NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 660/2014
ze dne 15. května 2014,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1013/2006 o přepravě odpadů
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Za účelem ochrany životního prostředí stanoví nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 (4) požadavky na přepravu odpadů v rámci Unie i mezi členskými státy a třetími zeměmi. V prosazování nařízení a kontrolách prováděných orgány zapojenými do kontrol v členských státech však byly zjištěny značné rozdíly a nedostatky.
(2)
Je nutné zavést odpovídající plánování kontrol přepravy odpadů s cílem vytvořit kapacitu potřebnou pro kontroly a účinně předcházet nedovolené přepravě. Ustanovení článku 50 nařízení (ES) č. 1013/2006 o prosazování nařízení a kontrolách by proto měla být zpřísněna s cílem zajistit pravidelné a jednotné plánování těchto kontrol. Měly by být vytvořeny plány kontrol pro kontroly prováděné v souladu s těmito ustanoveními. Plány kontrol by měly vycházet z posouzení rizik a měly by obsahovat řadu klíčových prvků, jako jsou cíle, priority, zeměpisná oblast, na kterou se plány kontrol vztahují, informace o plánovaných kontrolách, úkoly přidělené orgánům zapojeným do kontrol, ujednání o spolupráci mezi těmito orgány zapojenými do kontrol v členském státě, v různých členských státech a případně i mezi těmito orgány v členských státech a ve třetích zemích a informace o školení pracovníků provádějících kontroly, jakož i o lidských, finančních a jiných zdrojích pro provádění dotyčného plánu kontrol.
(3)
Plány kontrol mohou být vypracovány buď samostatně, nebo jako jasně identifikovatelná součást jiných plánů.
(4)
Vzhledem k tomu, že plány kontrol jsou upraveny směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES (5), vztahují se na tyto plány ustanovení uvedené směrnice, a to včetně případných výjimek podle článku 4 uvedené směrnice.
(5)
Veřejnosti by měly být zpřístupněny, a to i elektronicky prostřednictvím internetu, výsledky kontrol a přijatá opatření včetně veškerých uložených sankcí.
(6)
V rámci Unie existují různá pravidla, pokud jde o pravomoc a možnost orgánů zapojených do kontrol v členských státech požadovat doklady za účelem prověření zákonnosti přepravy odpadů. Takové doklady by se mohly týkat mimo jiné toho, zda se u látky nebo předmětu jedná o odpad ve smyslu nařízení (ES) č. 1013/2006, nebo zda byl odpad správně zařazen a zda budou odpady přepraveny do zařízení šetrných k životnímu prostředí podle článku 49 uvedeného nařízení. Článek 50 nařízení (ES) č. 1013/2006 by proto měl stanovit možnost orgánů zapojených do kontrol v členských státech tyto doklady požadovat. Tyto doklady mohou být požadovány buď na základě obecných ustanovení, nebo pro jednotlivé případy. Pokud tyto doklady nejsou poskytnuty nebo jsou považovány za nedostatečné, převoz dotyčné látky nebo dotyčného předmětu nebo přeprava dotyčných odpadů by měly být považovány za nedovolenou přepravu a měla by se na ně použít příslušná ustanovení nařízení (ES) č. 1013/2006.
(7)
Nedovolená přeprava odpadů často pochází z nekontrolovaného sběru, třídění a uskladnění. Systematické provádění kontrol přepravy odpadů by tedy mělo přispět k identifikaci a řešení těchto nekontrolovaných činností a podpořit tak provádění nařízení (ES) č. 1013/2006.
(8)
Aby členské státy měly dostatek času připravit se na uplatňování opatření vyžadovaných podle článku 50 nařízení (ES) č. 1013/2006 ve znění tohoto nařízení, je vhodné, aby první plány kontrol byly přijaty do 1. ledna 2017.
(9)
V důsledku vstupu Lisabonské smlouvy v platnost je třeba uvést pravomoci Komise, které jsou jí svěřeny podle nařízení (ES) č. 1013/2006, do souladu s články 290 a 291 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“).
(10)
Na Komisi by měla být přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o změnu některých jiných než podstatných prvků nařízení (ES) č. 1013/2006. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(11)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení nařízení (ES) č. 1013/2006 by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (6).
(12)
Nařízení (ES) č. 1013/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1013/2006 se mění takto:
1)
V článku 2 se doplňují nové body, které znějí:
„7a.
„opětovným použitím“ rozumí opětovné použití ve smyslu čl. 3 odst. 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES (7);
35a.
„kontrolou“ rozumí činnosti prováděné dotčenými orgány, jejichž cílem je prověřit, zda zařízení, podnik, zprostředkovatel, obchodník, přeprava odpadů nebo související využívání nebo odstraňování splňují příslušné požadavky stanovené tímto nařízením.
(7) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic (Úř. věst. L 312, 22.11.2008, s. 3).“" 						
2)
V článku 26 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
„4. Se souhlasem dotčených příslušných orgánů a oznamovatele lze informace a doklady uvedené v odstavci 1 předávat a vyměňovat prostřednictvím elektronické výměny údajů s elektronickým podpisem nebo elektronickým ověřením pravosti podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/93/ES (8) nebo srovnatelného systému elektronického ověřování pravosti, který zajišťuje stejnou úroveň bezpečnosti.
K snazšímu provedení prvního pododstavce přijme Komise podle možností prováděcí akty, v nichž stanoví technické a organizační požadavky pro praktické provádění elektronické výměny údajů za účelem předávání dokumentů a informací. Komise zohlední veškeré příslušné mezinárodní normy a zajistí, aby tyto požadavky byly v souladu se směrnicí 1999/93/ES nebo alespoň poskytovaly stejnou úroveň bezpečnosti, jakou stanoví uvedená směrnice. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 59a odst. 2.
(8) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/93/ES ze dne 13. prosince 1999 o zásadách Společenství pro elektronické podpisy (Úř. věst. L 13, 19.1.2000, s. 12).“" 						
3)
Článek 50 se mění takto:
a)
odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. Prostřednictvím opatření k prosazování tohoto nařízení členské státy mimo jiné stanoví kontroly zařízení, podniků, zprostředkovatelů a obchodníků v souladu s článkem 34 směrnice 2008/98/ES a kontroly přeprav odpadů a souvisejícího využívání nebo odstraňování.“;
b)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„2a. Do 1. ledna 2017 členské státy zajistí, aby s ohledem na celé jejich zeměpisné území byl vypracován jeden či více plánů, buď samostatně, nebo jako jasně identifikovatelná součást jiných plánů, pro kontroly prováděné podle odstavce 2 (dále jen „plán kontrol“). Plány kontrol vychází z posouzení rizik vztahujících se na zvláštní toky odpadů a zdroje nedovolené přepravy a zohledňují, jsou-li dostupné a tam, kde je to vhodné, zpravodajské údaje, jako například údaje o vyšetřování policejními nebo celními orgány a analýzy trestné činnosti. Posouzení rizik se zaměří mimo jiné na určení minimálního počtu potřebných kontrol, včetně fyzických kontrol zařízení, podniků, zprostředkovatelů, obchodníků a přeprav odpadů nebo souvisejícího využívání nebo odstraňování. Plán kontrol obsahuje tyto prvky:
a)
cíle a priority kontrol, včetně popisu způsobu, jakým byly uvedené priority určeny;
b)
zeměpisnou oblast, na kterou se plán kontrol vztahuje;
c)
informace o plánovaných kontrolách, včetně fyzických kontrol;
d)
úkoly přidělené každému orgánu zapojenému do kontrol;
e)
ujednání o spolupráci mezi orgány zapojenými do kontrol;
f)
informace o školení pracovníků provádějících kontroly v záležitostech týkajících se kontrol a
g)
informace o lidských, finančních a jiných zdrojích pro provádění daného plánu kontrol.
Plán kontrol se nejméně jednou za tři roky přezkoumává a případně aktualizuje. V rámci uvedeného přezkumu se posoudí, do jaké míry byly cíle a další prvky daného plánu kontrol provedeny.“;
c)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Kontroly přeprav mohou být prováděny zejména:
a)
v místě vzniku za účasti původce, držitele nebo oznamovatele;
b)
v místě určení, včetně v místě předběžného a jiného než předběžného využití nebo odstraňování, za účasti příjemce nebo zařízení;
c)
na hranicích Unie nebo
d)
během přepravy uvnitř Unie.“;
d)
odstavec 4 se nahrazuje tímto:
„4. Kontroly přepravy zahrnují ověření dokladů, potvrzení totožnosti a případně i fyzickou kontrolu odpadů.“;
e)
vkládají se nové odstavce, které znějí:
„4a. Za účelem prověření, že látka nebo předmět, jež jsou přepravovány po silnici, železnici, letecky, po moři nebo po vnitrozemských vodních cestách, není odpadem, mohou orgány zapojené do kontrol, aniž by byla dotčena směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/19/EU (9), požadovat, aby fyzická či právnická osoba, která má dotyčnou látku či dotyčný předmět v držení nebo která zařizuje jejich převoz, předložila doklad:
a)
o původu a místě určení dotyčné látky nebo dotyčného předmětu a
b)
o tom, že se nejedná o odpad, včetně případných dokladů týkajících se funkčnosti.
Pro účely prvního pododstavce se rovněž prověřuje ochrana dotyčné látky nebo dotyčného předmětu před poškozením v průběhu dopravy, nakládky a vykládky, jako například odpovídající zabalení a vhodné uspořádání.
4b. Orgány zapojené do kontrol mohou stanovit závěr, že dotyčná látka nebo dotyčný předmět je odpadem, pokud:
-
doklady uvedené v odstavci 4a nebo vyžadované podle jiných právních předpisů Unie za účelem prověření, zda látka či předmět není odpadem, nebyly předloženy ve lhůtě jimi stanovené nebo
-
považují doklady a informace, které mají k dispozici, za nedostatečné k dosažení závěru, nebo považují ochranu před poškozením podle odst. 4a druhého pododstavce za nedostatečnou.
Za těchto okolností se převoz dotyčné látky nebo dotyčného předmětu nebo přeprava dotyčného odpadu považuje za nedovolenou přepravu. Použijí se na ně proto články 24 a 25 a orgány zapojené do kontrol odpovídajícím způsobem neprodleně informují příslušný orgán země, ve které byla daná kontrola provedena.
4c. Za účelem prověření, zda je přeprava odpadu v souladu s tímto nařízením, mohou orgány zapojené do kontrol požadovat, aby oznamovatel, osoba, která zařizuje přepravu, držitel, přepravce, příjemce a zařízení, které přijímá odpad, jim předložili příslušné doklady ve lhůtě, kterou tyto orgány stanoví.
Za účelem prověření, zda přeprava odpadu, na kterou se vztahují obecné požadavky na informace podle článku 18, je určena k využití, které je v souladu s článkem 49, mohou orgány zapojené do kontrol požadovat, aby osoba, která přepravu zařizuje, předložila příslušné doklady poskytnuté zařízením k předběžnému a jinému než předběžnému využití odpadů, v případě potřeby schválené příslušným orgánem místa určení.
4d. Pokud nebyly orgánům zapojeným do kontrol poskytnuty doklady podle odstavce 4c v jimi stanovené lhůtě nebo pokud tyto orgány považují doklady a informace, které mají k dispozici, za nedostatečné k dosažení závěru, považuje se dotyčná přeprava za nedovolenou přepravu. Na tuto přepravu se proto použijí články 24 a 25 a orgány zapojené do kontrol odpovídajícím způsobem neprodleně informují příslušný orgán země, ve které byla daná kontrola provedena.
4e. Do 18. července 2015 Komise přijme prostřednictvím prováděcích aktů předběžnou srovnávací tabulku kódů kombinované nomenklatury stanovených v nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 (10) a položek odpadů uvedených v přílohách III, IIIA, IIIB, IV, IVA a V tohoto nařízení. Komise tuto srovnávací tabulku průběžně aktualizuje, aby zohlednila změny této nomenklatury a položek uvedených v těchto přílohách a doplnila veškeré nové kódy harmonizovaného systému související s odpady, které Světová celní organizace případně přijme.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 59a odst. 2.
(9) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/19/EU ze dne 4. července 2012 o odpadních elektrických a elektronických zařízeních (OEEZ) (Úř. věst. L 197, 24.7.2012, s. 38)." 						
(10) Nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, 7.9.1987, s. 1).“;" 						
f)
Odstavec 5 se nahrazuje tímto:
„5. Členské státy navzájem dvoustranně a mnohostranně spolupracují, aby usnadnily předcházení nedovolené přepravě a její odhalování. Vyměňují si příslušné informace o přepravě odpadů, tocích odpadů, provozovatelích a zařízeních a sdílejí zkušenosti a poznatky týkající se donucovacích opatření včetně posouzení rizik provedeného podle odstavce 2a tohoto článku v rámci zavedených struktur, zejména prostřednictvím sítě kontaktních subjektů určených v souladu s článkem 54.“
4)
V článku 51 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Před koncem každého kalendářního roku vypracují členské státy rovněž zprávu za předchozí rok na základě doplňujícího dotazníku v příloze IX a zašlou ji Komisi. Do jednoho měsíce od předložení této zprávy Komisi členské státy rovněž zveřejní, a to i elektronicky prostřednictvím internetu, část zprávy týkající se článku 24 a čl. 50 odst. 1, 2 a 2a, včetně tabulky 5 přílohy IX, spolu s jakýmkoli vysvětlením, které považují za vhodné. Komise sestaví seznam hypertextových odkazů členských států podle části přílohy IX týkající se čl. 50 odst. 2 a 2a a zveřejní je na svých webových stránkách.“
5)
Článek 58 se nahrazuje tímto:
„Článek 58
Změny příloh
1. Komisi je v souladu s článkem 58a svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci, kterými se mění:
a)
přílohy IA, IB, IC, II, III, IIIA, IIIB, IV, V, VI a VII, aby se zohlednily změny dohodnuté v rámci Basilejské úmluvy a rozhodnutí OECD;
b)
příloha V, aby se zohlednily dohodnuté změny seznamu odpadů přijaté podle článku 7 směrnice 2008/98/ES;
c)
příloha VIII, aby se zohlednila rozhodnutí přijatá v rámci příslušných mezinárodních úmluv a dohod.“
6)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 58a
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 58 je svěřena Komisi na dobu pěti let od 17. července 2014. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 58 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 58 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.“
7)
Článek 59 se zrušuje.
8)
Článek 59a se nahrazuje tímto:
„Článek 59a
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený podle článku 39 směrnice 2008/98/ES. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Pokud výbor nevydá žádné stanovisko, Komise návrh prováděcího aktu nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.“
9)
V článku 60 se doplňuje nový odstavec, který zní:
„2a. Do 31. prosince 2020 Komise provede přezkum tohoto nařízení, přičemž zohlední mimo jiné zprávy vypracované podle článku 51, a o výsledcích tohoto přezkumu podá zprávu Evropskému parlamentu a Radě a případně ji doplní legislativním návrhem. Komise v rámci tohoto přezkumu posoudí zejména účinnost čl. 50 odst. 2a v boji proti nedovolené přepravě, s přihlédnutím k environmentálním, sociálním a hospodářským aspektům.“
10)
Příloha IX se mění takto:
a)
část týkající se čl. 50 odst. 2 se nahrazuje tímto:
„Souhrnné informace o výsledcích kontrol provedených podle čl. 50 odst. 2, včetně:
-
počtu kontrol, včetně fyzických kontrol, zařízení, podniků, zprostředkovatelů a obchodníků spojených s přepravou odpadů,
-
počtu kontrol přeprav odpadů, včetně fyzických kontrol,
-
počtu předpokládaných případů nezákonného jednání ze strany zařízení, podniků, zprostředkovatelů a obchodníků spojených s přepravou odpadů,
-
počtu předpokládaných nedovolených přeprav zjištěných v rámci těchto kontrol.
Doplňující poznámky:“;
b)
vkládá se nová část týkající se čl. 50 odst. 2a, která zní:
„Čl. 50 odst. 2a
Informace o plánu (plánech) kontrol:
Počet plánů kontrol pro celé zeměpisné území:
Datum přijetí plánu (plánů) kontrol a období, na něž se vztahuje (vztahují):
Datum posledního přezkumu plánu (plánů) kontrol:
Orgány zapojené do kontrol a spolupráce mezi těmito orgány:
Uveďte osoby nebo subjekty, kterým lze oznámit podezření nebo nesrovnalosti:“;
c)
vkládá se nová část týkající se čl. 50 odst. 2 a 2a, která zní:
„Odkaz na webové stránky, kde jsou elektronicky zpřístupněny informace zveřejňované členskými státy prostřednictvím internetu podle čl. 51 odst. 2.“
11)
V příloze IX, tabulce 5 se nadpis posledního sloupce nahrazuje tímto:
„Přijatá opatření včetně veškerých uložených sankcí“.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2016.
Bez ohledu na druhý pododstavec se čl. 1 bod 4 použije ode dne 1. ledna 2018.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 15. května 2014.
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 660/2014
av den 15 maj 2014
om ändring av förordning (EG) nr 1013/2006 om transport av avfall
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 192.1,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
med beaktande av Regionkommitténs yttrande (2),
i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (3), och
av följande skäl:
(1)
För att skydda miljön fastställs i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1013/2006 (4) krav för transport av avfall (nedan kallade avfallstransporter) både inom unionen och mellan medlemsstater och tredjeländer. Emellertid har olikheter och luckor konstaterats avseende genomförandet och de inspektioner som utförs av de myndigheter som deltar i inspektioner i medlemsstaterna.
(2)
En adekvat planering av inspektioner av avfallstransporter är nödvändig för att fastställa vilken kapacitet som behövs för inspektionerna och för att effektivt förhindra olagliga transporter. Bestämmelserna rörande efterlevnad och inspektioner i artikel 50 i förordning (EG) nr 1013/2006 bör därför skärpas i syfte att säkerställa en regelbunden och konsekvent planering av sådana inspektioner. Inspektionsplaner bör fastställas för inspektioner som utförs i enlighet med de bestämmelserna. Inspektionsplaner bör baseras på en riskbedömning och bör omfatta en rad nyckelelement, såsom mål, prioriteringar, det geografiska område som omfattas, information om planerade inspektioner, de uppgifter som tilldelats de myndigheter som deltar i inspektioner, former för samverkan mellan de myndigheter som deltar i inspektioner i en medlemsstat, i olika medlemsstater samt, när det är lämpligt, mellan sådana myndigheter i medlemsstater och i tredjeländer, och information om utbildning av inspektörer samt om de personella, finansiella och andra resurser som krävs för att genomföra inspektionsplanen i fråga.
(3)
En inspektionsplan kan antingen upprättas separat eller som en tydligt definierad del av en annan plan.
(4)
Eftersom inspektionsplaner omfattas av Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/4/EG (5) är bestämmelserna i det direktivet, inbegripet i tillämpliga fall undantagen i artikel 4, tillämpliga på sådana planer.
(5)
Resultaten av inspektionerna och de åtgärder som vidtagits, inklusive eventuella sanktioner, bör göras tillgängliga för allmänheten, även i elektronisk form via internet.
(6)
Det finns olika regler inom unionen när det gäller befogenheten och möjligheten för de myndigheter i medlemsstaterna som deltar i inspektioner att begära in bevis för att kontrollera om transporter är lagenliga. Sådana bevis kan bland annat avse huruvida ämnet eller föremålet är avfall i den mening som avses i förordning (EG) nr 1013/2006, om avfallet har klassificerats korrekt och om det kommer att transporteras till en anläggning som kan hantera avfallet på ett miljöriktigt sätt i enlighet med artikel 49 i den förordningen. Artikel 50 i förordning (EG) nr 1013/2006 bör därför föreskriva en möjlighet för de myndigheter i medlemsstaterna som deltar i inspektioner att begära in sådana bevis. Bevisen kan krävas in på grund av allmänna bestämmelser eller från fall till fall. Om sådana bevis inte läggs fram, eller anses otillräckliga, bör transporten av det berörda ämnet eller föremålet eller avfallstransporten i fråga anses vara en olaglig transport och bör hanteras i enlighet med tillämpliga bestämmelser i förordning (EG) nr 1013/2006.
(7)
Olagliga avfallstransporter beror ofta på okontrollerad insamling, sortering och lagring. Att systematiskt genomföra inspektioner av avfallstransporter bör därför bidra till kartläggning och hantering av denna okontrollerade verksamhet och på så sätt främja genomförandet av förordning (EG) nr 1013/2006.
(8)
För att medlemsstaterna ska få tillräcklig tid att förbereda tillämpningen av de åtgärder som krävs enligt artikel 50 i förordning (EG) nr 1013/2006, ändrad genom den här förordningen, bör de första inspektionsplanerna antas senast den 1 januari 2017.
(9)
I och med Lissabonfördragets ikraftträdande bör de befogenheter som ges till kommissionen enligt förordning (EG) nr 1013/2006 anpassas till artiklarna 290 och 291 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget).
(10)
Befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget bör delegeras till kommissionen med avseende på ändring av vissa icke väsentliga delar av förordning (EG) nr 1013/2006. Det är av särskild betydelse att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå. När kommissionen förbereder och utarbetar delegerade akter bör den se till att relevanta handlingar översänds samtidigt till Europaparlamentet och rådet och att detta sker så snabbt som möjligt och på lämpligt sätt.
(11)
För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av förordning (EG) nr 1013/2006 bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (6).
(12)
Förordning (EG) nr 1013/2006 bör därför ändras i enlighet med detta.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Förordning (EG) nr 1013/2006 ska ändras på följande sätt:
1.
I artikel 2 ska följande punkter läggas till:
”7a.
återanvändning: enligt definitionen i artikel 3.13 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/98/EG (7).
35a. inspektion: åtgärder av deltagande myndigheter för att kontrollera om en anläggning, ett företag, en mäklare, en handlare, en avfallstransport eller avfallets återvinning eller bortskaffande följer tillämpliga krav i denna förordning.
(7) Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/98/EG av den 19 november 2008 om avfall och om upphävande av vissa direktiv (EUT L 312, 22.11.2008, s. 3).”" 						
2.
Artikel 26.4 ska ersättas med följande:
”4. Om de berörda behöriga myndigheterna och anmälaren går med på detta får den information och dokumentation som anges i punkt 1 inlämnas och utbytas på elektronisk väg med elektronisk underskrift eller elektronisk autentisering i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/93/EG (8), eller med ett jämförbart system för autentisering som ger en likvärdig säkerhetsnivå.
I syfte att underlätta genomförandet av första stycket ska kommissionen där så är möjligt anta genomförandeakter som fastställer tekniska och organisatoriska krav för det praktiska genomförandet av elektroniskt datautbyte när det gäller översändande av dokumentation och information. Kommissionen ska ta relevanta internationella standarder i beaktande och ska säkerställa att de kraven överensstämmer med direktiv 1999/93/EG, eller tillhandahåller en säkerhetsnivå som åtminstone är likvärdig den som föreskrivs i det direktivet. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 59a.2.
(8) Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/93/EG av den 13 december 1999 om ett gemenskapsramverk för elektroniska signaturer (EGT L 13, 19.1.2000, s. 12).”" 						
3.
Artikel 50 ska ändras på följande sätt:
a)
Punkt 2 ska ersättas med följande:
”2. För att säkerställa efterlevnaden av denna förordning ska medlemsstaterna bland annat besluta om inspektioner av anläggningar, företag, mäklare och handlare i enlighet med artikel 34 i direktiv 2008/98/EG samt om inspektioner av avfallstransporter och av avfallets återvinning eller bortskaffande.”
b)
Följande punkt ska införas:
”2a. Medlemsstaterna ska senast den 1 januari 2017 se till att det för inspektioner som utförs enligt punkt 2 fastställs, antingen separat eller som en tydligt avgränsad del av andra planer, en eller flera planer som omfattar hela deras geografiska territorium (nedan kallad inspektionsplan). Inspektionsplanerna ska baseras på en riskbedömning som omfattar särskilda avfallsströmmar och källor till olagliga transporter och som, vid behov och där sådana finns tillgängliga, beaktar underrättelsebaserade uppgifter, såsom utredningar av polis- och tullmyndigheter och analyser av kriminell verksamhet. Riskbedömningen ska bland annat ha som syfte att fastställa det lägsta antalet inspektioner som krävs, inklusive fysiska kontroller av anläggningar, företag, mäklare, handlare och avfallstransporter eller av avfallets återvinning eller bortskaffande. En inspektionsplan ska innehålla följande delar:
a)
Mål och prioriteringar för inspektionerna, inklusive en beskrivning av hur prioriteringarna har fastställts.
b)
Det geografiska område som inspektionsplanen i fråga omfattar.
c)
Information om planerade inspektioner, inklusive fysiska kontroller.
d)
Uppgifter som tilldelats varje myndighet som deltar i inspektioner.
e)
Förfaranden för samverkan mellan de myndigheter som deltar i inspektioner.
f)
Information om utbildning av inspektörer i frågor som rör inspektioner.
g)
Information om de personella, finansiella och andra resurser som krävs för genomförandet av inspektionsplanen i fråga.
Inspektionsplanen ska ses över minst vart tredje år och vid behov uppdateras. Den översynen ska innehålla en bedömning av i vilken utsträckning inspektionsplanens mål och andra aspekter har genomförts.”
c)
Punkt 3 ska ersättas med följande:
”3. I synnerhet får transporter inspekteras
a)
på den plats där avfallet uppkommit, tillsammans med producenten, innehavaren eller anmälaren,
b)
på platsen för mottagande, inbegripet vid behandling i avvaktan på återvinning eller bortskaffande, eller slutlig återvinning eller slutligt bortskaffande, tillsammans med mottagaren eller anläggningen,
c)
vid unionens gränser, och/eller
d)
under transporten inom unionen.”
d)
Punkt 4 ska ersättas med följande:
”4. Inspektioner av transporter ska omfatta inspektion av dokument, identitetskontroll och vid behov fysisk kontroll av avfallet.”
e)
Följande punkter ska införas:
”4a. För att kontrollera att ett ämne eller föremål som transporteras på väg, järnväg, med flyg, till havs eller på inre vattenvägar inte är avfall, får de myndigheter som deltar i inspektioner, utan att det påverkar tillämpningen av Europaparlamentets och rådets direktiv 2012/19/EU (9), kräva att den fysiska eller juridiska person som innehar ämnet eller föremålet i fråga eller som organiserat transporten av detta lämnar in dokumentation som styrker
a)
det berörda ämnets eller föremålets ursprung och destination, och
b)
att det inte är avfall, inklusive vid behov dokumentation avseende dess funktionalitet.
Vid tillämpningen av det första stycket ska det också konstateras att det berörda ämnet eller föremålet är skyddat mot skador under transport, lastning och lossning genom att det exempelvis har förpackats och lastats på ett lämpligt sätt.
4b. De myndigheter som deltar i inspektioner får konstatera att ämnet eller föremålet är avfall, om
-
de bevis som avses i punkt 4a, eller som krävs i enlighet med annan unionslagstiftning för att kontrollera om ett ämne eller ett föremål inte är avfall, inte har inlämnats inom den tidsfrist som de har fastställt, eller
-
de anser att de bevis och de uppgifter som myndigheterna har tillgång till är otillräckliga för att en slutsats ska kunna dras, eller de anser att det skydd mot skador som avses i punkt 4a andra stycket är otillräckligt.
I sådana fall ska transporten av ämnet eller föremålet i fråga eller avfallstransporten anses vara en olaglig transport. Det innebär att den ska hanteras i enlighet med artiklarna 24 och 25 och att den myndighet som deltar i inspektionerna utan dröjsmål ska informera den behöriga myndigheten i det land där inspektionen ägde rum om detta.
4c. För att kontrollera om en transport följer denna förordning får de myndigheter som deltar i inspektioner kräva att anmälaren, personen som ordnar transporten, innehavaren, transportören, mottagaren och mottagningsanläggningen lämnar in relevant dokumentation till dem inom en tidsfrist som dessa myndigheter fastställer.
För att kontrollera om en avfallstransport som omfattas av de allmänna informationskraven i artikel 18 är avsedd för återvinning som är förenlig med artikel 49, får de myndigheter som deltar i inspektioner kräva att den person som organiserar transporten lämnar in relevant dokumentation från anläggningen för behandling i avvaktan på återvinning och anläggningen för slutlig återvinning, och som vid behov har godkänts av den behöriga mottagarmyndigheten.
4d. I de fall den dokumentation som avses i punkt 4c inte har inlämnats till de myndigheter som deltar i inspektioner inom den tidsfrist som de har fastställt, eller de bedömer att den dokumentation och de uppgifter som de har tillgång till är otillräckliga för att en slutsats ska kunna dras, ska transporten i fråga anses vara en olaglig transport. Den ska följaktligen hanteras i enlighet med artiklarna 24 och 25 och de myndigheter som deltar i inspektionerna ska utan dröjsmål informera den behöriga myndigheten i det land där inspektionen i fråga ägde rum om detta.
4e. Kommissionen ska senast den 18 juli 2015 genom genomförandeakter anta en preliminär jämförelsetabell för koderna i den kombinerade nomenklatur som fastställs i rådets förordning (EEG) nr 2658/87 (10) och koderna för avfall som förtecknas i bilaga III, IIIA, IIIB, IV, IVA och V till denna förordning. Kommissionen ska hålla jämförelsetabellen uppdaterad för att avspegla ändringar i den nomenklaturen och i de koder som förtecknas i de bilagorna samt för att inkludera eventuella nya avfallsrelaterade koder i nomenklaturen för harmoniserad varubeskrivning och kodifiering som Världstullorganisationen kan komma att anta.
Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 59a.2.
(9) Europaparlamentets och rådets direktiv 2012/19/EU av den 4 juli 2012 om avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk och elektronisk utrustning (WEEE) (EUT L 197, 24.7.2012, s. 38)." 						
(10) Rådets förordning (EEG) nr 2658/87 av den 23 juli 1987 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan (EGT L 256, 7.9.1987, s. 1).”" 						
f)
Punkt 5 ska ersättas med följande:
”5. Medlemsstaterna ska samarbeta med varandra, bilateralt och multilateralt, för att underlätta förebyggande och upptäckt av olagliga transporter. De ska inom etablerade strukturer, särskilt inom ramen för nätverket av de kontaktorgan som utnämns i enlighet med artikel 54, utbyta relevant information om avfallstransporter, avfallsströmmar, aktörer och anläggningar och dela med sig av erfarenheter och kunskaper om åtgärder inom ramen för efterlevnadskontroll, inklusive sådan riskbedömning som genomförs enligt punkt 2a i den här artikeln.”
4.
Artikel 51.2 ska ersättas med följande:
”2. Före utgången av varje kalenderår ska medlemsstaterna dessutom utarbeta en rapport över det föregående året på grundval av det extra frågeformulär för rapportering som ingår i bilaga IX, och översända den till kommissionen. Medlemsstaterna ska också, inom en månad från det att rapporten har översänts till kommissionen, göra den del av rapporten som avser artiklarna 24, 50.1, 50.2 och 50.2a, inklusive tabell 5 i bilaga IX, tillgänglig för allmänheten, inbegripet i elektronisk form via internet, tillsammans med eventuella förklaringar som medlemsstaterna anser lämpliga. Kommissionen ska sammanställa en förteckning över de länkar från medlemsstaterna som avses i avsnittet rörande artikel 50.2 och 50.2a i bilaga IX och göra den tillgänglig för allmänheten på sin webbplats.”
5.
Artikel 58 ska ersättas med följande:
”Artikel 58
Ändring av bilagorna
1. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 58a om ändring av följande:
a)
Bilagorna IA, IB, IC, II, III, IIIA, IIIB, IV, V, VI och VII för att ta hänsyn till ändringar som överenskommits inom ramen för Baselkonventionen och OECD-beslutet.
b)
Bilaga V för att spegla ändringar som överenskommits avseende den förteckning över avfall som antagits i enlighet med artikel 7 i direktiv 2008/98/EG.
c)
Bilaga VIII för att spegla beslut som tagits inom ramen för relevanta internationella konventioner och avtal.”
6.
Följande artikel ska införas:
”Artikel 58a
Utövande av delegeringen
1. Befogenheten att anta delegerade akter ges till kommissionen med förbehåll för de villkor som anges i denna artikel.
2. Den befogenhet att anta delegerade akter som avses i artikel 58 ska ges till kommissionen för en period av fem år från och med den 17 juli 2014. Kommissionen ska utarbeta en rapport om delegeringen av befogenhet senast nio månader före utgången av perioden av fem år. Delegeringen av befogenhet ska genom tyst medgivande förlängas med perioder av samma längd, såvida inte Europaparlamentet eller rådet motsätter sig en sådan förlängning senast tre månader före utgången av perioden i fråga.
3. Den delegering av befogenheter som avses i artikel 58 får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet. Ett beslut om återkallelse innebär att delegeringen av den befogenhet som anges i beslutet upphör att gälla. Beslutet får verkan dagen efter det att det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning, eller vid ett senare i beslutet angivet datum. Det påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan har trätt i kraft.
4. Så snart kommissionen antar en delegerad akt ska den samtidigt delge Europaparlamentet och rådet denna.
5. En delegerad akt som antas enligt artikel 58 ska träda i kraft endast om varken Europaparlamentet eller rådet har gjort invändningar mot den delegerade akten inom en period av två månader från den dag då akten delgavs Europaparlamentet och rådet, eller om både Europaparlamentet och rådet, före utgången av den perioden, har underrättat kommissionen om att de inte kommer att invända. Denna period ska förlängas med två månader på Europaparlamentets eller rådets initiativ.”
7.
Artikel 59 ska utgå.
8.
Artikel 59a ska ersättas med följande:
”Artikel 59a
Kommittéförfarande
1. Kommissionen ska biträdas av den kommitté som inrättats genom artikel 39 i direktiv 2008/98/EG. Denna kommitté ska vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011.
2. När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.
Om kommittén inte avger något yttrande, ska kommissionen inte anta utkastet till genomförandeakt och artikel 5.4 tredje stycket i förordning (EU) nr 182/2011 ska tillämpas.”
9.
I artikel 60 ska följande punkt läggas till:
”2a. Senast den 31 december 2020 ska kommissionen, med beaktande av bland annat de rapporter som utarbetats i enlighet med artikel 51, genomföra en översyn av denna förordning och överlämna en rapport om resultaten till Europaparlamentet och rådet, vid behov åtföljd av ett lagstiftningsförslag. I översynen ska kommissionen särskilt beakta hur effektiv artikel 50.2a är vad gäller bekämpande av olagliga transporter, med beaktande av miljömässiga, sociala och ekonomiska aspekter.”
10.
Bilaga IX ska ändras på följande sätt:
a)
Avsnittet som rör artikel 50.2 ska ersättas med följande:
”Sammanfattande information om resultaten av de inspektioner som utförts i enlighet med artikel 50.2, inklusive
-
antalet inspektioner, inklusive fysiska kontroller, av anläggningar, företag, mäklare och handlare med avseende på avfallstransporter:
-
antalet inspektioner av avfallstransporter, inklusive fysiska kontroller:
-
antalet förmodade överträdelser avseende anläggningar, företag, mäklare och handlare när det gäller avfallstransporter:
-
antalet förmodade olagliga transporter som konstaterats vid dessa inspektioner:
Övriga kommentarer:”
b)
Följande avsnitt avseende artikel 50.2a ska införas:
”Artikel 50.2a
Information om inspektionsplanen/inspektionsplanerna
Antalet inspektionsplaner för hela det geografiska området:
Datum för antagandet av inspektionsplanen/inspektionsplanerna och den period som omfattas av dem:
Det senaste datumet för översyn av inspektionsplanen/inspektionsplanerna:
De myndigheter som deltar i inspektionerna och information om samverkan mellan dessa myndigheter:
Ange de personer eller organ till vilka problem och oegentligheter kan rapporteras:”
c)
Följande avsnitt avseende artikel 50.2 och 50.2a ska införas:
”Den länk via vilken den information som i enlighet med artikel 51.2 offentliggjorts på internet av medlemsstaterna finns tillgänglig i elektronisk form:”
11.
I tabell 5 i bilaga IX ska rubriken till den sista kolumnen ersättas med följande:
”Vidtagna åtgärder, inklusive eventuella påförda sanktioner”
Artikel 2
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska tillämpas från och med den 1 januari 2016.
Med undantag från andra stycket ska artikel 1.4 tillämpas från och med den 1 januari 2018.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 15 maj 2014.