NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 488/2014
ze dne 12. května 2014,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1881/2006, pokud jde o maximální limity kadmia v potravinách
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 315/93 ze dne 8. února 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro kontrolu kontaminujících látek v potravinách (1), a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 1881/2006 (2) stanoví maximální limity kadmia v řadě potravin.
(2)
Vědecká komise pro kontaminující látky v potravinovém řetězci (dále jen „komise CONTAM“) při Evropském úřadu pro bezpečnost potravin (dále jen „úřad EFSA“) přijala dne 30. ledna 2009 stanovisko o kadmiu v potravinách (3). Úřad EFSA v tomto stanovisku uvedl, že tolerovatelný týdenní přívod (dále jen „TWI“) kadmia činí 2,5 μg/kg tělesné hmotnosti. Ve svém „Prohlášení o tolerovatelném týdenním přívodu kadmia“ (4) úřad EFSA zohlednil posouzení rizika, které nedávno provedl Společný výbor odborníků FAO/WHO pro potravinářské přídatné látky (JECFA) (5), a potvrdil, že TWI činí 2,5 μg/kg tělesné hmotnosti.
(3)
Komise CONTAM dospěla ve vědeckém stanovisku o kadmiu v potravinách k závěru, že se průměrná dietární expozice kadmiu v evropských zemích blíží hodnotě TWI 2,5 μg/kg tělesné hmotnosti nebo ji mírně překračuje. U některých podskupin populace může dietární expozice převyšovat hodnotu TWI zhruba dvojnásobně. Komise CONTAM dále dospěla k závěru, že i když není pravděpodobné, že by expozice jednotlivce na této úrovni měla nepříznivé účinky na funkci ledvin, je třeba expozici kadmiu na úrovni populace snížit.
(4)
Podle vědeckého stanoviska o kadmiu v potravinách vypracovaného komisí CONTAM patří mezi skupiny potravin mající hlavní podíl na dietární expozici kadmiu, zejména vzhledem k vysoké spotřebě, obiloviny a výrobky z obilovin, zelenina, ořechy a luštěniny, škrobovitá kořenová zelenina nebo brambory a maso a masné výrobky. Nejvyšší koncentrace kadmia v potravinářských komoditách byla zjištěna v mořských řasách, rybách a produktech rybolovu, v čokoládě a v potravinách pro zvláštní výživu, jakož i v houbách, olejnatých semenech a jedlých drobech.
(5)
V podrobnějším posouzení expozice, které provedl úřad ESFA v rámci své vědecké zprávy „Cadmium dietary exposure in the European population“ (6) s použitím nové komplexní databáze spotřeby potravin, jež zahrnuje aktualizované údaje o spotřebě potravin v různých členských státech a u různých věkových skupin populace, jsou uvedeny podrobnější informace o konkrétních potravinářských komoditách, které se podílejí na expozici u jednotlivých věkových skupin. V případě dospělých se na expozici podílí hlavně škrobovitá kořenová zelenina a hlíznatá zelenina, obilná zrna a výrobky z obilných zrn a zelenina a zeleninové výrobky. V případě dětí a dospívajících má na expozici hlavní podíl škrobovitá kořenová zelenina a hlíznatá zelenina, obilná zrna a výrobky z obilných zrn a cukr a cukrovinky, zatímco u kojenců a batolat je to nejvíce škrobovitá kořenová zelenina a hlíznatá zelenina, obilná zrna a výrobky z obilných zrn, zelenina a výrobky ze zeleniny, mléko a výrobky z mléka a potraviny pro kojence a malé děti. Z podrobnějšího posouzení expozice vyplývá, že celková expozice není výsledkem jen několika hlavních zdrojů, nýbrž se na ní podílí celá řada různých skupin potravin.
(6)
Byly stanoveny maximální limity pro kadmium u celé řady potravin, mimo jiné u obilovin, zeleniny, masa, ryb, produktů rybolovu, drobů a doplňků stravy. Dosud nebyly stanoveny maximální limity v případě některých potravin, které se významně podílejí na expozici určitých skupin populace (čokoládové a kakaové výrobky, potraviny pro kojence a malé děti). Je proto nezbytné stanovit maximální limity kadmia pro tyto potraviny.
(7)
Maximální limity kontaminujících látek jsou jak u komodit, pro něž maximální limity kadmia již existují (jako je zelenina, maso, ryby, produkty rybolovu, droby a doplňky stravy), tak u komodit, pro něž jsou maximální limity stanoveny nově (jako jsou kakaové a čokoládové výrobky), stanovovány podle zásady ALARA („na co nejnižší rozumně dosažitelné úrovni“) s použitím údajů o výskytu a vzorců spotřeby potravin občany Evropské unie.
(8)
Čokoláda a kakaový prášek prodávané konečnému spotřebiteli mohou obsahovat vysoké množství kadmia a jsou významným zdrojem expozice člověka. Často jsou jejich spotřebiteli děti: například v podobě čokolády jako takové nebo slazených kakaových prášků používaných v kakaových nápojích. Při stanovování maximálních limitů kadmia je třeba zohlednit údaje o výskytu pro různé druhy čokolády a kakaového prášku prodávaných konečnému spotřebiteli. Jelikož množství kadmia v kakaových výrobcích souvisí s jejich obsahem kakaa, je vhodné stanovit různé maximální limity kadmia pro výrobky obsahující různé procentní podíly kakaa. Mělo by se tím zajistit, aby maximální limity mohla splnit i čokoláda s vyšším procentním podílem kakaa.
(9)
V některých regionech zemí, které produkují kakao, může být přirozený vysoký obsah kadmia v půdě. Proto je při stanovování maximálních limitů kadmia třeba zohlednit údaje o výskytu pro kakaové a čokoládové výrobky poskytnuté zeměmi, kde je vysoký obsah kadmia v půdě.
(10)
Počáteční a pokračovací kojenecká výživa se významně podílejí na expozici kadmiu u kojenců a malých dětí. Počáteční a pokračovací kojenecká výživa vyrobená z izolátů sójových bílkovin, samotných nebo ve směsi s bílkovinami kravského mléka, může obsahovat větší množství kadmia než mléčné výrobky, jelikož sójové boby přirozeně čerpají kadmium z půdy. Sójová kojenecká výživa je pro kojence trpící nesnášenlivostí laktózy důležitou alternativou, a musí být proto zajištěno dostatečné zásobení trhu. Pro sójové výrobky je tedy vhodné stanovit vyšší maximální limit.
(11)
Obilné příkrmy a ostatní příkrmy určené pro kojence a malé děti jsou významným zdrojem expozice kadmiu u kojenců a malých dětí. Pro obilné příkrmy a ostatní příkrmy určené pro kojence a malé děti by tedy měl být stanoven zvláštní maximální limit kadmia.
(12)
Snížené expozice u velmi ohrožené skupiny spotřebitelů lze dosáhnout stanovením maximálního limitu pro některé kategorie potravin určených pro zvláštní výživu (např. pro zvláštní léčebné účely pro kojence). Vzhledem k absenci údajů, na nichž lze tento maximální limit založit, je však třeba shromáždit údaje o výskytu za účelem případného stanovení tohoto zvláštního maximálního limitu v budoucnosti.
(13)
V případě některých konkrétních druhů zeleniny (kozí brada, pastinák, celer řapíkatý, křen) je splnění současných maximálních limitů obtížné a z údajů o výskytu, které poskytly členské státy, vyplývá, že hodnoty přírodního pozadí jsou vyšší a srovnatelné s limity pro celer bulvový. Protože je spotřeba těchto komodit nízká a má na expozici člověka zanedbatelný vliv, je vhodné zvýšit maximální limity kadmia pro pastinák, kozí bradu, celer řapíkatý a křen na hodnotu platnou pro celer bulvový.
(14)
Některé druhy ryb jsou v současné době vyňaty ze standardního maximálního limitu pro ryby, který činí 0,05 mg/kg. V případě druhu pelamida obecná (Sarda sarda), mořan obecný (Diplodus vulgaris), úhoře říčního (Anguilla anguilla), cípala šedého (Mugil labrosus labrosus), kranasů (Trachurus spp.), ryb druhu Luvarus imperialis, sardinky (Sardinops spp.) a ryb druhu Dicologoglossa cuneata z nových údajů o výskytu vyplývá, že toto vynětí již není nutné a že standardní maximální limit lze splnit dodržováním správných rybolovných postupů. Zvláštní maximální limity již tedy nejsou pro tyto druhy ryb nezbytné.
(15)
V případě tuňáka druhu Auxis, sardelí (Engraulis spp.) a mečouna obecného (Xiphias gladius) z nových údajů o výskytu vyplývá, že dodržováním správných rybolovných postupů lze splnit nižší maximální limit. Maximální limity pro tyto druhy ryb je proto vhodné změnit.
(16)
V případě sardinky obecné (Sardina pilchardus) a hlaváče zaječího (Sicyopterus lagocephalus) z údajů o výskytu vyplývá, že splnění stávajících maximálních limitů je obtížné, neboť hodnoty přírodního pozadí mohou být vyšší. Spotřeba obou těchto druhů ryb je nízká a na expozici člověka má zanedbatelný vliv. Pro tyto dva druhy ryb je proto v zájmu zajištění dostatečného zásobení trhu vhodné stanovit vyšší maximální limity.
(17)
Nařízení (ES) č. 1881/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(18)
Členským státům a provozovatelům potravinářských podniků by měl být dán čas přizpůsobit se novým maximálním limitům stanoveným tímto nařízením pro kakaové výrobky a potraviny pro kojence a malé děti. Datum použitelnosti maximálních limitů kadmia pro tyto komodity by proto mělo být odloženo.
(19)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1881/2006 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
1. Maximální limity kadmia stanovené v bodech 3.2.19 a 3.2.20 přílohy nařízení (ES) č. 1881/2006 ve znění tohoto nařízení se použijí ode dne 1. ledna 2015. Potraviny, které nesplňují tyto maximální limity a byly uvedeny na trh v souladu s právními předpisy před 1. lednem 2015, smí být po tomto datu nadále prodávány až do data minimální trvanlivosti nebo data spotřeby.
2. Maximální limity kadmia stanovené v bodě 3.2.7 přílohy nařízení (ES) č. 1881/2006 ve znění tohoto nařízení se použijí ode dne 1. ledna 2019. Potraviny, které nesplňují tyto maximální limity a byly uvedeny na trh v souladu s právními předpisy před 1. lednem 2019, smí být po tomto datu nadále prodávány až do data minimální trvanlivosti nebo data spotřeby.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 12. května 2014.
KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EU) nr 488/2014
av den 12 maj 2014
om ändring av förordning (EG) nr 1881/2006 vad gäller gränsvärden för kadmium i livsmedel
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 315/93 av den 8 februari 1993 om fastställande av gemenskapsförfaranden för främmande ämnen i livsmedel (1), särskilt artikel 2.3, och
av följande skäl:
(1)
I kommissionens förordning (EG) nr 1881/2006 (2) fastställs gränsvärden för kadmium i en rad livsmedel.
(2)
Vetenskapliga panelen för främmande ämnen i livsmedelskedjan (nedan kallad panelen) vid Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (Efsa) antog den 30 januari 2009 ett yttrande om kadmium i livsmedel (3). I det yttrandet fastställde Efsa ett tolerabelt veckointag för kadmium på 2,5 μg/kg kroppsvikt. I sitt yttrande ”Statement on tolerable weekly intake for cadmium” (4) tog Efsa hänsyn till den riskbedömning som strax innan hade gjorts av WHO:s och FAO:s gemensamma expertkommitté för livsmedelstillsatser (JEFCA, Joint FAO/WHO Expert Committee on Food Additives) (5), och bekräftade det tolerabla veckointaget för kadmium på 2,5 μg/kg kroppsvikt.
(3)
I det vetenskapliga yttrandet om kadmium i livsmedel konstaterade panelen att den genomsnittliga kadmiumexponeringen via kosten ligger nära eller något över det tolerabla veckointaget på 2,5 μg/kg kroppsvikt. Vissa befolkningsgrupper kan ha ett tolerabelt veckointag som är ungefär dubbelt så stort. Panelen konstaterade också att exponeringen hos befolkningen i stort bör minskas, även om den exponeringsnivån sannolikt inte har skadliga effekter på njurfunktionen hos enskilda personer.
(4)
Enligt panelens vetenskapliga yttrande om kadmium i livsmedel står spannmål och spannmålsprodukter, grönsaker, nötter, torkade baljväxter, stärkelsehaltiga rotgrönsaker eller potatis samt kött och köttprodukter för större delen av kadmiumexponeringen via kosten. De högsta kadmiumhalterna har uppmätts i alger, fisk, skaldjur, choklad och livsmedel för särskilda näringsändamål samt svamp, oljeväxtfrön och ätliga slaktbiprodukter.
(5)
I en mer ingående exponeringsbedömning som Efsa gjort inom ramen för sin vetenskapliga rapport ”Cadmium dietary exposure in the European population” (6), med användning av den nya övergripande databasen över livsmedelskonsumtion som innehåller uppdaterade siffror över livsmedelskonsumtion för de olika medlemsstaterna och de olika åldersgrupperna i befolkningen, ges mer detaljerad information om de enskilda livsmedel som bidrar till exponeringen per åldersgrupp. När det gäller vuxna bidrar stärkelsehaltiga rot- och knölgrönsaker, spannmål och spannmålsbaserade produkter samt grönsaker och grönsaksprodukter i hög grad till exponeringen. När det gäller barn och tonåringar är det huvudsakligen stärkelsehaltiga rot- och knölgrönsaker, spannmål och spannmålsbaserade produkter samt socker och konfektyrer som bidrar till exponeringen, medan det för spädbarn och småbarn är stärkelsehaltiga rot- och knölgrönsaker, spannmål och spannmålsbaserade produkter, grönsaker och grönsaksbaserade produkter, mjölk och mjölkprodukter samt livsmedel för spädbarn och småbarn som bidrar mest. Det framgår av den mer ingående exponeringsbedömningen att den sammantagna exponeringen inte bara beror på ett fåtal huvudkällor utan på bidrag från flera olika livsmedelsgrupper.
(6)
Gränsvärden för kadmium har fastställts i ett stort antal livsmedel, bl.a. spannmål, grönsaker, kött, fisk, skaldjur, slaktbiprodukter och kosttillskott. För några livsmedel som i hög grad bidrar till vissa befolkningsgruppers exponering (choklad- och kakaoprodukter, livsmedel för spädbarn och småbarn) har det ännu inte fastställts några gränsvärden. Det är således nödvändigt att fastställa gränsvärden för kadmium i dessa livsmedel.
(7)
Gränsvärden för främmande ämnen fastställs i enlighet med ALARA-principen (så låg som rimligen är möjlig) både när det gäller livsmedel som redan har gränsvärden för kadmium (t.ex. grönsaker, kött, fisk, skaldjur, slaktbiprodukter och kosttillskott) och livsmedel som nyligen har fått gränsvärden (t.ex. kakao- och chokladprodukter), med hjälp av uppgifter om förekomsten och befolkningens konsumtionsmönster i Europeiska unionen.
(8)
Choklad och kakaopulver som säljs till slutkonsumenterna kan innehålla höga halter kadmium och är en viktig exponeringskälla. De konsumeras ofta av barn, t.ex. i form av choklad eller som sötat kakaopulver i kakaodrycker. När man fastställer gränsvärden för kadmium bör man beakta uppgifter om förekomsten i olika typer av choklad och i kakaopulver som säljs till slutkonsumenterna. Eftersom kadmiumhalterna i kakaoprodukter är kopplade till deras kakaohalt bör man fastställa olika gränsvärden för kadmium i produkter med olika andel kakao. Detta bör säkerställa att även choklad med högre andel kakao kan följa gränsvärdena.
(9)
I några regioner i kakaoproducerande länder kan kadmiumhalten i jorden vara naturligt hög. När man fastställer gränsvärden för kadmium bör man därför ta hänsyn till de uppgifter om förekomsten i kakao- och chokladprodukter som lämnas av länder där kadmiumhalten i jorden är hög.
(10)
Modersmjölkersättning och tillskottsnäring bidrar väsentligt till spädbarns och småbarns exponering för kadmium. Modersmjölkersättning och tillskottsnäring som framställs av sojaproteinisolat eller sojaproteinisolat blandat med komjölksproteiner kan innehålla högre halter av kadmium än mjölkbaserade produkter, eftersom sojabönor naturligt tar upp kadmium från jorden. Sojabaserad modersmjölkersättning och tillskottsnäring är ett viktigt alternativ för laktosintoleranta barn, och därför måste man se till att tillgången till dem på marknaden är tillräcklig. Följaktligen bör det fastställas ett högre gränsvärde i sojabaserade produkter.
(11)
Beredda spannmålsbaserade livsmedel och annan barnmat för spädbarn och småbarn är en viktig källa till kadmiumexponering hos spädbarn och småbarn. Därför bör det fastställas ett särskilt gränsvärde för kadmium i beredda spannmålsbaserade livsmedel och annan barnmat.
(12)
Minskad exponering hos en mycket sårbar konsumentgrupp kan uppnås genom att det fastställs gränsvärden i vissa kategorier livsmedel för särskilda näringsändamål (t.ex. livsmedel för speciella medicinska ändamål avsedda för spädbarn). I brist på uppgifter som kan styrka sådana gränsvärden bör man samla in uppgifter om förekomsten, med tanke på eventuella specifika gränsvärden i framtiden.
(13)
När det gäller vissa specifika grönsaker (haverrot, palsternackor, bladselleri, pepparrot) är det svårt att följa de nuvarande gränsvärdena, och medlemsstaternas uppgifter om förekomsten visar att de naturliga bakgrundsnivåerna är högre och jämförbara med nivåerna för rotselleri. Eftersom konsumtionen av dessa livsmedel är låg och inverkan på människors exponering är försumbar, bör gränsvärdena för kadmium i palsternackor, haverrot, bladselleri och pepparrot höjas till samma nivå som gränsvärdet i rotselleri.
(14)
Vissa fiskarter omfattas för närvarande inte av det standardiserade gränsvärdet för fisk på 0,05 mg/kg. För fiskarterna ryggstrimmig pelamid (Sarda sarda), tvåbandsblecka (Diplodus vulgaris), ål (Anguilla anguilla), multe (Mugil labrosus labrosus), taggmakrill och andra arter inom släktet Trachurus (Trachurus spp.), ”luvar” (Luvarus imperialis), sardiner och andra arter inom släktet Sardinops (Sardinops spp.) och tunga (Dicologoglossa cuneata) visar nya uppgifter om förekomsten att det inte längre än nödvändigt med undantag och att det standardiserade gränsvärdet kan följas genom tillämpning av god fiskesed. Därför behövs det inte längre särskilda gränsvärden för dessa fiskarter.
(15)
För makrill och andra arter inom släktet Auxis (Auxis spp.), ansjovis och andra arter inom släktet Engraulis (Engraulis spp.) och svärdfisk (Xiphias gladius) visar nya uppgifter om förekomsten att ett lägre gränsvärde kan följas genom tillämpning av god fiskesed. Gränsvärdena när det gäller dessa fiskarter bör därför justeras.
(16)
För sardin (Sardina pilchardus) och Sicyopterus lagocephalus visar uppgifter om förekomsten att det är svårt att följa de nuvarande gränsvärdena eftersom de naturliga bakgrundsnivåerna kan vara högre. För båda fiskarterna är konsumtionen låg och har försumbar inverkan på människors exponering. Därför bör det fastställas högre gränsvärden i dessa två fiskarter för att säkra marknadstillgången.
(17)
Förordning (EG) nr 1881/2006 bör därför ändras i enlighet med detta.
(18)
Medlemsstaterna och livsmedelsföretagen bör få tid på sig att anpassa sig till de nya gränsvärden som fastställs genom denna förordning i kakaoprodukter och livsmedel för spädbarn och småbarn. Det datum då gränsvärdena för kadmium i dessa livsmedel ska börja tillämpas bör därför skjutas upp.
(19)
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Bilagan till förordning (EG) nr 1881/2006 ska ändras i enlighet med bilagan till den här förordningen.
Artikel 2
1. De gränsvärden för kadmium som fastställs i punkt 3.2.19 och 3.2.20 i bilagan till förordning (EG) nr 1881/2006, ändrad genom den här förordningen, ska tillämpas från och med den 1 januari 2015. Livsmedel som inte följer dessa gränsvärden och som lagligen släppts ut på marknaden före den 1 januari 2015 får fortsätta att saluföras efter den dagen fram till datumet för minsta hållbarhetstid eller sista förbrukningsdag.
2. De gränsvärden för kadmium som fastställs i punkt 3.2.7 i bilagan till förordning (EG) nr 1881/2006, ändrad genom den här förordningen, ska tillämpas från och med den 1 januari 2019. Livsmedel som inte följer dessa gränsvärden och som lagligen släppts ut på marknaden före den 1 januari 2019 får fortsätta att saluföras efter den dagen fram till datumet för minsta hållbarhetstid eller sista förbrukningsdag.
Artikel 3
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 12 maj 2014.