NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 1254/2014
ze dne 11. července 2014,
kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/30/EU, pokud jde o uvádění spotřeby energie na energetických štítcích větracích jednotek pro obytné budovy
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2010/30/EU ze dne 19. května 2010 o uvádění spotřeby energie a jiných zdrojů na energetických štítcích výrobků spojených se spotřebou energie a v normalizovaných informacích o výrobku (1), a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2010/30/EU požaduje, aby Komise přijímala akty v přenesené pravomoci pro označování výrobků spojených se spotřebou energie energetickými štítky. Akty v přenesené pravomoci mají být přijímány v případě, že výrobky mají významný potenciál k úspoře energie a existují velké rozdíly v úrovních funkčnosti, ačkoli mají rovnocenné použití, a nelze-li předpokládat, že jiné právní předpisy Unie nebo samoregulace dosáhnou cílů politiky rychleji nebo méně nákladným způsobem než závaznými požadavky.
(2)
Komise posoudila technické, environmentální a ekonomické aspekty větracích jednotek pro obytné budovy. Z posouzení vyplynulo, že na energii spotřebovanou větracími jednotkami pro obytné budovy připadá významná část celkové poptávky domácností v Unii po energii. V oblasti energetické účinnosti těchto výrobků již bylo dosaženo zlepšení, ale existuje ještě značný prostor pro další snižování spotřeby energie těchto jednotek. Posouzení rovněž potvrdilo velké rozdíly v úrovni funkčnosti a nezjistilo žádnou samoregulaci ani dobrovolné dohody, které by mohly vést k dosažení cílů politiky. Z oblasti působnosti tohoto nařízení by měly být vyňaty malé větrací jednotky s elektrickým příkonem nižším než 30 W na jeden proud vzduchu. Tyto jednotky jsou určeny pro řadu různých použití, fungují většinou přerušovaně a pouze s doplňkovými funkcemi, například v koupelně. Zahrnutí těchto větracích jednotek by vzhledem k velkému objemu prodeje představovalo značnou administrativní zátěž z hlediska dozoru nad trhem, ale jen malý podíl na potenciálu úspor energie. Nicméně vzhledem k tomu, že mají funkce podobné funkcím jiných větracích jednotek, jejich možné zahrnutí by mělo být při přezkumu tohoto nařízení rovněž zohledněno. Větrací jednotky pro jiné než obytné budovy by měly být z požadavků na označování energetickými štítky vyňaty vzhledem k tomu, že tyto výrobky jsou vybírány projektanty a architekty a jsou do značné míry nezávislé na chování spotřebitelů a trhu. Vyňaty by měly být rovněž větrací jednotky určené speciálně k provozování výlučně pro nouzové účely nebo ve výjimečných nebo nebezpečných prostředích, protože jsou využívány jen výjimečně a po krátkou dobu.
(3)
Výjimky rovněž objasňují, že jsou vyloučeny multifunkční jednotky, které převážně vytápějí nebo chladí, a kuchyňské sporákové odsavače par. Pokud jde o specifickou spotřebu energie větracích jednotek pro obytné budovy, měly by být stanoveny harmonizované předpisy pro označování energetickými štítky a pro normalizované informace o výrobku, a to s cílem vytvořit pobídky pro výrobce ke zvyšování energetické účinnosti těchto jednotek, povzbudit koncové uživatele k nákupu energeticky účinných výrobků a přispět k fungování vnitřního trhu.
(4)
Vzhledem k tomu, že pro spotřebitele může být důležitým aspektem hladina akustického výkonu větrací jednotky pro obytné budovy, měl by energetický štítek obsahovat i tuto informaci.
(5)
Očekává se, že souhrnný dopad tohoto nařízení a nařízení Komise (EU) č. 1253/2014 (2) povede ke zvýšení celkové úspory o 1 300 PJ (45 %) na 4 130 PJ v roce 2025.
(6)
Informace uvedené na energetickém štítku by měly být získány za použití spolehlivých, přesných a opakovatelných metod, které zohledňují uznávané nejnovější metody měření a výpočtů, včetně harmonizovaných norem, jsou-li k dispozici, přijatých evropskými normalizačními orgány v souladu s postupy stanovenými v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1025/2012 (3).
(7)
Toto nařízení by mělo stanovit požadavky na jednotné provedení a obsah energetického štítku, technickou dokumentaci a informační listy. Mělo by rovněž stanovit požadavky na informace, které musí být poskytnuty při jakékoli formě prodeje na dálku a ve všech reklamách a propagačních materiálech technického charakteru týkajících se větracích jednotek, vzhledem k tomu, že vzrůstá význam informací poskytovaných konečným uživatelům prostřednictvím internetu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví požadavky na označování větracích jednotek pro obytné budovy energetickými štítky.
2. Toto nařízení se nevztahuje na větrací jednotky pro obytné budovy, které:
a)
jsou jednosměrné (odvádějí nebo přivádějí vzduch) s elektrickým příkonem menším než 30 W;
b)
jsou výlučně specifikovány jako provozované v prostředí s nebezpečím výbuchu ve smyslu směrnice 94/9/ES Evropského parlamentu a Rady (4);
c)
jsou výlučně specifikovány jako provozované pro nouzové použití, pro krátkodobý provoz, a jsou v souladu se základními požadavky na stavby s ohledem na požární bezpečnost podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 305/2011 (5);
d)
jsou výlučně specifikovány jako provozované:
i)
v prostředí, kde provozní teploty dopravovaného vzduchu přesahují 100 °C;
ii)
v prostředí, kde provozní teplota okolí motoru pohánějícího ventilátor přesahuje 65 °C v případě, že je umístěn mimo proudění vzduchu;
iii)
v prostředí, kde je teplota dopravovaného vzduchu nebo provozní teplota okolí motoru v případě, že je umístěn mimo proudění vzduchu, nižší než - 40 °C;
iv)
s napájecím střídavým napětím vyšším než 1 000 V nebo s napájecím stejnosměrným napětím vyšším než 1 500 V;
v)
v toxickém, vysoce korozním nebo hořlavém prostředí nebo v prostředí s abrazivními látkami;
e)
zahrnují výměník tepla a tepelné čerpadlo pro zpětné získávání tepla nebo umožňují, aby přenos nebo odvádění tepla doplňovaly systém zpětného získávání tepla, s výjimkou přenosu tepla pro ochranu před mrazem nebo odmrazování;
f)
jsou klasifikovány jako sporákové odsavače par, na něž se vztahuje nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 65/2014 (6).
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„větrací jednotkou“ elektricky poháněný spotřebič vybavený alespoň jedním oběžným kolem, jedním motorem a skříní určený k nahrazování použitého vzduchu v budově nebo v její části venkovním vzduchem;
2)
„větrací jednotkou pro obytné budovy“ větrací jednotka, jejíž:
a)
maximální průtok nepřesahuje 250 m3/h;
b)
maximální průtok se pohybuje mezi 250 a 1 000 m3/h a výrobce deklaruje její zamýšlené použití výhradně pro potřeby větrání v obytných budovách;
3)
„maximálním průtokem“ deklarovaný maximální objemový průtok vzduchu větrací jednotky, kterého lze dosáhnout s integrovanými nebo samostatnými společně dodávanými ovládacími prvky za standardních vlastností vzduchu (20 °C) a 101 325 Pa, je-li jednotka instalována kompletně (např. včetně čistých filtrů) a v souladu s pokyny výrobce, přičemž u větracích jednotek pro obytné budovy připojených k potrubí se maximální průtok vztahuje k průtoku vzduchu při 100 Pa rozdílu vnějšího statického tlaku a u bezpotrubních větracích jednotek pro obytné budovy se vztahuje k průtoku vzduchu při nejnižším dosažitelném rozdílu celkového tlaku, který bude vybrán ze souboru hodnot 10 (minimum)-20-50-100-150-200-250 Pa podle toho, která se rovná hodnotě naměřeného rozdílu tlaku nebo je bezprostředně nižší;
4)
„jednosměrnou větrací jednotkou“ větrací jednotka, která vytváří proud vzduchu pouze v jednom směru, a to buď z vnitřního do vnějšího prostoru (odvádění) nebo z vnějšího do vnitřního prostoru (přivádění), kde je mechanicky vytvářený proud vzduchu vyrovnáván opatřeními pro přirozené přivádění nebo odvádění vzduchu;
5)
„obousměrnou větrací jednotkou“ větrací jednotka, která vytváří proud vzduchu mezi vnitřním a vnějším prostorem a je vybavena ventilátory odvádějícími i přivádějícími vzduch;
6)
„rovnocenným modelem větrací jednotky“ větrací jednotka, která má podle platných požadavků na informace o výrobku tytéž technické vlastnosti, ale je uváděna na trh jako jiný model větrací jednotky týmž výrobcem, zplnomocněným zástupcem nebo dovozcem.
Další definice pro účely příloh II až IX jsou uvedeny v příloze I.
Článek 3
Povinnosti dodavatelů
1. Dodavatelé, kteří uvádějí větrací jednotky pro obytné budovy na trh, zajistí, aby byly od 1. ledna 2016 splněny následující požadavky:
a)
každá větrací jednotka pro obytné budovy je opatřena tištěným štítkem v provedení a s informacemi podle přílohy III; štítek musí být dodán alespoň v balení jednotky. U každého modelu větracích jednotek pro obytné budovy musí být prodejcům zpřístupněn elektronický štítek v provedení a s informacemi podle přílohy III;
b)
je zpřístupněn informační list v souladu s přílohou IV. Informační list musí být dodán alespoň v balení jednotky. U každého modelu větracích jednotek pro obytné budovy musí být prodejcům zpřístupněn elektronický informační list výrobku podle přílohy IV, který musí být dostupný i na volně přístupných internetových stránkách;
c)
orgánům členských států a Komisi je na vyžádání zpřístupněna technická dokumentace stanovená v příloze V;
d)
je k dispozici návod k použití;
e)
každá reklama na konkrétní model větracích jednotek pro obytné budovy, která uvádí informace související s energií nebo cenou, obsahuje třídu specifické spotřeby energie daného modelu;
f)
každý propagační materiál technického charakteru týkající se konkrétního modelu větrací jednotky pro obytné budovy, který popisuje její konkrétní technické parametry, udává třídu specifické spotřeby energie daného modelu.
2. Od 1. ledna 2016 musí být větrací jednotky pro obytné budovy uváděné na trh opatřeny energetickým štítkem ve formátu uvedeném v příloze III bodě 1, pokud se jedná o jednosměrné větrací jednotky pro obytné budovy, a energetickým štítkem ve formátu uvedeném v příloze III bodě 2, pokud se jedná o obousměrné větrací jednotky.
Článek 4
Povinnosti obchodníků
Obchodníci zajistí, aby:
a)
každá větrací jednotka pro obytné budovy byla v místě prodeje opatřena energetickým štítkem poskytnutým dodavatelem podle čl. 3 odst. 1 písm. a) umístěným na vnější straně přední nebo horní části spotřebiče tak, aby byl zřetelně viditelný;
b)
větrací jednotky pro obytné budovy nabízené k prodeji, k pronájmu nebo ke koupi na splátky, kde nelze předpokládat, že konečný uživatel uvidí vystavený výrobek, byly uváděny na trh s informacemi poskytnutými dodavateli v souladu s přílohou VI, s výjimkou případů, kdy je výrobek nabízen na internetu; v takovém případě se použijí ustanovení přílohy VII;
c)
každá reklama na konkrétní model větrací jednotky pro obytné budovy, která uvádí informace související s energií nebo cenou, obsahuje odkaz na třídu specifické spotřeby energie dané jednotky;
d)
každý propagační materiál technického charakteru týkající se určitého modelu, který popisuje technické parametry větrací jednotky pro obytné budovy, uváděl třídu specifické spotřeby energie daného modelu a návod k použití poskytnutý dodavatelem.
Článek 5
Metody měření
Pro účely poskytování informací podle článků 3 a 4 se třída specifické spotřeby energie určí v souladu s tabulkou uvedenou v příloze II. Specifická spotřeba energie, roční spotřeba elektrické energie, roční úspora tepla, maximální průtok a hladina akustického výkonu se určí v souladu s metodami měření a výpočtu uvedenými v příloze VIII při zohlednění obecně uznávaných nejmodernějších metod měření a výpočtu.
Článek 6
Postup ověřování pro účely dohledu nad trhem
Při posuzování shody větrací jednotky použijí členské státy postup stanovený v příloze IX.
Článek 7
Přezkum
Komise přezkoumá toto nařízení s ohledem na technický pokrok a výsledky tohoto přezkumu předloží konzultačnímu fóru do 1. ledna 2020.
Přezkum posoudí zejména možné zařazení dalších větracích jednotek do působnosti tohoto nařízení, konkrétně jednotek pro jiné než obytné budovy, jednotek s celkovým elektrickým příkonem nižším než 30 W, a výpočet specifické spotřeby energie a třídy jednosměrných a obousměrných větracích jednotek řízených podle potřeby.
Článek 8
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 11. července 2014.
KOMMISSIONENS DELEGERADE FÖRORDNING (EU) nr 1254/2014
av den 11 juli 2014
om komplettering av Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/30/EU vad gäller energimärkning av ventilationsenheter för bostäder
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/30/EU av den 19 maj 2010 om märkning och standardiserad produktinformation som anger energirelaterade produkters användning av energi och andra resurser (1), särskilt artikel 10, och
av följande skäl:
(1)
I direktiv 2010/30/EU föreskrivs att kommissionen ska anta delegerade akter för märkningen av energirelaterade produkter. De delegerade akterna ska antas om produkter ger betydande möjligheter att spara energi och uppvisar stora skillnader i fråga om relevanta prestandanivåer men har likvärdig funktionalitet, och om ingen annan unionslagstiftning eller självreglering förväntas uppnå de politiska målen snabbare eller till lägre kostnad än obligatoriska krav.
(2)
Kommissionen har bedömt de tekniska, miljömässiga och ekonomiska aspekterna av ventilationsenheter för bostäder. Bedömningen visade att ventilationsenheter för bostäder står för en betydande del av det totala energibehovet i hushållen i unionen. Förbättringar har redan gjorts när det gäller energieffektivitet för dessa produkter, men det finns betydande utrymme för att ytterligare minska energianvändningen för sådana enheter. Vid bedömningen bekräftades också stora skillnader i prestanda, och man fann ingen självreglering eller frivilliga avtal som skulle kunna uppnå de politiska målen.
(3)
Små ventilationsenheter med en tillförd effekt på under 30 W per luftström bör undantas från tillämpningsområdet för denna förordning. Dessa enheter är konstruerade för många olika användningsområden och i första hand fungerar de periodiskt och har endast kompletterande funktioner, till exempel i badrum. Om dessa enheter skulle tas med i tillämpningsområdet skulle det på grund av det stora antalet som säljs bli en avsevärd administrativ börda vad gäller marknadsövervakningen och ändå bara bidra till en liten del av energisparpotentialen. Med tanke på att de har funktioner som liknar dem i andra ventilationsenheter, bör det dock i samband med översynen av denna förordning också undersökas om de bör omfattas av tillämpningsområdet. Ventilationsenheter avsedda för annat än bostäder bör undantas från märkning eftersom dessa produkter väljs av projekterare och arkitekter och i hög grad är oberoende av konsumentbeteende och marknadsmönster. Dessutom bör ventilationsenheter som är specifikt utformade för att fungera endast i nödsituationer eller i exceptionella eller farliga miljöer också undantas, eftersom de används sällan och då under kort tid. Undantagen tydliggör också att multifunktionella enheter som i första hand värmer eller kyler samt spisfläktar är undantagna. Harmoniserade bestämmelser bör fastställas för märkning och standardiserad produktinformation avseende energieffektiviteten hos ventilationsenheter för bostäder, för att ge incitament för tillverkarna att förbättra produkternas energieffektivitet, uppmuntra slutanvändarna att köpa energieffektiva produkter och bidra till den inre marknadens funktion.
(4)
Ljudeffektnivån för ventilationsenheter i bostäder kan vara en viktig faktor för konsumenterna och därför bör information om denna anges på etiketten.
(5)
Den kombinerade effekten av denna förordning och kommissionens förordning (EU) nr 1253 (2) förväntas öka de totala besparingarna med 1 300 PJ (45 %) till 4 130 PJ år 2025.
(6)
Informationen på etiketten bör tas fram med tillförlitliga, exakta och reproducerbara metoder som tar hänsyn till allmänt erkänd bästa praxis för mått- och beräkningsmetoder, i förekommande fall inklusive de harmoniserade standarder som antagits av de europeiska standardiseringsorganen i enlighet med de förfaranden som anges i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1025/2012 (3).
(7)
Denna förordning bör innehålla krav på enhetlig utformning och enhetligt innehåll för märkning, teknisk dokumentation och informationsblad. Krav bör dessutom fastställas för den information som ska lämnas vid varje form av distansförsäljning, i annonsering och tekniskt reklammaterial för ventilationsenheter, eftersom information som visas för slutanvändare via internet blir allt viktigare.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Syfte och tillämpningsområde
1. I denna förordning fastställs energimärkningskrav för ventilationsenheter för bostäder.
2. Denna förordning ska inte tillämpas på ventilationsenheter för bostäder som
a)
är enkelriktade (frånluft eller tilluft) och har en tillförd effekt på under 30 W,
b)
endast är avsedda att användas i explosionsfarliga omgivningar enligt definitionen i Europaparlamentets och rådets direktiv 94/9/EG (4),
c)
endast är avsedda att användas i nödsituationer, under kort tid, och uppfyller de grundläggande kraven för byggnadsverk vad gäller brandsäkerhet i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 305/2011 (5)
d)
endast är avsedda att användas
i)
där driftstemperaturen för den luft som flyttas överstiger 100 °C,
ii)
där motorns omgivningstemperatur vid drift överstiger 65 °C, om motorn är placerad utanför luftströmmen,
iii)
där temperaturen på den luft som flyttas eller motorns omgivningstemperatur vid drift är lägre än - 40 °C, om motorn är placerad utanför luftströmmen,
iv)
där matningsspänningen är högre än 1 000 V AC eller 1 500 V DC,
v)
i toxiska, mycket korrosiva eller brandfarliga miljöer eller i miljöer med abrasiva ämnen,
e)
omfattar en värmeväxlare och en värmepump för värmeåtervinning, eller möjliggör värmeöverföring eller luftutsugning utöver det som sker med värmeåtervinningssystemet, dock med undantag för värmeöverföring för frostskydd eller avfrostning,
f)
är klassificerade som köksfläktar som omfattas av kommissionens delegerade förordning (EU) nr 65/2014 (6).
Artikel 2
Definitioner
I denna förordning gäller följande definitioner:
1. ventilationsenhet : en eldriven anordning utrustad med minst ett fläkthjul, en motor och ett hölje, och som är avsedd att byta ut använd luft mot utomhusluft i en byggnad eller en del av en byggnad.
2. ventilationsenhet för bostäder : en ventilationsenhet där
a)
det maximala luftflödet är högst 250 m3/h,
b)
det maximala luftflödet är mellan 250 och 1 000 m3/h och tillverkaren deklarerar att den endast är avsedd att användas i en bostad.
3. maximalt luftflöde : det deklarerade maximala luftflöde i en ventilationsenhet som kan uppnås med integrerad eller separat medföljande styrning vid normala luftförhållanden (20 °C) och 101 325 Pa, och när enheten är komplett installerad (till exempel med rena filter) och enligt tillverkarens anvisningar; för kanalanslutna enheter är det maximala luftflödet avhängigt luftflödet vid 100 Pa yttre statisk tryckskillnad, och för icke-kanalanslutna enheter är det avhängigt luftflödet vid lägsta uppnåbara totala tryckskillnad, som väljs mellan värdena 10 (lägsta)-20-50-100-150-200-250 Pa, beroende på vilket som är lika med eller strax under den uppmätta tryckskillnaden).
4. enkelriktad ventilationsenhet : en ventilationsenhet som producerar en luftström i endast en riktning, antingen inifrån och ut (frånluft) eller utifrån och in (tilluft), där ett mekaniskt framställt luftflöde kompletteras med naturlig tilluft eller frånluft.
5. dubbelriktad ventilationsenhet : en ventilationsenhet som producerar en luftström mellan inomhus- och utomhusmiljön och är utrustad med både frånlufts- och tilluftsfläkt.
6. likvärdig ventilationsenhetsmodell : en ventilationsenhet med samma tekniska egenskaper enligt de tillämpliga produktinformationskraven, men som släpps ut på marknaden som en annan ventilationsenhetsmodell från samma tillverkare, godkänd representant eller importör.
För bilagorna II-IX anges ytterligare definitioner i bilaga I.
Artikel 3
Leverantörernas ansvar
1. Leverantörer som släpper ut ventilationsenheter för bostäder på marknaden ska se till att följande krav är uppfyllda från och med den 1 januari 2016:
a)
Alla ventilationsenheter för bostäder ska åtföljas av en tryckt etikett i det format och med den information som anges i bilaga III. Etiketten ska minst finnas i enhetens förpackning. För varje modell av ventilationsenhet för bostäder ska en elektronisk etikett i det format och med den information som anges i bilaga III göras tillgänglig för återförsäljare.
b)
Ett produktblad, i enlighet med vad som anges i bilaga IV, ska finnas tillgängligt. Produktbladet ska minst finnas i enhetens förpackning. För varje modell av ventilationsenhet för bostäder ska ett elektroniskt produktblad, enligt vad som anges i bilaga IV, göras tillgängligt för återförsäljare och på fritt tillgängliga webbplatser.
c)
Den tekniska dokumentationen, enligt vad som anges i bilaga V, ska på begäran göras tillgänglig för medlemsstaternas myndigheter och för kommissionen.
d)
Bruksanvisning ska tillhandahållas.
e)
Alla annonser för en viss modell av ventilationsenhet för bostäder med energirelaterad information eller prisinformation ska innehålla den modellens specifika energianvändningsklass.
f)
Allt tekniskt reklammaterial som gäller en viss modell av en ventilationsenhet för bostäder och där dess specifika tekniska egenskaper anges, ska innehålla modellens specifika energianvändningsklass.
2. Från och med den 1 januari 2016 ska ventilationsenheter för bostäder som släpps ut på marknaden förses med en etikett i det format som anges i punkt 1 i bilaga III, om de är enkelriktade, och med en etikett i det format som anges i punkt 2 i bilaga III, om de är dubbelriktade.
Artikel 4
Återförsäljarnas ansvar
Återförsäljarna ska säkerställa följande:
a)
Alla ventilationsenheter för bostäder på försäljningsstället ska vara märkta med den etikett som tillhandahållits av leverantörerna i enlighet med artikel 3.1 a, på utsidan på apparatens framsida eller ovansida och på ett sådant sätt så att den syns tydligt.
b)
Ventilationsenheter för bostäder som erbjuds till försäljning, uthyrning eller hyrköp och där slutanvändaren inte kan förväntas se den visade produkten, ska saluföras tillsammans med den information som leverantörerna ska tillhandahålla i enlighet med bilaga VI, utom i de fall där erbjudandet görs via internet då bestämmelserna i bilaga VII ska tillämpas.
c)
Alla annonser för en viss modell av ventilationsenhet för bostäder med energirelaterad information eller prisinformation ska innehålla en hänvisning till enhetens specifika energianvändningsklass.
d)
Allt tekniskt reklammaterial som gäller en viss modell av en ventilationsenhet för bostäder och där dess tekniska egenskaper anges, ska innehålla modellens specifika energianvändningsklass och en bruksanvisning som ska tillhandahållas av leverantören.
Artikel 5
Mätmetoder
För information som ska lämnas enligt artiklarna 3 och 4 ska den specifika energianvändningsklassen fastställas i enlighet med tabellen i bilaga II. Den specifika energianvändningen, årlig elförbrukning, årlig uppvärmningsbesparing, maximalt luftflöde och ljudeffektnivå ska fastställas enligt mät- och beräkningsmetoderna som anges i bilaga VIII och ta hänsyn till allmänt erkänd bästa praxis för mått- och beräkningsmetoder.
Artikel 6
Kontrollförfarande för marknadsövervakning
Vid bedömning av överensstämmelsen för ventilationsenheten ska medlemsstaterna tillämpa det förfarande som anges i bilaga IX.
Artikel 7
Översyn
Kommissionen ska se över denna förordning mot bakgrund av den tekniska utvecklingen och lägga fram resultatet av översynen för samrådsforumet senast den 1 januari 2020.
Översynen ska särskilt undersöka om andra ventilationsenheter ska omfattas, särskilt ventilationsenheter avsedda för annat än bostäder, enheter med en total tillförd effekt under 30 W, och även bedöma beräkningen av den specifika energianvändningen och klasser för behovsstyrda enkelriktade och dubbelriktade ventilationsenheter.
Artikel 8
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 11 juli 2014.