PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 628/2013
ze dne 28. června 2013
o pracovních postupech Evropské agentury pro bezpečnost letectví pro provádění standardizačních kontrol a pro sledování uplatňování pravidel nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 a o zrušení nařízení Komise (ES) č. 736/2006
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 ze dne 20. února 2008 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost letectví, kterým se ruší směrnice Rady 91/670/EHS, nařízení (ES) č. 1592/2002 a směrnice 2004/36/ES (1), a zejména na čl. 24 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V čl. 24 odst. 1 a článku 54 nařízení (ES) č. 216/2008 se vyžaduje, aby Evropská agentura pro bezpečnost letectví (dále jen „agentura“) byla Komisi nápomocna při sledování uplatňování ustanovení uvedeného nařízení, jakož i jeho prováděcích pravidel, a to prostřednictvím standardizačních kontrol prováděných příslušnými úřady členských států.
(2)
Ustanovení čl. 54 odst. 4 nařízení (ES) č. 216/2008 stanoví, že vyžaduje-li kontrola v příslušném úřadu členského státu kontrolu podniku nebo sdružení podniků, měla by agentura postupovat podle ustanovení článku 55.
(3)
Nařízení Komise (ES) č. 736/2006 (2) stanoví pracovní postupy agentury pro provádění normalizačních inspekcí (dále jen „stávající pracovní postupy“).
(4)
Od přijetí stávajících pracovních postupů uplynulo šest let. Byly schváleny podstatné změny ve společných pravidlech, byla rovněž přijata řada mezinárodních dohod, agentura a členské státy také získaly cenné zkušenosti, jež je třeba zohlednit.
(5)
Nařízení (ES) č. 736/2006 bylo přijato v době, kdy byla společná pravidla v oblasti civilního letectví omezena na prvotní letovou způsobilost a její zachování. Nařízení Komise (ES) č. 1702/2003 (3) stanovilo prováděcí pravidla pro certifikaci letové způsobilosti letadel a souvisejících výrobků, letadlových částí a zařízení a certifikaci ochrany životního prostředí, jakož i pro certifikaci projekčních a výrobních organizací; nařízení Komise (ES) č. 2042/2003 (4) stanovilo prováděcí pravidla v oblasti zachování letové způsobilosti letadel a leteckých výrobků, letadlových částí a zařízení a schvalování organizací a personálu zapojených do těchto úkolů.
(6)
Od té doby se nařízením (ES) č. 216/2008 nahradilo nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1592/2002 ze dne 15. července 2002 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost letectví (5) a společná pravidla byla dvakrát rozšířena: nejprve tak, aby do nich byly zahrnuty letové posádky, letový provoz a prohlídky na odbavovací ploše; následně aby zahrnuly uspořádání letového provozu a letové navigační služby (ATM/ANS), jakož i bezpečnost letišť, v důsledku čehož Komise přijala několik prováděcích pravidel, jež odpovídají těmto novým oblastem působnosti, jako jsou nařízení Komise (EU) č. 805/2011 ze dne 10. srpna 2011, kterým se stanoví prováděcí pravidla k udělování průkazů způsobilosti a některých osvědčení řídících letového provozu (6), prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1034/2011 (7), kterým se stanoví správní postupy pro dohled nad provozní bezpečností uspořádání letového provozu a letových navigačních služeb, prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1035/2011 ze dne 17. října 2011, kterým se stanoví společné požadavky pro poskytování letových navigačních služeb (8), nařízení Komise (EU) č. 691/2010 ze dne 29. července 2010, kterým se stanoví systém sledování výkonnosti letových navigačních služeb a funkcí sítě a mění nařízení (ES) č. 2096/2005, kterým se stanoví společné požadavky pro poskytování letových navigačních služeb (9), nařízení Rady (EHS) č. 3922/91 ze dne 16. prosince 1991 o harmonizaci technických požadavků a správních postupů v oblasti civilního letectví (10), jež mají zajistit uspokojivé provádění ze strany příslušných úřadů členských států, ve znění nařízení Komise (ES) č. 859/2008 (11), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/36/ES ze dne 21. dubna 2004 o bezpečnosti letadel třetích zemí, která používají letiště Společenství (12), ve znění směrnice Komise 2008/49/ES ze dne 16. dubna 2008, kterou se mění příloha II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/36/ES, pokud jde o provádění prohlídek na odbavovací ploše u letadel, která používají letiště Společenství (13), nařízení Komise (EU) č. 965/2012 ze dne 5. října 2012, kterým se stanoví technické požadavky a správní postupy týkající se letového provozu (14), a nařízení Komise (EU) č. 1178/2011 ze dne 3. listopadu 2011, kterým se stanoví technické požadavky a správní postupy týkající se posádek v civilním letectví (15).
(7)
Nařízení (ES) č. 216/2008 rovněž zavedlo řadu nových ustanovení, která by se měla odrazit v pracovních postupech agentury při provádění standardizačních kontrol. Konkrétně jsou v článku 11 stanoveny podmínky pro vzájemné uznávání osvědčení vydaných příslušnými úřady členských států, jakož i podmínky pro pozastavení uznání, pokud standardizační kontroly představují důležitý nástroj pro takové rozhodování. V článku 15 se zřizuje informační síť, která poskytuje užitečné informace, jež mají být vzaty v úvahu při standardizačních kontrolách, přičemž některé výsledky těchto standardizačních kontrol musí být této informační síti neprodleně zpřístupněny. V čl. 27 odst. 3 se stanoví, že agentura má podpořit členské státy při plnění jejich závazků vůči Mezinárodní organizaci pro civilní letectví (ICAO).
(8)
Bez ohledu na další změny společných pravidel, která byla stanovena v nařízení (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcích pravidlech, by agentura měla podporovat Komisi při sledování provádění jiných požadavků na bezpečnost letectví vyplývajících například z právních předpisů v oblasti jednotného evropského nebe nebo z právních předpisů týkajících se vyšetřování nehod a hlášení událostí.
(9)
Od roku 2006 rovněž došlo k významnému pokroku ve vnější evropské politice v oblasti letectví, a to jak pokud jde o Mezinárodní organizaci pro civilní letectví (ICAO) a státy v sousedství Evropské unie, tak i některé klíčové partnery na celosvětové úrovni.
(10)
Memorandum o spolupráci s Mezinárodní organizací pro civilní letectví (ICAO) bylo podepsáno v roce 2010 (16) a vytváří rámec pro strukturovanou spolupráci mezi stranami, zejména ohledně výměny informací souvisejících s bezpečností, s cílem vyhnout se - kde je to možné - zdvojování úkolů, v důsledku čehož by měly být více propojeny program standardizačních kontrol agentury a všeobecný program ICAO pro audit dohledu nad bezpečností provozu (Universal Safety Oversight Audit Programme, USOAP). Kontrolní pracovní postupy by měly brát v úvahu rovněž dokument ICAO 9735 - příručku pro průběžné sledování USOAP.
(11)
Pokud jde o státy, které jsou součástí evropské politiky sousedství a politiky rozšiřování EU, zejména včetně států, které jsou stranami dohody o společném evropském leteckém prostoru, standardizační kontroly by zde měly být organizovány v souladu se stejnými pracovními metodami a podle stejných norem jako v případě členských států, s výhradou vhodných dohod nebo pracovních ujednání.
(12)
Pokud jde o státy, jež podepsaly dvoustranné dohody o bezpečnosti v letectví, kterými se stanoví vzájemné uznávání některých zjištění a schválení vyplývajících z certifikace, standardizační kontroly by měly podpořit sledování provádění dohody a zprávy o výsledcích by měly být předávány příslušnému dvoustrannému dozorčímu výboru za účelem možných úprav. Kontroly těch členských států, jejichž zjištění a schválení vyplývající z certifikace jsou přijata v rámci dvoustranných setkání, by měly zahrnovat další ověření s cílem zajistit, aby příslušné úřady náležitě plnily své povinnosti vyplývající z dvoustranných dohod.
(13)
V zájmu účinného sledování uplatňování nařízení (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcích pravidel, jakož i dalších pravidel bezpečnosti letectví vyplývajících z platných předpisů a dohod je nezbytné přezkoumat stávající pracovní metody, zejména tak, aby byla zajištěna jejich větší orientace na systém, byl dodržován přístup soustavnějšího sledování více zaměřeného na výkonnost z hlediska bezpečnosti, byly účinněji využívány zdroje s cílem nevytvářet nepatřičnou zátěž pro příslušné úřady a aby zahrnovaly zpětnou vazbu činnosti agentury v oblasti stanovování pravidel. Měly by být zřízeny kontrolní týmy s vhodně vyškoleným a kvalifikovaným personálem a agentura by měla usilovat o vyváženou účast pověřených pracovníků z různých členských států.
(14)
Pracovní postupy by měly odrážet definice a zásady auditu, jak jsou definovány v normě ISO 19011.
(15)
Kromě úrovně kontrol by se v pracovních postupech mělo rozpracovat sledování na úrovni systému a na úrovni zjištění.
(16)
Pracovní postupy by měly zajistit agentuře větší flexibilitu při přijímání opatření, pokud to odpovídá její technické způsobilosti, přičemž by u pracovních postupů měla být zachována právní jistota.
(17)
Nařízení (ES) č. 736/2006 by proto mělo být zrušeno.
(18)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 65 nařízení (ES) č. 216/2008,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Tímto nařízením se stanoví pracovní postupy pro:
a)
sledování uplatňování nařízení (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcích pravidel v oblasti působnosti čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení příslušnými úřady členských států;
b)
provádění standardizačních kontrol příslušnými úřady členských států;
c)
ověření, že příslušné úřady členských států vydávají osvědčení v souladu s nařízením (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcími pravidly a dohlížejí na ně;
d)
příspěvek k posouzení dopadů provádění nařízení (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcích pravidel příslušnými úřady členských států.
2. Pracovní metody ve smyslu tohoto nařízení se rovněž použijí, pokud je to možné, v okamžiku, kdy je agentura pověřena úkolem sledovat uplatňování požadavků na bezpečnost letectví stanovených jinými právními předpisy EU, dohodami uzavřenými Unií nebo pracovními ujednáními uzavřenými agenturou.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1)
„kontrolou“ se rozumí standardizační kontrola podle čl. 24 odst. 1 a článku 54 nařízení (ES) č. 216/2008, včetně kontroly podniků nebo sdružení podniků uvedené v čl. 54 odst. 4 a článku 55 uvedeného nařízení, prováděná agenturou;
2)
„příslušným úřadem“ se rozumí subjekt určený členským státem jako příslušný pro provádění nařízení (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcích pravidel;
3)
„pověřenými pracovníky“ osoby pověřené agenturou k provádění kontrol, včetně vyslaných pracovníků;
4)
„vyslanými pracovníky“ se rozumí úředníci, které poskytnou příslušné úřady členských států, Mezinárodní organizace pro civilní letectví (ICAO), jiné mezinárodní organizace pro letectví nebo příslušné úřady třetích zemí, které mají dohody s Unií nebo pracovní ujednání s agenturou, a kteří jsou jmenováni těmito úřady, aby byli agentuře nápomocni při provádění kontrol;
5)
„důkazem“ se rozumí záznamy, prohlášení o skutkovém stavu nebo jiné informace, které jsou relevantní a ověřitelné;
6)
„zjištěním“ se rozumí výsledek srovnání dostupných důkazů a příslušných požadavků;
7)
„nápravou“ se rozumí opatření k odstranění zjištěného nesouladu s příslušnými požadavky;
8)
„nápravným opatřením“ se rozumí opatření k odstranění příčiny zjištěného nesouladu s příslušnými požadavky, aby bylo zabráněno opakování;
9)
„bezprostředním bezpečnostním problémem“ se rozumí situace, kdy existuje důkaz o tom, že výrobek, služba, systém, složka, vybavení či zařízení je buď v takovém stavu, nebo je provozováno, dodáno nebo udržováno takovým způsobem, že osobám pravděpodobně vznikne újma, pokud nebude situace neprodleně napravena.
Článek 3
Zásady týkající se sledování
1. Agentura sleduje uplatňování požadavků, stanovených v článku 1, příslušnými úřady, jakož i jednotné provádění těchto požadavků podle metodiky stanovené v tomto nařízení a podává o tom zprávy.
2. Sledování je průběžné a vychází z rizik na základě informací, které má agentura k dispozici. Zahrnuje posouzení schopnosti příslušných úřadů vykonávat bezpečnostní dozor, provádění kontrol podle potřeby, jakož i následná opatření vyplývající ze zjištění vyplývajících z kontrol, aby se včas zajistila patřičná náprava a byla včas provedena nápravná opatření.
3. Sledování probíhá na základě systémového přístupu. Týká se všech oblastí a kritických prvků systému bezpečnostního dozoru definovaného ICAO. Zvláštní pozornost je věnována rozhraním mezi oblastmi.
4. Sledování se provádějí transparentním, účinným, efektivním, harmonizovaným a důsledným způsobem.
5. Agentura analyzuje výsledky tohoto sledování s cílem určit potřebu regulačních vylepšení.
Článek 4
Zásady týkající se kontrol a zjištění
1. Kontroly příslušných úřadů zohlední výsledky předchozích kontrol, týkají se zejména změn regulačních požadavků a změn ve schopnosti příslušného úřadu provádět bezpečnostní dozor a jsou úměrné úrovni a složitosti odvětví pod jejich dozorem, přičemž prioritou je zajištění vysoké a jednotné úrovně bezpečnosti pro obchodní leteckou dopravu.
2. Kontroly mohou zahrnovat kontroly podniků nebo sdružení podniků pod dozorem příslušného úřadu, ve kterém se kontrola provádí.
3. Pokud se tak zúčastněné strany dohodnou, mohou kontroly zahrnovat kontroly vojenských zařízení otevřených veřejnosti nebo služeb poskytovaných veřejnosti vojenským personálem za účelem ověření, že jsou splněny požadavky čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 216/2008.
4. Kontroly provádí tým skládající se z pracovníků pověřených agenturou, kteří jsou kvalifikováni a vyškoleni v příslušné oblasti nebo oblastech. Pověření pracovníci se řídí zásadami nezávislosti, bezúhonnosti, etického chování, náležité péče, poctivé prezentace a zachování důvěrnosti.
5. Pokud agentura zjistí, že jedno nebo více osvědčení není v souladu s nařízením (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcími pravidly, pak toto zjištění nesouladu oznámí dotčenému příslušnému úřadu. Pokud se zjištění nesouladu včas nenapraví, agentura vydá doporučení podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 216/2008, aby bylo možné rozhodnout o vzájemném uznání uvedeného či uvedených osvědčení.
6. Agentura případy nesouladu zjištěné během kontrol uvedených v odstavcích 1, 2 a 3 klasifikuje podle jejich dopadu na bezpečnost a přijímá k nim následná opatření, přičemž zjištění související s bezpečností musí být upřednostněna. Agentura rovněž neprodleně uvědomí příslušné úřady členských států, pokud bezprostřední bezpečnostní problém nebyl uspokojivě napraven.
7. Tímto nařízením nejsou dotčeny články 15 a 58 nařízení (ES) č. 216/2008, rozhodnutí Komise 2001/844/ES, ESUO, Euratom (17), nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2111/2005 (18) a nařízení Komise (ES) č. 473/2006 (19).
Článek 5
Výměna informací
1. Příslušné úřady členských států poskytnou agentuře veškeré nezbytné informace týkající se jejich bezpečnostního dozoru se zaměřením na všechny kritické prvky jejich systému bezpečnostního dozoru, včetně podniků nebo sdružení podniků pod jejich dozorem. Informace jsou poskytovány formou a způsobem stanoveným agenturou se zohledněním informací, které byly poskytnuty organizaci ICAO.
2. Agentura může rovněž požádat ad hoc o informace od příslušných úřadů členských států. Při předložení žádosti o informace musí agentura uvést její právní základ a účel, dále musí upřesnit, jaké informace jsou požadovány, a stanovit lhůtu, v níž mají být informace poskytnuty.
3. Agentura poskytne příslušným úřadům členských států relevantní informace na podporu jednotného provádění příslušných požadavků.
Článek 6
Vnitrostátní standardizační koordinátor
1. Členské státy určí vnitrostátního standardizačního koordinátora působícího jako hlavní kontaktní místo pro všechny standardizační činnosti, a zejména s cílem koordinovat výměnu informací stanovených v čl. 5 odst. 1. Vnitrostátní standardizační koordinátor odpovídá za:
a)
uchovávání a aktualizaci informací poskytovaných průběžně agentuře, včetně informací vyžadovaných v souladu s články 3, 4 a 5, náprav a plánů nápravných opatření a důkazů o provádění dohodnutých nápravných opatření;
b)
pomoc agentuře ve všech fázích kontroly a zajištění toho, aby byl kontrolní tým během kontroly na místě doprovázen.
2. Příslušné úřady zajistí jednoznačnou formu komunikace mezi určeným vnitrostátním standardizačním koordinátorem a jejich vnitřní organizací, aby koordinátor mohl řádně plnit své úkoly.
Článek 7
Průběžné sledování
1. Průběžné sledování uvedené v článku 3 musí zahrnovat:
a)
sběr a analýzu údajů a informací poskytnutých příslušnými úřady členských států, Mezinárodní organizací pro civilní letectví (ICAO), Komisí nebo jinými příslušnými zdroji;
b)
posouzení schopnosti příslušného úřadu plnit své povinnosti v oblasti bezpečnostního dozoru;
c)
na základě posouzení uvedeného v písmenu b) stanovení priorit, plánování a stanovení rozsahu kontrol;
d)
provádění těchto kontrol, včetně souvisejícího podávání zpráv;
e)
pokud došlo při kontrole ke zjištění nesouladu, přijetí následných opatření a uzavření případů.
2. Pro posouzení uvedené v odst. 1 písm. b) agentura vytvoří, vypracuje a aktualizuje jednotný vzor s přihlédnutím přinejmenším k těmto prvkům:
a)
rozsah a složitost odvětví letectví;
b)
závažné incidenty, nehody, smrtelné nehody a související úmrtí;
c)
výsledky prohlídek na odbavovací ploše;
d)
výsledky předchozích kontrol;
e)
schopnost příslušných úřadů účinně provádět nápravu a nápravná opatření;
f)
výsledky auditů provedených v rámci mezinárodních úmluv nebo státních programů posuzování bezpečnosti;
g)
existence opatření podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 216/2008 nebo podle článku 258 Smlouvy.
3. Výsledky modelu stanoveného v odstavci 2 a vstupní údaje a výsledky posouzení se zpřístupní vnitrostátnímu standardizačnímu koordinátorovi dotčeného členského státu.
4. Agentura přizpůsobí program kontrol s ohledem na jeho průběžné sledování, přičemž vezme v úvahu zlepšení nebo zhoršení výkonnosti z hlediska bezpečnosti. Agentura přijme náležitá opatření, pokud existují důkazy, že se výkonnost z hlediska bezpečnosti zhoršila.
Článek 8
Program kontrol
1. Agentura ve spolupráci s Komisí vypracuje víceletý program, který stanoví kontroly uvedené v čl. 10 odst. 1 písm. a), jakož i roční program, který stanoví kontroly uvedené v čl. 10 odst. 1 písm. a) a b).
2. V programech se stanoví dotčený členský stát nebo státy, typ kontroly, oblasti, které mají být zkontrolovány, a předpokládaný časový rámec pro fázi na místě s přihlédnutím k modelu uvedenému v článku 7.
3. Agentura může programy kontrol upravit tak, aby zohlednila nově vznikající rizika plynoucí z průběžného sledování uvedeného v článku 7.
4. Roční plán se sděluje Komisi, členům správní rady agentury v rámci pracovního programu agentury podle čl. 33 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 216/2008 a vnitrostátnímu standardizačnímu koordinátorovi dotčeného členského státu.
Článek 9
Oblasti kontroly
1. Agentura provádí kontroly, které jsou zaměřeny na každou oblast definovanou v kapitole II nařízení (ES) č. 216/2008. Tyto oblasti zahrnují:
a)
letovou způsobilost, jak je vymezena v článku 5, a ochranu životního prostředí, jak je vymezena v článku 6 uvedeného nařízení;
b)
letovou posádku, jak je vymezena v článcích 7 a 8 uvedeného nařízení;
c)
letecký provoz, jak je vymezen v článcích 8 a 9 uvedeného nařízení;
d)
prohlídky na odbavovací ploše, jak jsou vymezeny v článku 10 uvedeného nařízení;
e)
letiště, jak jsou vymezena v článku 8a uvedeného nařízení;
f)
ATM/ANS a řídící letového provozu, jak jsou vymezeni v článcích 8b a 8c uvedeného nařízení.
Další oblasti mohou být vymezeny v závislosti na budoucím vývoji nařízení (ES) č. 216/2008 nebo na žádost Komise.
2. Agentura zajistí, aby byly její prostředky vhodným způsobem přiděleny ke sledování a kontrolám různých oblastí v závislosti na výsledcích průběžného sledování uvedeného v článku 7.
Článek 10
Typy kontrol
1. Agentura provádí:
a)
komplexní kontroly za účelem zkontrolování jedné nebo více oblastí; tyto kontroly se provádějí v intervalech určených na základě výsledků průběžného sledování;
b)
účelově zaměřené kontroly, které mají za cíl kontrolu v jedné nebo více konkrétních oblastech a/nebo posouzení stavu provádění dohodnutých náprav a nápravných opatření;
c)
kontroly ad hoc, které mají za cíl prověření konkrétních obav vyplývajících z průběžného sledování prováděného agenturou nebo na žádost Komise.
2. Bez ohledu na kontroly uvedené v odstavci 1 může agentura upozornit na zjištění i mimo místo kontroly, pokud shromáždila dostatečné důkazy o nesouladu.
Článek 11
Kritéria pro odbornou přípravu, kvalifikaci a pověření kontrolních týmů
1. Agentura stanoví kvalifikační kritéria pro pracovníky, kteří se účastní kontrolních týmů.
2. Kvalifikační kritéria musí zahrnovat:
a)
znalost institucionálního a právního rámce, zejména tohoto nařízení, jakož i příslušných mezinárodních dohod;
b)
znalosti a zkušenosti v oblasti auditorských postupů;
c)
technickou způsobilost a praktické zkušenosti v příslušné oblasti nebo oblastech podle článku 9.
3. Vedoucí týmů jsou zaměstnanci agentury. Jejich kvalifikační kritéria zahrnují kromě těch, která jsou uvedena v odstavci 2, schopnost vést tým a komunikovat v mezinárodním prostředí a v náročných situacích.
4. Členové týmů jsou zaměstnanci agentury nebo vyslaní pracovníci.
5. Vedoucí týmů i jejich členové musí absolvovat školení zaměřená na příslušné požadavky a postupy agentury. Agentura zajistí trvalou odbornou způsobilost vedoucích a členů týmu, aby se mohli účastnit kontrol jako pověření pracovníci. Agentura k tomuto účelu stanoví vhodné programy průběžné odborné přípravy.
6. Zaměstnanci, kteří splňují kvalifikační kritéria a absolvovali odpovídající odbornou přípravu, mohou být agenturou pověřeni k účasti v kontrolních týmech.
Článek 12
Sestavování kontrolních týmů
1. Kontroly provádějí týmy sestavené agenturou a složené z pověřených pracovníků podle článku 11.
2. Agentura určí složení týmu s cílem vytvořit minimální velikost týmu nezbytnou k pokrytí požadované technické způsobilosti a ke zvládnutí pracovní zátěže, a to s ohledem na typ kontroly, rozsah a počet posuzovaných oblastí a očekávaný program. Každý tým sestává z vedoucího týmu a minimálně jednoho člena týmu. Ve všech případech agentura zajistí, aby velikost těchto týmů zůstala přiměřená rozsahu úkolů.
3. Agentura zajistí, aby při sestavování týmů nedošlo ke střetu zájmů s příslušnými úřady, ve kterých je prováděna kontrola, nebo s podniky či sdruženími podniků, ve kterých je prováděna kontrola.
4. Agentura včas před kontrolou požádá o informace od vysílajících úřadů nebo organizací, pokud jde o dostupnost členů týmu k účasti na kontrole přímo na místě.
5. Výdaje vzniklé účastí vnitrostátních standardizačních koordinátorů podle čl. 14 odst. 2 a čl. 19 odst. 2 a vyslaných pracovníků na kontrolách prováděných agenturou nese agentura v souladu s předpisy Unie, aniž je tím dotčen roční rozpočtový proces Unie.
Článek 13
Provádění kontrol
1. Kontroly uvedené v čl. 10 odst. 1 písm. a) a b) zahrnují následující fáze:
a)
přípravnou fázi v minimální délce deseti týdnů před kontrolou;
b)
fázi na místě;
c)
fázi vypracování zprávy v maximální délce deseti týdnů po skončení kontroly na místě.
2. Kontroly ad hoc uvedené v čl. 10 odst. 1 písm. c) musí být ohlášeny dotčenému příslušnému úřadu dva týdny předem, nicméně nemusí se řídit lhůtami a postupy uvedenými v článcích 14, 15 a 16 kromě požadavku předložit závěrečnou zprávu.
3. Zjištění nesouladu identifikované během kontrol uvedených v článku 10 se oznamují v souladu s článkem 16, přijímají se k nim následná opatření a uzavírají se v souladu s článkem 17 a klasifikují se v souladu s článkem 18.
Článek 14
Přípravná fáze
1. Během přípravné fáze kontroly agentura:
a)
oznámí kontrolu příslušnému úřadu nejméně deset týdnů předtím, než se má kontrola na místě provést, včetně zamýšleného typu, oblasti či oblastí a okruhů kontroly;
b)
shromáždí informace potřebné k přípravě kontroly, přičemž řádně zohlední informace z průběžného sledování;
c)
definuje oblast působnosti, rozsah a program kontroly, včetně kontroly podniků nebo sdružení podniků, přičemž vezme v úvahu informace z průběžného sledování;
d)
stanoví velikost a složení kontrolního týmu.
2. Po oznámení o kontrole spolupracuje příslušný úřad s agenturou s cílem rychle připravit fázi na místě. Pokud je to považováno za nezbytné, může být zorganizováno předběžné jednání mezi kontrolním týmem a vnitrostátním standardizačním koordinátorem.
3. Agentura poskytne program kontroly a složení týmu příslušnému úřadu alespoň dva týdny předtím, než kontrola na místě proběhne.
Článek 15
Fáze na místě
1. Během fáze na místě kontroly agentura:
a)
zorganizuje úvodní setkání s vnitrostátním standardizačním koordinátorem a příslušným úřadem, ve kterém se kontrola provádí;
b)
dále sleduje zjištění nesouladu, která byla identifikována během předchozích kontrol a zůstala otevřená, a přezkoumá příslušné nápravy a nápravná opatření;
c)
oznámí příslušnému úřadu každý bezprostřední bezpečnostní problém, pokud byl během kontroly zjištěn;
d)
na závěrečném zasedání předloží příslušnému úřadu, ve kterém byla kontrola provedena, seznam předběžných zjištění nesouladu, která byla v rámci kontroly identifikována nebo dále sledována.
2. Kromě toho může agentura:
a)
provádět kontroly hlavních kanceláří a v nezbytném rozsahu všech regionálních kanceláří příslušného úřadu a kvalifikovaných subjektů, kterým příslušný úřad mohl přidělit úkoly;
b)
provádět kontroly podniků nebo sdružení podniků pod dozorem příslušného úřadu v rámci kontroly tohoto příslušného úřadu; v takovém případě může příslušný úřad doprovázet kontrolní tým;
c)
provádět rozhovory s pracovníky kontrolovaného příslušného úřadu a kvalifikovaných subjektů, pokud existují, a navštívených podniků nebo sdružení podniků, pokud existují;
d)
posuzovat právní předpisy, postupy, osvědčení, záznamy, údaje a další příslušné materiály.
Článek 16
Fáze vypracování zprávy
1. Během fáze vypracování zprávy o kontrole agentura do šesti týdnů po závěrečném zasedání v rámci fáze kontroly na místě přezkoumá předběžná zjištění, klasifikuje je a na jejich základě vypracuje návrh zprávy, který zašle příslušnému úřadem, ve kterém byla kontrola provedena.
2. Návrh zprávy musí obsahovat alespoň:
a)
souhrn, ve kterém se uvádějí závěry;
b)
podrobnosti o provádění kontroly, včetně typu kontroly, oblasti, jíž se týkala, jejího rozsahu a složení týmu;
c)
analýzu na základě kritického bodu se zaměřením na hlavní zjištění;
d)
seznam identifikovaných zjištění nesouladu, které byly v rámci kontroly identifikovány nebo dále sledovány, spolu s jejich klasifikací;
e)
doporučení, v případě potřeby včetně doporučení o vzájemném uznávání osvědčení.
3. Zjištění o nesouladu jsou oznámena prostřednictvím návrhu zprávy uvedené v odstavci 2 s výjimkou případů, kdy jsou již agenturou písemně oznámena jinými prostředky.
4. Příslušný úřad může agentuře předložit písemné připomínky do dvou týdnů po oznámení.
5. Agentura do deseti týdnů po závěrečném zasedání vydá závěrečnou zprávu na základě návrhu zprávy uvedeného v odstavci 2, která zohledňuje případné připomínky příslušného úřadu, ve kterém byla kontrola provedena. Agentura může případně upravit popis zjištění nesouladu, jeho právní základ, jeho klasifikaci nebo případně jeho stav, aby se zohlednily připomínky, jakož i nápravy nebo nápravná opatření předložená během fáze vypracování zprávy.
6. Agentura zřídí a udržuje pro každý členský stát stav průběžného sledování, který je na vyžádání poskytnut dotčenému členskému státu a Komisi.
7. Závěrečná zpráva je zaslána příslušnému úřadu, ve kterém byla kontrola provedena, a Komisi, která může následně tuto zprávu předat dotčenému členskému státu a případně jiným příslušným úřadům.
Článek 17
Další sledování a uzavírání zjištění
1. Pro všechna zjištění nesouladu klasifikovaná podle čl. 18 odst. 1 písm. b) a c) příslušný úřad navrhne nápravu a nápravné opatření nejpozději čtyři týdny po obdržení oznámení od agentury.
2. Pro všechna zjištění nesouladu klasifikovaná podle čl. 18 odst. 1 písm. a) příslušný úřad navrhne nápravu a nápravné opatření nejpozději deset týdnů po obdržení oznámení od agentury.
3. Příslušný úřad musí agentuře ve stanovené lhůtě ohlásit provedení nápravných opatření a poskytnout k tomu příslušné důkazy.
4. Agentura:
a)
vyhodnotí nápravy a nápravná opatření předložená příslušným úřadem nebo si včas vyžádá další vysvětlení;
b)
odsouhlasí nebo zamítne nápravu a/nebo nápravná opatření do šestnácti týdnů po oznámení;
c)
sleduje uspokojivé provádění nápravných opatření;
d)
určí všechny potřebné doplňující činnosti v souladu s článkem 22;
e)
pravidelně podává zprávy příslušnému úřadu a Komisi o stavu zjištění nesouladu a příslušných náprav/nápravných opatření prostřednictvím zpráv o stavu;
f)
poté, co jsou ke spokojenosti agentury provedena nápravná opatření a je o tom poskytnut důkaz, zjištění nesouladu uzavře, vytvoří o něm záznam a informuje o tom příslušný úřad.
5. Pro účely písmene c) může agentura od příslušného úřadu vyžádat důkaz nebo vysvětlení. Agentura se může rovněž rozhodnout ověřit provádění na místě prostřednictvím kontroly.
6. Pokud je zjištění nesouladu předmětem postupu v případě protiprávního jednání podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 216/2008 nebo podle Smluv, agentura zajistí po konzultaci s Komisí vhodná následná opatření a nesmí toto zjištění uzavřít bez předchozí koordinace s Komisí.
Článek 18
Klasifikace zjištění
1. Všechna zjištění nesouladu identifikovaná agenturou v rámci kontrol uvedených v článku 10 musí agentura klasifikovat do jedné z následujících kategorií a podat o nich zprávu, a to bez ohledu na to, zda se týkají administrativních nebo technických požadavků:
a)
Třída C: nesoulad s příslušnými požadavky, který vyvolává zejména problémy týkající se standardizace;
b)
Třída D: nesoulad s příslušnými požadavky, který vyvolává problémy týkající se standardizace a obavy ohledně bezpečnosti, pokud nejsou včas napraveny;
c)
Třída G: bezprostřední bezpečnostní problém.
2. Priorita podávání zpráv, následných kontrol a uzavírání zjištění je závislá na jejich klasifikaci.
Článek 19
Bezprostřední bezpečnostní problém
1. Pokud agentura oznámila bezprostřední bezpečnostní problém:
a)
agentura požádá příslušný úřad, aby přijal odpovídající nápravná opatření, včetně okamžité nápravy;
b)
příslušný úřad provede účinnou nápravu k odstranění zjištěných nedostatků a poskytne o tom agentuře příslušné důkazy.
2. Agentura může ve lhůtě dvou týdnů od oznámení o bezprostředním bezpečnostním problému požádat příslušný úřad o účast na zasedání k posouzení toho, jak byla okamžitá náprava provedena.
3. Pokud agentura není spokojena s provedením nápravy, vypracuje doporučení Komisi, včetně případné žádosti o vzájemné uznání osvědčení vydaného nebo vydaných příslušným úřadem. Agentura rovněž okamžitě informuje příslušné úřady členských států.
Článek 20
Záznamy
1. Agentura zavede systém vedení záznamů s patřičnými možnostmi ukládání, zpřístupnění a spolehlivého zpětného sledování změn pro:
a)
odbornou přípravu, kvalifikaci a pověření vedoucích a členů týmu;
b)
programy kontrol;
c)
zprávy;
d)
zjištění a související důkazy;
e)
schválené nápravy a nápravná opatření;
f)
uzavření zjištění nesouladu a související důkazy;
g)
doporučení týkající se vzájemného uznávání osvědčení;
h)
posouzení uvedené v čl. 7 odst. 1 písm. b).
2. Všechny záznamy musí být uchovávány po dobu nejméně patnácti let v souladu s platnými právními předpisy o ochraně údajů.
Článek 21
Přístup k informacím obsaženým ve zprávách o kontrole
1. Pokud se informace obsažené ve zprávě o kontrole týkají podniku nebo sdružení podniků pod bezpečnostním dozorem třetí země a pokud spadají do oblasti působnosti dohody Unie uzavřené podle článku 12 nařízení (ES) č. 216/2008, poskytnou se tyto informace třetí zemi jako jedné ze stran této dohody podle jejích příslušných ustanovení.
2. Pokud informace obsažené ve zprávě o kontrole spadají do oblasti působnosti memoranda o spolupráci mezi Unií a ICAO, poskytnou se tyto informace ICAO v souladu s ustanoveními tohoto memoranda o spolupráci a příslušnou bezpečnostní přílohou.
3. Pokud se informace obsažené ve zprávě o kontrole týkají probíhajících šetření prováděných v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 996/2010 (20), poskytnou se tyto informace úřadu odpovědnému za šetření.
4. Pro účely nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 (21) se rozhodovací proces, který se týká zprávy o kontrole, nepovažuje za završený, dokud se neuzavřou související zjištění o nesouladu.
Článek 22
Doplňující opatření
1. Agentura eviduje každý případ, kdy nebyla přijata následná opatření týkající se zjištění nesouladu, jako jsou:
a)
nápravná opatření, která nebyla podána ve lhůtě uvedené v čl. 17 odst. 1;
b)
nápravná opatření neschválená agenturou ve lhůtě uvedené v čl. 17 odst. 4 písm. b);
c)
nápravná opatření, která nebyla řádně provedena.
2. V případech uvedených v odstavci 1 agentura požádá příslušný úřad, aby jí poskytl vysvětlení ohledně nesplnění povinnosti a předložil doplňující opatření, a stanoví lhůtu pro odpověď.
3. Agentura posoudí důsledek nesplnění povinnosti spolu s odpovědí, kterou ve stanovené lhůtě příslušný úřad předloží. Na základě výsledků tohoto posouzení agentura může:
a)
souhlasit s předloženými doplňujícími opatřeními nebo
b)
vydat doplňující zprávu pro dotčený příslušný úřad a Komisi. Tato zpráva musí obsahovat posouzení agentury a její doporučení agentury Komisi, v případě nutnosti včetně doporučení o vzájemném uznávání osvědčení vydaného nebo vydaných dotčeným příslušným úřadem.
4. Aniž je dotčeno nařízení (ES) č. 2111/2005, po obdržení doplňující zprávy uvedené v odst. 3 písm. b) může Komise podniknout některý z následujících kroků:
a)
zaslat dotčenému členskému státu připomínky nebo si vyžádat další vysvětlení k objasnění všech nebo některých zjištění nesouladu;
b)
požádat agenturu o provedení kontroly ad hoc za účelem ověření uspokojivého provedení nápravy a nápravných opatření;
c)
zahájit postup podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 216/2008 s cílem rozhodnout, zda je osvědčení vydané příslušným úřadem v souladu s příslušnými požadavky;
d)
zahájit postup podle článku 258 Smlouvy.
Článek 23
Výroční zpráva
Agentura předloží Komisi nejpozději do 31. března každého roku výroční zprávu o činnostech průběžného sledování a kontrolách provedených v předchozím roce. Zpráva obsahuje analýzu výsledků činností a kontrol a odráží schopnost příslušných úřadů vykonávat bezpečnostní dozor; zároveň obsahuje doporučení týkající se možných zlepšení. Doporučení zejména určí ta technická pravidla, která by musela být stanovena nebo změněna v souladu s čl. 17 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 216/2008, jakož i ta opatření agentury, která by musela být stanovena nebo změněna podle čl. 18 písm. c) nařízení (ES) č. 216/2008.
Článek 24
Pracovní postupy
Agentura přezkoumá své pracovní postupy pro provádění úkolů jí svěřených podle článků 3 až 23 ve lhůtě šesti měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 25
Přechodná ustanovení
1. Zjištění nesouladu identifikovaná agenturou podle nařízení (ES) č. 736/2006, pro které nebyly agentuře v době vstupu tohoto nařízení v platnost předloženy důkazy o uzavření, se považují za uskutečněná v souladu s tímto nařízením a musí být s nimi odpovídajícím způsobem nakládáno.
2. Plány nápravných opatření schválené agenturou podle nařízení (ES) č. 736/2006 se považují za schválené v souladu s tímto nařízením.
3. Členové týmu a vedoucí týmů pověření agenturou podle nařízení (ES) č. 736/2006 se považují za pověřené pracovníky podle tohoto nařízení.
Článek 26
Zrušení
Nařízení (ES) č. 736/2006 se zrušuje.
Článek 27
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 28. června 2013.
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 628/2013
av den 28 juni 2013
om arbetsmetoder för Europeiska byrån för luftfartssäkerhet vid standardiseringsinspektioner och vid övervakning av tillämpningen av bestämmelserna i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 216/2008 och om upphävande av kommissionens förordning (EG) nr 736/2006
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 216/2008 av den 20 februari 2008 om fastställande av gemensamma bestämmelser på det civila luftfartsområdet och inrättande av en europeisk byrå för luftfartssäkerhet, och om upphävande av rådets direktiv 91/670/EEG, förordning (EG) nr 1592/2002 och direktiv 2004/36/EG (1), särskilt artikel 24.5, och
av följande skäl:
(1)
Enligt artiklarna 24.1 och 54 i förordning (EG) nr 216/2008 ska Europeiska byrån för luftfartssäkerhet (nedan kallad byrån) biträda kommissionen vid övervakningen av medlemsstaternas behöriga myndigheters tillämpning av förordningen och dess tillämpningsföreskrifter genom att genomföra standardiseringsinspektioner.
(2)
Enligt artikel 54.4 i förordning (EG) nr 216/2008 ska artikel 55 tillämpas om det vid en inspektion av en medlemsstats behöriga myndighet visar sig nödvändigt att inspektera ett företag eller en sammanslutning av företag.
(3)
I kommissionens förordning (EG) nr 736/2006 (2) fastställs byråns arbetsmetoder för att utföra standardiseringsinspektioner (nedan kallade de gällande arbetsmetoderna).
(4)
Sex år har förflutit sedan de nuvarande arbetsmetoderna antogs. Viktiga ändringar av de gemensamma bestämmelserna och ett antal internationella avtal har antagits. Byrån och medlemsstaterna har dessutom samlat på sig värdefull erfarenhet som bör redovisas.
(5)
När förordning (EG) nr 736/2006 antogs var de gemensamma bestämmelserna på det civila luftfartsområdet begränsade till initial och fortsatt luftvärdighet. I kommissionens förordning (EG) nr 1702/2003 (3) fastställs tillämpningsföreskrifter för luftvärdighets- och miljöcertifiering av luftfartyg och tillhörande produkter, delar och utrustningar samt för certifiering av konstruktions- och tillverkningsorganisationer. I kommissionens förordning (EG) nr 2042/2003 (4) fastställs tillämpningsföreskrifter för fortsatt luftvärdighet för luftfartyg och luftfartygsprodukter, delar och utrustning och om godkännande av organisationer och personal som arbetar med dessa arbetsuppgifter.
(6)
Sedan dess har förordning (EG) nr 216/2008 ersatt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1592/2002 av den 15 juli 2002 om fastställande av gemensamma bestämmelser på det civila luftfartsområdet och inrättande av en europeisk byrå för luftfartssäkerhet (5), och de gemensamma bestämmelserna har utvidgats två gånger: först för att bland annat inbegripa flygbesättningar, luftfartstrafik och rampinspektioner och därefter för att inbegripa flygledningstjänst och flygtrafiktjänster (ATM/ANS) samt flygplatssäkerhet, vilket har lett till att kommissionen har antagit flera tillämpningsföreskrifter för dessa nya behörighetsområden, såsom kommissionens förordning (EU) nr 805/2011 av den 10 augusti 2011 om detaljerade bestämmelser för flygledarcertifikat samt vissa andra certifikat och intyg (6), kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 1034/2011 av den 17 oktober 2011 (7) om säkerhetstillsyn inom flygledningstjänst och flygtrafiktjänster, kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 1035/2011 av den 17 oktober 2011 om gemensamma krav för tillhandahållande av flygtrafiktjänster (8), kommissionens förordning (EU) nr 691/2010 av den 29 juli 2010 om ett prestationssystem för flygtrafiktjänster och nätverksfunktioner och om ändring av förordning (EG) nr 2096/2005 om gemensamma krav i fråga om tillhandahållande av flygtrafiktjänster (9), rådets förordning (EEG) nr 3922/91 av den 16 december 1991 om harmonisering av tekniska krav och administrativa förfaranden inom området civil luftfart (10), ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 859/2008 (11), Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/36/EG av den 21 april 2004 (12) om säkerheten i fråga om luftfartyg från tredje land som använder flygplatser i gemenskapen, ändrat genom kommissionens direktiv 2008/49/EG av den 16 april 2008 om ändring av bilaga II till Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/36/EG rörande kriterier för utförande av rampinspektioner på luftfartyg som använder flygplatser i gemenskapen (13), kommissionens förordning (EU) nr 965/2012 av den 5 oktober 2012 om tekniska krav och administrativa förfaranden i samband med flygdrift (14) och kommissionens förordning (EU) nr 1178/2011 av den 3 november 2011 om tekniska krav och administrativa förfaranden avseende flygbesättningar inom den civila luftfarten (15).
(7)
Genom förordning (EG) nr 216/2008 har även ett antal nya bestämmelser införts, vilket måste avspeglas i byråns arbetsmetoder för genomförandet av standardiseringsinspektioner. I artikel 11 fastställs särskilt villkoren för ömsesidigt erkännande av certifikat som utfärdats av medlemsstaternas behöriga myndigheter och villkor för att tillfälligt dra in detta erkännande, och standardiseringsinspektioner utgör ett viktigt instrument för sådana beslut. Genom artikel 15 inrättas ett informationsnätverk som tillhandahåller användbar information som ska beaktas vid standardiseringsinspektioner. Vissa resultat av standardiseringsinspektioner kan behöva göras tillgängliga utan dröjsmål för informationsnätverket. I artikel 27.3 fastställs att byrån ska hjälpa medlemsstaterna att uppfylla sina internationella förpliktelser gentemot Internationella civila luftfartsorganisationen (Icao).
(8)
Utan hinder av ytterligare ändringar av de gemensamma bestämmelser som fastställs i förordning (EG) nr 216/2008 och dess tillämpningsföreskrifter ska byrån bistå kommissionen i övervakningen av genomförandet av andra säkerhetskrav, som exempelvis härrör från lagstiftningen om det gemensamma europeiska luftrummet eller rör utredningar av olyckor eller rapportering om tillbud.
(9)
Sedan 2006 har även EU:s luftfartspolitik gentemot länder utanför EU utvecklats betydligt, både när det gäller Internationella civila luftfartsorganisationen, staterna i Europeiska unionens grannskap och vissa viktiga partner på global nivå.
(10)
Genom det samarbetsmemorandum mellan EU och Internationella civila luftfartsorganisationen som undertecknades 2010 (16) skapas en ram för strukturerat samarbete mellan parterna, särskilt när det gäller utbyte av säkerhetsinformation för att undvika dubbelarbete där så är möjligt, vilket i sin tur bör leda till att det skapas en närmare koppling mellan byråns program för standardiseringsinspektioner och Icaos program USOAP (Universal Safety Oversight Audit Programme, allmänt program för granskning av säkerhetstillsynen). När det gäller arbetsmetoderna för inspektioner bör även Icao dok. 9735 - USOAP:s manual för kontinuerlig övervakning - beaktas.
(11)
När det gäller de stater som deltar i EU:s grannskaps- och utvidgningspolitik, särskilt de stater som är parter till avtalet om ett europeiskt gemensamt luftrum, bör standardiseringsinspektionerna vara organiserade enligt samma arbetsmetoder och samma standarder som för medlemsstaterna, om inte annat följer av tillämpliga avtal eller arbetsmetoder.
(12)
När det gäller stater som har ingått bilaterala avtal om luftfartssäkerhet som omfattar ömsesidigt erkännande av vissa certifieringsresultat och godkännanden av certifikat bör standardiseringsinspektionerna stödja övervakningen av avtalets genomförande, och resultaten bör rapporteras till den behöriga bilaterala tillsynsstyrelsen med tanke på eventuella justeringar. Inspektioner av de medlemsstater vars certifieringsresultat och godkännanden av certifikat godtas inom ramen för de bilaterala avtalen bör omfatta ytterligare kontroller så att de behöriga myndigheterna kan utöva de ansvarsuppgifter som härrör från de bilaterala avtalen på lämpligt sätt.
(13)
För en effektiv övervakning av förordning (EG) nr 216/2008 och dess tillämpningsföreskrifter samt andra luftfartssäkerhetsbestämmelser som härrör från befintliga förordningar och avtal är det nödvändigt att se över de gällande arbetsmetoderna. Syftet med detta är att se till att arbetsmetoderna blir mer systeminriktade, att en mer kontinuerlig övervakningsstrategi med starkare inriktning på säkerhetsprestanda följs, att möjliggöra ett effektivare resursutnyttjande för att inte skapa onödiga bördor för de behöriga myndigheterna samt att få respons på byråns standardiseringsarbete. Inspektionsgrupperna bör bestå av lämpligt utbildad och kvalificerad personal, och byrån ska sträva efter att balansera deltagandet av bemyndigad personal från olika medlemsstater.
(14)
Arbetsmetoderna ska följa de definitioner och principer för revision som anges i ISO 19011:2011.
(15)
Förutom inspektionsnivån bör arbetsmetoderna innehålla en närmare beskrivning av övervakning på system- och resultatnivå.
(16)
Arbetsmetoderna bör vara utformade så att byrån ges mer flexibilitet att vidta åtgärder inom ramen för sin tekniska behörighet samtidigt som arbetsmetodernas rättssäkerhet upprätthålls.
(17)
Förordning (EG) nr 736/2006 bör därför ändras i enlighet med detta.
(18)
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från den kommitté som inrättats enligt artikel 65 i förordning (EG) nr 216/2008.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Syfte och tillämpningsområde
1. I denna förordning fastställs arbetsmetoder för att
a)
övervaka medlemsstaternas behöriga myndigheters tillämpning av förordning (EG) nr 216/2008 och dess tillämpningsföreskrifter på de områden som omfattas av artikel 1.1 i den förordningen,
b)
genomföra standardiseringsinspektioner av medlemsstaternas behöriga luftfartsmyndigheter,
c)
kontrollera att medlemsstaternas behöriga myndigheter utfärdar och övervakar certifikat i enlighet med förordning (EG) nr 216/2008 och dess tillämpningsföreskrifter,
d)
bidra till utvärderingen av följderna av medlemsstaternas behöriga myndigheters genomförande av förordning (EG) nr 216/2008 och dess tillämpningsföreskrifter.
2. De arbetsmetoder som fastställs i denna förordning ska också så långt det är praktiskt genomförbart gälla när byrån ges uppgiften att övervaka tillämpningen av de luftfartssäkerhetskrav som fastställs i annan EU-lagstiftning, i avtal som ingåtts av unionen eller i arbetsarrangemang som ingåtts av byrån.
Artikel 2
Definitioner
I denna förordning avses med
(1) inspektion: en standardiseringsinspektion i enlighet med artiklarna 24.1 och 54 i förordning (EG) nr 216/2008, inklusive inspektioner av företag eller en sammanslutning av företag enligt artiklarna 54.4 och 55 i den förordningen, som genomförs av byrån,
(2) behörig myndighet: den myndighet som av en medlemsstat har utsetts som behörig för genomförandet av förordning (EG) nr 216/2008 och dess tillämpningsföreskrifter,
(3) bemyndigad personal: personer som är bemyndigade av byrån för att genomföra inspektioner, inbegripet avdelad personal,
(4) avdelad personal: tjänstemän som avdelats av medlemsstaternas behöriga myndigheter, Internationella civila luftfartsorganisationen, andra internationella luftfartsorganisationer eller behöriga myndigheter i tredjeländer som har ingått avtal med unionen eller om arbetsmetoder med byrån, och som utses av dessa myndigheter för att bistå byrån vid genomförandet av inspektioner,
(5) bevis: register, sakframställningar eller annan information som är relevant och möjlig att verifiera,
(6) brister i överensstämmelse: resultatet av en jämförelse mellan tillgängliga bevis och tillämpliga krav,
(7) korrigering: en åtgärd för att rätta till en bristande överensstämmelse med de tillämpliga kraven,
(8) korrigerande åtgärd: en åtgärd för att undanröja orsaken till en bristande överensstämmelse med de tillämpliga kraven för att undvika att den bristande överensstämmelsen upprepas,
(9) omedelbar säkerhetsrisk: en situation där det finns bevis för att en produkt, en tjänst, ett system, en komponent, en utrustning eller en anläggning antingen befinner sig i ett sådant skick eller drivs, levereras eller underhålls på ett sådant sätt att personer sannolikt kan komma till skada om inte situationen korrigeras omedelbart.
Artikel 3
Principer för övervakning
1. Byrån ska övervaka de behöriga myndigheternas tillämpning av de krav som avses i artikel 1 samt att de genomförs på ett enhetligt sätt enligt den metod som fastställs i denna förordning, och ska rapportera om detta.
2. Övervakningen ska vara kontinuerlig och riskbaserad, på grundval av den information som finns tillgänglig för byrån. Detta ska omfatta en utvärdering av den behöriga myndighetens förmåga att fullgöra sitt ansvar för säkerhetstillsynen, genomförande av inspektioner när så är nödvändigt samt uppföljning av brister i överensstämmelse som upptäckts vid inspektioner, i syfte att garantera att lämpliga korrigeringar och korrigerande åtgärder vidtas snabbt.
3. Övervakningen ska följa en systembaserad metod. Den ska omfatta alla områden och kritiska faktorer i säkerhetstillsynssystemet enligt vad som fastställts av Icao. Särskild uppmärksamhet ska ägnas åt gränssnitt mellan områden.
4. Övervakningen ska genomföras på ett öppet, effektivt, ändamålsenligt, harmoniserat och konsekvent sätt.
5. Byrån ska analysera resultatet av sin övervakningsverksamhet för att identifiera eventuella behov av förbättringar av bestämmelserna.
Artikel 4
Principer för inspektioner och brister i överensstämmelse
1. Vid inspektioner av behöriga myndigheter ska hänsyn tas till resultaten från tidigare inspektioner, i synnerhet ändringar av kraven och de behöriga myndigheternas tillsynskapacitet. Inspektionerna ska vara proportionella mot nivån på och komplexiteten hos den industri som de utövar tillsyn över, och en hög och enhetlig säkerhetsnivå för kommersiell lufttransport ska prioriteras.
2. Inspektionerna kan omfatta inspektioner av företag eller sammanslutningar av företag som står under den inspekterade behöriga myndighetens tillsyn.
3. När så överenskoms mellan de berörda parterna kan inspektionerna omfatta militära anläggningar som används av allmänheten eller tjänster som tillhandahålls av militär personal till allmänheten för att kontrollera att kraven i artikel 1.3 i förordning (EG) nr 216/2008 är uppfyllda.
4. Inspektionerna ska genomföras av en grupp som består av personal som bemyndigats av byrån. Personalen ska vara kvalificerad och utbildad inom sitt eller sina respektive områden. Bemyndigad personal ska tillämpa principerna för oberoende, integritet, etiskt uppförande, tillbörlig aktsamhet, klarhet och konfidentialitet.
5. Om byrån konstaterar att ett eller flera certifikat inte uppfyller förordning (EG) nr 216/2008 och dess tillämpningsföreskrifter ska denna brist i överensstämmelse rapporteras till den berörda behöriga myndigheten. Om en brist i överensstämmelse inte korrigeras i tid ska byrån lämna rekommendationer i enlighet med artikel 11.2 i förordning (EG) nr 216/2008 för att kunna fatta ett beslut om ömsesidigt erkännande av det eller de berörda certifikaten.
6. Byrån ska klassificera och följa upp de brister i överensstämmelse som upptäcks under de inspektioner som avses i punkterna 1-3 beroende på deras inverkan på säkerheten, och säkerhetsrelaterade brister ska prioriteras. Byrån ska också utan dröjsmål informera medlemsstaternas behöriga myndigheter när en korrigering av en omedelbar säkerhetsrisk inte har genomförts på ett tillfredsställande sätt.
7. Denna förordning påverkar inte artiklarna 15 och 58 i förordning (EG) nr 216/2008, kommissionens beslut 2001/844/EG, EKSG, Euratom (17), Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2111/2005 (18) och kommissionens förordning (EG) nr 473/2006 (19).
Artikel 5
Informationsutbyte
1. Medlemsstaternas behöriga myndigheter ska ge byrån all nödvändig information om deras säkerhetstillsyn. Uppgifterna ska omfatta alla kritiska faktorer i myndigheternas system för säkerhetstillsyn, inbegripet de företag eller sammanslutningar av företag som står under deras tillsyn. Informationen ska lämnas i en form och på ett sätt som anges av byrån, med beaktande av den information som har gjorts tillgänglig för Icao.
2. Byrån får också begära ad hoc-information från medlemsstaternas behöriga myndigheter. När byrån begär information ska man uppge rättslig grund och syfte, ange vilken information som behövs och fastställa en tidsgräns för när informationen måste tillhandahållas.
3. Byrån ska förse medlemsstaternas behöriga myndigheter med relevant information för att stödja ett enhetligt genomförande av de tillämpliga kraven.
Artikel 6
Nationell standardiseringssamordnare
1. Medlemsstaterna ska utse en nationell standardiseringssamordnare som ska agera som deras främsta kontaktpunkt för allt standardiseringsarbete, och ska i synnerhet samordna det informationsutbyte som anges i artikel 5.1. Den nationella standardiseringssamordnaren ska ha ansvar för följande:
a)
Upprätthålla och uppdatera den information som kontinuerligt lämnas till byrån, inklusive information som begärs i enlighet med artiklarna 3-5, korrigeringar och korrigerande åtgärdsplaner samt bevis för att de överenskomna korrigerande åtgärderna har genomförts.
b)
Bistå byrån i alla skeden av inspektioner och se till att inspektionsgruppen åtföljs under inspektioner på plats.
2. De behöriga myndigheterna ska se till att det finns tydliga kommunikationslinjer mellan den utsedda nationella standardiseringssamordnaren och deras interna organisation, så att han/hon kan fullgöra sitt ansvar på lämpligt sätt.
Artikel 7
Kontinuerlig övervakning
1. Den kontinuerliga övervakning som avses i artikel 3 ska bestå av följande:
a)
Insamling och analys av uppgifter och information som lämnas av medlemsstaternas behöriga myndigheter, Icao, kommissionen eller andra relevanta källor.
b)
Utvärdering av den behöriga myndighetens förmåga att fullgöra sitt ansvar angående säkerhetstillsyn.
c)
Beroende på den utvärdering som avses i led b, prioritering, planering och fastställande av inspektionernas omfattning.
d)
Genomförandet av sådana inspektioner, inbegripet relaterad rapportering.
e)
Uppföljning och avslutning av de brister i överensstämmelse som upptäckts under inspektioner.
2. För den utvärdering som avses i led b i punkt 1 ska byrån inrätta, utveckla och upprätthålla en enhetlig modell där åtminstone följande faktorer beaktas:
a)
Luftfartsindustrins storlek och komplexitet.
b)
Allvarliga tillbud, olyckor, dödsolyckor och relaterade dödsfall.
c)
Resultat av rampinspektioner.
d)
Resultat av tidigare inspektioner.
e)
De behöriga myndigheternas förmåga att effektivt genomföra korrigeringar och korrigerande åtgärder.
f)
Resultatet av revisioner som har utförts enligt internationella konventioner eller statliga säkerhetsbedömningsprogram.
g)
Åtgärder i enlighet med artikel 11.2 i förordning (EG) nr 216/2008 eller artikel 258 i fördraget.
3. Resultatet av den modell som anges i punkt 2 och de indata och resultat som blir följden av utvärderingen ska göras tillgängliga för den berörda medlemsstatens nationella standardiseringssamordnare.
4. Byrån ska anpassa inspektionsprogrammet enligt sin kontinuerliga övervakning, som ska avspegla både förbättringar och försämringar i säkerhetsprestandan. Byrån ska vidta lämpliga åtgärder när det finns bevis för att säkerhetsprestandan försämras.
Artikel 8
Inspektionsprogram
1. Byrån ska i samordning med kommissionen inrätta ett flerårigt program med angivelse av de inspektioner som avses i artikel 10.1 a samt ett årligt program med angivelse av de inspektioner som avses i artikel 10.1 a och b.
2. Inspektionsprogrammet ska innehålla uppgifter om berörd eller berörda medlemsstater, typ av inspektion, de områden som ska inspekteras samt planerad tidsram för inspektioner på plats, med beaktande av den modell som avses i artikel 7.
3. Byrån får anpassa inspektionsprogrammen för att ta hänsyn till nya risker som påvisats under den kontinuerliga övervakning som avses i artikel 7.
4. Det årliga programmet ska anmälas till kommissionen, till byråns styrelsemedlemmar som en del av byråns arbetsprogram i enlighet med artikel 33.2 c i förordning (EG) nr 216/2008 och till den berörda medlemsstatens nationella standardiseringssamordnare.
Artikel 9
Inspektionsområden
1. Byrån ska genomföra inspektioner av alla områden som fastställs i kapitel II i förordning (EG) nr 216/2008. Följande områden ska ingå:
a)
Luftvärdighet enligt definitionen i artikel 5 och miljöskydd enligt definitionen i artikel 6 i denna förordning.
b)
Flygbesättningar enligt definitionen i artiklarna 7 och 8 i denna förordning.
c)
Lufttransport enligt definitionen i artiklarna 8 och 9 i denna förordning.
d)
Rampinspektioner enligt definitionen i artikel 10 i denna förordning.
e)
Flygplatser enligt definitionen i artikel 8a i denna förordning.
f)
Flygledningstjänst och flygtrafiktjänster (ATM/ANS) samt flygledare enligt definitionen i artikel 8b och c i denna förordning.
Ytterligare områden kan fastställas beroende på hur förordning (EG) nr 216/2008 utvecklas eller på kommissionens begäran.
2. Byrån ska se till att tillräckliga resurser anslås för övervakning och inspektion av de olika områdena beroende på resultaten av den kontinuerliga övervakning som avses i artikel 7.
Artikel 10
Typer av inspektioner
1. Byrån ska genomföra följande typer av inspektioner:
a)
Omfattande inspektioner av ett eller flera områden. Dessa inspektioner ska genomföras med intervaller som avgörs av resultaten av den kontinuerliga övervakningen.
b)
Riktade inspektioner av specifika områden inom ett eller flera områden, och/eller för att utvärdera situationen för genomförandet av överenskomna korrigeringar och korrigerande åtgärder.
c)
Ad hoc-inspektioner för att undersöka särskilda frågor som uppkommer i samband med byråns kontinuerliga övervakning eller på begäran från kommissionen.
2. Utan hinder av de inspektioner som avses i punkt 1, får byrån ta upp brister i överensstämmelse som har upptäckts utanför anläggningen när den samlat in tillräckliga bevis för bristande överensstämmelse.
Artikel 11
Utbildnings-, kvalifikations- och bemyndigandekriterier för inspektionsgrupperna
1. Byrån ska fastställa kvalifikationskriterier för den personal som deltar i inspektionsgrupperna.
2. Kvalifikationskriterierna ska omfatta följande:
a)
Kunskap om den institutionella och rättsliga ramen, särskilt denna förordning samt relevanta internationella avtal.
b)
Kunskap om och erfarenhet av revisionstekniker.
c)
Teknisk kompetens och praktisk erfarenhet inom det eller de relevanta områden som avses i artikel 9.
3. Gruppledarna ska vara personal som är anställd vid byrån. Deras kvalifikationskriterier ska förutom de kriterier som avses i punkt 2 omfatta grupplednings- och kommunikationskompetens i en internationell miljö och i känsliga situationer.
4. Gruppledarna ska vara personal som är anställd vid byrån eller avdelad personal.
5. Både gruppledarna och gruppmedlemmarna ska ha utbildning i tillämpliga krav och byråns förfaranden. Byrån ska se till att gruppledarna och gruppmedlemmarna upprätthåller sin kompetens för att kunna delta i inspektioner som bemyndigad personal. Byrån ska inrätta lämpliga fortbildningsprogram i detta syfte.
6. Personal som uppfyller kvalifikationskriterierna och har genomgått lämplig utbildning får bemyndigas av byrån för deltagande i inspektionsgrupperna.
Artikel 12
Inrättande av inspektionsgrupper
1. Inspektionerna ska genomföras av grupper som inrättas av byrån och ska bestå av bemyndigad personal i enlighet med artikel 11.
2. Byrån ska besluta om gruppernas sammansättning för att fastställa det minsta antal personer som grupperna måste bestå av för att täcka nödvändig teknisk kompetens och arbetsbörda, med hänsyn till typ av inspektion, inspektionens omfattning, antalet berörda områden och planerat inspektionsprogram. Varje inspektionsgrupp ska minst bestå av en gruppledare och en gruppmedlem. Byrån ska alltid se till att gruppernas storlek är proportionell mot inspektionens omfattning.
3. När byrån inrättar inspektionsgrupperna ska den försäkra sig om att det inte föreligger några intressekonflikter i förhållande till de inspekterade behöriga myndigheterna eller de företag eller de sammanslutningar av företag som inspekteras.
4. Byrån ska i god tid före en inspektion begära information från myndigheter eller organisationer som avdelar personal rörande medlemmarnas tillgänglighet för deltagande i inspektioner på plats.
5. Utgifter till följd av deltagande av de nationella standardiseringssamordnare som avses i artiklarna 14.2 och 19.2 samt avdelad personal i inspektioner som genomförs av byrån ska bäras av byrån i enlighet med unionens regler och utan att det påverkar unionens årliga budgetförfarande.
Artikel 13
Genomförande av inspektioner
1. De inspektioner som avses i artikel 10.1 a och b ska omfatta följande faser:
a)
En förberedelsefas, som pågår i minst 10 veckor före inspektionen.
b)
Inspektion på plats.
c)
En rapporteringsfas, som inleds när inspektionen på plats har avslutats och pågår i högst tio veckor därefter.
2. De ad hoc-inspektioner som avses i artikel 10.1 c ska meddelas den berörda behöriga myndigheten med två veckors varsel, men måste inte uppfylla de tidsgränser och förfaranden som anges i artiklarna 14-16, förutom när det gäller slutrapporter.
3. Brister i överensstämmelse som upptäckts under de inspektioner som avses i artikel 10 ska rapporteras i enlighet med artikel 16, följas upp och avslutas i enlighet med artikel 17 och klassificeras i enlighet med artikel 18.
Artikel 14
Förberedelsefas
1. Under förberedelsefasen inför en inspektion ska byrån göra följande:
a)
Underrätta den behöriga myndigheten om inspektionen minst 10 veckor före inspektionen på plats, inklusive typ av inspektion samt de områden och särskilda områden som ska inspekteras.
b)
Samla in nödvändig information för att förbereda inspektionen, med vederbörlig hänsyn till den information som finns tillgänglig från den kontinuerliga övervakningen.
c)
Fastställa räckvidd för och omfattning av samt programmet för inspektionen, inklusive inspektion av företag eller sammanslutningar av företag, med hänsyn till informationen från den kontinuerliga övervakningen.
d)
Fastställa inspektionsgruppens storlek och sammansättning.
2. När den behöriga myndigheten underrättas om inspektionen ska den samarbeta med byrån så att inspektionen på plats kan förberedas snabbt. Om det anses vara nödvändigt kan ett preliminärt möte anordnas mellan inspektionsgruppen och den nationella standardiseringssamordnaren.
3. Byrån ska minst två veckor före inspektionen på plats lämna information om inspektionsprogrammet och inspektionsgruppens sammansättning till den behöriga myndigheten.
Artikel 15
Inspektion på plats
1. Under inspektionen på plats ska byrån göra följande:
a)
Anordna ett inledande möte med den nationella standardiseringssamordnaren och den behöriga myndighet som ska inspekteras.
b)
Följa upp brister i överensstämmelse som har upptäckts under tidigare inspektioner och som inte har avslutats samt granska de motsvarande korrigeringarna och korrigerande åtgärderna.
c)
Underrätta den behöriga myndigheten om eventuella omedelbara säkerhetsrisker när sådana risker identifieras under inspektionen.
d)
Vid ett avslutande möte till den behöriga myndigheten lämna en förteckning över preliminära brister i överensstämmelse som har upptäckts eller följts upp under inspektionen.
2. Dessutom kan byrån
a)
om så anses vara nödvändigt inspektera huvudkontor och eventuella regionalkontor för den behöriga myndigheten och de kvalificerade enheter som myndigheten kan ha tilldelat uppgifter,
b)
inspektera företag eller sammanslutningar av företag som står under den behöriga myndighetens tillsyn som ett led i inspektionen av den behöriga myndigheten; i sådana fall får den behöriga myndigheten åtfölja inspektionsgruppen,
c)
genomföra intervjuer med personalen vid den behöriga myndigheten och eventuella kvalificerade enheter samt eventuella företag eller sammanslutningar av företag som besöks,
d)
granska lagstiftning, förfaranden, certifikat, register, data och andra relevanta handlingar.
Artikel 16
Rapporteringsfas
1. Under inspektionens rapporteringsfas ska byrån inom sex veckor från det avslutande mötet om inspektionen på plats granska och klassificera preliminära brister i överensstämmelse och på grundval av detta utarbeta ett utkast till rapport som ska sändas till den inspekterade behöriga myndigheten.
2. Rapporten ska omfatta åtminstone följande:
a)
En sammanfattning av slutsatserna.
b)
Uppgifter om genomförandet av inspektionen, inbegripet typ av inspektion, inspekterade områden, omfattning samt inspektionsgruppens sammansättning.
c)
En analys per kritisk faktor som inriktas på de viktigaste konstaterade bristerna.
d)
En förteckning över de brister i överensstämmelse som har upptäckts eller följts upp under inspektionen samt deras klassificeringar.
e)
Rekommendationer, vid behov även om ömsesidigt erkännande av certifikat.
3. Brister i överensstämmelse ska meddelas genom det utkast till rapport som avses i punkt 2, om de inte redan meddelats skriftligen av byrån via andra medel.
4. Den behöriga myndigheten får lämna skriftliga synpunkter till byrån inom två veckor från underrättelsen.
5. Byrån ska inom tio veckor efter det avslutande mötet utfärda en slutrapport på grundval av det utkast till rapport som nämns i punkt 2, inklusive eventuella synpunkter från den inspekterade behöriga myndigheten. Byrån får anpassa beskrivningen av konstaterade brister i överensstämmelse, dess rättsliga grund, klassificering eller status på lämpligt sätt för att ta hänsyn till de synpunkter, korrigeringar och korrigerande åtgärder som lagts fram under rapporteringsfasen.
6. Byrån ska inrätta och upprätthålla en kontinuerlig övervakningsstatus för varje medlemsstat som på begäran ska lämnas till den berörda medlemsstaten och till kommissionen.
7. Slutrapporten ska skickas till den inspekterade behöriga myndigheten och till kommissionen, som därefter får översända denna rapport till den berörda medlemsstaten och till andra behöriga myndigheter om så är lämpligt.
Artikel 17
Uppföljning av brister i överensstämmelse samt avslutning
1. Den behöriga myndigheten ska för alla konstaterade brister i överensstämmelse som anges i artikel 18.1 b och c föreslå korrigeringar och korrigerande åtgärder senast fyra veckor efter mottagandet av byråns underrättelse.
2. Den behöriga myndigheten ska för alla brister i överensstämmelse som anges i artikel 18.1 a föreslå korrigeringar och korrigerande åtgärder senast tio veckor efter mottagandet av byråns underrättelse.
3. Den behöriga myndigheten ska i god tid rapportera till byrån om slutförandet av korrigerande åtgärder och lämna bevis på detta.
4. Byrån ska
a)
utvärdera de korrigeringar och korrigerande åtgärder som lämnats av den behöriga myndigheten eller i god tid begära ytterligare klargöranden,
b)
godkänna eller avslå korrigeringarna och/eller de korrigerande åtgärderna inom 16 veckor efter underrättelsen.
c)
övervaka att de korrigerande åtgärderna vidtas på ett tillfredsställande sätt,
d)
kartlägga eventuella behov av kompletterande åtgärder i enlighet med artikel 22,
e)
genom lägesrapporter regelbundet rapportera till den behöriga myndigheten och till kommissionen om situationen i fråga om brister i överensstämmelse och relaterade korrigeringar/korrigerande åtgärder,
f)
avsluta brister i överensstämmelse när de korrigerande åtgärderna anses ha slutförts på ett tillfredsställande sätt och bevis lämnats, registrera avslutandet av sådana brister och informera den behöriga myndigheten i enlighet med detta.
5. För tillämpningen av led c får byrån begära att den behöriga myndigheten lämnar bevis eller klargöranden. Byrån får också besluta att kontrollera genomförandet på plats genom en inspektion.
6. När brister i överensstämmelse är föremål för ett överträdelseförfarande i enlighet med artikel 11.2 i förordning (EG) nr 216/2008 eller fördragen ska byrån i samråd med kommissionen säkerställa en lämplig uppföljning och ska inte avsluta sådana brister utan föregående samråd med kommissionen.
Artikel 18
Klassificering av brister
1. Alla brister i överensstämmelse som identifieras av byrån inom ramen för de inspektioner som avses i artikel 10 ska klassificeras och rapporteras av byrån, oberoende av om de rör administrativa eller tekniska krav, i en av följande klasser:
a)
Klass C: bristande överensstämmelse med tillämpliga krav, som främst ger upphov till standardiseringsproblem.
b)
Klass D: bristande överensstämmelse med tillämpliga krav som ger upphov till både standardiseringsproblem och säkerhetsrisker om de inte snabbt korrigeras.
c)
Klass G: omedelbara säkerhetsrisker.
2. Rapporteringen, uppföljningen och avslutandet av konstaterade brister ska prioriteras enligt respektive klassificering.
Artikel 19
Omedelbara säkerhetsrisker
1. När byrån anmäler en omedelbar säkerhetsrisk ska den göra följande:
a)
Begära att den behöriga myndigheten vidtar lämpliga korrigerande åtgärder, inklusive omedelbara korrigeringar.
b)
Den behöriga myndigheten ska tillämpa lämpliga korrigeringar för att undanröja orsaken till bristen och ska lämna bevis för detta till byrån.
2. Byrån får inom två veckor efter en underrättelse om en omedelbar säkerhetsrisk begära att den behöriga myndigheten deltar i ett möte för att utvärdera genomförandet av omedelbara korrigeringar.
3. Om byrån inte anser att korrigeringarna är tillfredsställande ska den lämna rekommendationer till kommissionen, inbegripet om nödvändigt en begäran med avseende på ömsesidigt erkännande av det eller de certifikat som har utfärdats av den behöriga myndigheten. Byrån ska omedelbart underrätta de behöriga myndigheterna i övriga medlemsstater.
Artikel 20
Dokumentation
1. Byrån ska upprätta ett system för dokumentation som medger adekvat lagring, tillgänglighet och fullgod spårbarhet avseende ändringar i fråga om
a)
utbildning, kvalificering och bemyndigande av gruppledare och gruppmedlemmar,
b)
inspektionsprogram,
c)
rapporter,
d)
konstaterade brister och relaterade bevis,
e)
överenskomna korrigeringar och korrigerande åtgärder,
f)
avslutande av brister i överensstämmelse samt relaterade bevis,
g)
rekommendationer om ömsesidigt erkännande av certifikat,
h)
de utvärderingar som avses i artikel 7.1 b.
2. Alla uppgifter ska lagras i minst 15 år enligt tillämplig lagstiftning om uppgiftsskydd.
Artikel 21
Tillgång till uppgifter i inspektionsrapporterna
1. När uppgifter i en inspektionsrapport rör ett företag eller en sammanslutning av företag som står under säkerhetstillsyn av ett tredjeland och omfattas av tillämpningsområdet för ett avtal som unionen ingått i enlighet med artikel 12 i förordning (EG) nr 216/2008 ska dessa uppgifter göras tillgängliga för tredjelandet som en part till ett sådant avtal i enlighet med de relevanta avtalsbestämmelserna.
2. Om uppgifter i en inspektionsuppgift inte omfattas av det samarbetsmemorandum som ingåtts mellan unionen och Icao ska dessa uppgifter göras tillgängliga för Icao i enlighet med bestämmelserna i detta samarbetsmemorandum och motsvarande bilaga om säkerhetsbestämmelser.
3. Om uppgifter i en inspektionsrapport avser pågående säkerhetsutredningar som genomförs i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 996/2010 (20) ska dessa uppgifter utan dröjsmål göras tillgängliga för den myndighet som har ansvar för säkerhetsutredningen.
4. För tillämpningen av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1049/2001 (21) ska beslutsprocessen med avseende på inspektionsrapporter inte anses vara avslutad förrän de berörda bristerna i överensstämmelse har avslutats.
Artikel 22
Kompletterande åtgärder
1. Byrån ska identifiera eventuell underlåtenhet att följa upp brister i överensstämmelse såsom
a)
korrigerande åtgärder som inte lämnas in inom den tidsperiod som avses i artikel 17.1,
b)
korrigerande åtgärder som inte godkänns av byrån inom den tidsperiod som avses i artikel 17.4 b,
c)
korrigerande åtgärder som inte genomförts på vederbörligt sätt.
2. I de fall som avses i punkt 1 ska byrån begära att den behöriga myndigheten lämnar klargöranden om varför information om kompletterande åtgärder inte har lämnats in, och fastställa en tidsfrist för myndighetens svar.
3. Byrån ska utvärdera konsekvenserna av underlåtenheten att lämna in kompletterande åtgärder tillsammans med det svar som lämnats av den behöriga myndigheten inom den fastställda tidsfristen. På grundval av resultatet av en sådan utvärdering kan byrån
a)
godkänna de kompletterande åtgärder som lämnats in, eller
b)
utfärda en kompletterande rapport till den berörda behöriga myndigheten och till kommissionen. Rapporten ska innehålla byråns utvärdering och rekommendationer till kommissionen, inklusive nödvändiga rekommendationer om ömsesidigt erkännande av certifikat som utfärdats av den behöriga myndigheten om så bedöms vara lämpligt.
4. Utan att det påverkar förordning (EG) nr 2111/2005 får kommissionen efter att ha mottagit den kompletterande rapport som avses i punkt 3 b vidta någon av följande åtgärder:
a)
Sända kommentarer till den berörda medlemsstaten eller begära en närmare förklaring för att klargöra alla eller delar av de berörda bristerna i överensstämmelse.
b)
Begära att byrån genomför en ad hoc-inspektion för att kontrollera att korrigeringar och korrigerande åtgärder har genomförts på ett tillfredsställande sätt.
c)
Inleda det förfarande som avses i artikel 11.2 i förordning (EG) nr 216/2008 för att besluta om huruvida de certifikat som utfärdats av den behöriga myndigheten uppfyller de tillämpliga kraven.
d)
Inleda ett förfarande i enlighet med artikel 258 i fördraget.
Artikel 23
Årsrapport
Byrån ska senast den 31 mars varje år lägga fram en årsrapport om sin kontinuerliga övervakning och de inspektioner som har genomförts under föregående år. Rapporten ska innehålla en analys av resultaten av byråns arbete och inspektioner, som avspeglar de behöriga myndigheternas förmåga att fullgöra sitt säkerhetstillsynsansvar samt rekommendationer om möjliga förbättringar. I rekommendationerna bör byrån särskilt ange de tekniska bestämmelser som bör införas eller ändras i enlighet med artikel 17.2 b i förordning (EG) nr 216/2008 samt de åtgärder som byrån bör inrätta eller ändra i enlighet med artikel 18 c i förordning (EG) nr 216/2008.
Artikel 24
Arbetsordning
Byrån ska senast inom sex månader efter ikraftträdandet av denna förordning se över sin arbetsordning för att fullgöra de uppgifter som den tilldelas enligt artiklarna 3-23.
Artikel 25
Övergångsbestämmelser
1. Brister i överensstämmelse som identifieras av byrån i enlighet med förordning (EG) nr 736/2006 och för vilka bevis på avslutande inte har lämnats in till byrån vid tidpunkten för ikraftträdandet av denna förordning ska anses ha konstaterats i enlighet med denna förordning och ska behandlas i enlighet därmed.
2. Planer för korrigerande åtgärder som byrån har godkänt i enlighet med förordning (EG) nr 736/2006 ska anses ha godkänts i enlighet med denna förordning.
3. Gruppmedlemmar och gruppledare som bemyndigats av byrån i enlighet med förordning (EG) nr 736/2006 ska anses utgöra bemyndigad personal i enlighet med denna förordning.
Artikel 26
Upphävande
Förordning (EU) nr 736/2006 ska upphöra att gälla.
Artikel 27
Ikraftträdande och tillämpning
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska tillämpas från och med den 1 januari 2014.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 28 juni 2013.