NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 528/2014
ze dne 12. března 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013, pokud jde o regulační technické normy pro rizika opcí jiná než rizika delta v rámci standardizovaného přístupu k tržním rizikům
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (1), a zejména na čl. 329 odst. 3 třetí pododstavec, čl. 352 odst. 6 třetí pododstavec a čl. 358 odst. 4 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
S ohledem na pověření obsažené v nařízení (EU) č. 575/2013 týkající se vypracování řady metod, jak zohlednit v požadavcích na kapitál u institucí kromě rizika delta i jiná rizika, a to „způsobem přiměřeným rozsahu a složitosti činností jednotlivých institucí v oblasti opcí a opčních listů“, je vhodné vypracovat přístupy, které budou mít rozdílnou úroveň složitosti a citlivosti vůči rizikům, čímž je instituce s různými profily budou moci vhodně využít. Vzhledem k tomu je vhodné stanovit tři následující přístupy, které budou odrážet narůstající složitost měření rizik jiných než rizik delta u opcí a opčních listů: i) zjednodušený přístup, ii) přístup Delta-plus, a iii) přístup podle scénáře. Tento rámec založený na třech přístupech z velké části provádí rámec pro jiná rizika než rizika delta stanovený Basilejským výborem pro bankovní dohled, a to s nezbytnými úpravami, které zohledňují nařízení (EU) č. 575/2013. Zajištění soudržnosti pravidel Unie s minimálními mezinárodně sjednanými standardy představuje přidanou hodnotu.
(2)
Vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit pro instituce, které uplatňují přístup Delta-plus, možnost, aby zacházely s nespojitými opcemi více rizikově-citlivým způsobem, mělo by být takovým institucím umožněno, aby za dodržení určitých podmínek využily kombinace přístupů stanovených k měření rizika opcí a opčních listů, a to nejen v rámci skupin, ale i v rámci jednotlivých právních subjektů. Aby se však zabránilo možnosti selektivního uplatňování přístupů ze strany institucí, jež by usilovaly o minimalizaci svých požadavků na kapitál, měla by být kombinace individuálních přístupů povolena pouze za podmínky, že instituce vymezí rozsah uplatnění jednotlivých přístupů před zahájením jejich uplatňování, aby bylo zajištěno jejich časově konzistentní uplatňování.
(3)
Rizika jiná než rizika delta u opcí a opčních listů mohou zahrnovat mimo jiné rizika vyplývající ze změn gama u nástrojů, na které je odkazováno jako na „riziko gama“ či „riziko konvexity“, jak je stanoveno v čl. 4 odst. 1 písm. a) tohoto nařízení, rizika vyplývající ze změn vega, na které je odkazováno jako na „riziko vega“ či „riziko volatility“, jak je stanoveno v čl. 4 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení, rizika vyplývající ze změn úrokových sazeb, na která je odkazováno jako na „úrokové riziko“ či „riziko ró“, nelineárnosti, které nelze zachytit pomocí rizik gama, a riziko implikované korelace opcí či opčních listů na koš podkladových nástrojů. Z těchto rizik nabývají pouze rizika gama a vega takové významnosti, která odůvodňuje uložení požadavků na kapitál, dokonce i u složitě strukturovaných institucí, a tudíž by měly být ve výpočtu požadavků na kapitál ošetřeny pouze tyto typy rizik. Nařízení (EU) č. 575/2013 vyžaduje, aby instituce získaly povolení od příslušného orgánu dříve, než započnou s uplatňováním interního způsobu výpočtu rizika delta. Využití přístupů týkajících se jiných rizik než rizik delta má však být monitorováno a posuzováno v rámci dohledového přezkumu a postupu hodnocení institucí stanovených podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU (2). Větší složitost přístupu podle scénáře navíc vyžaduje bedlivější monitorování ze strany příslušných orgánů, a proto by využívání uvedeného přístupu institucemi mělo podléhat zvláštním podmínkám jak před jeho prvním využitím, tak i v jeho průběhu.
(4)
Vzhledem k tomu, že se článek 330 nařízení (EU) č. 575/2013, který se týká zacházení s úrokovými swapy pevných sazeb proti pohyblivým sazbám, použije pouze pro účely úrokového rizika, nemělo by k němu být u určitých finančních operací, jimiž jsou například swapce, přihlíženo.
(5)
Ustanovení tohoto nařízení jsou vzájemně úzce provázána, neboť upravují měření rizik jiných než rizik delta u opcí a opčních listů souvisejících s různými podkladovými nástroji. Za účelem zajištění souladu mezi těmito ustanoveními, která by měla vstoupit v platnost současně, a usnadnění komplexního pohledu a jednoduchého přístupu k nim osobám, na něž se vztahují tyto povinnosti, je žádoucí zahrnout všechny regulační technické normy požadované nařízením (EU) č. 575/2013 týkající se této oblasti do jediného nařízení.
(6)
Toto nařízení vychází z návrhu regulačních technických norem předložených Komisi Evropským orgánem pro bankovnictví.
(7)
Evropský orgán pro bankovnictví uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (3),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vymezení požadavků na kapitál pro jiné riziko než riziko delta u opcí a opčních listů
1. Instituce vypočítávají požadavky na kapitál u tržního rizika souvisejícího s riziky jinými než rizikem delta u opcí a opčních listů podle požadavků čl. 329 odst. 3, čl. 352 odst. 6 a čl. 358 odst. 4 nařízení (EU) č. 575/2013 na základě jednoho z těchto přístupů:
a)
zjednodušeného přístupu stanoveného v článcích 2 a 3 tohoto nařízení;
b)
přístupu Delta-plus stanoveného v článcích 4, 5 a 6 tohoto nařízení;
c)
přístupu podle scénáře stanoveného v článcích 7, 8 a 9 tohoto nařízení.
2. Při výpočtu požadavků na kapitál na konsolidovaném základě mohou instituce využít kombinace různých přístupů. Instituce mohou individuálně využít pouze kombinace přístupu podle scénáře a přístupu Delta-plus, pokud jsou splněny podmínky stanovené v článcích 4 až 9.
3. Pro účely výpočtu podle odstavce 1 postupují instituce takto:
a)
rozloží koše opcí či opčních listů na jejich základní složky;
b)
rozloží caps a floors či jiné opce, které se vztahují k úrokovým sazbám k různým datům, na řetězec nezávislých opcí týkajících se rozdílných období (tzv. caplet a floorlets);
c)
s opcemi a opčními listy na úrokové swapy pevných sazeb proti pohyblivým sazbám zacházejí jako s opcemi či opčními listy na příslušnou pevnou úrokovou sazbu;
d)
s opcemi a opčními listy, které se vztahují k více než jednomu podkladovému nástroji z podkladových nástrojů uvedených v čl. 5 odst. 3, zacházejí jako s košem opcí či opčních listů, kde každá opce má jeden samostatný podkladový nástroj.
Článek 2
Podmínky uplatnění zjednodušeného přístupu
Instituce, které nakupují pouze opce a opční listy, mohou využít pouze zjednodušeného přístupu.
Článek 3
Vymezení požadavků na kapitál podle zjednodušeného přístupu
1. Instituce uplatňující zjednodušený přístup provedou výpočet požadavků na kapitál souvisejících s riziky jinými než delta u nákupních a prodejních opcí či opčních listů jako vyšší z hodnot v rozmezí nula a rozdílu následujících hodnot:
a)
hrubá částka, jak je uvedena v odstavcích 2 až 5;
b)
částka odpovídající váženému riziku delta, která se vypočítá z tržní hodnoty podkladového nástroje vynásobené deltou a poté vynásobené jednou z následujících příslušných vah:
i)
v případě specifického či obecného kapitálového rizika či úrokového rizika váhou podle kapitoly 2 části třetí hlavy IV nařízení (EU) č. 575/2013;
ii)
v případě rizika komodity váhou podle kapitoly 4 části třetí hlavy IV nařízení (EU) č. 575/2013 a
iii)
v případě měnového rizika váhou podle kapitoly 3 části třetí hlavy IV nařízení (EU) č. 575/2013.
2. V případě opcí a opčních listů, na které se vztahuje jedna z následujících dvou kategorií, se hrubá částka uvedená v odstavci 1 stanoví podle odstavců 3 až 4:
a)
má-li kupující neomezené právo koupě podkladového nástroje za předem určenou cenu k okamžiku vypršení lhůty či kdykoli před ním a pokud je prodávající povinen splnit poptávku kupujícího (jednoduché nákupní opce či jednoduché nákupní opční listy);
b)
má-li kupující neomezené právo prodeje podkladového nástroje stejným způsobem, jak je uvedeno v písmeni a) (jednoduché prodejní opce či jednoduché prodejní opční listy).
3. Hrubá částka uvedená v odstavci 1 se vypočítá jako maximální hodnota mezi nulou a tržní hodnotou podkladového cenného papíru vynásobená součtem specifických a obecných tržních rizik u požadavků na kapitál pro podkladový nástroj, od které je odečtena výše zisku, je-li uskutečněn, vyplývajícího z okamžité realizace opce (zpeněžení), je-li splněna jedna z následujících podmínek:
a)
opce či opční list obsahuje právo prodeje podkladového nástroje (tzv. dlouhý prodej) a je spojena s kapitálovými investicemi do podkladového nástroje (tzv. dlouhá pozice v podkladovém nástroji);
b)
opce či opční list obsahuje právo nákupu podkladového nástroje (tzv. dlouhý nákup) a je spojena se závazkem prodeje kapitálových investic do podkladového nástroje (tzv. krátká pozice v podkladovém nástroji).
4. Obsahuje-li opce či opční list právo nákupu podkladového nástroje (dlouhý nákup) či právo prodeje podkladového nástroje (tzv. dlouhý prodej), je hrubá částka podle odstavce 1 menší z těchto dvou částek:
a)
tržní hodnota podkladového cenného papíru vynásobená součtem specifických a obecných požadavků na tržní rizika týkajících se podkladového nástroje;
b)
hodnota pozice stanovená podle přecenění tržní hodnotou nebo pomocí modelu, jak je stanoveno v čl. 104 odst. 2 písm. b) a c) nařízení (EU) č. 575/2013 (tržní hodnota opce nebo opčního listu).
5. V případě všech typů opcí nebo opčních listů, které nedisponují vlastnostmi uvedenými v odstavci 2, se za tržní hodnotu opce či opčního listu považuje hrubá částka uvedená v odstavci 1.
Článek 4
Přehled vymezení požadavků na kapitál podle přístupu Delta-plus
1. Pokud se instituce rozhodnou uplatňovat přístup Delta-plus pro opce a opční listy, jejichž gama je spojitou funkcí ceny podkladového nástroje a jejichž vega je spojitou funkcí implikované volatility (spojité opce a opční listy), vypočítají se požadavky na kapitál pro jiná rizika než rizika delta u opcí a opčních listů jako součet následujících požadavků:
a)
požadavků na kapitál týkajících se parciální derivace delta podle ceny podkladového nástroje, který je u dluhopisových opcí či opčních listů parciální derivací delta podle výnosů do období splatnosti podkladového dluhopisu, a u swapcí parciální derivací delta podle sazby swapů;
b)
požadavku týkajícího se parciální derivace prvního řádu opce či opčního listu podle implikované volatility.
2. Implikovaná volatilita se považuje za hodnotu volatility vzorce ocenění opce či opčního listu, u něhož je za určitého modelu ocenění a výše všech dalších seznatelných parametrů ovlivňujících ocenění teoretická cena opce či opčního listu rovna tržní hodnotě takové opce či opčního listu, přičemž tržní hodnotou se rozumí tržní hodnota ve smyslu čl. 3 odst. 4.
3. Požadavky na kapitál pro rizika jiná než rizika delta týkající se nespojitých opcí či opčních listů se vymezují takto:
a)
v případě koupě opcí či opčních listů jako maximální částka mezi nulou a rozdílem těchto hodnot:
i)
tržní hodnota opce či opčního listu ve smyslu čl. 3 odst. 4;
ii)
rizikově vážená hodnota odpovídající hodnotě delta ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b);
b)
v případě prodeje opcí či opčních listů jako maximální částka mezi nulou a rozdílem těchto hodnot:
i)
příslušná tržní hodnota podkladového nástroje, jež se považuje buď za maximální možnou platbu k okamžiku splatnosti, je-li smluvně stanovena, či tržní hodnota podkladového nástroje či efektivní pomyslná tržní hodnota, není-li maximální možná platba stanovena smluvně;
ii)
rizikově vážená hodnota odpovídající hodnotě delta ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b).
4. Hodnota gama a vega využitá při výpočtu požadavků na kapitál se vypočítá s využitím vhodného modelu oceňování, jak je uvedeno v čl. 329 odst. 1, čl. 352 odst. 1 a čl. 358 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013. Nelze-li podle tohoto odstavce hodnotu gama či vega vypočítat, provede se výpočet požadavků na kapitál u rizik jiných než rizik delta podle odstavce 3.
Článek 5
Vymezení požadavků na kapitál pro riziko gama podle přístupu Delta-plus
1. Pro účely čl. 4 odst. 1 písm. a) se požadavky na kapitál pro riziko gama vypočítají podle následujících návazných kroků:
a)
u každé individuální opce či opčního listu se vypočítá dopad gama;
b)
provede se součet dopadů gama na individuální opce nebo opční listy, které odkazují na stejný samostatný typ podkladového nástroje;
c)
absolutní hodnota součtu všech záporných hodnot vyplývající z kroku b) stanoví požadavky na kapitál pro riziko gama. Ke kladným hodnotám, jež jsou výsledkem kroku b), se nepřihlíží.
2. Pro účely kroku podle odst. 1 písm. a) se vypočítají dopady gama podle vzorce uvedeného v příloze I.
3. Pro účely kroku podle odst. 1 písm. b) se za samostatné typy podkladového nástroje považují:
a)
v případě úroků v stejné měně: jednotlivá časová pásma splatnosti, jak jsou uvedena v tabulce č. 2 v článku 339 nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
v případě kapitálových a akciových indexů: jednotlivé trhy vymezené v pravidlech, která mají být vypracována podle čl. 341 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013;
c)
v případě měn a zlata: jednotlivé měnové páry a zlato;
d)
v případě komodit: komodity, které jsou považovány za stejné, jak je stanoveno v čl. 357 odst. 4 nařízení (EU) č. 575/2013.
Článek 6
Vymezení požadavků na kapitál pro riziko vega podle přístupu Delta-plus
Pro účely čl. 4 odst. 1 písm. b) se požadavky na kapitál pro riziko vega vypočítají podle následujících návazných kroků:
a)
pro každou individuální opci se stanoví hodnota vega;
b)
pro každou individuální opci se vypočítá předpokládaný kladný/záporný 25 % posun implikované volatility, přičemž implikovaná volatilita je vykládána ve smyslu čl. 4 odst. 2;
c)
pro každou individuální opci se hodnota vega, která je výsledkem kroku podle písm. a), vynásobí odhadovaným posunem implikované volatility, který vyplyne z kroku podle písmene b);
d)
pro každý samostatný typ podkladového nástroje ve smyslu čl. 5 odst. 3 se provede součet hodnot vyplývajících z kroku podle písmene c);
e)
součet absolutních hodnot, jež jsou výsledkem kroku podle písmene d), určuje celkové požadavky na kapitál pro riziko vega.
Článek 7
Podmínky uplatnění přístupu podle scénáře
Instituce mohou použít přístup podle scénáře, splňují-li veškeré tyto požadavky:
a)
zřídily jednotku řízení rizika, která monitoruje riziko portfolia opcí instituce a o výsledcích své činnosti podává zprávu vedení;
b)
příslušným orgánům oznámily předem vymezený rozsah expozic, na který se tento přístup bude soustavně uplatňovat;
c)
výsledky postupu podle scénáře jsou součástí interních zpráv pro vedení instituce.
Instituce pro účely písmene c) vymezí přesné pozice, na které se vztahuje přístup podle scénáře, včetně typu produktu či identifikovaných pracovišť a portfolia, rozlišitelný přístup řízení rizik, který se uplatní ve vztahu k těmto pozicím, vyčleněné IT aplikace, které se využívají pro tyto pozice, a odůvodnění, proč se na takové pozice vztahuje přístup podle scénáře ve srovnání s pozicemi, pro něž byly určeny jiné přístupy.
Článek 8
Vymezení matice scénáře v přístupu podle scénáře
1. Instituce vymezí u každého samostatného typu podkladového nástroje, jak je uveden v čl. 5 odst. 3, matici scénáře obsahující soubor scénářů.
2. První dimenze matice scénáře se týká změny ceny podkladového nástroje spočívající v jejím zvýšení či snížení oproti stávající hodnotě. Tato škála změn se skládá:
a)
v případě úrokových opcí a opčních listů z kladné/záporné předpokládané změny úrokové sazby stanovené v pátém sloupci tabulky č. 2 v článku 339 nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
v případě kapitálových opcí či kapitálových opčních listů nebo opcí či opčních listů na kapitálové indexy z kladné/záporné váhy uvedené v článku 343 nařízení (EU) č. 575/2013;
c)
v případě měnových opcí či opčních listů a opcí či opčních listů ve zlatě z kladné/záporné váhy uvedené v článku 351 nařízení (EU) č. 575/2013 nebo případně z kladné/záporné váhy uvedené v článku 354 nařízení (EU) č. 575/2013;
d)
v případě opcí (opčních listů) na komodity z kladné/záporné váhy uvedené v čl. 360 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 575/2013.
3. Scénáře změny ceny podkladového nástroje se vymezí mřížkou minimálně sedmi bodů, které zahrnují stávající pozorování a rozdělují pásma uvedená v odstavci 2 do rovnoměrně rozložených intervalů.
4. Druhou dimenzi matice scénáře vymezují změny volatility. Pásmo změn volatility se pohybuje v rozsahu plus/mínus 25 % implikované volatility ve smyslu odkazu čl. 4 odst. 2. Takové pásmo změn se rozdělí minimálně do mřížky o třech bodech, které zahrnují 0 % změnu, přičemž pásmo je rozděleno do rovnoměrně rozložených intervalů.
5. Matice scénáře je vymezena veškerými možnými kombinacemi bodů podle odstavců 3 a 4. Každá kombinace představuje jeden scénář.
Článek 9
Vymezení požadavků na kapitál v přístupu podle scénáře
Požadavky na kapitál týkající se jiných rizik než rizik delta u opcí a opčních listů se v případě přístupu podle scénáře vypočítají podle následujících návazných kroků:
a)
v případě každé individuální opce či opčního listu se použijí k výpočtu simulované čisté ztráty nebo zisku odpovídající příslušnému scénáři všechny scénáře, na které se odkazuje v článku 8. Při této simulaci se využije metod plného přecenění, simulace změn ceny s využitím modelů ocenění, aniž by se využila lokální aproximace takových modelů;
b)
v případě každého samostatného typu podkladového nástroje ve smyslu čl. 5 odst. 3 se provede souhrn hodnot získaných z výpočtu podle písmene a) týkajících se jednotlivých scénářů;
c)
v případě každého samostatného typu podkladového nástroje ve smyslu čl. 5 odst. 3 se příslušný scénář vypočítá jako scénář, pro který byly v případě hodnot stanovených podle písmene b) vypočítány největší ztráty, nebo nejmenší zisky, nejsou-li ztráty žádné;
d)
v případě každého samostatného typu podkladového nástroje ve smyslu čl. 5 odst. 3 se požadavky na kapitál vypočítají podle vzorce uvedeného v příloze II;
e)
celkové požadavky na kapitál v případě rizika jiného než rizika delta u opcí a opčních listů jsou součtem požadavků na kapitál získaných z výpočtu uvedeného v kroku podle písmene d) pro všechny samostatné typy podkladových nástrojů ve smyslu čl. 5 odst. 3.
Článek 10
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 12. března 2014.
KOMMISSIONENS DELEGERADE FÖRORDNING (EU) nr 528/2014
av den 12 mars 2014
om komplettering av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 vad gäller tekniska tillsynsstandarder för optioners icke-deltarisker i samband med standardmetoden för marknadsrisk
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av den 26 juni 2013 om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012 (1), särskilt artikel 329.3 tredje stycket, artikel 352.6 tredje stycket och artikel 358.4 tredje stycket, och
av följande skäl:
(1)
Mandat ges i förordning (EU) nr 575/2013 för att utveckla en rad olika metoder för att avspegla andra risker än deltarisker i institutens kapitalbaskrav ”på ett sätt som står i proportion till omfattningen av och komplexiteten i institutens verksamheter i optioner och warranter”. Det är därför lämpligt att utforma metoder som är olika avancerade och som har olika grad av riskänslighet så att man kan täcka in olika typer av institut. Man bör följaktligen införa följande tre metoder (som anges i stigande rangordning efter komplexitetsgrad) för att mäta icke-delta risker för optioner och warranter: i) den förenklade metoden, ii) delta-plus metoden och iii) scenariemetoden. Denna ram som grundar sig på tre metoder återger i stort sett det motsvarande ramverk som fastställts av Baselkommittén för banktillsyn (nedan kallad BCBS), dock med nödvändiga justeringar för att ta hänsyn till förordning (EU) nr 575/2013. Fördelen med detta är att man får samstämmighet mellan unionens bestämmelser och internationellt överenskomna minimistandarder.
(2)
Eftersom de institut som tillämpar delta-plusmetoden måste kunna behandla diskontinuerliga optioner på ett mer riskänsligt sätt bör det vara möjligt för dem att på vissa villkor kombinera riskmätningsmetoderna för optioner och warranter, inte bara inom grupper utan även inom enskilda juridiska enheter. För att undvika att instituten tillämpar metoderna på ett selektivt sätt i syfte att minimera sina egna kapitalbaskrav, ska det i enskilda fall endast vara tillåtet att kombinera metoder om institutet redan i förväg specificerat tillämpningsområdet för var och en av metoderna innan det börjar använda dem så att de tillämpar dem på samma sätt över tiden.
(3)
Icke-deltarisker i samband med optioner och warranter kan omfatta, men är inte begränsade till, risker till följd av förändringar av instrumentets gamma, s.k. ”gammarisk” eller ”konvexitetsrisk” enligt artikel 4.1 a i denna förordning, risker till följd av förändringar av instrumentets vega, s.k. ”vegarisk” eller ”volatilitetsrisk” enligt artikel 4.1 b i denna förordning, risker till följd av ränteändringar, s.k. ”ränterisk” eller ”rho-risk”, icke-linjära samband som inte fångas in av gammarisken och risk vad gäller implicit korrelation för korgoptioner eller korgwarranter. Av dessa risker är det endast gamma- och vegarisken som är tillräckligt betydande för att motivera kapitalbaskrav, även när det gäller institut med en mer komplex verksamhet, och av denna anledning bör endast dessa risker ingå i beräkningen av kapitalbaskravet. Enligt förordning (EU) nr 575/2013 föreskrivs det att instituten ska inhämta förhandstillstånd från sina behöriga myndigheter för att använda en intern modell för beräkningen av delta. Användningen av icke-deltariskmetoder måste emellertid övervakas och bedömas enligt de tillsyns- och utvärderingsförfaranden för institut som anges i Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU (2). Vad gäller scenariemetoden så kräver denna en noggrannare övervakning av de behöriga myndigheterna eftersom den är mer komplex och detta innebär att institutionerna endast kan använda sig av denna metod i enlighet med specifika tillämpningsvillkor, både första gången och vid all senare användning.
(4)
Eftersom artikel 330 i förordning (EU) nr 575/2013 om behandling av fast-till-rörlig ränteswappar endast gäller för ränterisker bör den inte tas i beaktande för vissa finansiella instrument såsom swaptioner.
(5)
Bestämmelserna i den här förordningen är nära knutna till varandra, eftersom de alla behandlar mätning av icke-deltarisker för optioner och warranter som är kopplade till olika underliggande tillgångar. För att säkerställa överensstämmelse mellan dessa bestämmelser, som bör träda i kraft samtidigt samt göra det lättare för personer som omfattas av dessa skyldigheter att få överblick och behändig tillgång till dem, är det önskvärt att i en enda förordning samla samtliga tekniska tillsynsstandarder som krävs enligt förordning (EU) nr 575/2013.
(6)
Denna förordning grundar sig på det förslag till tekniska tillsynsstandarder som Europeiska bankmyndigheten har lagt fram för kommissionen.
(7)
Europeiska bankmyndigheten har genomfört öppna offentliga samråd om det förslag till tekniska tillsynsstandarder som denna förordning bygger på, analyserat de potentiella kostnaderna och fördelarna därav och begärt ett yttrande från den bankintressentgrupp som inrättats i enlighet med artikel 37 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1093/2010 (3).
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Fastställande av kapitalbaskrav för optioners och warranters icke-deltarisker
1. Instituten ska beräkna sina kapitalbaskrav med avseende på optioners och warranters andra marknadsrisker än deltarisker i enlighet med artiklarna 329.3, 352.6 och 358.4 i förordning (EU) nr 575/2013 enligt någon av följande metoder:
a)
Den förenklade metod som anges i artiklarna 2 och 3 i denna förordning.
b)
Den delta-plusmetod som anges i artiklarna 4, 5 och 6 i denna förordning.
c)
Den scenariemetod som anges i artiklarna 7, 8 och 9 i denna förordning.
2. Vid beräkningen av kapitalbaskrav på gruppnivå får institutionerna kombinera flera olika metoder. På individuell nivå får instituten dock endast kombinera scenariemetoden och delta-plusmetoden, med förbehåll för att villkoren i artiklarna 4-9 är uppfyllda.
3. För den beräkning som avses i punkt 1 ska instituten vidta följande åtgärder:
a)
Bryta ned korgoptioner och korgwarranter i sina grundläggande komponenter.
b)
Bryta ned s.k. räntetak (caps) och räntegolv (floors) och andra optioner som hänför sig till ränta vid olika tidpunkter till en serie av oberoende optioner med olika löptid (s.k. caplets och floorlets).
c)
Behandla optioner och warranter på fast-till-rörlig-ränteswappar som optioner eller warranter på den del av swappen som avser fast ränta.
d)
Behandla optioner och warranter som hänför sig till fler än en av de underliggande tillgångar som beskrivs i artikel 5.3 som en korg av optioner eller warranter där varje option har en enda specifik underliggande tillgång.
Artikel 2
Villkor för tillämpning av den förenklade metoden
Institutioner som endast köper optioner och warranter får endast använda den förenklade metoden.
Artikel 3
Fastställande av kapitalbaskrav enligt den förenklade metoden
1. Institut som tillämpar den förenklade metoden ska beräkna kapitalbaskraven med avseende på icke-deltarisker för köp- och säljoptioner eller warranter som det högre beloppet av noll och skillnaden mellan följande värden:
a)
Bruttobeloppet, enligt beskrivningen i punkterna 2-5.
b)
Beloppet av den riskvägda deltaekvivalenten, vilket ska beräknas som det underliggande instrumentets marknadsvärde multiplicerat först med deltat och därefter med något av följande relevanta viktningstal:
i)
För specifika och generella risker i aktieinstrument eller ränterisker, i enlighet med del tre avdelning IV kapitel 2 i förordning (EU) nr 575/2013.
ii)
För råvarurisk, i enlighet med del tre avdelning IV kapitel 4 i förordning (EU) nr 575/2013.
iii)
För valutarisk, i enlighet med del tre avdelning IV kapitel 3 i förordning (EU) nr 575/2013.
2. För optioner och warranter som hör till en av följande två kategorier ska det bruttobelopp som avses i punkt 1 fastställas i enlighet med punkterna 3-4 i följande fall:
a)
Köparen har ovillkorlig rätt att köpa den underliggande tillgången till ett i förväg bestämt pris på slutdagen eller när som helst innan slutdagen, och säljaren har skyldigheten att sälja om köparen så begär (enkla köpoptioner och warranter).
b)
Köparen har ovillkorlig rätt att sälja den underliggande tillgången på samma sätt som i led a (enkla säljoptioner och warranter).
3. Det bruttobelopp som avses i punkt 1 ska beräknas som det högre beloppet av noll och det underliggande värdepapprets marknadsvärde multiplicerat med summan av det specifika och det generella kapitalbaskravet för marknadsrisken för det underliggande värdepappret minus eventuellt vinstbelopp om optionen lösts in (är in-the-money), under förutsättning att något av följande villkor är uppfyllda:
a)
Optionen eller warranten ger en rättighet att sälja den underliggande tillgången (long put) och är kombinerad med ett innehav av den underliggande tillgången (lång position i det underliggande instrumentet).
b)
Optionen eller warranten ger rätt att köpa den underliggande tillgången (long call) och är kombinerad med ett löfte om att sälja innehav av den underliggande tillgången (kort position i den underliggande tillgången).
4. Om en option eller warrant ger rätt att köpa den underliggande tillgången (long call) eller rätt att sälja de underliggande tillgången (long put), ska det bruttobelopp som avses i punkt 1 vara det lägsta av följande två belopp:
a)
Det underliggande värdepapprets marknadsvärde multiplicerat med summan av det specifika och det generella kapitalbaskravet för marknadsrisken för den underliggande tillgången.
b)
Positionens värde fastställt genom den marknadsvärderingsmetod eller modellvärderingsmetod som föreskrivs i artikel 104.2 b och c i förordning (EU) nr 575/2013 (optionens eller warrantens marknadsvärde).
5. Alla typer av optioner eller warranter som inte har de egenskaper som anges i punkt 2 ska det bruttobelopp som avses i punkt 1 vara optionens eller warrantens marknadsvärde.
Artikel 4
Översikt över fastställande av kapitalbaskrav enligt delta-plusmetoden
1. I de fall instituten väljer att använda sig av delta-plusmetoden för optioner och warranter vars gamma är en kontinuerlig funktion av priset på den underliggande tillgången och vars vega är en kontinuerlig funktion av den implicita volatiliteten (kontinuerliga optioner och warranter) ska kapitalbaskravet avseende optioners och warranters icke-deltarisk beräknas som summan av följande krav:
a)
De kapitalbaskrav relaterat till den partiella derivatan av delta med avseende på på den underliggande tillgångens pris, vilken för obligationsoptioner och warranter är den partiella derivatan av delta med avseende på den underliggande obligationens avkastning fram till förfall för och för swaptioner den partiella derivatan av delta med avseende på swap-räntan.
b)
Kravet rörande den första partiella derivatan av värdet på en option eller warrant, med avseende på den implicita volatiliteten.
2. Den implicita volatiliteten ska vara det värde på volatiliteten som anges i optionens eller warrantens prisberäkningsformel för vilken, givet en viss prissättningsmodell och givet värden på alla övriga konstaterbara prissättningsparametrar, optionens eller warrantens teoretiska pris är lika med dess marknadsvärde, varvid begreppet marknadsvärde ska förstås på det sätt som avses i artikel 3.4.
3. Kapitalbaskraven för icke-deltarisker med avseende på diskontinuerliga optioner och warranter ska fastställas enligt följande:
a)
Om optionerna eller warranterna har köpts ska kravet fastställas till det högre beloppet av noll och skillnaden mellan följande värden:
i)
Optionens eller warrantens marknadsvärde, i enlighet med definitionen i artikel 3.4.
ii)
Beloppet av den riskvägda deltaekvivalenten, i enlighet med definitionen i artikel 3.1 b.
b)
Om optionerna eller warranterna har sålts, ska kravet fastställas till det högre beloppet av noll och skillnaden mellan följande värden:
i)
Det relevanta marknadsvärdet för den underliggande tillgången, vilket ska vara antingen maximal möjlig betalning på slutdagen, om en sådan avtalats, eller marknadsvärdet på den underliggande tillgången eller det faktiska teoretiska värdet om någon maximal möjlig betalning inte avtalats.
ii)
Den riskvägda deltaekvivalentens belopp, i enlighet med definitionen i artikel 3.1 b.
4. De värden för gamma och vega som används vid beräkningen av kapitalbaskraven ska beräknas med hjälp av lämplig prissättningsmodell i enlighet med artikel 329.1, 352.1 och 358.3 i förordning (EU) nr 575/2013. Om varken gamma eller vega kan beräknas i enlighet med denna punkt, ska kapitalkraven för icke-deltarisker beräknas i enlighet med punkt 3.
Artikel 5
Fastställande av kapitalbaskrav med avseende på gammarisk enligt delta-plusmetoden
1. Vid tillämpningen av artikel 4.1 a ska kapitalbaskraven med avseende på gammarisk beräknas med hjälp av följande steg:
a)
För varje enskild option eller warrant ska gammapåverkan beräknas.
b)
Gammapåverkan för alla enskilda optioner och warranter som hänför sig till samma specifika underliggande typ ska adderas.
c)
Det absoluta värdet av summan av alla negativa värden som erhålls i steg b ska utgöra kapitalbaskravet med avseende på gammarisk. De positiva värden som följer av steg b ska inte beaktas.
2. Vid tillämpningen av steget i punkt 1 a ska gammapåverkan beräknas enligt den formel som anges i bilaga I.
3. Vid tillämpningen av steget i punkt 1 b ska följande anses vara en specifik underliggande typ:
a)
För räntesatser i samma valuta: varje löptidsband som anges i tabell 2 i artikel 339 i förordning (EU) nr 575/2013.
b)
För aktieinstrument och aktieindex: varje marknad enligt definitionen i de regler som ska utarbetas i enlighet med artikel 341.3 i förordning (EU) nr 575/2013.
c)
För utländsk valuta och guld: varje valutapar och guld.
d)
För råvaror: råvaror som anses vara identiska i enlighet med artikel 357.4 i förordning (EU) nr 575/2013.
Artikel 6
Fastställande av kapitalbaskrav med avseende på vegarisk enligt delta-plusmetoden
Vid tillämpningen av artikel 4.1 b ska kapitalbaskraven med avseende på vegarisk beräknas med hjälp av följande steg:
a)
För varje enskild option eller warrant ska vegavärdet beräknas.
b)
För varje enskild option ska en antagen förändring på +/- 25 % i den implicita volatiliteten beräknas, varvid begreppet implicit volatilitet ska förstås på det sätt som avses i artikel 4.2.
c)
För varje enskild option ska det vegavärde som följer av steget i led a multipliceras med den antagna förändring i den implicita volatiliteten som följer av steget i led b.
d)
För varje specifik underliggande typ, i enlighet med definitionen i artikel 5.3 ska de värden som följer av steget i led c adderas.
e)
Summan av de absoluta värden som följer av steget i led d ska utgöra det totala kapitalbaskravet med avseende på vegarisk.
Artikel 7
Villkor för tillämpning av scenariemetoden
Instituten får använda scenariemetoden om de uppfyller samtliga följande krav:
a)
De har inrättat en rikskontrollenhet som övervakar risken i institutionernas optionsportföljer och rapporterar resultaten till ledningen.
b)
De har underrättat de behöriga myndigheterna om den förutfastställda uppsättning exponeringar som kommer att omfattas av denna metod på ett konsekvent sätt över tiden.
c)
De ser till att införliva resultaten av scenariemetoden i internrapporteringen till institutets ledning.
För tillämpningen av led c ska instituten fastställa exakt vilka positioner som ska omfattas av scenariemetoden, bl.a. typ av produkt och angivet handlarbord och portfölj, den särskilda riskhanteringsprocess och den särskilda datortillämpning som tillämpas för positionerna i fråga samt en motivering till varför de ifrågavarande positionerna ska omfattas av scenariemetoden mot bakgrund av vilka positioner som hänförts till andra metoder.
Artikel 8
Definition av scenariematrisen enligt scenariemetoden
1. Ett institut ska för varje specifik underliggande typ som avses i artikel 5.3 fastställa en scenariematris som omfattar en uppsättning scenarier.
2. Scenariematrisens första dimension är den underliggande tillgångens prisförändring över och under dess aktuella värde. Detta prisförändringsspann ska ha följande utformning:
a)
För ränteoptioner eller warranter: +/- den antagna ränteförändring som anges i kolumn 5 i tabell 2 i artikel 339 i förordning (EU) nr 575/2013.
b)
För optioner eller warranter för aktieinstrument och aktieindex: +/- den viktning som anges i artikel 343 i förordning (EU) nr 575/2013.
c)
För optioner eller warranter på valuta och guld: +/- den viktning som anges i artikel 351 i förordning (EU) nr 575/2013 eller, i tillämpliga fall, +/- den viktning som anges i artikel 354 i förordning (EU) nr 575/2013.
d)
För råvaruoptioner (warranter): +/- den viktning som anges i artikel 360.1 a i förordning (EU) nr 575/2013.
3. Prisförändringsscenarierna för den underliggande tillgången ska återges i ett rutnät som har minst sju punkter, anger det aktuella värdet och delar in det variationsspann som anges i punkt 2 i lika stora intervall.
4. Scenariematrisens andra dimension ska fastställas på grundval av volatilitetsförändringar. Variationsspannet för volatilitetsförändringar ska vara +/- 25 % av den implicita volatiliteten, varvid begreppet implicit volatilitet ska förstås på det sätt som avses i artikel 4.2. Detta variationsspannspann ska återges i ett rutnät med minst tre punkter, som även omfattar en förändring på 0 % och är indelat i lika stora intervall.
5. Scenariematrisen består av alla möjliga kombinationer av punkter enligt punkterna 3 och 4. Varje kombination utgör ett enskilt scenario.
Artikel 9
Fastställande av kapitalbaskrav enligt scenariemetoden
Enligt scenariemetoden ska kapitalbaskravet med avseende på optioners och warranters icke-deltarisk beräknas med hjälp av följande steg:
a)
För varje enskild option och warrant ska alla de scenarier som avses i artikel 8 tillämpas vid beräkningen av den simulerade nettovinsten eller nettoförlusten vid varje scenario. Denna simulering ska göras med hjälp av metoder för full omvärdering, dvs. man simulerar prisförändringarna med hjälp av prissättningsmodeller och använder sig inte av lokala approximeringar av dessa modeller.
b)
För varje specifik underliggande typ som avses i artikel 5.3 ska de värden aggregeras som erhållits genom beräkningen i led a och som avser de enskilda scenarierna.
c)
För varje specifik underliggande typ som avses i artikel 5.3 ska det ”relevanta scenariet” beräknas som det scenario för vilket de värden som fastställts i steg b ger den största förlusten alternativt den minsta förlusten i det fall det inte finns några förluster.
d)
För varje specifik underliggande typ som avses i artikel 5.3 ska kapitalbaskravet beräknas i enlighet med den formel som anges i bilaga II.
e)
Det totala kapitalbaskravet med avseende på optioners och warranters icke-deltarisk vara summan av de kapitalbaskrav som erhålls från beräkningen i steg d, för alla olika specifika underliggande typer som avses i artikel 5.3.
Artikel 10
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 12 mars 2014.