NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 404/2014
ze dne 17. února 2014,
kterým se mění příloha II nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 510/2011, pokud jde o sledování emisí CO2 z nových lehkých užitkových vozidel, jejichž typ byl schválen v rámci vícestupňového schvalování
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 510/2011 ze dne 11. května 2011, kterým se stanoví výkonnostní emisní normy pro nová lehká užitková vozidla v rámci integrovaného přístupu Unie ke snižování emisí CO2 z lehkých vozidel (1), a zejména na čl. 8 odst. 9 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V příloze XII nařízení Komise (ES) č. 692/2008 (2) jsou stanoveny nové metody stanovení emisí CO2 a spotřeby paliva pro vozidla N1, která prošla postupem vícestupňového schválení typu (dále jen „vozidla vyráběná ve více fázích“). Tato nová metoda se bude používat od 1. ledna 2014, ale dobrovolně se může používat již od 1. ledna 2013.
(2)
Bod 7 části B přílohy II nařízení (EU) č. 510/2011 stanoví, že specifické emise CO2 dokončených vozidel jsou připsány výrobci základního vozidla. Proto je třeba, aby se dokončená vozidla vyráběná ve více fázích v rámci sledování rozlišovala a aby bylo možné identifikovat výrobce základního vozidla. Rovněž je zapotřebí podle metodiky uvedené v příloze XII nařízení (ES) č. 692/2008 vymezit určité údaje, které se vztahují k základnímu vozidlu.
(3)
Výrobci základních vozidel mají v souladu s čl. 8 odst. 5 nařízení (EU) č. 510/2011 právo ověřovat údaje o vozidlech vyráběných ve více fázích, na jejichž základě jim byl vypočítán cíl pro specifické emise CO2. Proto je vhodné stanovit příslušné údaje parametrů a zajistit, aby takové ověření mohlo být účinně provedeno.
(4)
Metodika stanovená v příloze XII nařízení (ES) č. 692/2008 se uplatní na nedokončená nebo dokončená vozidla. Pokud se však dokončené vozidlo před první registrací dále upravuje, mělo by být upřesněno, že při výpočtu cíle pro specifické emise jsou sledovány a vzaty v úvahu hmotnost vozidla v provozním stavu a emise CO2 pro úplné vozidlo, které se používá jako vozidlo základní.
(5)
Je nezbytné dále upřesnit údaje, které by měly být poskytovány, s cílem zajistit, aby emise CO2 vozidel vyráběných ve více fázích mohly být adekvátně a účinně sledovány a ověřovány.
(6)
Vozidlo je identifikováno identifikačním číslem vozidla (dále jen „VIN“), tedy alfanumerickým kódem přiděleným vozidlu výrobcem v souladu s nařízením Komise (EU) č. 19/2011 (3). Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES (4) v oddíle 4 přílohy XVII stanoví jako základní pravidlo, že identifikační číslo základního vozidla musí být zachováno ve všech dalších stupních procesu schvalování typu, aby se zajistila sledovatelnost procesu. Prostřednictvím VIN by proto mělo být možné propojit dokončené vozidlo s vozidlem základním s cílem určit výrobce základního vozidla, který je odpovědný za emise CO2. Kromě toho by VIN mělo umožnit výrobci základního vozidla ověřit příslušné údaje týkající se základního vozidla. Poněvadž neexistují žádné jiné parametry, které mohou poskytnout tento druh propojení, je vhodné požadovat, aby členské státy sledovaly čísla VIN nově registrovaných vozidel N1 a podávaly o nich zprávu Komisi prostřednictvím systému shromažďování údajů Evropské agentury pro životní prostředí (EEA).
(7)
Za účelem výpočtu cílů pro specifické emise, pokud jde o vozidla vyráběná ve více fázích, je třeba v souladu s bodem 7 části B přílohy II nařízení (EU) č. 510/2011 posoudit standardní přidanou hmotnost stanovenou podle bodu 5.3 přílohy XII nařízení (ES) č. 692/2008. To bude vyžadovat sledování a hlášení hmotnosti v provozním stavu základního vozidla a technicky přípustné maximální hmotnosti naloženého vozidla, prostřednictvím čehož může být stanovena standardní přidaná hmotnost, nebo případně sledování a hlášení vlastní standardní přidané hmotnosti. Kromě toho, aby bylo možné určit, zda vozidlo vyrobené ve více fázích spadá do oblasti působnosti nařízení (EU) č. 510/2011, je nezbytné ověřit, že referenční hmotnost dokončeného vozidla nepřekročí limity uvedené v čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení.
(8)
Jestliže členské státy nejsou schopny poskytnout všechny parametry požadované podle přílohy II nařízení (EU) č. 510/2011 kvůli koncepci svého systému pro registraci údajů týkajících se nových lehkých užitkových vozidel, mohou být tyto parametry poskytnuty dotyčnými výrobci v oznámení uvedeném v čl. 8 odst. 5 nařízení (EU) č. 510/2011.
(9)
Ze stejného důvodu mohou výrobci podle prováděcího nařízení Komise (EU) č. 293/2012 (5) poskytnout Komisi a Evropské agentuře pro životní prostředí čísla VIN, která přidělili vozidlům prodaným v předchozím kalendářním roce nebo vozidlům, kterým byla v uvedeném roce poskytnuta záruka.
(10)
Po registraci vozidla s cílem jeho uvedení do provozu na pozemních komunikacích, může být číslo VIN propojeno se soubory údajů, které umožňují identifikaci vlastníka vozidla. VIN však samo o sobě není nositelem osobních údajů a zpracování údajů pro účely nařízení (EU) č. 510/2011 nevyžaduje přístup k jakýmkoli propojeným osobním údajům nebo jejich zpracování. Sledování a hlášení čísel VIN není proto považováno za zpracování osobních údajů spadající do působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (6) ani nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (7). Uznává se však, že čísla VIN mohou být považována za citlivé údaje, mimo jiné s ohledem na prevenci krádeží vozidel, a proto je vhodné zajistit, aby čísla VIN oznámená Komisi a EHP nebyla zveřejňována.
(11)
Porovnáním čísel VIN ohlášených členskými státy s údaji poskytnutými výrobci by Komise, za podpory EHP, měla určit dotyčné výrobce a vozidla a připravit předběžný datový soubor v souladu s článkem 10b prováděcího nařízení (EU) č. 293/2012.
(12)
S cílem zajistit úplný soulad požadavků na sledování podle nařízení (EU) č. 510/2011 s požadavky uplatňovanými na osobní automobily podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 443/2009 (8) je vhodné přizpůsobit požadavky uvedené v příloze II nařízení (EU) č. 510/2011 týkající se poskytování souhrnných údajů a metodiky pro stanovení údajů o sledování emisí CO2 pro lehká užitková vozidla.
(13)
Příloha II nařízení (EU) č. 510/2011 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II nařízení (EU) č. 510/2011 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. února 2014.
KOMMISSIONENS DELEGERADE FÖRORDNING (EU) nr 404/2014
av den 17 februari 2014
om ändring av bilaga II till Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 510/2011 vad gäller övervakning av koldioxidutsläpp från nya lätta kommersiella fordon som typgodkänts etappvist
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 510/2011 av den 11 maj 2011 om fastställande av utsläppsnormer för nya lätta nyttofordon som ett led i unionens samordnade strategi för att minska koldioxidutsläppen från lätta fordon (1), särskilt artikel 8.9 andra stycket, och
av följande skäl:
(1)
I bilaga XII till kommissionens förordning (EG) nr 692/2008 (2) fastställs en ny metod för att avgöra mängden koldioxidutsläpp från och bränsleförbrukningen hos N1-fordon som är typgodkända enligt ett flerstegsförfarande (nedan kallat etappvis färdigbyggt fordon). Den nya metoden ska tillämpas från och med den 1 januari 2014, men kan tillämpas på frivillig basis sedan den 1 januari 2013.
(2)
Enligt punkt 7 i del B i bilaga II till förordning (EU) nr 510/2011 ska de specifika koldioxidutsläppen för etappvis färdigbyggda fordon tilldelas tillverkaren av grundfordonet. Detta förutsätter att etappvis färdigbyggda fordon kan kännas igen i övervakningsprocessen och att tillverkaren av grundfordonet kan identifieras. Det förutsätter också att vissa uppgifter om grundfordonet fastställs i enlighet med den nya metod som anges i bilaga XII till förordning (EG) nr 692/2008.
(3)
Tillverkare av grundfordon får enligt artikel 8.5 i förordning (EU) nr 510/2011 kontrollera de uppgifter om etappvis färdigbyggda fordon som ligger till grund för beräkningen av fordonens specifika mål för koldioxidutsläpp. Det är därför lämpligt att fastställa bestämmelser om relevanta uppgiftsparametrar så att en sådan kontroll kan ske på ett effektivt sätt.
(4)
Den metod som anges i bilaga XII till förordning (EG) nr 692/2008 gäller för icke färdigbyggda och etappvis färdigbyggda fordon. Om ett färdigbyggt fordon byggs om ytterligare före den första registreringen, bör det förtydligas att det är vikten i körklart skick hos och koldioxidutsläpp från det kompletta fordonet som används som grundfordon som ska övervakas och beaktas vid beräkningen av de specifika utsläppsmålen för respektive tillverkare.
(5)
Det är nödvändigt att närmare ange vilka uppgifter som ska tillhandahållas för att säkerställa att koldioxidutsläppsvärdena för etappvis byggda fordon kan övervakas och kontrolleras på ett adekvat och effektivt sätt.
(6)
Ett fordon identifieras med hjälp av ett fordonsidentifieringsnummer (VIN-nummer) som är en alfanumerisk kod som tilldelas ett fordon av tillverkaren i enlighet med kommissionens förordning (EU) nr 19/2011 (3). I Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/46/EG (4) föreskrivs i avsnitt 4 i bilaga XVII att grundfordonets VIN-nummer som grundregel ska behållas under alla påföljande etapper av typgodkännandeförfarandet för att säkerställa spårbarhet av processen. Genom VIN-numret bör det därför vara möjligt att koppla det färdigbyggda fordonet till ett grundfordon och således tillverkaren av grundfordonet som ansvarar för koldioxidutsläppen. Dessutom bör VIN-numret göra det möjligt för tillverkaren av grundfordonet att kontrollera relevanta uppgifter kopplade till grundfordonet. Eftersom det inte finns några andra parametrar som kan utgöra den kopplingen, är det lämpligt att kräva att medlemsstaterna ska övervaka och rapportera VIN-nummer på nyregistrerade N1-fordon till kommissionen via Europeiska miljöbyråns system för uppgiftsinsamling.
(7)
För att beräkna de specifika utsläppsmål med avseende på etappvis byggda fordon är det nödvändigt att, i enlighet med punkt 7 i del B i bilaga II till förordning (EU) nr 510/2011, beakta den standardtilläggsvikt som fastställts i enlighet med punkt 5.3 i bilaga XII till förordning (EG) nr 692/2008. Detta kommer att kräva övervakning och rapportering av grundfordonets vikt i körklart skick och dess tekniskt tillåtna högsta totalvikt, genom vilken standardtilläggsvikten kan fastställas, eller, alternativt, övervakning och rapportering av själva standardtilläggsvikten. Dessutom är det, för att avgöra om ett etappvis färdigbyggt fordon ska omfattas av förordning (EU) nr 510/2011, nödvändigt att kontrollera att det färdigbyggda fordonets referensvikt inte överstiger de gränser som anges i artikel 2.1 i den förordningen.
(8)
Om medlemsstaterna inte kan tillhandahålla alla de parametrar som krävs enligt bilaga II till förordning (EU) nr 510/2011 på grund av utformningen av deras system för registrering av uppgifter om lätta nyttofordon, kan dessa parametrar lämnas av de berörda tillverkarna i det meddelande som avses i artikel 8.5 i förordning (EU) nr 510/2011.
(9)
Av samma skäl får tillverkare i enlighet med kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 293/2012 (5) förse kommissionen och Europeiska miljöbyrån med de VIN-nummer de tilldelat fordon som sålts under föregående kalenderår eller för vilka en garanti utfärdades under det året.
(10)
VIN-nummer får, efter registrering av ett fordon för vägtrafik, kopplas till uppgifter som gör det möjligt att identifiera ägaren till fordonet. VIN-numret i sig innehåller dock inga personuppgifter och behandling av uppgifter för de syften som anges i förordning (EU) nr 510/2011 kräver tillgång till eller behandling av personuppgifter kopplade till numret. Övervakning och rapportering av VIN-nummer betraktas därför inte som behandling av personuppgifter som omfattas av Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG (6) eller Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 (7). VIN-nummer kan dock anses vara känsliga uppgifter, bland annat när det gäller förebyggande av fordonsstöld, och det är därför lämpligt att se till att de VIN-nummer som rapporteras till kommissionen och Europeiska miljöbyrån inte offentliggörs.
(11)
Genom att matcha de VIN-nummer som rapporterats av medlemsstaterna med dem som tillverkare tillhandahållit, bör kommissionen, med stöd av Europeiska miljöbyrån, kunna identifiera berörda tillverkare och fordon och förbereda den preliminära uppsättningen uppgifter i enlighet med artikel 10b i genomförandeförordning (EU) nr 293/2012.
(12)
För att säkerställa fullständig enhetlighet mellan övervakningskraven enligt förordning (EU) nr 510/2011 och dem som gäller för personbilar enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 443/2009 (8), är det lämpligt att anpassa kraven i bilaga II till förordning (EU) nr 510/2011 om tillhandahållande av aggregerade uppgifter och metoden för att fastställa övervakningsuppgifter om koldioxid för lätta nyttofordon.
(13)
Bilaga II till förordning (EU) nr 510/2011 bör därför ändras i enlighet med detta.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Bilaga II till förordning (EU) nr 510/2011 ska ändras i enlighet med bilagan till den här förordningen.
Artikel 2
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 17 februari 2014.