a institucionálních reforem a jejich provádění a prosazováním přístupu ke spravedlnosti, jakož i podporou vnitrostátních institucí působících v oblasti lidských práv;
iii)
podporou a posilováním Mezinárodního trestního soudu, mezinárodních trestních tribunálů ad hoc a procesů přechodného soudnictví a mechanismů pravdy a usmiřování;
iv)
podporou přechodu k demokracii a reforem za účelem dosažení účinné a transparentní demokratické a vnitrostátní odpovědnosti a dohledu, mimo jiné i v bezpečnostním sektoru a soudnictví, a posilováním opatření proti korupci;
v)
podporou politického pluralismu a demokratické politické reprezentace a povzbuzováním politické účasti žen a mužů, zejména příslušníků marginalizovaných a ohrožených skupin, a to jako voličů i jako kandidátů, na demokratických reformních procesech na místní, regionální a celostátní úrovni;
vi)
posilováním místní demokracie zajištěním lepší spolupráce mezi organizacemi občanské společnosti a místními orgány, čímž se posílí politické zastoupení na úrovni, jež je nejblíže občanům;
vii)
podporou rovné účasti žen a mužů na společenském, hospodářském a politickém životě a podporou rovnosti žen a mužů, účasti žen na rozhodovacích procesech a politického zastoupení žen, zejména v procesech politické transformace, demokratizace a budování státu;
viii)
podporou rovné účasti osob se zdravotním postižením na společenském, hospodářském a politickém životě, včetně opatření k usnadnění výkonu souvisejících svobod, a podporou rovných příležitostí, nediskriminace a politického zastoupení;
ix)
podporou opatření směřujících k usnadnění pokojného usmíření mezi různými vrstvami společnosti, včetně podpory opatření k budování důvěry v oblasti lidských práv a demokratizace;
b)
prosazování a ochrana lidských práv a základních svobod vyhlášených ve Všeobecné deklaraci lidských práv OSN a v jiných mezinárodních a regionálních nástrojích v oblasti občanských, politických, hospodářských, sociálních a kulturních práv, zejména prostřednictvím organizací občanské společnosti, mimo jiné pokud jde o:
i)
zrušení trestu smrti a vyhlášení moratorií za účelem jeho zrušení a v zemích, kde trest smrti stále existuje, prosazování jeho zrušení a dodržování mezinárodních minimálních standardů;
ii)
předcházení mučení, špatnému zacházení a jinému krutému, nelidskému a ponižujícímu zacházení nebo trestání, jakož i násilným zmizením, a dále rehabilitaci obětí mučení;
iii)
podporu a ochranu obránců lidských práv, včetně řešení jejich naléhavých potřeb ochrany, v souladu s článkem 1 Deklarace OSN o obráncích lidských práv, a poskytování pomoci těmto osobám; na tyto cíle by se mohl vztahovat mechanismus pro obránce lidských práv, včetně dlouhodobější pomoci a přístupu k úkrytu;
iv)
boj proti rasismu, xenofobii a diskriminaci z jakéhokoli důvodu, zejména na základě pohlaví, rasy, barvy pleti, kasty, etnického nebo sociálního původu, genetických rysů, jazyku, náboženského vyznání nebo přesvědčení, politických či jakýchkoli jiných názorů, příslušnosti k národnostní menšině, majetku, narození, zdravotního postižení, věku, sexuální orientace a genderové identity;
v)
svobodu myšlení, svědomí a náboženského vyznání či přesvědčení, mimo jiné opatřeními k odstranění všech forem nenávisti, nesnášenlivosti a diskriminace, které souvisejí s náboženským vyznáním či přesvědčením, a posilováním tolerance a respektování náboženské a kulturní rozmanitosti uvnitř společnosti i mezi různými společnostmi;
vi)
práva původního obyvatelstva, jak jsou vyhlášena v Deklaraci OSN o právech původních obyvatel, zejména s důrazem na význam jeho zapojení do vývoje projektů, které se ho týkají, a poskytováním podpory v zájmu usnadnění interakce původního obyvatelstva s mezinárodními mechanismy a jeho účasti na nich;
vii)
práva příslušníků národnostních nebo etnických, náboženských a jazykových menšin, jak jsou vyhlášena v Deklaraci OSN o právech příslušníků národnostních, etnických, náboženských a jazykových menšin;
viii)
práva lesbických, gay, bisexuálních, transsexuálních a intersexuálních osob (LGBTI), včetně opatření na dekriminalizaci homosexuality, boj proti homofobnímu a transfobnímu násilí a pronásledování a prosazování svobody shromažďování, sdružování a projevu pro LGBTI osoby;
ix)
práva žen, jak jsou vyhlášena v Úmluvě OSN o odstranění všech forem diskriminace žen a v opčních protokolech k ní připojených, včetně opatření k boji proti všem formám násilí páchaného na ženách a dívkách, zejména proti mrzačení ženských pohlavních orgánů, vynuceným a předem dohodnutým sňatkům, zločinům „ze cti“, domácímu a sexuálnímu násilí a obchodování se ženami a dívkami;
x)
práva dítěte, jak jsou vyhlášena v Úmluvě OSN o právech dítěte a v opčních protokolech k ní připojených, včetně boje proti dětské práci, obchodování s dětmi a dětské prostituci a najímání a nasazování dětských vojáků, a ochranu dětí před diskriminací, ať již na základě rasy, barvy pleti, pohlaví, jazyka, náboženského vyznání nebo přesvědčení, politických nebo jiných názorů, národnostního, etnického nebo sociálního původu, majetku, zdravotního postižení, rodu či jiného postavení;
xi)
práva osob se zdravotním postižením, jak jsou stanovena v Úmluvě OSN o právech osob se zdravotním postižením;
xii)
hospodářská, sociální a kulturní práva, včetně práva na přiměřenou životní úroveň a základní pracovní normy;
xiii)
sociální odpovědnost podniků, zejména pak prováděním obecných zásad OSN v oblasti podnikání a lidských práv, a svobodu podnikání stanovenou v článku 16 Listiny základních práv Evropské unie;
xiv)
výchovu, odborné vzdělávání a sledování dodržování práv v oblasti lidských práv a demokracie;
xv)
podporu místních, regionálních, celostátních nebo mezinárodních organizací občanské společnosti působících v oblasti ochrany, prosazování nebo obrany lidských práv a základních svobod;
xvi)
podporu zlepšování podmínek a dodržování standardů ve věznicích, v souladu s lidskou důstojností a základními právy;
c)
posílení mezinárodního rámce pro ochranu lidských práv, spravedlnosti, rovnosti žen a mužů, právního státu a demokracie a pro prosazování mezinárodního humanitárního práva, zejména:
i)
poskytováním podpory mezinárodním a regionálním nástrojům a subjektům v oblasti lidských práv, spravedlnosti, právního státu a demokracie;
ii)
posilováním spolupráce občanské společnosti s mezinárodními a regionálními mezivládními organizacemi a podporováním činností občanské společnosti, včetně budování kapacit nevládních organizací, jež jsou zaměřeny na podporu mezinárodních a regionálních nástrojů v oblasti lidských práv, spravedlnosti, právního státu a demokracie a sledování jejich provádění;
iii)
odbornou přípravou a šířením informací o mezinárodním humanitárním právu a podporou jeho prosazování;
d)
budování důvěry v demokratické volební procesy a instituce a zlepšování jejich spolehlivosti a transparentnosti ve všech fázích volebního cyklu, zejména:
i)
prostřednictvím nasazování volebních pozorovatelských misí Unie a dalších opatření ke sledování volebních procesů;
ii)
přispíváním k rozvoji volební pozorovatelské kapacity vnitrostátních organizací občanské společnosti na regionální a místní úrovni a podporováním jejich iniciativ s cílem zvýšit účast na volebním procesu a na navazujících opatřeních;
iii)
podporováním opatření zaměřených na důsledné začlenění volebních procesů do demokratického cyklu, na šíření informací a provádění doporučení volebních pozorovatelských misí Unie, zejména prostřednictvím spolupráce s organizacemi občanské společnosti, jakož i ve spolupráci s příslušnými orgány veřejné moci, včetně parlamentů a vlád, v souladu s tímto nařízením;
iv)
prosazováním pokojného výsledku volebních procesů, omezení násilí v průběhu voleb a akceptace věrohodných výsledků všemi segmenty společnosti.
2. U všech opatření uvedených v tomto nařízení se v příslušných případech zohlední zásady nediskriminace na jakémkoli základě, začleňování hlediska rovnosti žen a mužů, účasti, posílení postavení, odpovědnosti, otevřenosti a transparentnosti.
3. Opatření uvedená v tomto nařízení se provádějí na území třetích zemí nebo bezprostředně souvisejí se situacemi, k nimž dochází ve třetích zemích nebo s celosvětovými nebo regionálními opatřeními.
4. Opatření uvedená v tomto nařízení berou v úvahu specifika krizových nebo naléhavých situací a zemí či situací, které se vyznačují velkým deficitem základních svobod, ve kterých je nejvíce ohrožena bezpečnost lidí nebo ve kterých organizace na ochranu lidských práv a obránci lidských práv působí v nejsložitějších podmínkách.
Článek 3
Koordinace, soudržnost a doplňkovost pomoci Unie
1. Pomoc Unie podle tohoto nařízení je v souladu s celkovým rámcem vnější činnosti Unie a doplňuje pomoc poskytovanou na základě jiných nástrojů nebo dohod o vnější pomoci.
2. V zájmu posílení účinnosti, jednoty a soudržnosti vnější činnosti Unie usilují Unie a členské státy o pravidelné výměny informací a v počáteční fázi programového procesu se vzájemně konzultují, aby podpořily doplňkovost a soudržnost svých činností, a to jak na rozhodovací úrovni, tak i v praxi. Tyto konzultace mohou vést ke společnému programování a společným činnostem Unie a členských států. Unie rovněž konzultuje jiné dárce a subjekty.
3. Komise a případně ESVČ pořádají pravidelné výměny názorů a informací s Evropským parlamentem.
4. Unie usiluje o pravidelné výměny informací a konzultace s občanskou společností na všech úrovních, mimo jiné i ve třetích zemích. Zejména Unie, kdykoli je to možné a v souladu s příslušnými postupy, poskytuje technické vedení a podporu v souvislosti s procesem podávání žádostí.
Článek 4
Obecný rámec pro programování a provádění
1. Pomoc Unie podle tohoto nařízení se provádí v souladu s nařízením (EU) č. 236/2014 prostřednictvím těchto opatření:
a)
strategických dokumentů uvedených v článku 5 a popřípadě jejich revizí;
b)
ročních akčních programů, individuálních opatření a podpůrných opatření podle článků 2 a 3 nařízení (EU) č. 236/2014;
c)
zvláštních opatření podle článku 2 nařízení (EU) č. 236/2014.
2. Při veškerém programování nebo přezkumech programů probíhajících po zveřejnění zprávy o přezkumu v polovině období podle článku 17 nařízení (EU) č. 236/2014 (dále jen „zpráva o přezkumu v polovině období“) se zohlední její výsledky, zjištění a závěry.
Článek 5
Strategické dokumenty
1. Strategické dokumenty stanovují strategii Unie ohledně pomoci, již Unie poskytuje podle tohoto nařízení, vycházející z priorit Unie, mezinárodní situace a činnosti hlavních partnerů. Jsou v souladu s celkovým záměrem, cíli, oblastí působnosti a zásadami tohoto nařízení.
2. Strategické dokumenty stanoví prioritní oblasti, jež byly vybrány pro financování Unií v době platnosti tohoto nařízení, zvláštní cíle, očekávané výsledky a ukazatele výkonnosti. V těchto dokumentech se rovněž uvedou orientační finanční příděly, jak celkové, tak i pro jednotlivé prioritní oblasti, případně ve formě rozpětí.
3. Strategické dokumenty se schvalují přezkumným postupem podle čl. 16 odst. 3 nařízení (EU) č. 236/2014. Strategické dokumenty se aktualizují v souladu s tímto postupem, pokud to vyžadují významné změny okolností a politiky.
Článek 6
Tematické priority a přenesení pravomocí
Specifické cíle a priority, které má pomoc Unie podle tohoto nařízení sledovat, jsou uvedeny v příloze.
Komise je zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci měnící tematické priority stanovené v příloze tohoto nařízení. Komise zejména do 31. března 2018 přijme akt v přenesené pravomoci, kterým se mění příloha tohoto nařízení v návaznosti na zveřejnění zprávy o přezkumu v polovině období a na základě doporučení v ní obsažených.
Článek 7
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 6 je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 6 je svěřena Komisi na dobu platnosti tohoto nařízení.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 6 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 6 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty uvědomí Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 8
Výbor
Komisi je nápomocen Výbor pro demokracii a lidská práva. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 9
Přístup k dokumentům
Aby Evropský parlament a Rada mohly vykonávat kontrolní pravomoci na základě odpovídajících informací, mají v souladu s příslušnými pravidly přístup ke všem dokumentům nástroje pro demokracii a lidská práva, které se této kontroly týkají.
Článek 10
Finanční krytí
Finanční krytí pro provádění tohoto nařízení na období 2014-2020 činí 1 332 752 000 EUR.
Roční rozpočtové prostředky schvaluje Evropský parlament a Rada v mezích víceletého finančního rámce.
Článek 11
Evropská služba pro vnější činnost
Toto nařízení se uplatňuje v souladu s rozhodnutím 2010/427/EU.
Článek 12
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014 do dne 31. prosince 2020.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 11. března 2014.
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 235/2014
av den 11 mars 2014
om inrättande av ett finansieringsinstrument för demokrati och mänskliga rättigheter i hela världen
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 209 och 212,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
med beaktande av Regionkommitténs yttrande (2),
i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (3), och
av följande skäl:
(1)
Denna förordning är ett av de instrument som direkt understöder unionens yttre politik och den ersätter Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1889/2006 (4). Den upprättar ett finansieringsinstrument för främjande av och stöd till demokrati och mänskliga rättigheter i hela världen som gör det möjligt att ge bistånd utan att regeringen och offentliga myndigheter i berörda tredjeländer behöver ge sitt samtycke.
(2)
Enligt artikel 2 i fördraget om Europeiska unionen (EU-fördraget) ska unionen bygga på värdena respekt för människans värdighet, frihet, demokrati, jämlikhet, rättsstaten och respekt för de mänskliga rättigheterna, inklusive rättigheter för personer som tillhör minoriteter. De värdena ska vara gemensamma för medlemsstaterna i ett samhälle som kännetecknas av mångfald, icke-diskriminering, tolerans, rättvisa, solidaritet och principen om jämställdhet mellan kvinnor och män.
(3)
Enligt artiklarna 2 och 3.3 i EU-fördraget och artikel 8 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) är jämställdhet mellan kvinnor och män ett av unionens grundläggande värden och mål och unionen bör i all sin verksamhet främja och integrera jämställdhet.
(4)
Enligt artikel 21 EU-fördraget ska unionens yttre åtgärder utgå från principerna som har legat till grund för dess egen tillblivelse, nämligen demokrati, rättsstaten, de mänskliga rättigheternas och grundläggande friheternas universalitet och odelbarhet, respekt för människors värde, jämlikhet och solidaritet, samt respekt för principerna i Förenta nationernas stadga och i folkrätten.
(5)
Inom ramen för principerna och målen för unionens yttre åtgärder utgör främjandet av mänskliga rättigheter, demokrati, rättstatsprincipen och god samhällsstyrning och av en hållbar tillväxt för alla två hörnstenar i unionens utvecklingspolitik. Åtagandet att respektera, främja och skydda de mänskliga rättigheterna och de demokratiska principerna utgör en väsentlig aspekt av unionens avtalsförbindelser med tredjeländer.
(6)
I det gemensamma meddelandet från unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik och Europeiska kommissionen av den 12 december 2011 med titeln Mänskliga rättigheter och demokrati i centrum för EU:s yttre åtgärder - effektivare metoder föreslogs specifika åtgärder för att öka effektiviteten och konsekvensen i unionens hållning till mänskliga rättigheter och demokrati.
(7)
Syftet med instrumentet som härmed upprättas är att bidra till att uppnå målen för unionens yttre åtgärder, däribland målen för dess utvecklingspolitik, särskilt målen som anges i den gemensamma förklaringen från rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar församlade i rådet, Europaparlamentet, och kommissionen om Europeiska unionens utvecklingspolitik med titeln Europeiskt samförstånd och kommissionens meddelande av den 13 oktober 2011 med titeln Att göra EU:s utvecklingspolitik mer effektiv: en agenda för förändring, samt de av målen i unionspolitiken om de mänskliga rättigheterna, inbegripet målen som beskrivs i EU:s strategiska ram och handlingsplan för mänskliga rättigheter och demokrati som antogs av rådet den 25 juni 2012.
(8)
I enlighet med EU:s strategiska ram och handlingsplan för mänskliga rättigheter och demokrati, i syfte att integrera principerna om mänskliga rättigheter i genomförandet av denna förordning bör unionen tillämpa ett rättsbaserat perspektiv som omfattar samtliga mänskliga rättigheter, oavsett om de är medborgerliga och politiska, ekonomiska, sociala eller kulturella.
(9)
Unionens bidrag till demokrati och rättsstatsprincipen och till främjandet och skyddet av de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna har sin grund i den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna, den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter, den internationella konventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter och andra människorättsliga instrument som har antagits inom ramen för Förenta nationerna (FN) liksom relevanta regionala människorättsliga instrument.
(10)
Jämställdhet mellan könen, kvinnors rättigheter inklusive egenmakt samt icke-diskriminering är grundläggande mänskliga rättigheter och är väsentliga för social rättvisa och kampen mot bristande jämställdhet. Främjandet av dessa rättigheter bör vara en övergripande prioritering i denna förordning.
(11)
Demokrati och mänskliga rättigheter hör oupplösligt samman och är ömsesidigt stärkande, vilket det erinras om i rådets slutsatser av den 18 november 2009 om stöd för demokrati i EU:s yttre förbindelser. De grundläggande friheterna tankefrihet, samvetsfrihet, religions- och trosfrihet, yttrandefrihet, mötes- och föreningsfrihet är en förutsättning för politisk pluralism, demokratiska processer och ett öppet samhälle, medan demokratisk kontroll, nationell ansvarsskyldighet och maktfördelning är av avgörande betydelse för att bevara ett oberoende rättsväsen och upprätthålla rättsstatsprincipen, vilka i sin tur är nödvändiga för ett effektivt skydd av de mänskliga rättigheterna.
(12)
Uppgiften att bygga upp och bevara en människorättskultur och att stödja utvecklingen av ett oberoende civilt samhälle, inklusive att utveckla rollen för ett sådant samhälle i de relevanta länderna och att få demokratin att fungera för alla - vilket är särskilt angeläget och svårt i framväxande demokratier -är en ständig utmaning som först och främst angår folket i det berörda landet, men utan att det internationella samfundets åtagande minskar. Det krävs en rad institutioner, bland annat nationella demokratiska parlament och lokala folkvalda församlingar som garanterar deltagande, representation, lyhördhet och ansvarighet. I detta sammanhang bör särskild uppmärksamhet ägnas länder som befinner sig i en övergångsfas eller i instabila situationer eller situationer efter konflikter. Tillvaratagna erfarenheter från övergången till demokrati inom ramen för unionens utvidgnings- och grannskapspolitik bör beaktas.
(13)
För att kunna ta itu med de frågorna i god tid och på ett öppet, effektivt och flexibelt sätt efter det att giltighetstiden löpt ut för förordning (EG) nr 1889/2006, finns det ett fortsatt behov av särskilda finansiella medel och ett särskilt finansieringsinstrument som kan fortsätta att fungera på ett oberoende sätt.
(14)
Unionens bistånd enligt denna förordning bör vara utformat på ett sådant sätt att det kompletterar andra verktyg som finns för att genomföra unionspolitik om på demokrati och mänskliga rättigheter. De verktygen sträcker sig från politisk dialog och diplomati till olika instrument för finansiellt och tekniskt samarbete, inbegripet såväl geografiska som tematiska program. Unionens stöd bör också komplettera de mer krisbetonade insatserna inom ramen för instrumentet som bidrar till stabilitet och fred, inrättat enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 230/2014 (5), inbegripet brådskande åtgärder som krävs under de inledande faserna av övergångsprocessen.
(15)
Inom ramen för denna förordning bör unionen ge bistånd för att i partnerskap med det civila samhället ta itu med globala, regionala, nationella och lokala människorätts- och demokratiseringsfrågor. I detta avseende avses med det civila samhället alla typer av sociala åtgärder som vidtas av enskilda personer eller grupper som är självständiga gentemot staten och vars verksamhet bidrar till att främja mänskliga rättigheter och demokrati, inbegripet människorättsförsvarare enligt definitionen i FN- förklaringen om de rättigheter och skyldigheter som samhällets medborgare, grupper och organisationer har när det gäller att främja och skydda allmänt erkända mänskliga rättigheter och grundläggande friheter (deklarationen om människorättsförsvarare). Vid genomförandet av denna förordning ska vederbörlig hänsyn tas till unionens lokala landsstrategier för mänskliga rättigheter.
(16)
Visserligen måste målen i fråga om demokrati och mänskliga rättigheter i allt högre grad införlivas i alla instrument för finansiering av yttre åtgärder, men unionens bistånd inom ramen för denna förordning bör ha en särskild kompletterande och ny roll, eftersom det är övergripande till sin natur och inte är beroende av samtycke från de berörda tredjeländernas regeringar och offentliga myndigheter. Den rollen bör möjliggöra samarbete och partnerskap med det civila samhället i känsliga människorätts- och demokratifrågor, inbegripet migranters åtnjutande av mänskliga rättigheter samt asylsökandes och internflyktingars rättigheter, och ge den flexibilitet och reaktionsförmåga som krävs för anpassning till föränderliga omständigheter eller målgruppernas behov eller kristider. Denna förordning bör också möjliggöra för unionen att formulera och stödja särskilda mål och åtgärder på internationell nivå som inte är bundna till vare sig särskilda geografiska områden eller särskilda kriser, något som kräver samarbete över nationsgränserna eller inbegriper insatser såväl inom unionen som i en rad tredjeländer. Dessutom bör denna förordning ge en nödvändig ram för de insatser, till exempel stöd till oberoende valövervakningsuppdrag som utförs av unionen (EU EOM) som kräver konsekvens i politiken, ett enhetligt förvaltningssystem och gemensamma verksamhetsnormer.
(17)
Arbetet för att utveckla och befästa demokratin genom denna förordning kan möjligen omfatta givandet av strategiskt stöd till nationella demokratiska parlament och konstituerande församlingar särskilt för att stärka deras förmåga att stödja och främja demokratiska reformprocesser.
(18)
Unionen bör ägna särskild uppmärksamhet åt länder och nödsituationer där risken för kränkningar av de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna är störst och där bristen på respekt för de rättigheterna och friheterna är särskilt uttalad och systematisk. I sådana fall bör de politiska prioriteringarna vara att främja respekten för relevant folkrätt, att på ett konkret sätt tillhandahålla stöd och verktyg för det lokala civila samhället samt att bidra till dess arbete, som utförs under mycket svåra omständigheter. I sådana länder och situationer och för att hantera brådskande behov av att skydda människorättsförsvarare och demokratiaktivister bör unionen, på ett flexibelt sätt och i god tid, kunna reagera genom att använda snabbare och mer flexibla administrativa förfaranden och genom en rad finansieringsmekanismer. Detta bör särskilt vara fallet när valet av förfarande skulle kunna ha en direkt effekt på åtgärdernas effektivitet eller skulle kunna leda till att mottagarna utsätts för allvarliga hotelser, vedergällning eller andra risker.
(19)
I konfliktsituationer bör unionen främja att alla parter i konflikten fullgör sina rättsliga skyldigheter enligt internationell humanitär rätt, i enlighet med relevanta EU-riktlinjer. I övergångsländer bör dessutom unionsbistånd enligt denna förordning stödja lämpliga villkor så att politiska aktörer som förbinder sig till ett demokratiskt och pluralistiskt flerpartisystem träder fram. Denna förordning bör även syfta till att främja demokratiska strukturer, maktdelning och ansvarsskyldiga offentliga myndigheter.
(20)
EU EOM bidrar i hög grad och med goda resultat till demokratiprocesserna i tredjeländer. Främjandet av och stöd för demokrati omfattar dock mycket mer än bara själva valprocessen och därför bör alla steg i valcykeln tas med i beräkningen. Utgifterna för EU EOM bör därför inte ta upp en oproportionerligt stor del av det totala anslag som finns tillgängligt inom ramen för denna förordning.
(21)
Vikten av inrättandet av befattningen som EU:s särskilda representant för mänskliga rättigheter bör framhållas. Den särskilda representanten bör bidra till enhetlighet, samstämmighet och effektivitet i unionens åtgärder och politik för mänskliga rättigheter och bör bistå med att säkerställa att alla unionens instrument och medlemsstaternas åtgärder medverkar på ett samstämmigt sätt för att uppnå unionens politiska mål.
(22)
Unionen bör sträva efter den mest effektiva användningen av tillgängliga resurser för att optimera effekterna av sina yttre åtgärder. Det målet bör uppnås genom konsekvens och komplementaritet mellan unionens instrumenten för yttre åtgärder samt genom skapande av synergi mellan denna förordning, andra unionsinstrument för att finansiera yttre åtgärder och annan unionspolitik. Detta bör vidare leda till ömsesidigt förstärkande av de program som planeras inom ramen för instrumenten för finansiering av yttre åtgärder.
(23)
Unionen och medlemsstaterna bör regelbundet utbyta information samt konsultera varandra i ett tidigt skede av programplaneringsprocessen för att främja komplementaritet i respektive verksamheter. Unionen bör även konsultera andra givare och relevanta aktörer.
(24)
Kommissionen och Europeiska utrikestjänsten (utrikestjänsten) bör, när det är lämpligt, regelbundet och frekvent utbyta åsikter och information med Europaparlamentet. Europaparlamentet och rådet bör dessutom få tillgång till dokument så att de kan utöva sin rätt till kontroll enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (6) på ett välunderbyggt sätt. Åtgärder som vidtas enligt denna förordning bör ta vederbörlig hänsyn till Europaparlamentets och rådets synpunkter.
(25)
Unionen bör, i förekommande fall även genom sina delegationer, eftersträva regelbundna informationsutbyten samt konsultationer med det civila samhället på alla nivåer, inbegripet i tredjeländer, så tidigt som möjligt i programplaneringen, för att underlätta det civila samhällets respektive bidrag och för att se till att det spelar en meningsfull roll i detta förfarande.
(26)
I syfte att anpassa denna förordnings tillämpningsområde till den snabba utvecklingen i tredjeländer bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen med avseende på de prioriteringar som anges i bilagan till denna förordning. Det är av särskild betydelse att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå. När kommissionen förbereder och utarbetar delegerade akter bör den se till att relevanta handlingar översänds samtidigt till Europaparlamentet och rådet och att detta sker så snabbt som möjligt och på lämpligt sätt.
(27)
De genomförandebefogenheter som rör programplaneringen och finansieringen av de åtgärder som fastställs i denna förordning bör utövas i enlighet med förordning (EU) nr 182/2011. Med tanke på de berörda genomförandeakternas karaktär, särskilt deras politikinriktning och deras ekonomiska konsekvenser, bör granskningsförfarandet i princip tillämpas för antagandet av akterna, utom när det gäller finansiellt småskaliga tekniska genomförandeåtgärder.
(28)
Gemensamma regler och förfaranden för genomförandet av unionens instrument för finansiering av yttre åtgärder fastställs i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 236/2014 (7).
(29)
I denna förordning fastställs en finansieringsram för hela dess tillämpningsperiod som ska utgöra det särskilda referensbeloppet, i den mening som avses i punkt 17 i det interinstitutionella avtalet av den 2 december 2013 mellan Europaparlamentet, rådet och kommissionen om budgetdisciplin, samarbete i budgetfrågor och sund ekonomisk förvaltning (8) för Europaparlamentet och rådet under det årliga budgetförfarandet.
(30)
Hur utrikestjänsten ska organiseras och arbeta fastställs i rådets beslut 2010/427/EU (9).
(31)
Eftersom målen för denna förordning, nämligen att främja demokrati och mänskliga rättigheter i hela världen, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, på grund av åtgärdens omfattning och verkningar, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i EU-fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går förordningen inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.
(32)
Det är lämpligt att säkerställa en smidig övergång utan avbrott mellan förordning (EG) nr 1889/2006 och den här förordningen och anpassa giltighetstiden för den här förordningen efter giltighetstiden för rådets förordning (EU, Euratom) nr 1311/2013 (10). Därför bör den här förordningen tillämpas från och med den 1 januari 2014 till och med den 31 december 2020.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Syfte och mål
Denna förordning inrättar ett europeiskt instrument för demokrati och mänskliga rättigheter (EIDMR) för perioden 2014-2020 genom vilket unionen ska stödja utvecklingen och befästandet av demokratin och rättsstatsprincipen samt respekten för alla mänskliga rättigheter och grundläggande friheter.
Sådant bistånd ska särskilt syfta till att
a)
stödja, utveckla och befästa demokrati i tredjeländer genom att utöka deltagardemokratin och den representativa demokratin, stärka den övergripande demokratiska cykeln, särskilt genom att stärka det civila samhällets aktiva roll inom denna cykel och rättsstatsprincipen samt förbättra valprocessernas tillförlitlighet, särskilt genom EU EOM,
b)
öka respekt för och iakttagande av mänskliga rättigheter och grundläggande friheter, såsom de fastställs i FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna och i andra internationella och regionala människorättsinstrument, och stärka deras skydd, främjande, genomförande och övervakning, i huvudsak genom stöd till relevanta organisationer i det civila samhället, människorättsförsvarare och offer för förtryck och övergrepp,
Artikel 2
Tillämpningsområde
1. Unionens bistånd ska fokusera på följande:
a)
Stöd och stärkande, i överensstämmelse med den övergripande strategin om en demokratisk cykel, av deltagardemokrati och representativ demokrati, inbegripet parlamentarisk demokrati, och demokratiseringsprocesser i huvudsak genom det civila samhällets organisationer, på lokal, nationell och internationell nivå, bland annat genom att
i)
främja förenings- och mötesfrihet, personers rätt att röra sig obehindrat, åsikts- och yttrandefrihet, inbegripet yttranden av politiskt, konstnärligt och kulturellt slag, obehindrad tillgång till information, pressfrihet samt oberoende och pluralistiska medier, både traditionella och IKT-baserade, frihet på internet, samt åtgärder för att bekämpa administrativa hinder för utövandet av dessa friheter, inbegripet kampen mot censur, särskilt genom antagandet och genomförandet av relevant lagstiftning,
ii)
stärka rättsstatsprincipen, främja rättsväsendets och den lagstiftande maktens oberoende, stödja och utvärdera rättsliga och institutionella reformer och deras genomförande samt främja rätten till rättslig prövning, liksom stödja nationella institutioner för mänskliga rättigheter,
iii)
främja och förstärka Internationella brottmålsdomstolen, de tillfälliga internationella brottmålsdomstolarna och de rättsliga övergångsförfarandena samt mekanismerna för sanning och försoning,
iv)
stödja övergången till demokrati och reformer som syftar till att uppnå verklig och öppen demokratisk och nationell ansvarsskyldighet och tillsyn, inbegripet inom säkerhetssektorn och rättsväsendet, och förstärka åtgärder mot korruption,
v)
främja politisk pluralism och demokratisk politisk representation, och uppmuntra kvinnors och mäns politiska delaktighet, särskilt medlemmar av marginaliserade och utsatta grupper, både som väljare och som kandidater, i demokratiska reformprocesser på lokal, regional och nationell nivå,
vi)
befästa lokal demokrati genom att säkerställa bättre samarbete mellan organisationer från det civila samhället och lokala myndigheter och på så sätt stärka den politiska representationen på nivån som ligger närmast medborgarna,
vii)
verka för att kvinnor och män ska delta på lika villkor i det sociala, ekonomiska och politiska livet och främja jämställdhet mellan könen, kvinnors deltagande i beslutsprocesser samt kvinnlig representation i politiska sammanhang särskilt i politiska övergångsprocesser, demokratisering och statsbyggande,
viii)
verka för att personer med funktionsnedsättning deltar på lika villkor i det sociala, ekonomiska och politiska livet, inbegripet vidta åtgärder för att underlätta deras utövande av därmed sammanhängande friheter och främja principen om lika möjligheter, icke-diskriminering och politisk representation,
ix)
stödja åtgärder för att underlätta fredlig försoning mellan olika samhällsskikt, inbegripet stöd för förtroendefrämjande åtgärder i fråga om mänskliga rättigheter och demokratisering.
b)
Främjande och skydd av mänskliga rättigheter och grundläggande friheter såsom de fastställs i FN:s allmänna förklaring om mänskliga rättigheter och i andra internationella och regionala instrument inom området medborgerliga, politiska, ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter, i huvudsak genom det civila samhällets organisationer, bland annat när det gäller
i)
avskaffande av dödsstraffet, och införandet av moratorier inför dess avskaffande samt där dödsstraffet fortfarande existerar, argumentation för dess avskaffande och iakttagande av internationella minimistandarder,
ii)
förhindrande av tortyr, misshandel och annan grym, omänsklig och förnedrande behandling eller bestraffning, liksom påtvingade försvinnanden samt rehabilitering av tortyroffer,
iii)
stöd, skydd och hjälp för människorättsförsvarare, inbegripet genom åtgärdande av deras akuta skyddsbehov, i enlighet med artikel 1 i FN:s deklaration om människorättsförsvarare, dessa mål, inbegripet ett mer långsiktigt bistånd och tillgång till tillfälligt skydd, kan omfattas av mekanismen för människorättsförsvarare,
iv)
kampen mot rasism och främlingsfientlighet samt alla former av diskriminering, inbegripet diskriminering på grund av kön, ras, hudfärg, kasttillhörighet, etniskt eller socialt ursprung, genetiska särdrag, språk, religion eller övertygelse, politisk eller annan åskådning, tillhörighet till nationell minoritet, förmögenhet, börd, funktionshinder, ålder, sexuell läggning eller könsidentitet,
v)
tankefrihet, samvetsfrihet och religions- eller trosfrihet, bland annat genom åtgärder för att undanröja alla former av hat, intolerans och diskriminering på grund av religion eller övertygelse, samt genom främjande av tolerans och respekt för religiös och kulturell mångfald inom och mellan samhällen,
vi)
rättigheter för ursprungsbefolkningar fastställs i FN-förklaringen om urbefolkningars rättigheter, bland annat genom att betona vikten av deras deltagande i utvecklingen av projekt som angår dem och stöd för att underlätta deras interaktion med och deltagande i internationella mekanismer,
vii)
rättigheter för personer som hör till nationella eller etniska, religiösa och språkliga minoriteter som fastställs i FN-förklaringen om rättigheter för personer som tillhör nationella eller etniska, religiösa och språkliga minoriteter,
viii)
homosexuella, bisexuella, transsexuella och intersexuella personers rättigheter, inbegripet åtgärder för att avkriminalisera homosexualitet, bekämpa homofobiskt och transfobiskt våld och förföljelse och främja dessa personers rätt till förenings-, mötes- och yttrandefrihet,
ix)
kvinnors rättigheter som fastställs i FN:s konvention om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor och det fakultativa protokollet därtill, inbegripet åtgärder för att bekämpa alla former av våld mot kvinnor och flickor, särskilt könsstympning av kvinnor, tvångsäktenskap och arrangerade äktenskap, hedersrelaterade brott, våld i hemmet, sexuellt våld och handel med kvinnor och flickor,
x)
barnets rättigheter som fastställs i FN:s konvention om barnets rättigheter och det fakultativa protokollet därtill, inbegripet kampen mot barnarbete, handel med barn och barnprostitution, rekrytering och användning av barnsoldater, liksom skyddet av barn från diskriminering oberoende av deras ras, hudfärg, kön, språk, religion, eller övertygelse, politisk eller annan åskådning, nationellt, etniskt eller socialt ursprung, ägodelar, funktionshinder, börd eller ställning i övrigt,
xi)
rättigheter för funktionshindrade personer som fastställs i FN-konventionen om rättigheter för personer med funktionsnedsättning,
xii)
ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter, inklusive rätten till adekvat levnadsstandard, liksom grundläggande arbetsnormer,
xiii)
företagens sociala ansvar, särskilt genom att genomföra FN:s vägledande principer för företagande och mänskliga rättigheter, liksom näringsfrihet som fastställs i artikel 16 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna,
xiv)
utbildning och övervakning på områdena mänskliga rättigheter och demokrati,
xv)
stöd för det civila samhällets lokala, regionala, nationella eller internationella organisationer, vilka arbetar med att skydda, främja eller försvara mänskliga rättigheter och grundläggande friheter,
xvi)
främjande av förbättrade förhållanden och efterlevnaden av normer i fängelser så att de överensstämmer med mänsklig värdighet och grundläggande rättigheter.
c)
Stärkande av det internationella systemet för skydd av mänskliga rättigheter, rättvisa, jämställdhet, rättsstatsprincipen och demokrati, samt för främjande av internationell humanitär rätt, särskilt genom
i)
att stödja internationella och regionala instrument och organ inom områdena mänskliga rättigheter, rättvisa, rättsstatsprincipen och demokrati,
ii)
att främja det civila samhällets samarbete med internationella och regionala mellanstatliga organisationer och stödja det civila samhällets verksamheter, inbegripet kapacitetsuppbyggnad hos icke-statliga organisationer, för att skydda och kontrollera genomförandet av internationella och regionala instrument rörande mänskliga rättigheter, rättvisa, rättsstatsprincipen och demokrati,
iii)
utbildning i och spridning av information om internationell humanitär rätt och stöd till dess tillämpning.
d)
Uppbyggnad av förtroendet för och stärkande av tillförlitligheten hos och insynen i demokratiska valprocesser och institutioner, under alla delar av valcykeln, särskilt genom att
i)
sända ut EU EOM och vidta andra åtgärder för att övervaka valprocesser,
ii)
bidra till att utveckla valövervakningskapaciteten bland det nationella civila samhällets organisationer på regional och lokal nivå och stödja nationell valövervakning och deras initiativ för att öka valdeltagandet för och förbättra uppföljningen av valprocessen,
iii)
vidta stödåtgärder som syftar till att på ett samstämmigt sätt integrera valprocesserna i den demokratiska cykeln, sprida information om dem och till att genomföra rekommendationerna från EU EOM, genom att arbeta särskilt med organisationer från det civila samhället men även tillsammans med berörda offentliga myndigheter, inbegripet parlament och regeringar, i enlighet med denna förordning,
iv)
främja en fredlig lösning på valprocesser, en minskning av valrelaterat våld och ett godtagande av trovärdiga resultat bland alla samhällssegment.
2. Principerna om icke-diskriminering oavsett grund, jämställdhetsintegrering, deltagande och egenmakt, ansvarighet, öppenhet och transparens ska beaktas närhelst detta är relevant för alla åtgärder som avses i denna förordning.
3. Åtgärderna som avses i denna förordning ska genomföras på tredjeländers territorium eller vara direkt knutna till situationer som uppstår i tredjeländer eller till globala eller regionala åtgärder.
4. I åtgärderna som avses i denna förordning ska beaktas de särskilda förhållandena i kris- eller nödsituationer, och länder eller situationer där det råder allvarlig brist på grundläggande friheter, där människor är mest utsatta för säkerhetsrisker, eller där villkoren för människorättsorganisationernas och människorättsförsvararnas arbete är som svårast.
Artikel 3
Samordning, konsekvens och komplementaritet för unionens bistånd
1. Unionens bistånd enligt denna förordning ska vara i överensstämmelse med de övergripande ramarna för unionens yttre åtgärder och ska komplettera det bistånd som ges via andra instrument för eller avtal om yttre bistånd.
2. För att öka effektiviteten, konsekvensen och samstämmigheten i unionens yttre åtgärder ska unionen och medlemsstaterna regelbundet utbyta information samt konsultera varandra i ett tidigt skede av programplaneringsprocessen för att främja komplementaritet och konsekvens i respektive verksamheter såväl på beslutsnivå som ute på fältet. Sådana konsultationer kan leda till gemensam programplanering och gemensamma verksamheter för rådet och medlemsstaterna. Unionen ska även konsultera andra givare och aktörer.
3. Kommissionen och, utrikestjänsten ska, när det är lämpligt, regelbundet utbyta åsikter och information med Europaparlamentet.
4. Unionen ska eftersträva regelbundna informationsutbyten och konsultationer med det civila samhället på alla nivåer, inbegripet i tredjeländer. Unionen ska särskilt, när det är möjligt och i enlighet med relevanta förfaranden tillhandahålla teknisk rådgivning och stöd i samband med ansökningsförfarandet.
Artikel 4
Allmänna ramar för programplaneringen och genomförandet
1. Unionens bistånd inom ramen för denna förordning ska genomföras i enlighet med förordning (EU) nr 236/2014 och genom följande åtgärder och:
a)
Strategidokument, som avses i artikel 5, och i förekommande fall om lämpligt eventuella ändringar av dessa.
b)
Årliga handlingsprogram, enskilda åtgärder och stödåtgärder enligt artikel 2 och 3 i förordning (EU) nr 236/2014.
c)
Särskilda åtgärder enligt artikel 2 i förordning (EU) nr 236/2014.
2. Vid all programplanering och programöversyn som genomförs efter offentliggörandet av den rapport om halvtidsöversyn som avses i artikel 17 i förordning (EU) nr 236/2014 (nedan kallad rapport om halvtidsöversyn) ska resultaten, rönen och slutsatserna i den rapporten beaktas.
Artikel 5
Strategidokument
1. Strategidokumenten ska fastställa unionens strategi för dess bistånd enligt denna förordning, på grundval av unionens prioriteringar, den internationella situationen och de viktigaste partnernas verksamhet. De ska stå i överensstämmelse med det övergripande syfte, de målsättningar, det tillämpningsområde och de principer som fastställs i denna förordning.
2. I strategidokumenten ska anges de prioriterade områden som unionen valt ut för finansiering under denna förordnings giltighetstid, särskilda mål, förväntade resultat och resultatindikatorer. Även det finansiella anslaget, såväl sammantaget som för varje prioriterat område, och vid behov i form av ett intervall, ska anges.
3. Strategidokumenten ska godtas i enlighet med granskningsförfarandet i artikel 16.3 i förordning (EU) nr 236/2014. När så krävs på grund av större ändringar i omständigheterna och politiken ska strategidokumenten uppdateras i enlighet med samma förfarande.
Artikel 6
Tematiska prioriteringar och delegering av befogenheter
De särskilda mål och prioriteringar som ska omfattas av unionens bistånd enligt denna förordning förtecknas i bilagan.
Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter för att ändra de tematiska prioriteringar som fastställs i bilagan. Efter offentliggörandet av rapporten om halvtidsöversyn och på grundval av rekommendationerna i denna ska kommissionen särskilt anta en delegerad akt om ändring av bilagan senast den 31 mars 2018.
Artikel 7
Utövande av delegeringen
1. Befogenheten att anta delegerade akter som avses i artikel 6 ska ges till kommissionen med förbehåll för de villkor som anges i denna artikel.
2. Den befogenhet att anta delegerade akter som avses i artikel 6 ska ges till kommissionen för den period som denna förordning gäller.
3. Den delegering av befogenhet som avses i artikel 6 får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet. Ett beslut om återkallelse innebär att delegeringen av den befogenhet som anges i beslutet upphör att gälla. Beslutet får verkan dagen efter det att det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning, eller vid ett senare i beslutet angivet datum. Det påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan har trätt i kraft.
4. Så snart kommissionen antar en delegerad akt ska den samtidigt delge Europaparlamentet och rådet denna.
5. En delegerad akt som antas enligt artikel 6 ska träda i kraft endast om varken Europaparlamentet eller rådet har gjort invändningar mot den delegerade akten inom en period av två månader från den dag då akten delgavs Europaparlamentet och rådet, eller om både Europaparlamentet och rådet, före utgången av den perioden, har underrättat kommissionen om att de inte kommer att invända. Denna period ska förlängas med två månader på Europaparlamentets eller rådets initiativ.
Artikel 8
Kommitté
Kommissionen ska biträdas av en kommitté för demokrati och mänskliga rättigheter. Denna kommitté ska vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011.
Artikel 9
Tillgång till handlingar
Europaparlamentet och rådet ska, i enlighet med tillämpliga regler, ha tillgång till alla relevanta handlingar från EIDMR för att säkerställa att parlamentet och rådet har möjlighet att utöva sina kontrollbefogenheter på ett välunderbyggt sätt.
Artikel 10
Finansieringsram
Finansieringsramen för genomförandet av denna förordning för perioden 2014-2020 ska vara 1 332 752 000 EUR.
De årliga anslagen ska godkännas av Europaparlamentet och rådet inom gränserna för den fleråriga budgetramen.
Artikel 11
Europeiska utrikestjänsten
Denna förordning ska tillämpas i överensstämmelse med beslut 2010/427/EU.
Artikel 12
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska tillämpas från och med den 1 januari 2014 till och med den 31 december 2020.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Strasbourg den 11 mars 2014.