NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1302/2013
ze dne 17. prosince 2013,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1082/2006 o evropském seskupení pro územní spolupráci (ESÚS), pokud jde o vyjasnění, zjednodušení a zlepšení zřizování a fungování takovýchto seskupení
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 175 třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1082/2006 (3) (přijala Komise dne 29. července 2011 zprávu Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování uvedeného nařízení. V uvedené zprávě Komise oznámila svůj záměr navrhnout v nařízení (ES) č. 1082/2006 omezený počet změn za účelem usnadnit zřizování a fungování ESÚS, jakož i vyjasnit některá stávající ustanovení. Mělo by tak dojít k odstranění překážek při zřizování nových ESÚS a současně by byla zachována kontinuita a usnadněno fungování stávajících ESÚS, což by umožnilo rozsáhlejší využívání ESÚS přispívající k větší soudržnosti politik a spolupráci mezi veřejnými subjekty, aniž by to znamenalo další zatížení pro vnitrostátní nebo unijní správní orgány.
(2)
O zřízení ESÚS rozhodují jeho členové a jejich vnitrostátní orgány a nevyplývají z něj automaticky žádné právní nebo finanční výhody na úrovni Unie.
(3)
Lisabonská smlouva doplnila politiku soudržnosti o územní rozměr a nahradila termín „Společenství“ termínem „Unie“. Nová terminologie by tudíž měla být zavedena do nařízení (ES) č. 1082/2006.
(4)
ESÚS mohou mít potenciál posílit prosazování a dosahování harmonického rozvoje Unie jako celku, a zejména hospodářské, sociální a územní soudržnosti jejích regionů, a přispět k plnění cílů strategie Evropa 2020 pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění (dále jen „strategie Evropa 2020“). ESÚS mohou rovněž pozitivně přispět ke snižování překážek v územní spolupráci mezi regiony, které jsou závažně a trvale znevýhodněny přírodními nebo demografickými podmínkami, včetně specifické situace nejvzdálenějších regionů, a mohou napomoci při posilování spolupráce mezi třetími zeměmi, zámořskými zeměmi a územími (dále jen „ZZÚ“) a příhraničními regiony Unie, včetně využívání programů Unie pro vnější spolupráci.
(5)
Dosavadní zkušenosti s doposud zřízenými ESÚS dokládají, že jsou ESÚS coby nový právní nástroj využívány rovněž pro spolupráci v rámci jiných politik Unie, než je politika soudržnosti, a to také prostřednictvím provádění programů nebo částí programů, které využívají jinou finanční podporu Unie, než podpora v rámci politiky soudržnosti. Účinnost a účelnost ESÚS by měly být posíleny rozšířením povahy ESÚS, odstraněním přetrvávajících překážek a usnadněním zřizování a fungování ESÚS při zachování možnosti členských států omezovat opatření, které mohou ESÚS provádět bez finanční podpory Unie. Podle nařízení (EU) č. 1082/2006 mají ESÚS v každém členském státě nejširší právní způsobilost přiznávanou podle vnitrostátního práva daného členského státu právnickým osobám, včetně možnosti uzavírat dohody s dalšími ESÚS nebo jinými právními subjekty za účelem provádění projektů vzájemné spolupráce s cílem mimo jiné dosáhnout účinnějšího fungování makroregionálních strategií.
(6)
Z povahy ESÚS vyplývá, že působí ve více než jednom členském státě. V důsledku toho nařízení (ES) č. 1082/2006 umožňuje, aby úmluva a stanovy ESÚS určily v některých záležitostech rozhodné právo. Je třeba vyjasnit případy, kdy má takové určení upřednostnit v rámci hierarchie rozhodného práva stanovené v uvedeném nařízení vnitrostátní právo členského státu, v němž má ESÚS sídlo. Zároveň by měla být ustanovení nařízení (ES) č. 1082/2006 o rozhodném právu rozšířena na jednání a činnosti ESÚS, které případ od případu podléhají právnímu přezkumu ze strany členských států.
(7)
V důsledku rozdílného postavení místních a regionálních orgánů v členských státech mohou pravomoci, které jsou na jedné straně hranice na úrovni regionálních orgánů, být na druhé straně hranice pravomocemi na úrovni vnitrostátních orgánů, zejména v menších nebo centralizovaných členských států. Proto by se členy ESÚS měly mít možnost vedle členských států stát i vnitrostátní orgány.
(8)
Jelikož nařízení (ES) č. 1082/2006 umožňuje členství v ESÚS subjektům soukromého práva, pokud jsou považovány za „veřejnoprávní subjekty“ ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES (4), mělo by být možné ESÚS v budoucnu využívat ke společné správě veřejných služeb se zvláštním zaměřením na služby obecného hospodářského zájmu nebo na infrastrukturu. Další subjekty soukromého či veřejného práva by rovněž měly mít možnost stát se členy ESÚS. Proto by měly být zahrnuty taktéž „veřejné podniky“ ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES (5) a podniky pověřené poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu v oblastech, jako je školství a odborné vzdělávání, lékařská péče, sociální potřeby týkající se zdravotní a dlouhodobé péče, péče o děti, přístup na trh práce a znovuzačlenění do něj, sociální bydlení a péče o zranitelné skupiny a jejich sociální začleňování.
(9)
Nařízení (ES) č. 1082/2006 nestanoví podrobná pravidla týkající se účasti subjektů ze třetích zemí v ESÚS zřízených v souladu s uvedeným nařízením, tedy mezi členy z nejméně dvou členských států. S ohledem na další harmonizaci pravidel, jimiž se řídí spolupráce mezi jedním či několika členskými státy a jednou nebo několika třetími zeměmi, především v souvislosti s přeshraniční spoluprací v rámci evropského nástroje sousedství (ENS) a nástroje předvstupní pomoci (NPP II), ale rovněž v souvislosti s doplňkovým financováním z Evropského rozvojového fondu (ERF) a s nadnárodní spoluprací v rámci cíle Evropské územní spolupráce, u níž mají být prostředky přidělené z ENS a NPP II převedeny s cílem spojit je s prostředky Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) v rámci programů spolupráce, by měla být výslovně stanovena účast členů ze třetích zemí sousedících s členským státem včetně jeho nejvzdálenějších regionů v ESÚS zřízených mezi nejméně dvěma členskými státy. To by mělo být možné, pokud to umožňují právní předpisy třetí země nebo dohody mezi alespoň jedním zúčastněným členským státem a třetí zemí.
(10)
S cílem posílit hospodářskou, sociální a územní soudržnost Unie, a tedy posílit zejména účinnost územní spolupráce, včetně jednoho nebo několika typů přeshraniční, nadnárodní a meziregionální spolupráce mezi členy ESÚS, by měla být v ESÚS umožněna účast třetích zemí sousedících s členským státem včetně jeho nejvzdálenějších regionů. Operace v rámci programů Evropské územní spolupráce, jsou-li spolufinancovány Unií, by proto měly i nadále sledovat cíle politiky soudržnosti Unie, i když jsou zčásti nebo zcela prováděny mimo území Unie, a činnosti ESÚS jsou v důsledku toho alespoň v určité míře prováděny rovněž mimo území Unie. V této souvislosti a v odpovídajících případech hraje příspěvek činností ESÚS, které má členy rovněž ze třetích zemí sousedících alespoň s jedním členským státem včetně jeho nejvzdálenějších regionů, pro účely dosahování cílů politik vnější činnosti Unie, např. cíle rozvojové spolupráce nebo hospodářské, finanční a technické spolupráce, pouze podružnou úlohu, neboť těžiště dotyčných programů spolupráce a následně uvedeného ESÚS by se mělo zaměřovat především na cíle politiky soudržnosti Unie. Proto jsou případné cíle rozvojové spolupráce nebo hospodářské, finanční a technické spolupráce mezi jen jedním členským státem včetně jeho nejvzdálenějších regionů a jednou nebo několika třetími zeměmi pouze doplňkové k cílům územní spolupráce mezi členskými státy včetně jejich nejvzdálenějších regionů, založené na politice soudržnosti. Ustanovení čl. 175 třetího pododstavce Smlouvy o fungování EU je tudíž pro přijetí tohoto nařízení dostatečným právním základem.
(11)
Na základě povolení účasti celostátních, regionálních, subregionálních a místních orgánů a organizací a případně dalších veřejných orgánů nebo institucí, včetně poskytovatelů veřejných služeb, ze ZZÚ v určitém ESÚS na základě rozhodnutí Rady 2013755/EU (6) a s ohledem na to, že v případě programového období 2014 - 2020 má zvláštní doplňkový finanční příděl z víceletého finančního rámce posílil spolupráci nejvzdálenějších regionů Unie se sousedními třetími zeměmi a některými ZZÚ uvedenými v příloze II Smlouvy o fungování EU a sousedícími s uvedenými nejvzdálenějšími regiony, by měl být ESÚS coby právní nástroj rovněž přístupný členům ze ZZÚ. Z důvodu právní jistoty a transparentnosti je třeba stanovit zvláštní postupy schvalování pro přistoupení členů ze ZZÚ k ESÚS, včetně nezbytných zvláštních pravidel týkajících se rozhodného práva pro příslušné ESÚS s členy pocházejícími rovněž ze ZZÚ.
(12)
Nařízení (ES) č. 1082/2006 rozlišuje mezi úmluvou, jíž se stanoví základní prvky budoucího ESÚS, a stanovami, jež stanoví prvky provádění. Avšak podle uvedeného nařízení mají v současné době stanovy obsahovat všechna ustanovení úmluvy. Ačkoliv mají být úmluva i stanovy zaslány členským státům, představují dva samostatné dokumenty a schvalování by se mělo omezit pouze na úmluvu. Některé prvky obsažené v současné době ve stanovách by navíc měly být namísto toho upravovány úmluvou.
(13)
Zkušenosti se zřizováním ESÚS ukazují, že tříměsíční období pro schválení členským státem je zřídkakdy respektováno. Tato lhůta by proto měla být prodloužena na šest měsíců. V zájmu zajištění právní jistoty by však po uplynutí této lhůty měla být úmluva považována za schválenou tichým souhlasem, případně v souladu s vnitrostátním právem dotčených členských států včetně jejich příslušných ústavních požadavků. Avšak členský stát, v němž se má nacházet plánované sídlo ESÚS, by měl úmluvu formálně schválit. Zatímco by členským státům mělo být umožněno uplatňovat na postup schvalování případné účasti člena v ESÚS vnitrostátní pravidla nebo vytvořit v rámci vnitrostátních pravidel pro provádění nařízení (ES) č. 1082/2006 zvláštní pravidla, měly by být jakékoli odchylky od ustanovení týkajícího se schválení úmluvy tichým souhlasem po uplynutí šestiměsíční lhůty vyloučeny, není-li v tomto nařízení stanoveno jinak.
(14)
Měly by být stanoveny důvody, na jejichž základě členské státy nemusí schválit účast případného člena nebo úmluvu. Při rozhodování o tomto schválení by se však nemělo přihlížet k takovým vnitrostátním právním předpisům, které vyžadují jiná pravidla a postupy než ty, které jsou stanovené v nařízení (ES) č. 1082/2006.
(15)
Jelikož nařízení (ES) č. 1082/2006 nelze uplatňovat ve třetích zemích, měl by se členský stát, v němž se má nacházet plánované sídlo ESÚS, při schvalování účasti případných budoucích členů ze třetích zemí, zřízených podle jejich práva, přesvědčit za konzultace s těmi členskými státy, podle jejichž práva byly zřízeni ostatní případní budoucí členové, že daná třetí země uplatňují podmínky a postupy rovnocenné podmínkám a postupům stanoveným v nařízení (ES) č. 1082/2006 nebo jedná v souladu s mezinárodními dvoustrannými či vícestrannými dohodami uzavřenými mezi členskými státy Rady Evropy, ať už jsou rovněž členskými státy Unie či nikoliv, vycházejícími z Evropské rámcové úmluvy o přeshraniční spolupráci mezi územními celky nebo orgány, podepsané v Madridu dne 21. května 1980, a doplňkových protokolů přijatých na jejím základě. V případě zapojení několika členských států Unie a jedné nebo více třetích zemí by mělo být dostačující, že taková dohoda byla uzavřena mezi příslušnou třetí zemí a jedním zúčastněným členským státem Unie.
(16)
V zájmu podpořit přistupování nových členů do stávajících ESÚS by měl být v takových případech postup pro změnu úmluv zjednodušen. Takovéto změny by neměly být v případě případného budoucího člena z členského státu, který již úmluvu schválil, oznamovány všem zúčastněným členským státům, ale pouze členskému státu, podle jehož práva je případný budoucí člen zřízen, a členskému státu, v němž má statutární sídlo ESÚS. Jakákoliv pozdější změna úmluvy by měla být oznámena všem dotčeným členským státům. Toto zjednodušení postupu pro změnu by se však neuplatňovalo u případných budoucích členů z členského státu, který úmluvu dosud neschválil, ze třetí země nebo zámořské země a území, aby mohly všechny zúčastněné členské státy ověřit, že je takové přistoupení v souladu s jejich veřejným zájmem nebo veřejnou politikou.
(17)
Vzhledem ke vztahu mezi členskými státy a ZZÚ by se na postupu schvalování účasti případných budoucích členů ze ZZÚ měly tyto členské státy podílet. V souladu se zvláštním vztahem v oblasti správy mezi členským státem a ZZÚ by členský stát měl buď schválit účast případného budoucího člena ze ZZÚ, nebo poskytnout písemné potvrzení členskému státu, v němž se má nacházet plánované sídlo ESÚS, že příslušné orgány v ZZÚ schválily účast případného budoucího člena podle podmínek a postupů rovnocenných těm, jež jsou stanoveny v nařízení (ES) č. 1082/2006. Stejný postup by se měl uplatnit v případě případného budoucího člena ze ZZÚ, který si přeje se připojit k již existujícímu ESÚS.
(18)
Jelikož nemají stanovy nadále obsahovat všechna ustanovení úmluvy, měly by být úmluva i stanovy zaregistrovány či zveřejněny, nebo obojí. Z důvodů transparentnosti by mimoto mělo být oznámení o rozhodnutí, kterým se zřizuje ESÚS, zveřejněno v řadě C Úředního věstníku Evropské unie. Z důvodů jednotnosti by toto oznámení mělo zahrnovat údaje stanovené v příloze k nařízení (ES) č. 1082/2006 ve znění tohoto nařízení.
(19)
Úloha ESÚS by měla být rozšířena o usnadňování a podporu územní spolupráce v obecném měřítku, včetně strategického plánování a správy regionálních a místních záležitostí v souladu s politikou soudržnosti a dalšími politikami Unie, čímž by se přispělo k provádění strategie Evropa 2020 nebo makroregionálních strategií. ESÚS by proto mělo být schopno fungovat na základě jiné finanční podpory než podpory poskytované v rámci unijní politiky soudržnosti. Kromě toho by se od každého člena v každém zastoupeném členském státě nebo třetí zemi mělo vyžadovat, aby měl veškeré pravomoci nezbytné pro účinné fungování ESÚS, ledaže členský stát či třetí země schválí účast člena založeného podle jejich vnitrostátního práva i v případě, že tento člen nemá pravomoci ke všem úkolům stanoveným úmluvou.
(20)
ESÚS nemají coby právní nástroj sloužit k obcházení rámce stanoveného prostřednictvím acquis Rady Evropy, jež nabízí různé možnosti a rámce pro přeshraniční spolupráci regionálních a místních orgánů včetně nedávných Euroregionálních sdružení pro spolupráci (7), ani vytvářet soubor zvláštních společných pravidel, podle kterých by se jednotně řídila všechna taková uspořádání v celé Unii.
(21)
Zvláštní úkoly ESÚS i možnost členských států omezit činnosti, které ESÚS může provádět bez finanční podpory ze strany Unie, by měly být v souladu s předpisy, kterými se řídí EFRR, Evropský sociální fond a Fond soudržnosti v programovém období 2014-2020.
(22)
Ačkoliv je v nařízení (ES) č. 1082/2006 stanoveno, že se úkoly ESÚS netýkají mimo jiné „regulačních pravomocí“, které mohou mít v různých členských státech různé právní následky, shromáždění ESÚS může, pokud tak výslovně stanoví úmluva o ESÚS a je-li to v souladu s právem Unie a vnitrostátním právem, stanovit podmínky používání určitého prvku infrastruktury, kterou ESÚS spravuje, či podmínky, podle nichž může být poskytována služba obecného hospodářského zájmu, a to včetně tarifů a poplatků, které budou uživatelé platit.
(23)
V důsledku otevření ESÚS členům ze třetích zemí nebo ZZÚ by úmluva měla obsahovat podrobnosti týkající se opatření pro jejich zapojení.
(24)
Úmluva by měla, kromě zařazení obecného odkazu na rozhodné právo uvedené v článku 2 nařízení (ES) č. 1082/2006, rovněž uvádět právo Unie a vnitrostátní právo použitelné pro ESÚS. Dále by mělo být umožněno, aby tímto vnitrostátním právem bylo právo členského státu, v němž orgány ESÚS vykonávají své pravomoci, zejména pokud zaměstnanci pracují pod vedením ředitele a nacházející se v jiném členském státě, než kde se nachází sídlo ESÚS. Úmluva by rovněž měla uvádět použitelné právo Unie a vnitrostátní právo, jež se přímo týkají činností ESÚS prováděných v rámci úkolů stanovených v úmluvě, a to včetně případů, kde ESÚS spravuje veřejné služby obecného zájmu nebo infrastrukturu.
(25)
Toto nařízení by nemělo upravovat problémy ESÚS spojené s přeshraničním zadáváním veřejných zakázek.
(26)
Vzhledem k důležitosti pravidel použitelných pro zaměstnance ESÚS, jakož i zásad pro opatření týkající se personálního řízení a způsobů náboru zaměstnanců, by tato pravidla a zásady měla stanovit úmluva, a nikoli stanovy. Mělo by být možné stanovit, že v úmluvě lze uvést různé varianty výběru pravidel použitelných pro zaměstnance ESÚS. Zvláštní opatření týkající se personálního řízení a způsobů náboru zaměstnanců by však měla být řešena ve stanovách.
(27)
Členské státy by měly dále využít možností, které stanovuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 (8), v zájmu určitých osob nebo kategorií osob vzájemnou dohodou stanovit výjimky z určení použitelných právních předpisů podle tohoto nařízení a považovat zaměstnance ESÚS za takovouto kategorii osob.
(28)
Vzhledem k důležitosti opatření pro odpovědnost členů by tato opatření měla stanovit úmluva, a nikoli stanovy.
(29)
Pokud má ESÚS jako výhradní cíl řízení programu spolupráce podporovaného z EFRR nebo jeho části nebo pokud se ESÚS zabývá meziregionální spoluprací nebo sítěmi, informace o území, na kterém ESÚS může své úkoly provádět, by neměly být vyžadovány. V prvním případě by rozsah území měl být vymezen a případně měněn v příslušném programu spolupráce. V druhém případě by požadavek na tyto informace ohrozil přistoupení nových členů k meziregionální spolupráci nebo sítím, přestože se ve většině případů jedná o nemateriální činnosti.
(30)
Měla by být vyjasněna různá opatření týkající se kontroly řízení veřejných finančních prostředků na straně jedné a auditu účetních závěrek ESÚS na straně druhé.
(31)
ESÚS, jejichž členové mají omezenou odpovědnost, by měla být jasněji odlišena od těch, jejichž členové mají neomezenou odpovědnost. Dále, aby mohla ESÚS, jejichž členové mají omezenou odpovědnost, provádět činnosti, které by mohly potenciálně vytvářet dluh, měly by mít členské státy možnost požadovat, aby taková ESÚS uzavřela vhodné pojištění nebo aby se na tyto ESÚS vztahovala odpovídající finanční záruka za účelem krytí rizik, která jsou specifická pro činnosti daného ESÚS.
(32)
Členské státy by měly Komisi informovat o všech předpisech přijatých k provádění nařízení (ES) č. 1082/2006, jakož i veškeré jejich změny, předloží. Za účelem zlepšení výměny informací a koordinace mezi Komisí, členskými státy a Výborem regionů by Komise měla tyto předpisy předat členským státům a Výboru regionů. Výbor regionů připravil platformu o ESÚS, která umožňuje všem zúčastněným stranám sdílet zkušenosti a osvědčené postupy, zlepšovat komunikaci o příležitostech a výzvách, které s ESÚS souvisejí, usnadňuje výměnu zkušeností se zřizováním ESÚS na územní úrovni a zprostředkovává sdílení informací o osvědčených postupech v rámci územní spolupráce.
(33)
Měl by být stanoven nový termín pro příští zprávu o uplatňování nařízení (ES) č. 1082/2006. V souladu s posunem Komise k tvorbě politik podložené fakty by se měla tato zpráva zabývat hlavními otázkami hodnocení, včetně účelnosti, efektivnosti, významnosti, evropské přidané hodnoty, možnosti zjednodušení a udržitelnosti. Účelností by se měla rozumět mimo jiné snaha šířit v rámci různých útvarů Komise a mezi Komisí a jinými institucemi, například Evropskou službou pro vnější činnost, povědomí o nástroji ESÚS. Komise by měla tuto zprávu předat Evropskému parlamentu, Radě a podle článku 307 Smlouvy o fungování EU též Výboru regionů. Zpráva by měla být předána do 1. srpna 2018.
(34)
Za účelem stanovení seznamu indikátorů k využití při hodnocení a přípravě zprávy o uplatňování nařízení (ES) č. 1082/2006 by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU. Je zvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(35)
Stávající ESÚS ne neměly být povinny sladit úmluvu a stanovy se změnami nařízení (ES) č. 1082/2006 zavedenými tímto nařízením.
(36)
Je rovněž nezbytné určit, podle jakých pravidel by měla být schválena ESÚS, u nichž postup schvalování začal ještě před datem použitelnosti tohoto nařízení.
(37)
Za účelem úpravy stávajících vnitrostátních pravidel tak, aby bylo toto nařízení provedeno dříve, než budou muset být Komisi předloženy programy v rámci cíle Evropská územní spolupráce, mělo by se toto nařízení začít používat šest měsíců ode dne jeho vstupu v platnost. Při úpravě svých stávajících vnitrostátních pravidel by členské státy měly zajistit, aby byly určeny příslušné orgány odpovědné za schvalování ESÚS a aby, v souladu s jejich právními a správními opatřeními, byly tyto orgány také orgány odpovědnými za přijímání oznámení v souladu s článkem 4 nařízení (ES) č. 1082/2006.
(38)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž zlepšení právního nástroje ESÚS, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jej může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedeného cíle, neboť využívání ESÚS je nepovinné, v souladu s ústavním systémem každého členského státu,
(39)
Nařízení (ES) č. 1082/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Změny nařízení (ES) č. 1082/2006
Nařízení (ES) č. 1082/2006 se mění takto:
1)
Článek 1 se mění takto:
a)
odstavce 1 a 2 se nahrazují tímto:
„1. Evropské seskupení pro územní spolupráci („ESÚS“) může být zřízeno na území Unie za podmínek a podle ujednání stanovených v tomto nařízení.
2. Cílem ESÚS je usnadnit a podporovat především územní spolupráci, včetně jednoho nebo více typů přeshraniční, nadnárodní a meziregionální spolupráce, mezi jeho členy, jak je uvedeno v čl. 3 odst. 1, za účelem posílení hospodářské, sociální a územní soudržnosti Unie.“;
b)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„5. Sídlo ESÚS se nachází v členském státě, podle jehož práva je zřízen alespoň jeden z členů ESÚS.“;
2)
Článek 2 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Jednání statutárních orgánů ESÚS se řídí:
a)
tímto nařízením;
b)
úmluvou uvedenou v článku 8, pokud to toto nařízení výslovně povoluje; a
c)
v případě záležitostí, které toto nařízení neupravuje nebo které upravuje jen částečně, vnitrostátním právem členského státu, v němž má ESÚS sídlo.
Pokud je to nezbytné pro určení rozhodného práva v rámci práva Unie či mezinárodního práva soukromého, považuje se ESÚS za subjekt toho členského státu, v němž má sídlo.“;
b)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„1a. Činnosti ESÚS týkající se provádění úkolů uvedených v čl. 7 odst. 2 a 3 v rámci Unie se řídí použitelným právem Unie a vnitrostátním právem stanoveným úmluvou uvedenou v článku 8.
Činnosti ESÚS spolufinancované z rozpočtu Unie jsou v souladu s požadavky stanovenými v použitelném právu Unie a ve vnitrostátním právu týkajícím se uplatňování tohoto práva Unie.“;
3)
Článek 3 se mění takto:
a)
v odstavci 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„1. Členy ESÚS se mohou stát tyto subjekty:
a)
členské státy nebo orgány na vnitrostátní úrovni;
b)
regionální orgány;
c)
místní orgány;
d)
veřejné podniky ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES (9) nebo veřejnoprávní subjekty ve smyslu čl. 1 odst. 9 druhého pododstavce směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES (10);
e)
podniky pověřené poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu v souladu s použitelným právem Unie a vnitrostátním právem;
f)
celostátní, regionální nebo místní orgány nebo subjekty nebo veřejné podniky, které jsou rovnocenné orgánům nebo subjektům nebo podnikům uvedeným v písmenu d), ze třetích zemí, s výhradou podmínek stanovených v článku 3a.
(9) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (Úř. věst. L 134, 30.4.2004, s. 1)." 						
(10) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, 30.4.2004, s. 114).“" 						
b)
odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. S výjimkou případu podle čl. 3a odst. 2 a 5 sdružuje ESÚS členy pocházející z území nejméně dvou členských států.“
4)
vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 3a
Přistoupení členů ze třetích zemí nebo zámořských zemí a území (ZZÚ)
1. V souladu s čl. 4 odst. 3a může ESÚS sdružovat členy pocházející z území nejméně dvou členských států a jedné nebo více třetích zemí sousedících nejméně s jedním z těchto členských států včetně jeho nejvzdálenějších regionů, pokud tyto členské státy a třetí země společně vykonávají činnosti v rámci územní spolupráce nebo provádí programy podporované Unií.
Pro účely tohoto nařízení se třetí země nebo ZZÚ považuje za sousedící s členským státem včetně jeho nejvzdálenějších regionů, pokud tato třetí země nebo ZZÚ sdílí s členským státem společnou pozemní hranici nebo pokud jsou tato třetí země nebo ZZÚ i členský stát způsobilé podle společného námořního přeshraničního nebo nadnárodního programu v rámci cíle Evropská územní spolupráce nebo podle jiného programu přeshraniční spolupráce, spolupráce přes moře či spolupráce pobřežních oblastí, a to i tehdy, když je oddělují mezinárodní vody.
2. ESÚS může sdružovat členy pocházející z území pouze jednoho členského státu a jedné či více třetích zemí nebo sousedících s daným členským státem, včetně jeho nejvzdálenějších regionů, pokud se podle tohoto členského státu takovéto ESÚS slučuje s oblastí působnosti jeho územní spolupráce v rámci přeshraniční či nadnárodní spolupráce nebo dvoustranných vztahů s danými třetími zeměmi.
3. Pro účely odstavců 1 a 2 zahrnují třetí země sousedící s členským státem včetně jeho nejvzdálenějších regionů námořní hranice mezi dotčenými zeměmi.
4. V souladu s článkem 4a a s výhradou podmínek stanovených v odstavci 1 tohoto článku může ESÚS rovněž sdružovat členy pocházející z území alespoň dvou členských států včetně jejich nejvzdálenějších regionů a z jedné nebo více ZZÚ, ať má členy z jedné či více třetích zemí, či nikoli.
5. V souladu s článkem 4a a s výhradou podmínek stanovených v odstavci 2 tohoto článku může ESÚS rovněž sdružovat členy pocházející pouze z území jednoho členského státu včetně jeho nejvzdálenějších regionů a z jedné nebo více ZZÚ, ať má členy z jedné či více třetích zemí, nebo ne.
6. ESÚS nemůže být zřízeno pouze mezi členy z jednoho členského státu a jedné či více ZZÚ majících vazby k témuž členskému státu.“;
5)
Článek 4 se mění takto:
a)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Po oznámení případného budoucího člena podle odstavce 2 členský stát, který obdržel oznámení, s ohledem na svoji ústavní strukturu schválí účast případného budoucího člena v ESÚS a úmluvu, ledaže tento členský stát shledá, že:
a)
tato účast či úmluva není v souladu s kterýmkoliv u následujících:
i)
tímto nařízením;
ii)
jiným právním předpisem Unie týkajícím se jednání a činností ESÚS;
iii)
vnitrostátním právním předpisem týkajícím se působnosti a pravomocí případného budoucího člena;
b)
taková účast není opodstatněná z důvodů veřejného zájmu nebo veřejné politiky příslušného členského státu; nebo
c)
stanovy nejsou v souladu s úmluvou.
V případě neschválení vydá členský stát prohlášení, v němž uvede své důvody k odepření schválení a případně navrhne nezbytné změny úmluvy.
Pokud jde o schválení, dospěje členský stát k rozhodnutí ve lhůtě šesti měsíců ode dne doručení oznámení v souladu s odstavcem 2. Pokud v této lhůtě členský stát, který obdržel oznámení, nevznese žádné námitky, považují se účast případného budoucího člena a úmluva za schválené. Avšak členský stát, v němž se má nacházet plánované sídlo ESÚS, formálně schválí úmluvu dříve, než bude moci být ESÚS vytvořen.
Jakákoliv žádost o doplňující informace členského státu adresovaná případnému budoucímu členovi lhůtu uvedenou ve třetím pododstavci přeruší. Doba přerušení bude započata dnem následujícím po dni, kdy členský stát odeslal své připomínky případnému budoucímu členovi, a potrvá až do doby, kdy případný budoucí člen na připomínky odpoví.
K přerušení lhůty uvedené ve třetím pododstavci však nedojde, pokud případný budoucí člen předložil odpověď na připomínky členského státu do deseti pracovních dnů poté, co započala doba přerušení.
Při rozhodování o účasti případného budoucího člena v ESÚS mohou členské státy uplatňovat svá vnitrostátní pravidla.“
b)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„3a. V případě ESÚS s případnými budoucími členy z jedné nebo více třetích zemí se členský stát, v němž se má nacházet plánované sídlo ESÚS, za konzultace s ostatními dotčenými členskými státy přesvědčí, že jsou splněny podmínky stanovené v článku 3a a že každá třetí země schválila účast případného budoucího člena v souladu s:
a)
podmínkami a postupy rovnocennými podmínkám a postupům stanoveným v tomto nařízení; nebo
b)
dohodou uzavřenou mezi alespoň jedním členským státem, podle jehož práva je případný budoucí člen zřízen, a takovou třetí zemí.“
c)
Odstavce 5 a 6 se nahrazují tímto:
„5. Členové schválí úmluvu uvedenou v článku 8, přičemž zajistí soulad se schválením podle odstavce 3 tohoto článku.
6. Každou změnu úmluvy nebo stanov oznámí ESÚS členským státům, podle jejichž práva jsou jeho členové ESÚS zřízeni. Každou změnu úmluvy, pouze s výjimkou přistoupení nového člena podle odst. 6a písm. a), schvalují tyto členské státy podle postupu stanoveného v tomto článku.“
d)
Doplňuje se nový odstavec, který zní:
„6a. Následující ustanovení se použijí v případě přistoupení nových členů k již existujícímu ESÚS:
a)
V případě přistoupení nového člena z členského státu, který již úmluvu schválil, toto přistoupení schvaluje pouze členský stát, podle jehož práva je nový člen zřízen, v souladu s postupem stanoveným v odstavci 3 a po oznámení členskému státu, v němž má ESÚS své sídlo.
b)
V případě přistoupení nového člena z členského státu, který úmluvu ještě neschválil, se použije postup stanovený v odstavci 6.
c)
V případě přistoupení nového člena ze třetí země k již existujícímu ESÚS provede členský stát, v němž se nachází sídlo ESÚS, postupem stanoveným v odstavci 3a přezkum takového přistoupení.“
6)
vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 4a
Účast členů ze zámořských zemí a území
V případě ESÚS s případnými budoucími členy ze ZZÚ zajistí členský stát, s nímž je ZZÚ spojeno, že jsou splněny podmínky stanovené v článku 3a, a s ohledem na své vztahy s daným ZZÚ buď:
a)
schválí účast případných budoucích členů v souladu s čl. 4 odst. 3; nebo
b)
písemně potvrdí členskému státu, v němž se má nacházet plánované sídlo ESÚS, že příslušné orgány v ZZÚ schválily účast případných budoucích členů v souladu s podmínkami a postupy rovnocennými podmínkám a postupům stanoveným v tomto nařízení.“
7)
Článek 5 se nahrazuje tímto:
„Článek 5
Nabývání právní subjektivity a zveřejnění v Úředním věstníku
1. Úmluva, stanovy a veškeré jejich pozdější změny se registrují nebo zveřejňují v členském státě, v němž má dotyčné ESÚS své sídlo, v souladu s použitelným vnitrostátním právem tohoto členského státu. ESÚS nabývá právní subjektivitu dnem registrace úmluvy a stanov nebo dnem jejich zveřejnění, podle toho, co nastane dříve. Členové informují dotčené členské státy a Výbor regionů o registraci nebo zveřejnění úmluvy a stanov.
2. ESÚS do deseti pracovních dnů od registrace nebo zveřejnění úmluvy a stanov zajistí, aby byla Výboru regionů zaslána žádost podle vzoru stanoveného v příloze tohoto nařízení. Výbor regionů tuto žádost předá Úřadu pro publikace Evropské unie, který v řadě C Úředního věstníku Evropské unie zveřejní oznámení o zřízení ESÚS s podrobnostmi stanovenými v příloze tohoto nařízení.“
8)
V článku 6 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
„4. Bez ohledu na odstavce 1, 2 a 3 tohoto článku, pokud úkoly ESÚS uvedené v čl. 7 odst. 3 zahrnují akce spolufinancované Unií, použijí se příslušné právní předpisy o kontrole finančních prostředků poskytnutých Unií.“
9)
Článek 7 se mění takto:
a)
odstavce 2 a 3 se nahrazují tímto:
„2. ESÚS jedná v mezích úkolů, jimiž bylo pověřeno, tedy usnadnění a podpora územní spolupráce za účelem posílení hospodářské, sociální a územní soudržnosti Unie a překonávání překážek na vnitřním trhu. Všechny úkoly stanoví jeho členové za spadající do pravomocí každého člena, ledaže členský stát nebo třetí země schválí účast člena zřízeného podle jeho vnitrostátního práva, i když tento člen nemá pravomoc ke všem úkolům stanoveným v úmluvě.
3. ESÚS může provádět zvláštní činnosti územní spolupráce mezi svými členy při sledování cíle uvedeného v čl. 1 odst. 2, ať již s finanční podporou ze strany Unie, nebo bez ní.
Úkoly ESÚS se mohou především týkat provádění programů spolupráce nebo jejich částí nebo prováděním činností podporovaných Unií prostřednictvím Evropského fondu pro regionální rozvoj, Evropského sociálního fondu nebo Fondu soudržnosti či jakoukoliv kombinací těchto fondů.
Členské státy mohou omezit úkoly, které mohou ESÚS provádět bez finanční podpory ze strany Unie. Aniž je dotčen článek 13, členské státy nicméně nevyloučí úkoly týkající se investičních priorit uvedených v článku 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č1299/2013 (11).
(11) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1299/2013 ze dne 17. prosinec 2013 o zvláštních ustanoveních týkajících se podpory z Evropského fondu pro regionální rozvoj pro cíl Evropská územní spolupráce (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 259).“" 						
b)
v odstavci 4 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Shromáždění ESÚS uvedené v čl. 10 odst. 1 písm. a) však v souladu s použitelným právem Unie a vnitrostátním právem může stanovit podmínky používání určitého prvku infrastruktury, kterou ESÚS spravuje, nebo podmínky, za nichž se poskytuje služba obecného hospodářského zájmu, a to včetně tarifů a poplatků, které budou uživatelé platit.“
10)
V článku 8 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Úmluva stanoví:
a)
název ESÚS a jeho sídlo;
b)
rozsah území, na němž může ESÚS plnit své úkoly;
c)
cíl a úkoly ESÚS;
d)
dobu trvání ESÚS a podmínky, kterými se řídí jeho rozpuštění;
e)
seznam členů ESÚS;
f)
seznam orgánů ESÚS a jejich příslušných pravomocí;
g)
použitelné právo Unie a vnitrostátní právo členského státu, v němž má ESÚS statutární sídlo pro účely výkladu a prosazování úmluvy;
h)
použitelné právo Unie a vnitrostátní právo členského státu, v němž jednají statutární orgány ESÚS;
i)
případná opatření pro účast členů ze třetích zemí nebo zámořských zemí a území, včetně stanovení rozhodného práva, pokud ESÚS plní úkoly ve třetích zemích či v zámořských zemích či územích;
j)
použitelné právo Unie a vnitrostátní právo, jež se přímo týkají činností ESÚS prováděných v rámci úkolů stanovených v úmluvě;
k)
pravidla použitelná pro zaměstnance ESÚS, jakož i zásady pro opatření týkající se personálního řízení a způsobů náboru zaměstnanců;
l)
opatření pro odpovědnost ESÚS a jeho členů v souladu s článkem 12;
m)
vhodná ujednání o vzájemném uznávání, včetně pro účely finanční kontroly řízení veřejných finančních prostředků; a dále
n)
postupy pro přijetí stanov a změn úmluvy, které jsou v souladu s povinnostmi stanovenými v článcích 4 a 5.
3. Informace podle odst. 2 písm. b) však nejsou vyžadovány, pokud se úkoly ESÚS týkají pouze řízení programu spolupráce nebo jeho části v rámci nařízení (EU) č. 1299/2013 nebo pokud se ESÚS týká meziregionální spolupráce nebo sítí.“
11)
Článek 9 se nahrazuje tímto:
„Článek 9
Stanovy
1. Stanovy ESÚS přijímají na základě úmluvy a v souladu s ní jeho členové jednomyslně.
2. Stanovy ESÚS obsahují přinejmenším:
a)
provozní předpisy orgánů ESÚS a jejich pravomoci, jakož i počet zástupců členů v příslušných orgánech;
b)
jeho postupy při rozhodování;
c)
jeho pracovní jazyk nebo jazyky;
d)
ujednání o jeho fungování;
e)
jeho postupy týkající se personálního řízení a náboru zaměstnanců;
f)
ujednání o finančních příspěvcích jeho členů;
g)
použitelná účetní a rozpočtová pravidla pro jeho členy;
h)
určení nezávislého externího auditora jeho účetních závěrek; a
i)
postupy pro změny jeho stanov, které jsou v souladu s povinnostmi stanovenými v článcích 4 a 5.“
12)
V článku 11 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Příprava účetních závěrek, v případě potřeby včetně doprovodné výroční zprávy, auditu a zveřejnění těchto účetních závěrek, se řídí vnitrostátním právem členského státu, v němž má ESÚS sídlo.“
13)
Článek 12 se mění takto:
a)
V odstavci 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„ESÚS odpovídá za veškeré své dluhy.“
b)
Odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. Aniž je dotčen odstavec 3, pokud aktiva ESÚS nedostačují na pokrytí jeho závazků, odpovídají jeho členové za dluhy ESÚS jakékoli povahy, přičemž se podíl každého člena stanoví úměrně k jeho finančnímu příspěvku. Úprava finančních příspěvků musí být obsažena ve stanovách.
Členové ESÚS mohou ve stanovách určit, že po ukončení svého členství v daném ESÚS budou odpovídat za závazky vyplývající z jeho činnosti v průběhu svého členství.
2a. Pokud je odpovědnost alespoň jednoho člena ESÚS z členského státu omezena v důsledku vnitrostátního práva, podle něhož je zřízen, mohou ostatní členové v úmluvě rovněž omezit svou odpovědnost, pokud jim to vnitrostátní právo provádějící toto nařízení umožní.
Název ESÚS, jehož členové mají omezenou odpovědnost, musí obsahovat výraz „s ručením omezeným“.
Požadavky na zveřejnění úmluvy, stanov a účetních závěrek ESÚS, jehož členové mají omezenou odpovědnost, musí být přinejmenším rovnocenné požadavku, který se uplatňuje pro jiné právní subjekty s omezenou odpovědností podle práva členského státu, v němž má ESÚS sídlo.
V případě ESÚS, jehož členové mají omezenou odpovědnost, může kterýkoliv dotčený členský stát požadovat, aby takové ESÚS uzavřelo vhodné pojištění nebo aby se na něj vztahovala záruka poskytnutá bankou nebo jinou finanční institucí se sídlem v členském státě nebo aby se na něj vztahoval nástroj poskytnutý veřejným subjektem či členským státem jako záruka za účelem krytí rizik, která jsou specifická pro činnosti daného ESÚS.“
14)
V čl. 15 odst. 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„2. Nestanoví-li toto nařízení jinak, vztahuje se na spory, jejichž stranou je ESÚS, právní předpisy Unie o soudní příslušnosti. Ve věci, která není upravena těmito právními předpisy Unie, jsou pro řešení sporů příslušné soudy členského státu, v němž má ESÚS sídlo.“
15)
Článek 16 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Členské státy přijmou předpisy k zajištění účinného uplatňování tohoto nařízení, včetně určení příslušných orgánů odpovědných za schvalování, v souladu se svými právními a správními opatřeními.
Vyžaduje-li to vnitrostátní právo některého členského státu, může tento členský stát vypracovat souhrnný seznam úkolů, které členové ESÚS ve smyslu čl. 3 odst. 1 zřízení podle jeho práva již mají, pokud jde o územní spolupráci uvnitř tohoto členského státu.
Členský stát předloží Komisi veškeré předpisy přijaté na základě tohoto článku, jakož i jejich změny. Komise tyto předpisy následně předá ostatním členským státům a Výboru regionů.“
b)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„1a. Týkají-li se předpisy uvedené v odstavci 1členského státu, k němuž má vazby ZZÚ, zajišťují při zohlednění vztahu členského státu s touto ZZÚ rovněž účinné uplatňování tohoto nařízení vůči této ZZÚ, sousedícím členským státům nebo nejvzdálenějším regionům těchto členských států.“
16)
Článek 17 se nahrazuje tímto:
„Článek 17
Zpráva
Do 1. srpna 2018 předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě a Výboru regionů zprávu o uplatňování tohoto nařízení, která na základě ukazatelů zhodnotí jeho účelnost, efektivnost, významnost, evropskou přidanou hodnotu a prostor pro zjednodušení.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 17a, jimiž stanoví seznam ukazatelů uvedených v prvním pododstavci.“
17)
vkládá se nový článek 17a, který zní:
„Článek 17a
Výkon přenesení pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomocí uvedená v čl. 17 druhém pododstavci je svěřena Komisi na dobu pěti let od 21. prosinec 2013.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 17 druhém pododstavci kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu i Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 17 druhého pododstavce vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o tři měsíce.“
Článek 2
Přechodná ustanovení
1. ESÚS zřízená před 21. prosinec 2013 nemají povinnost sladit své úmluvy a stanovy s ustanoveními nařízení (ES) č. 1082/2006 ve znění tohoto nařízení.
2. V případě ESÚS, pro něž byl postup podle článku 4 nařízení (ES) č. 1082/2006 zahájen před 22. červen 2014 a kde zbývá pouze provést registraci nebo zveřejnění podle článku 5 nařízení (ES) č. 1082/2006, se jejich registrace nebo zveřejněné provede podle ustanovení nařízení (ES) č. 1082/2006 ve znění před jeho změnou tímto nařízením.
3. ESÚS, pro něž byl postup podle článku 4 nařízení (ES) č. 1082/2006 zahájen více než šest měsíců před 22. červen 2014 se schválí podle ustanovení nařízení (ES) č. 1082/2006ve znění před jeho změnou tímto nařízením.
4. Jiná ESÚS než ta, která jsou uvedena v odstavcích 2 a 3 tohoto článku, pro něž byl postup podle článku 4 nařízení (ES) č. 1082/2006 zahájen před 22. červen 2014 se schválí podle ustanovení nařízení (ES) č. 1082/2006 ve znění tohoto nařízení.
5. Členské státy předloží Komisi potřebné změny vnitrostátních předpisů přijaté v souladu s čl. 16 odst. 1 nařízení (ES) č. 1082/2006 ve znění tohoto nařízení nejpozději dne 22. červen 2014.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 22. červen 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. prosince 2013.
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 1302/2013
av den 17 december 2013
om ändring av förordning (EG) nr 1082/2006 om en europeisk gruppering för territoriellt samarbete (EGTS) för att förtydliga, förenkla och förbättra bildandet av sådana grupperingar och deras funktion
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 175 tredje stycket,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
med beaktande av Regionkommitténs yttrande (2),
i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, och
av följande skäl:
(1)
I enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1082/2006 (3) antog kommissionen den 29 juli 2011 en rapport till Europaparlamentet och rådet om den förordningens tillämpning. I rapporten förklarade kommissionen sin avsikt att föreslå ett begränsat antal ändringar av förordning (EG) nr 1082/2006 för att underlätta såväl bildandet av grupperingarna som deras verksamhet, och att föreslå förtydliganden av vissa befintliga bestämmelser. Hinder för att bilda nya grupperingar bör avskaffas samtidigt som man bibehåller kontinuiteten hos och underlättar driften av befintliga grupperingar, så att grupperingarna kan användas i större utsträckning och bättre kan bidra till en konsekvent politik och samarbete mellan offentliga organ, utan att de nationella förvaltningarna och unionens förvaltningar får en tyngre administrativ börda att bära.
(2)
Det bör vara medlemmarna i en gruppering och deras nationella myndigheter som beslutar att bilda en sådan, och detta bildande medför inte automatiskt med några rättsliga eller ekonomiska fördelar på unionsnivå.
(3)
Genom Lissabonfördraget har en territoriell dimension lagts till sammanhållningspolitiken och ordet gemenskapen har ersatts med unionen. Den nya terminologin bör därför införas i förordning (EG) nr 1082/2006.
(4)
Grupperingar kan ha potential att stärka främjandet och förverkligandet av en harmonisk utveckling av unionen som helhet och den ekonomiska, sociala och territoriella sammanhållningen av dess regioner i synnerhet samt att bidra till att uppfylla målen i Europa 2020-strategin för smart och hållbar tillväxt för alla (nedan kallad Europa 2020-strategin). Grupperingarna kan även bidra positivt till att minska hindren för territoriellt samarbete mellan regioner med allvarliga och permanenta, naturbetingade eller demografiska nackdelar, inklusive den särskilda situationen i de yttersta randområdena, och de kan utgöra ett instrument för att öka samarbetet mellan tredjeländer, utomeuropeiska länder och territorier samt unionens gränsregioner, bland annat genom användning av unionens externa samarbetsprogram.
(5)
Erfarenheterna av de grupperingar som bildats hittills visar att grupperingarna som ett rättsligt instrument också används för samarbete vad gäller annan unionspolitik än sammanhållningspolitik, inbegripetgenom att genomföra program eller delar av program med annat ekonomiskt stöd från unionen än stödet från sammanhållningspolitiken. Grupperingarnas måluppfyllelse och effektivitet bör förbättras genom att de får en bredare profil, genom att kvarstående hinder undanröjs och genom att grupperingarnas bildande och verksamhet underlättas, samtidigt som medlemsstaternas möjlighet att begränsa vilka insatser grupperingarna får utföra utan ekonomiskt stöd från unionen upprätthålls. Enligt förordning (EU) nr 1082/2006 har grupperingar i varje medlemsstat den mest vittgående rättskapacitet som tillerkänns juridiska personer enligt den medlemsstatens nationella lagstiftning., inbegripet möjligheten att ingå avtal med andra grupperingar eller andra juridiska enheter i syfte att genomföra gemensamma samarbetsprojekt för att bland annat åstadkomma ett effektivare genomförande av makroregionala strategier.
(6)
Per definition verkar grupperingarna i mer än en medlemsstat. Följaktligen finns det enligt förordning (EG) nr 1082/2006 en möjlighet att i avtalet och stadgarna för en gruppering ange tillämplig lagstiftning i vissa frågor. De fall där ett sådant angivande innebär att man, inom den hierarki för tillämplig lagstiftning som anges i den förordningen, ska ge prioritet åt den nationella lagstiftningen i den medlemsstat där grupperingen har sitt registrerade säte bör klargöras. Samtidigt bör bestämmelserna om tillämplig lagstiftning i förordning (EG) nr 1082/2006 utökas till att gälla en grupperings agerande och verksamhet som är föremål för rättslig kontroll från medlemsstaternas sida i varje enskilt fall.
(7)
Det faktum att lokala och regionala organ kan ha olika status i medlemsstaterna resulterar i att behörigheterna kan vara regionala på en sida av gränsen samtidigt som de är nationella på den andra sidan, särskilt i mindre eller centraliserade medlemsstater. Det bör därför vara möjligt för nationella myndigheter att bli medlemmar i en gruppering jämsides med medlemsstaten.
(8)
Enligt förordning (EG) nr 1082/2006 får organ som bildats enligt privaträttslig lagstiftning bli medlemmar i en gruppering på villkor att de betraktas som offentligrättsliga organ enligt definitionen i Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/18/EG (4), men i framtiden bör det ges en möjlighet att använda grupperingarna för gemensam förvaltning av offentliga tjänster med särskild inriktning på tjänster av allmänt ekonomiskt intresse eller på infrastruktur. Andra privata eller offentligrättsliga aktörer bör därför också kunna bli medlemmar av en gruppering. Följaktligen bör förordningen också omfatta offentligrättsliga organ enligt definitionen i Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/17/EG (5) samt företag som anförtrotts uppgiften att tillhandahålla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, inom områden såsom utbildning, sjukvård, sociala behov i samband med hälsovård och omsorg, barnomsorg, tillgång till och återinträde på arbetsmarknaden, subventionerat boende samt vård och social integrering av utsatta grupper.
(9)
Förordning (EG) nr 1082/2006 innehåller inte några närmare bestämmelser om deltagande av enheter från tredjeländer i en gruppering som bildats i enlighet med förordningen, dvs. mellan medlemmar från minst två medlemsstater. Med tanke på ytterligare anpassning av bestämmelserna för samarbetet mellan en eller flera medlemsstater och ett eller flera tredjeländer - framför allt i samband med gränsöverskridande samarbete inom ramen för det europeiska grannskapsinstrumentet (ENI) och instrumentet för stöd inför anslutningen (IPA II), men även i samband med kompletterande finansiering från Europeiska utvecklingsfonden och transnationellt samarbete inom ramen för målet Europeiskt territoriellt samarbete, där anslag från ENI och IPA II ska överföras för att slå samman sådana anslag med anslagen från Europeiska regionala utvecklingsfonden (Eruf) inom ramen för gemensamma samarbetsprogram - bör det fastställas uttryckliga bestämmelser om deltagande av medlemmar från tredjeländer som gränsar till en medlemsstat, inbegripet dess yttersta randområden, i grupperingar som bildas mellan minst två medlemsstater. Detta bör vara möjligt om lagstiftningen i ett tredjeland eller avtal mellan minst en deltagande medlemsstat och ett tredjeland tillåter detta.
(10)
I syfte att stärka unionens ekonomiska, sociala och territoriella sammanhållning och därför särskilt öka effektiviteten när det gäller det territoriella samarbetet, inbegripet samarbetet på antingen gränsöverskridande, transnationell eller interregional nivå eller flera av dessa nivåer mellan medlemmarna i en gruppering, bör tredjeländer som gränsar till en medlemsstat (inbegripet dess yttersta randområden) tillåtas att delta i en gruppering. Insatser inom ramen för program för europeiskt territoriellt samarbete bör därför, om de medfinansieras av unionen, fortsätta att syfta till uppfyllandet av unionens sammanhållningspolitiska mål, även om de delvis eller helt genomförs utanför unionens territorium och en grupperings verksamhet således genomförs åtminstone i viss utsträckning utanför unionens territorium. I detta sammanhang, och när så är relevant, bör bidraget från verksamheten inom en gruppering som även innehåller medlemmar från tredjeländer som gränsar till minst en medlemsstat (inbegripet dess yttersta randområde) till målen för unionens utrikespolitik (t.ex. mål för utvecklingssamarbete eller ekonomiskt, finansiellt och tekniskt samarbete) förbli uteslutande indirekt, eftersom tyngdpunkten för de berörda samarbetsprogrammen och följaktligen en grupperings verksamhet främst bör ligga på unionens sammanhållningspolitiska mål. Följaktligen är eventuella mål i fråga om utvecklingssamarbete eller ekonomiskt, finansiellt och tekniskt samarbete i förhållandet mellan endast en medlemsstat (inbegripet dess yttersta randområden) och ett eller flera tredjeländer endast bimål till de sammanhållningspolitiskt baserade målen för det territoriella samarbetet mellan medlemsstaterna (inbegripet deras yttersta randområden). Därför utgör tredje stycket i artikel 175 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) tillräcklig rättslig grund för antagandet av denna förordning.
(11)
Som en följd av godkännandet av deltagande i en gruppering när det gäller nationella, regionala, subregionala och lokala myndigheter och organisationer, samt, i tillämpliga fall, andra offentliga organ eller institutioner, inbegripet tillhandahållare av allmännyttiga tjänster, från ett utomeuropeiskt land eller territorium, på grundval av rådets beslut 2013/755/EU (6) och med beaktande av avsikten att under programperioden 2014-2020 genom ett särskilt tilläggsanslag inom ramen för den fleråriga budgetramen förstärka samarbetet mellan å ena sidan unionens yttersta randområden och å andra sidan angränsande tredjeländer och vissa utomeuropeiska länder och territorier enligt bilaga II till EUF-fördraget, och som angränsar till dessa yttre randområden bör grupperingarna som ett rättsligt instrument även vara öppet för medlemmar från utomeuropeiska länder och territorier. Med hänsyn till rättssäkerhet och öppenhet bör särskilda godkännandeförfaranden inrättas för anslutning av medlemmar från ett utomeuropeiskt land eller territorium till en gruppering, och vid behov även särskilda bestämmelser om tillämplig lag för den berörda grupperingen med medlemmar från ett utomeuropeiskt land eller territorium.
(12)
I förordning (EG) nr 1082/2006 görs skillnad mellan avtalet, där villkoren för bildandet av den framtida grupperingen fastställs, och stadgan, där villkoren för genomförandet fastställs. Det har dock krävts enligt den förordningen att stadgan innehåller alla bestämmelser i avtalet. Även om både avtalet och stadgan ska sändas till medlemsstaterna är de två helt åtskilda dokument, och godkännandeförfarandet bör begränsas till avtalet. Dessutom bör en del moment som för närvarande omfattas av stadgan istället ingå i avtalet.
(13)
Erfarenheterna från bildandet av grupperingar visar att man sällan har lyckats få avtalet godkänt av en medlemsstat inom den föreskrivna tremånadsperioden. Den tidsfristen bör därför förlängas till sex månader. För att trygga rättssäkerheten bör avtalet å andra sidan betraktas som godkänt genom tyst medgivande sedan den tidsperioden löpt ut, i tillämpliga fall, i enlighet med de berörda medlemsstaternas nationella lagstiftning (inbegripet deras respektive konstitutionella krav). Den medlemsstat där grupperingens föreslagna säte kommer att vara beläget bör dock formellt godkänna avtalet. Medlemsstaterna bör kunna tillämpa nationella bestämmelser på förfarandet för godkännande av en potentiell medlem i grupperingen eller införa särskilda regler inom ramen för de nationella bestämmelserna för genomförandet av förordning (EG) nr 1082/2006, men undantag från bestämmelsen rörande tyst medgivande efter sexmånadersperioden bör inte få förekomma utom enligt vad som fastställs i den här förordningen.
(14)
Grunderna för en medlemsstats möjlighet att inte godkänna en potentiell medlems deltagande eller avtalet bör fastställas. Nationell lagstiftning som föreskriver andra regler och förfaranden än dem som fastställs i förordning (EG) nr 1082/2006 bör dock inte beaktas när beslut om godkännandet fattas.
(15)
Eftersom förordning (EG) nr 1082/2006 inte kan tillämpas i tredjeländer, bör den medlemsstat där grupperingens registrerade säte föreslås ligga när den godkänner deltagande av potentiella medlemmar från tredjeländer vars bildande omfattas av lagstiftningen i dessa tredjeländer, förvissa sig om, i samråd med de medlemsstater enligt vars lagstiftning de potentiella medlemmarna har bildats, att tredjeländerna har tillämpat villkor och förfaranden som är likvärdiga med de som anges i förordning (EU) nr 1082/2006 eller följt internationella bilaterala eller multilaterala avtal som ingåtts mellan Europarådets medlemsstater, oavsett om de även är medlemsstater i unionen, på grundval av den europeiska ramkonventionen om samarbete över riksgränser mellan lokala och regionala samhällsorgan som undertecknades i Madrid den 21 maj 1980 och de tilläggsprotokollen som antagits enligt den konventionen. Det bör också anges att om flera unionsmedlemsstater och ett eller flera tredjeländer är involverade, bör det räcka att ett sådant avtal har slutits mellan tredjelandet och en deltagande unionsmedlemsstat.
(16)
För att nya medlemmar ska uppmuntras ansluta sig till en befintlig gruppering, bör förfarandet för att ändra avtal i sådana fall förenklas. Följaktligen bör sådana ändringar, om det rör sig om en ny medlem från en medlemsstat som redan har godkänt avtalet, inte anmälas till alla deltagande medlemsstater utan endast till den medlemsstat enligt vars lagstiftning den potentiella medlemmen är inrättad samt den medlemsstat där grupperingen har sitt registrerade säte. Påföljande ändringar av avtalet bör anmälas till samtliga berörda medlemsstater. Denna förenkling av ändringsförfarandet bör dock inte gälla i fråga om en ny potentiell medlem från en medlemsstat som ännu inte har godkänt avtalet eller från ett tredjeland eller ett utomeuropeiskt land eller territorium, eftersom det är nödvändigt att ge alla deltagande medlemsstater möjligheten att kontrollera om en sådan anslutning överensstämmer med deras allmänintresse eller allmänna ordning.
(17)
Förfarandena för godkännande av deltagande av potentiella medlemmar från utomeuropeiska länder och territorier bör involvera dessa medlemsstater. Beroende på det särskilda styrningsförhållandet mellan medlemsstaten och det utomeuropeiska landet eller territoriet bör medlemsstaten antingen godkänna deltagande av den blivande medlemmen från det utomeuropeiska landet eller territoriet eller lämna skriftlig bekräftelse till den medlemsstat där det registrerade sätet för grupperingen föreslås ligga att de behöriga myndigheterna i det utomeuropeiska landet eller territoriet har godkänt den blivande medlemmens deltagande i enlighet med villkor och förfaranden som är likvärdiga med dem som fastställs i förordning (EG) nr 1082/2006. Samma förfarande bör tillämpas om en blivande medlem från ett utomeuropeiskt land eller territorium vill ansluta sig till en befintlig gruppering.
(18)
Eftersom stadgan inte längre kommer att innehålla alla bestämmelser i avtalet, bör både avtalet och stadgan registreras eller offentliggöras. Av öppenhetsskäl bör dessutom ett meddelande om beslutet att bilda en gruppering offentliggöras i C-serien av Europeiska unionens officiella tidning. Av konsekvensskäl bör det meddelandet innehålla de uppgifter som anges i bilagan till förordning (EG) nr 1082/2006 ändrad genom den här förordningen.
(19)
Syftet med en gruppering bör utvidgas till att omfatta underlättande och främjande av territoriellt samarbete i allmänhet, inklusive strategisk planering och hantering av regionala och lokala frågor i linje med sammanhållningspolitiken och andra av unionens politikområden, vilket därmed bidrar till Europa 2020-strategin eller till genomförandet av makroregionala strategier. En gruppering bör därför kunna genomföra insatser med annat ekonomiskt stöd än stöd från unionens sammanhållningspolitik. Dessutom bör varje medlem i varje medlemsstat eller tredjeland som är representerade ha varje befogenhet som krävs för att en gruppering ska fungera effektivt, såvida inte medlemsstaten eller tredjelandet godkänner att en medlem som inrättats enligt dess nationella lagstiftning deltar trots att medlemmen i fråga inte har behörighet för alla de uppgifter som anges i avtalet.
(20)
Grupperingen som rättsligt instrument är inte avsedd att kringgå de ramar som Europarådets regelverk tillhandahåller genom sina olika möjligheter och ramar för regionala och lokala myndigheters samarbete över gränserna, inklusive den nyligen inrättade möjligheten att bilda euroregionala samarbetsgrupperingar (7), eller att tillhandahålla ett antal särskilda gemensamma bestämmelser som enhetligt skulle styra alla sådana avtal i hela unionen.
(21)
Både en grupperings specifika uppgifter och medlemsstaternas möjlighet att begränsa vilken verksamhet en gruppering får bedriva utan ekonomiskt stöd från unionen, bör anpassas till bestämmelserna för Eruf, Europeiska socialfonden och Sammanhållningsfonden under programperioden 2014-2020.
(22)
Det har fastställts i förordning (EG) nr 1082/2006 att en grupperings uppgifter bl.a. inte omfattar rätten att utfärda föreskrifter, som kan få olika rättsliga konsekvenser i olika medlemsstater, men icke desto mindre bör en grupperings församling kunna fastställa, om det uttryckligen fastställs i avtalet, och i överensstämmelse med unionsrätten och nationell lagstiftning, villkoren för användning av en infrastruktur som grupperingen förvaltar eller villkoren enligt vilka en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse kan tillhandahållas, inklusive vilka avgifter användarna ska betala.
(23)
Eftersom grupperingarna öppnas upp för medlemmar från tredjeländer eller utomeuropeiska länder och territorier, bör avtalet fastställa de regler som gäller för deras deltagande.
(24)
Utöver en hänvisning till tillämplig lagstiftning i allmänhet, såsom anges i artikel 2 i förordning (EG) nr 1082/2006, bör avtalet även innehålla en förteckning över unionsrätt och nationell lagstiftning som är tillämplig på grupperingen. Dessutom bör sådan nationell lagstiftning kunna vara lagstiftningen i den medlemsstat där grupperingens organ utövar sina befogenheter, särskilt när det gäller den personal som arbetar under direktören och som befinner sig i en annan medlemsstat än den medlemsstat där grupperingen har sitt registrerade säte. Avtalet bör också förteckna tillämplig unionsrätt och nationell lagstiftning som är direkt relevant för den verksamhet som grupperingen bedriver enligt de uppgifter som anges i avtalet, inklusive när grupperingen förvaltar offentliga tjänster av allmänt intresse eller infrastrukturer.
(25)
Denna förordning bör inte omfatta de problem som drabbar grupperingar i samband med gränsöverskridande upphandling.
(26)
Med tanke på vikten av de regler som gäller för grupperingens personal och de principer som styr formerna för personalförvaltning och rekryteringsförfaranden, bör dessa regler och principer anges i avtalet och inte i stadgan. Det bör vara möjligt att i avtalet ange olika alternativ beträffande valet av de bestämmelser som ska gälla för grupperingens personal. De särskilda formerna för personalförvaltning och rekryteringsförfaranden bör behandlas i stadgan.
(27)
Medlemsstaterna bör ytterligare använda sig av möjligheterna enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 883/2004 (8) att komma överens om att tillåta undantag när det gäller fastställandet av tillämplig lagstiftning enligt den förordningen till förmån för vissa personer eller persongrupper och att betrakta grupperingens personal som en sådan persongrupp.
(28)
Med tanke på vikten av de bestämmelser som gäller för medlemmarnas ansvarsskyldighet bör dessa bestämmelser anges i avtalet och inte i stadgan.
(29)
Om en gruppering som sitt enda mål har att förvalta ett samarbetsprogram eller en del av ett sådant, som får stöd av Eruf, eller om en gruppering rör mellanregionalt samarbete eller mellanregionala nätverk, bör det inte vara nödvändigt att lämna uppgifter om det territorium där grupperingen får utföra sina uppgifter. I det förra fallet bör territoriets utsträckning definieras, och i förekommande fall ändras, i det berörda samarbetsprogrammet. I det senare fallet skulle kravet på sådan information kunna omintetgöra anslutningen av nya medlemmar till mellanregionalt samarbete eller mellanregionala nätverk, eftersom det i de flesta fall rör sig om immateriell verksamhet.
(30)
De olika bestämmelserna om kontroll av förvaltningen av offentliga medel å ena sidan och revisionen av grupperingens räkenskaper å andra sidan bör förtydligas.
(31)
Grupperingar vars medlemmar har begränsat ansvar bör särskiljas på ett tydligare vis från dem vars medlemmar har obegränsat ansvar. För att ge grupperingar vars medlemmar har begränsat ansvar möjlighet att genomföra verksamhet som potentiellt skulle kunna resultera i skulder, bör medlemsstaterna dessutom få möjlighet att kräva att sådana grupperingar tecknar lämpliga försäkringar eller att sådana grupperingar omfattas av en lämplig finansiell garanti för att täcka de särskilda risker som verksamheten innebär.
(32)
Medlemsstaterna bör till kommissionen översända alla bestämmelser, samt eventuella ändringar av dessa, som antagits för att genomföra förordning (EG) nr 1082/2006. För att förbättra utbytet av information och samordningen mellan medlemsstaterna, kommissionen och Regionkommittén, bör kommissionen översända dessa bestämmelser till medlemsstaterna och Regionkommittén. Regionkommittén har inrättat en grupperingsplattform som ger alla berörda parter möjlighet att utbyta såväl erfarenheter som god praxis samt att förbättra kommunikationen när det gäller möjligheter och utmaningar för grupperingar, genom att underlätta erfarenhetsutbytet när det gäller bildandet av grupperingar på territoriell nivå och genom att dela med sig av kunskaper om bästa praxis i fråga om territoriellt samarbete.
(33)
En ny tidsfrist för rapporten om tillämpningen av förordning (EG) nr 1082/2006 bör fastställas. I enlighet med kommissionens förändring i riktning mot mer evidensbaserad politik, bör man i den rapporten behandla de viktigaste utvärderingsfrågorna, inklusive resurseffektivitet, verkan, relevans, europeiskt mervärde samt utrymme för förenklingar och hållbarhet. Resurseffektivitet bör bland annat bedömas med avseende på karaktären av de försök internt inom kommissionens olika avdelningar och mellan kommissionen och andra organ, såsom Europeiska utrikestjänsten, att sprida kunskap om EGTS-instrumentet. Kommissionen bör vidarebefordra den rapporten till Europaparlamentet, rådet och, i enlighet med artikel 307 första stycket i EUF-fördraget, till Regionkommittén. Den rapporten bör översändas senast den 1 augusti 2018.
(34)
I syfte att fastställa en förteckning över indikatorer som ska användas vid utvärderingen och utarbetandet av rapporten om tillämpningen av förordning (EG) nr 1082/2006, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen. Det är av särskild betydelse att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå. När kommissionen förbereder och utarbetar delegerade akter bör den se till att relevanta handlingar översänds samtidigt till Europaparlamentet och rådet och att detta sker så snabbt som möjligt och på lämpligt sätt.
(35)
Befintliga grupperingar bör inte vara skyldiga att anpassa sina avtal och stadgor till ändringarna av förordning (EU) nr 1082/2006 som införts genom den här förordningen.
(36)
Det är nödvändigt att ange enligt vilket regelverk som ska gälla för godkännandet av en gruppering som redan inlett ett godkännandeförfarande innan tillämpningsdagen för denna förordning.
(37)
För att man ska kunna anpassa befintliga nationella bestämmelser i syfte att genomföra den här förordningen innan programmen inom målet Europeiskt territoriellt samarbete måste lämnas till kommissionen, bör den här förordningen börja tillämpas sex månader efter datumet för dess ikraftträdande. När medlemsstaterna anpassar sina befintliga nationella bestämmelser bör de se till att behöriga myndigheter med ansvar för godkännande av grupperingar utses och att, i enlighet med deras rättsliga och administrativa arrangemang, de myndigheterna bör vara samma organ som de som ansvarar för att ta emot underrättelser i enlighet med artikel 4 i förordning (EG) nr 1082/2006.
(38)
Eftersom målet för denna förordning, nämligen att förbättra det rättsliga instrument som grupperingarna utgör, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå det målet, eftersom bildandet av en gruppering är frivilligt, i enlighet med varje medlemsstats konstitutionella system.
(39)
Förordning (EG) nr 1082/2006 bör därför ändras i enlighet med detta.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Ändringar av förordning (EG) nr 1082/2006
Förordning (EG) nr 1082/2006 ska ändras på följande sätt:
1.
Artikel 1 ska ändras på följande sätt:
a)
Punkterna 1 och 2 ska ersättas med följande:
"1. En europeisk gruppering för territoriellt samarbete (nedan kallad gruppering) får bildas på unionens territorium enligt de villkor och bestämmelser som föreskrivs i denna förordning.
2. En gruppering ska ha som mål att underlätta och främja i synnerhet territoriellt samarbete, inklusive ett eller flera samarbeten av samma eller olika natur, gränsöverskridande, transnationell och/eller mellanregional, mellan dess medlemmar i enlighet med artikel 3.1, med målet att stärka den ekonomiska, sociala och territoriella sammanhållningen i unionen."
b)
Följande punkt ska läggas till:
"5. En grupperings registrerade säte ska vara beläget i en medlemsstat enligt vars lagstiftning minst en av medlemmarna inrättats."
2.
Artikel 2 ska ändras på följande sätt:
a)
Punkt 1 ska ersättas med följande:
"1. En grupperings organs insatser ska styras av följande bestämmelser:
a)
Denna förordning.
b)
Det avtal som avses i artikel 8, under förutsättning att det uttryckligen medges enligt denna förordning.
c)
När det gäller frågor som inte eller endast delvis regleras av denna förordning, den nationella lagstiftningen i den medlemsstat där grupperingen har sitt registrerade säte.
När det är nödvändigt att fastställa tillämplig lagstiftning enligt unionsrätten eller internationell privaträtt ska grupperingen betraktas som en enhet i den medlemsstat där den har sitt registrerade säte."
b)
Följande punkt ska införas:
"1a. En grupperings verksamhet när det gäller att genomföra uppgifter som avses i artikel 7.2 och 7.3 inom unionen ska regleras av tillämplig unionsrätt och den nationella lagstiftning som anges i det avtal som avses i artikel 8.
En grupperings verksamhet som medfinansieras genom unionens budget ska uppfylla de krav som fastställs i tillämplig unionsrätt och nationell lagstiftning rörande tillämpning av den unionsrätten."
3.
Artikel 3 ska ändras på följande sätt:
a)
Punkt 1 första stycket ska ersättas med följande:
"1. Följande enheter får bli medlemmar i en gruppering:
a)
Medlemsstater och myndigheter på nationell nivå.
b)
Regionala myndigheter.
c)
Lokala myndigheter.
d)
Offentliga företag i den mening som avses i artikel 2.1 b i Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/17/EG (9) eller offentligrättsliga organ i den mening som avses i artikel 1.9 andra stycket i Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/18/EG (10).
e)
Företag som anförtrotts driften av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse i enlighet med tillämplig unionsrätt och nationell lagstiftning.
f)
Nationella, regionala och lokala myndigheter eller organ eller offentliga företag, likvärdiga med dem som avses i led d, från tredjeländer, med förbehåll för de villkor som anges i artikel 3a.
(9) Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/17/EG av den 31 mars 2004 om samordning av förfarandena vid upphandling på områdena vatten, energi, transporter och posttjänster (EUT L 134, 30.4.2004, s. 1)." 						
(10) Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/18/EG av den 31 mars 2004 om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av byggentreprenader, varor och tjänster (EUT L 314, 30.4.2004, s. 114)."" 						
b)
Punkt 2 ska ersättas med följande:
"2. En gruppering ska bestå av medlemmar som finns på minst två medlemsstaters territorium, utom när det gäller grupperingar som anges i artikel 3a.2 och 3a.5."
4.
Följande artikel ska införas:
"Artikel 3a
Anslutning av medlemmar från tredjeländer eller utomeuropeiska länder eller territorier
1. I enlighet med artikel 4.3a får en gruppering utgöras av medlemmar som finns på minst två medlemsstaters territorier och av ett eller flera tredjeländer som gränsar till minst en av medlemsstaterna, inbegripet deras yttersta randområden, om dessa medlemsstater och tredjeländer tillsammans genomför territoriella samarbetsinsatser eller program som stöds av unionen.
Med avseende på tillämpningen av denna förordning anses ett tredjeland eller ett utomeuropeiskt land eller territorium gränsa till en medlemsstat, inbegripet dess yttersta randområden, om tredjelandet eller det utomeuropeiska landet eller territoriet och den medlemsstaten har en gemensam landgräns eller om både tredjelandet eller det utomeuropeiska landet eller territoriet och en medlemsstat omfattas av ett gemensamt gränsöverskridande eller transnationellt maritimt program inom målet Europeiskt territoriellt samarbete eller av något annat samarbetsprogram som är gränsöverskridande, havsöverskridande eller som rör havsområden, även om de skiljs åt av internationellt vatten.
2. En gruppering får utgöras av medlemmar som finns på endast en medlemsstats territorium och på ett eller flera tredjeländers territorier som gränsar till den medlemsstaten, inbegripet dess yttersta randområden, om den berörda medlemsstaten anser att den grupperingen är förenlig med tillämpningsområdet för dess territoriella samarbete inom ramen för gränsöverskridande eller transnationellt samarbete eller bilaterala förbindelser med de berörda tredjeländerna.
3. Vid tillämpningen av punkterna 1 och 2 ska tredjeländer som gränsar till en medlemsstat, inbegripet dess yttersta randområden, innefatta sjögränser mellan de berörda länderna.
4. I enlighet med artikel 4a och med förbehåll för de villkor som anges i punkt 1 i den här artikeln får en gruppering även utgöras av medlemmar som finns på minst två medlemsstaters territorier, inbegripet deras yttersta randområden, och ett eller flera utomeuropeiska länder eller territorier, med eller utan medlemmar från ett eller flera tredjeländer.
5. I enlighet med artikel 4a och med förbehåll för de villkor som anges i punkt 2 i den här artikeln får en gruppering även utgöras av medlemmar som finns på endast en medlemsstats territorium, inbegripet dess yttersta randområden, och av ett eller flera utomeuropeiska länder eller territorier, med eller utan medlemmar från ett eller flera tredjeländer.
6. En gruppering får inte bildas mellan endast medlemmar från en medlemsstat och ett eller flera utomeuropeiska länder och territorier med anknytning till den medlemsstaten."
5.
Artikel 4 ska ändras på följande sätt:
a)
Punkt 3 ska ersättas med följande:
"3. Efter underrättelse enligt punkt 2 av en blivande medlem ska den medlemsstat som har mottagit underrättelsen, med beaktande av sin konstitutionella struktur, godkänna den blivande medlemmens deltagande i grupperingen och avtalet, såvida den medlemsstaten inte anser att
a)
ett sådant deltagande eller avtalet är oförenligt med
i)
denna förordning,
ii)
annan unionsrätt som rör grupperingens insatser och verksamhet, eller
iii)
nationell lagstiftning som rör den blivande medlemmens befogenheter och behörighet,
b)
ett sådant deltagande inte är motiverat av skäl som gäller allmänintresset eller den allmänna ordningen i den medlemsstaten, eller
c)
stadgan är oförenlig med avtalet.
Om godkännande inte ges ska medlemsstaten lämna en motivering till varför den vägrar ge sitt godkännande samt, när så är lämpligt, föreslå nödvändiga ändringar av avtalet.
Medlemsstaten ska fatta sitt beslut med avseende på godkännande inom en period av sex månader från dagen för mottagandet av en underrättelse i enlighet med punkt 2. Om den medlemsstat som har mottagit underrättelsen inte framför någon invändning inom den perioden ska den blivande medlemmens deltagande och avtalet anses vara godkänt. Den medlemsstat där grupperingens föreslagna registrerade säte kommer att vara beläget ska dock formellt godkänna avtalet innan grupperingen kan inrättas.
Om medlemsstaten begär ytterligare information från den blivande medlemmen ska den tidsfrist som avses i tredje stycket avbrytas. Perioden för avbrottet ska inledas dagen efter den dag då medlemsstaten sände sina synpunkter till den blivande medlemmen och ska vara åtminstone fram tills den blivande medlemmen har lämnat ett svar på synpunkterna.
Den tidsfrist som avses i tredje stycket ska dock inte avbrytas om den blivande medlemmen besvarar medlemsstatens synpunkter inom tio arbetsdagar efter inledningen av perioden för avbrottet.
När beslut fattas om en blivande medlems deltagande i en gruppering får medlemsstaterna tillämpa sina nationella regler."
b)
Följande punkt ska införas:
"3a. När det gäller en gruppering med blivande medlemmar från ett eller flera tredjeländer, ska den medlemsstat där grupperingens föreslagna registrerade säte kommer att vara beläget, i samråd med de övriga berörda medlemsstaterna, förvissa sig om att de villkor som fastställs i artikel 3a är uppfyllda och att varje tredjeland har godkänt de blivande medlemmarnas deltagande i enlighet med antingen
a)
villkor och förfaranden som är likvärdiga med dem som fastställs i denna förordning, eller
b)
ett avtal som ingåtts mellan minst en medlemsstat enligt vars lagar en blivande medlem har inrättats och ett sådant tredjeland."
c)
Punkterna 5 och 6 ska ersättas med följande:
"5. Medlemmarna ska enas om det avtal som avses i artikel 8 och se till att det överensstämmer med godkännandet i enlighet med punkt 3 i den här artikeln.
6. Varje ändring av avtalet eller stadgan ska anmälas av grupperingen till de medlemsstater enligt vars lagstiftning grupperingens medlemmar har inrättats. Varje ändring av avtalet, utom vid anslutning av en ny medlem enligt punkt 6a a - ska godkännas av dessa medlemsstater enligt förfarandet i denna artikel."
d)
Följande punkt ska läggas till:
"6a. Följande bestämmelser ska gälla vid anslutning av nya medlemmar till en befintlig gruppering:
a)
Vid anslutning av en ny medlem från en medlemsstat som redan har godkänt avtalet ska sådan anslutning endast godkännas av den medlemsstat enligt vars lagar den nya medlemmen har inrättats, i enlighet med det förfarande som anges i punkt 3, samt anmälas till den medlemsstat där grupperingen har sitt registrerade säte.
b)
Vid anslutning av en ny medlem från en medlemsstat som ännu inte har godkänt avtalet, ska det förfarande som anges i punkt 6 tillämpas.
c)
Vid anslutning av en ny medlem från ett tredjeland till en befintlig gruppering ska anslutningen vara föremål för granskning av den medlemsstat där grupperingen har sitt registrerade säte i enlighet med det förfarande som anges i punkt 3a."
6.
Följande artikel ska införas:
"Artikel 4a
Deltagande av medlemmar från ett utomeuropeiskt land eller territorium
När det gäller en gruppering med en blivande medlem från ett utomeuropeiskt land eller territorium ska den medlemsstat till vilken det utomeuropeiska landet eller territoriet är knutet förvissa sig om att villkoren i artikel 3a är uppfyllda och, med beaktande av sitt förhållande till det utomeuropeiska landet eller territoriet, antingen
a)
godkänna den blivande medlemmens deltagande i enlighet med artikel 4.3, eller
b)
lämna skriftlig bekräftelse till den medlemsstat där grupperingens föreslagna registrerade säte kommer att vara beläget att de behöriga myndigheterna i det utomeuropeiska landet eller territoriet har godkänt den blivande medlemmens deltagande i enlighet med villkor och förfaranden som är likvärdiga med dem som fastställs i denna förordning."
7.
Artikel 5 ska ersättas med följande:
"Artikel 5
Förvärvande av status som juridisk person och offentliggörande i Europeiska unionens officiella tidning
1. Avtalet och stadgan samt varje senare ändring av dessa ska registreras eller offentliggöras, eller båda, i den medlemsstat där den berörda grupperingen har sitt registrerade säte, i enlighet med tillämplig nationell lagstiftning i den medlemsstaten. Grupperingen ska få status som juridisk person den dag då den registreras eller då avtalet och stadgan offentliggörs, beroende på vilket som inträffar först. Medlemmarna ska underrätta de berörda medlemsstaterna och Regionkommittén om registreringen eller offentliggörandet av avtalet och stadgan.
2. Grupperingen ska se till att inom tio arbetsdagar efter registreringen eller offentliggörandet av avtalet och stadgan till Regionkommittén sända en begäran i enlighet med mallen i bilagan till denna förordning. Regionkommittén ska därefter sända begäran till Europeiska unionens publikationsbyrå för offentliggörande i C-serien av Europeiska unionens officiella tidning av ett meddelande om att grupperingen bildats, tillsammans med de uppgifter som anges i bilagan till denna förordning."
8.
Artikel 6.4 ska ersättas med följande:
"4. Trots vad som sägs i punkterna 1, 2 och 3 i den här artikeln ska relevant lagstiftning om kontrollen av medel som tillhandahålls från unionen tillämpas när grupperingens uppgifter enligt artikel 7.3 omfattar åtgärder som samfinansieras av unionen."
9.
Artikel 7 ska ändras på följande sätt:
a)
Punkterna 2 och 3 ska ersättas med följande:
"2. En gruppering ska verka inom gränserna för sina uppgifter, nämligen att underlätta och främja territoriellt samarbete för att stärka den ekonomiska, sociala och territoriella sammanhållningen inom unionen och övervinna hinder för den inre marknaden. Varje uppgift ska fastställas av grupperingens medlemmar som omfattas av varje medlems behörighet, såvida inte medlemsstaten eller tredjelandet godkänner att en medlem som inrättats enligt dess nationella lagstiftning deltar trots att medlemmen i fråga inte har behörighet för alla de uppgifter som anges i avtalet.
3. En gruppering får genomföra särskilda insatser inom territoriellt samarbete mellan medlemmarna i syfte att uppfylla det mål som avses i artikel 1.2, med eller utan ekonomiskt stöd från unionen.
Huvudsakligen får en grupperings uppgifter röra genomförandet av samarbetsprogram, eller delar därav, eller genomförandet av insatser som stöds av unionen genom Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden och/eller Sammanhållningsfonden.
Medlemsstaterna får begränsa vilka uppgifter grupperingarna får genomföra utan ekonomiskt stöd från unionen. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 13 gäller dock att medlemsstaterna inte får utesluta uppgifter som rör investeringsprioriteringarna enligt artikel 7 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1299/2013 (11).
(11) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1299/2013 av den 17 december 2013 om särskilda bestämmelser för stöd från Europeiska regionala utvecklingsfonden till målet Europeiskt territoriellt samarbete (EUT 347, 20.12.2013, s. 259)."" 						
b)
I punkt 4 ska följande stycke läggas till:
"En grupperings församling enligt artikel 10.1 a får dock, i enlighet med unionsrätt och nationell lagstiftning, fastställa villkoren för användningen av en infrastruktur som grupperingen förvaltar, eller villkoren enligt vilka en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse tillhandahålls, inklusive vilka avgifter som användarna ska betala."
10.
Artikel 8.2 ska ersättas med följande:
"2. I avtalet ska följande anges:
a)
Namnet på grupperingen och dess registrerade säte.
b)
Det territorium inom vilket grupperingen får utföra sina uppgifter.
c)
Grupperingens mål och uppgifter.
d)
Grupperingens varaktighet och de villkor som gäller dess upplösning.
e)
En förteckning över grupperingens medlemmar.
f)
En förteckning över grupperingens organ och deras respektive befogenheter.
g)
Tillämplig unionsrätt och nationell lagstiftning i den medlemsstat där grupperingen har sitt registrerade säte med avseende på tolkningen och genomförandet av avtalet.
h)
Tillämplig unionsrätt och nationell lagstiftning i den medlemsstat där grupperingens organ verkar.
i)
Formerna för deltagande av medlemmar från tredjeländer eller från utomeuropeiska länder och territorier i tillämpliga fall, inbegripet fastställande av tillämplig lagstiftning i fall där grupperingen utför uppgifter i tredjeländer eller utomeuropeiska länder eller territorier.
j)
Tillämplig unionsrätt och nationell lagstiftning som är direkt relevant för grupperingens verksamhet som utförs enligt de uppgifter som anges i avtalet.
k)
De bestämmelser som ska tillämpas för grupperingens personal och de principer som styr personalförvaltning och rekryteringsförfaranden.
l)
Regler rörande grupperingens och dess medlemmars ansvar enligt artikel 12.
m)
De lämpliga formerna för ömsesidigt erkännande, bl.a. för finansiell kontroll av förvaltningen av offentliga medel.
n)
Förfarandena för antagande av stadgan och ändring av avtalet, vilka ska överensstämma med de åligganden som anges i artiklarna 4 och 5.
3. När en grupperings uppgifter endast rör förvaltningen av ett samarbetsprogram, eller en del av ett sådant, enligt förordning (EU) nr 1299/2013, eller när en gruppering bildats för mellanregionalt samarbete eller nätverk, krävs inte de uppgifter som anges i punkt 2 b."
11.
Artikel 9 ska ersättas med följande:
"Artikel 9
Stadgan
1. En grupperings stadga ska antas av dess medlemmar genom enhälligt beslut på grundval av och i enlighet med avtalet.
2. Grupperingens stadga ska minst innehålla följande:
a)
Bestämmelser om arbetssätt för grupperingens organ och deras befogenheter samt uppgift om antalet företrädare för medlemmarna i de relevanta organen.
b)
Bestämmelser om grupperingens beslutsförfaranden.
c)
Bestämmelser om grupperingens arbetsspråk.
d)
Bestämmelser om hur verksamheten ska bedrivas.
e)
Bestämmelser om förfaranden för personalförvaltning och rekrytering.
f)
Arrangemang för de ekonomiska bidragen från medlemmarna.
g)
Tillämpliga redovisnings- och budgetregler för medlemmarna.
h)
Bestämmelser för utnämnandet av den oberoende externa revisor som ska granska grupperingens räkenskaper.
i)
Bestämmelser om förfaranden för att ändra stadgan, vilka ska överensstämma med de åligganden som anges i artiklarna 4 och 5."
12.
Artikel 11.2 ska ersättas med följande:
"2. Upprättandet av grupperingens årsredovisning, inklusive, när så krävs, årsberättelsen samt revisionen och offentliggörandet av denna redovisning ska regleras av den nationella lagstiftningen i den medlemsstat där grupperingen har sitt registrerade säte."
13.
Artikel 12 ska ändras på följande sätt:
a)
I punkt 1 ska följande stycke läggas till:
"En gruppering ska vara ansvarig för alla sina skulder."
b)
Punkt 2 ska ersättas med följande:
"2. Om grupperingens tillgångar är otillräckliga för att täcka dess skulder, ska grupperingens medlemmar, utan att det påverkar tillämpningen av punkt 3, vara ansvariga för grupperingens skulder oavsett vilken typ av skulder det gäller, och varje medlems andel ska fastställas i förhållande till dess ekonomiska bidrag. Överenskommelser för de ekonomiska bidragen ska fastställas i stadgan.
Grupperingens medlemmar får i stadgan föreskriva att de, även sedan deras medlemskap i grupperingen har upphört, fortsatt kommer att vara ansvariga för skyldigheter som uppkommit i samband med grupperingens verksamhet under den tid de var medlemmar.
2a. Om grupperingen har minst en medlem från en medlemsstat vars ansvar är begränsat som en följd av den nationella lagstiftning enligt vilken den har inrättats, får också de andra medlemmarna begränsa sitt ansvar i avtalet såvida detta är möjligt enligt den nationella lagstiftning genom vilken denna förordning genomförs.
Namnet på en gruppering vars medlemmar har begränsat ansvar ska innehålla ordet begränsat.
Kraven på offentliggörande av avtal, stadga och räkenskaper när det gäller en gruppering vars medlemmar har begränsat ansvar ska motsvara minst de krav som gäller för andra rättssubjekt med begränsat ansvar enligt lagstiftningen i den medlemsstat där grupperingen har sitt registrerade säte.
Om grupperingens medlemmar har begränsat ansvar, får varje berörd medlemsstat kräva att grupperingen ska teckna lämpliga försäkringar eller att den ska omfattas av en garanti utställd av en bank eller annat finansinstitut som är etablerat i en medlemsstat eller omfattas av ett instrument som en offentlig myndighet eller medlemsstaten lämnar som garanti för att täcka de risker som är förknippade med grupperingens verksamhet."
14.
I artikel 15.2 ska första stycket ersättas med följande:
"2. Unionsrätten om behörighet ska tillämpas på tvister som en gruppering är inblandad i om inget annat föreskrivs i denna förordning. I de fall som inte omfattas av unionsrätten ska domstolarna i den medlemsstat där grupperingen har sitt registrerade säte vara behöriga att avgöra tvister."
15.
Artikel 16 ska ändras på följande sätt:
a)
Punkt 1 ska ersättas med följande:
"1. Medlemsstaterna ska anta åtgärder för att säkerställa en effektiv tillämpning av denna förordning, inklusive när det gäller fastställande av de behöriga myndigheter som ansvarar för godkännandeförfarandet i enlighet med deras rättsliga och administrativa arrangemang.
Om så krävs enligt den nationella lagstiftningen i en medlemsstat, får denna upprätta en uttömmande förteckning över vilka uppgifter som redan åligger medlemmarna av en gruppering i den mening som avses i artikel 3.1 som bildats enligt dess lagstiftning, i fråga om territoriellt samarbete inom den medlemsstaten.
Medlemsstaten ska till kommissionen överlämna alla bestämmelser som antagits enligt denna artikel samt alla ändringar av dem. Kommissionen ska översända dessa bestämmelser till de andra medlemsstaterna och till Regionkommittén."
b)
Följande punkt ska införas:
"1a. De bestämmelser som avses i punkt 1 ska, i den mån de rör en medlemsstat till vilken ett utomeuropeiskt land eller territorium har anknytning och med beaktande av medlemsstatens förhållande till det utomeuropeiska landet eller territoriet, även säkerställa den faktiska tillämpningen av denna förordning med avseende på det utomeuropeiska landet eller territoriet som gränsar till andra medlemsstater eller deras yttersta randområden."
16.
Artikel 17 ska ersättas med följande:
"Artikel 17
Rapport
Senast den 1 augusti 2018 ska kommissionen till Europaparlamentet, rådet och Regionkommittén överlämna en rapport om tillämpningen av denna förordning med utvärdering, baserad på indikatorer, av dess effektivitet, verkan, relevans, europeiskt mervärde och utrymme för förenkling.
Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 17a för att fastställa förteckningen över de indikatorer som avses i första stycket."
17.
Följande artikel ska införas:
"Artikel 17a
Utövande av delegering
1. Befogenheten att anta delegerade akter ges till kommissionen med förbehåll för de villkor som anges i denna artikel.
2. Den befogenhet att anta delegerade akter som avses i artikel 17 andra stycket ska ges till kommissionen för en period av fem år från och med den 21 december 2013.
3. Den delegering av befogenheter som avses i artikel 17 andra stycket får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet. Ett beslut om återkallelse innebär att delegeringen av den befogenhet som anges i beslutet upphör att gälla. Beslutet får verkan dagen efter det att det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning, eller vid ett senare i beslutet angivet datum. Det påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan har trätt i kraft.
4. Så snart kommissionen antar en delegerad akt ska den samtidigt delge Europaparlamentet och rådet denna.
5. En delegerad akt som antas enligt artikel 17 andra stycket ska träda i kraft endast om varken Europaparlamentet eller rådet har gjort invändningar mot den delegerade akten inom en period av tre månader från den dag då akten delgavs Europaparlamentet och rådet, eller om både Europaparlamentet och rådet, före utgången av den perioden, har underrättat kommissionen om att de inte kommer att invända. Denna period ska förlängas med tre månader på Europaparlamentets eller rådets initiativ."
Artikel 2
Övergångsbestämmelser
1. Grupperingar som bildats före den 21 december 2013 är inte skyldiga att anpassa sitt avtal och sina stadgar till bestämmelserna i förordning (EG) nr 1082/2006, ändrad genom den här förordningen.
2. För grupperingar för vilka ett förfarande enligt artikel 4 i förordning (EG) nr 1082/2006 inleddes före den 22 juni 2014 och för vilka endast registreringen eller offentliggörandet enligt artikel 5 i förordning (EG) nr 1082/2006 återstår, ska avtalet och stadgarna registreras och/eller offentliggöras enligt bestämmelserna i förordning (EG) nr 1082/2006 i dess lydelse innan den ändrades genom den här förordningen.
3. Grupperingar för vilka ett förfarande enligt artikel 4 i förordning (EG) nr 1082/2006 inletts mer än sex månader före den 22 juni 2014 ska godkännas i enlighet med bestämmelserna i förordning (EG) nr 1082/2006 i dess lydelse innan den ändrades genom den här förordningen.
4. Andra grupperingar än de som avses i punkterna 2 och 3 i den här artikeln för vilka ett förfarande enligt artikel 4 i förordning (EG) nr 1082/2006 inleddes före den22 juni 2014 ska godkännas i enlighet med bestämmelserna i förordning (EG) nr 1082/2006 i dess ändrade lydelse enligt den här förordningen.
5. Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna de nödvändiga ändringar av de nationella bestämmelserna som antagits i enlighet med artikel 16.1 i förordning (EG) nr 1082/2006, ändrad genom den här förordningen, senast den 22 juni 2014.
Artikel 3
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Det ska tillämpas från och med den 22 juni 2014.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 17 december 2013.