NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) 2015/478
ze dne 11. března 2015
o společných pravidlech dovozu
(kodifikované znění)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (ES) č. 260/2009 (3) bylo podstatně změněno (4). Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno.
(2)
Společná obchodní politika by měla být založena na jednotných zásadách.
(3)
Evropské společenství uzavřelo Dohodu o zřízení Světové obchodní organizace (WTO). Příloha 1 A k uvedené dohodě obsahuje mimo jiné Všeobecnou dohodu o clech a obchodu 1994 (GATT 1994) a Dohodu o ochranných opatřeních.
(4)
Dohoda o ochranných opatřeních vyhovuje potřebě upřesnit a posílit disciplíny GATT 1994, zejména disciplínu článku XIX. Uvedená dohoda požaduje odstranění ochranných opatření, která se vymykají těmto pravidlům, jako jsou dobrovolná vývozní omezení, ujednání o řízení trhů nebo jiná podobná ujednání při dovozu nebo při vývozu.
(5)
Dohoda o ochranných opatřeních se vztahuje také na výrobky z odvětví uhlí a oceli. Proto platí společná pravidla dovozu, zejména se zřetelem na použití ochranných opatření, také pro tyto výrobky, aniž by byla dotčena případná opatření provádějící dohodu týkající se zvlášť výrobků z odvětví uhlí a oceli.
(6)
Textilní výrobky, na které se vztahuje nařízení Rady (ES) č. 517/94 (5), jsou předmětem zvláštní úpravy na úrovni Unie i na mezinárodní úrovni. Měly by tudíž být vyňaty z oblasti působnosti tohoto nařízení.
(7)
Členské státy by měly Komisi informovat o každém nebezpečí, které vyplyne z vývoje dovozu a mohlo by si vyžádat zavedení kontroly Unie nebo uplatnění ochranných opatření.
(8)
V takovém případě by Komise měla zkoumat dovozní podmínky, vývoj dovozu a různá hlediska hospodářské a obchodní situace, jakož i případná opatření, která mají být uplatňována.
(9)
V případě uplatňování předchozí kontroly Unie by mělo být propuštění dotčených produktů do volného oběhu podmíněno předložením kontrolního dokladu, který odpovídá jednotným kritériím. Tento doklad by měly na prostou žádost dovozce vystavit v určité lhůtě orgány členských států, aniž by tím dovozci vznikalo právo dovozu. Kontrolní doklad by proto měl platit pouze tak dlouho, dokud nedojde ke změně dovozních pravidel.
(10)
Členské státy a Komise by se měly navzájem co nejpodrobněji informovat o výsledcích kontroly Unie.
(11)
Komisi přísluší, aby přijímala ochranná opatření, která jsou v zájmu Unie nutná. Tento zájem by se měl brát v úvahu jako celek, a zejména zahrnovat zájmy výrobců, uživatelů a spotřebitelů Unie.
(12)
Ochranná opatření vůči členu WTO mohou přicházet v úvahu pouze tehdy, jestliže je dotyčný produkt do Unie dovážen v tak zvýšeném množství a za takových podmínek, že vzniká nebo hrozí vážná újma výrobcům Unie obdobného nebo přímo soutěžícího produktu, ledaže mezinárodní závazky dovolují odchylku od tohoto pravidla.
(13)
Měly by být definovány pojmy „vážná újma“, „hrozba vážné újmy“ a „výrobce Unie“ a stanovena přesná kritéria pro určení újmy.
(14)
Před uplatněním ochranného opatření by se mělo provést šetření, avšak Komise by si měla zachovat možnost, aby v naléhavých případech uplatňovala prozatímní opatření.
(15)
Je třeba podrobně upravit zahájení šetření, potřebné kontroly a inspekce, přístup vyvážejících zemí a účastníků řízení k získaným informacím, slyšení účastníků řízení a možnost účastníků řízení předložit svá stanoviska.
(16)
Ustanoveními tohoto nařízení týkající se šetření nejsou dotčeny předpisy Unie a členských států států o profesním tajemství.
(17)
Pro zvýšení právní jistoty dotčených hospodářských subjektů a v zájmu rychlého rozhodování je dále nutno stanovit lhůty pro zahájení šetření a pro rozhodnutí o účelnosti opatření.
(18)
Pokud jsou přijata ochranná opatření ve formě kvóty, neměla by být její výše zpravidla nižší než průměr dovozu za alespoň tříleté reprezentativní období.
(19)
Jestliže se kvóta rozdělí mezi dodavatelské země, může se podíl každé země stanovit buď dohodou s těmito zeměmi, nebo na základě dovozu v reprezentativním období. V případě vážné újmy a neúměrného růstu dovozu by však mělo být možné se od těchto pravidel odchýlit pod podmínkou, že prověhne náležitá konzultace ve Výboru pro ochranná opatření WTO.
(20)
Měla by se určit maximální doba platnosti ochranných opatření a stanovit zvláštní ustanovení o prodloužení platnosti těchto opatření, jejich postupné liberalizaci a jejich přezkumu.
(21)
Měly by se stanovit okolnosti, za nichž mají být od ochranných opatření osvobozeny produkty pocházející z rozvojové země, která je členem WTO.
(22)
Kontrolní nebo ochranná opatření, která se omezují na jednu nebo více oblastí Unie, se mohou ukázat vhodnější než opatření uplatňovaná v celé Unii. Taková opatření by však měla být připuštěna pouze výjimečně, pokud neexistují žádná alternativní řešení. Je nutno zajistit, aby tato opatření byla dočasná a aby co nejméně omezovala fungování vnitřního trhu.
(23)
V zájmu sjednocení pravidel dovozu by měly být náležitosti, které mají dovozci splňovat, jednoduché a bez ohledu na místo odbavení zboží vždy stejné. Proto by mělo být zajištěno, aby všechny náležitosti byly splněny použitím tiskopisů odpovídajících vzoru připojenému k tomuto nařízení.
(24)
Kontrolní doklady vystavené v souvislosti s kontrolními opatřeními Unie by měly být nezávisle na vystavujícím členském státě platné v celé Unii.
(25)
Uplatňování tohoto nařízení vyžaduje jednotné podmínky pro přijímání prozatímních a konečných ochranných opatření a pro ukládání opatření předchozí kontroly. Tato opatření by měla přijímat Komise v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (6).
(26)
Pro přijímání kontrolních a prozatímních opatření by se měl s ohledem na účinky uvedených opatření a jejich posloupnost ve vztahu k přijímání konečných ochranných opatření použít poradní postup. V případě, že by prodlení při zavádění opatření mohlo způsobit škodu, kterou by bylo obtížné napravit, je nezbytné, aby Komise byla oprávněna přijmout okamžitě použitelná prozatímní opatření,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÉ ZÁSADY
Článek 1
1. Toto nařízení se vztahuje na dovoz produktů pocházejících ze třetích zemí, s výjimkou:
a)
textilních výrobků, na které se vztahují zvláštní pravidla dovozu podle nařízení (ES) č. 517/94;
b)
produktů pocházejících z některých třetích zemí uvedených v nařízení Rady (ES) č. 625/2009 (7).
2. Dovoz produktů uvedených v odstavci 1 do Unie je volný a nepodléhá žádnému množstevnímu omezení, aniž jsou dotčena případná ochranná opatření přijatá podle kapitoly V.
KAPITOLA II
INFORMAČNÍ A KONZULTAČNÍ POSTUP UNIE
Článek 2
Pokud by vývoj dovozu vyžadoval zavedení kontrolních a ochranných opatření, sdělí to členské státy Komisi. Toto sdělení musí obsahovat dostupné důkazy podle kritérií stanovených v článku 9. Komise toto sdělení neprodleně předá všem členským státům.
Článek 3
1. Komisi je nápomocen Výbor pro ochranná opatření (dále jen „výbor“), zřízený tímto nařízením. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 4 nařízení (EU) č. 182/2011.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
4. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 8 nařízení (EU) č. 182/2011 ve spojení s článkem 5 uvedeného nařízení.
5. Použije-li se písemný postup podle čl. 3 odst. 5 nařízení (EU) č. 182/2011 pro přijetí konečných opatření podle článku 16 tohoto nařízení, tento postup se ukončí bez výsledku, jestliže o tom ve lhůtě stanovené předsedou rozhodne předseda nebo o to požádá většina členů výboru definovaná v čl. 5 odst. 1 nařízení (EU) č. 182/2011. Použije-li se písemný postup v jiných případech, kdy návrh opatření projednává výbor, tento postup se ukončí bez výsledku, jestliže o tom ve lhůtě stanovené předsedou rozhodne předseda nebo o to požádá prostá většina členů výboru. Použije-li se písemný postup v jiných případech, kdy návrh opatření neprojednává výbor, tento postup se ukončí bez výsledku, jestliže o tom ve lhůtě stanovené předsedou rozhodne předseda nebo o to požádá nejméně čtvrtina členů výboru.
KAPITOLA III
ŠETŘENÍ UNIE
Článek 4
1. Aniž je dotčen článek 7, provede se před zavedením ochranného opatření šetření Unie.
2. Cílem šetření je, aby se na základě činitelů uvedených v článku 9 zjistilo, zda daným výrobcům Unie vzniká nebo hrozí vážná újma způsobená dovozem dotyčného produktu.
3. Použijí se tyto definice:
a)
„vážnou újmou“ se rozumí významné obecné poškození postavení výrobců Unie;
b)
„hrozbou vážné újmy“ se rozumí vážná újma, která jednoznačně a bezprostředně hrozí;
c)
„výrobci Unie“ se rozumějí výrobci obdobných nebo přímo soutěžících produktů jako celek, kteří působí na území Unie, nebo ti výrobci, jejichž společná výroba obdobných nebo přímo soutěžících produktů tvoří významný podíl na celkové výrobě Unie těchto produktů.
Článek 5
1. Pokud je Komisi zřejmé, že existují dostatečné důkazy odůvodňující zahájení šetření, zahájí je do jednoho měsíce po obdržení sdělení od některého členského státu a zveřejní oznámení v Úředním věstníku Evropské unie. Toto oznámení:
a)
obsahuje souhrn získaných informací a pokyn, že je nutno předat Komisi všechny užitečné informace;
b)
stanoví lhůtu, v níž mohou zúčastněné osoby vyjádřit písemné stanovisko a předat informace, pokud tato stanoviska a informace mají být vzaty v úvahu při šetření;
c)
stanoví lhůtu, v níž mohou zúčastněné osoby podat žádost o slyšení před Komisí podle odstavce 4.
Komise zahájí šetření v součinnosti s členskými státy.
Komise informuje členské státy o posouzení informací, které provedla, obvykle do 21 dnů ode dne, kdy jí byly informace předány.
2. Komise si vyžádá všechny informace, které považuje za nutné, a považuje-li to za vhodné, pokusí se poté, co informovala členské státy, ověřit tyto informace u dovozců, obchodníků, obchodních zástupců, výrobců, obchodních sdružení a organizací.
Komisi přitom poskytují pomoc zaměstnanci členského státu, na jehož území se toto prověřování provádí, pokud si to tento členský stát přeje.
3. Členské státy poskytnou Komisi na její žádost a podle postupů, které Komise stanoví, informace, které mají k dispozici o vývoji situace na trhu s produktem, jehož se šetření týká.
4. Zúčastněné osoby, které se přihlásily podle odst. 1 prvního pododstavce, a zástupci vyvážející země mohou na základě písemné žádosti nahlížet do všech informací poskytnutých Komisi v rámci šetření, kromě interních dokumentů úřadů Unie nebo jejích členských států, pokud jsou tyto informace významné pro uplatnění jejich argumentů, nejsou důvěrné ve smyslu článku 8 a Komise je při šetření používá.
Zúčastněné osoby, které se přihlásily, mohou Komisi sdělit stanovisko k těmto informacím. Jejich stanoviska lze vzít v úvahu, pokud se opírají o dostatečné důkazy.
5. Komise může zúčastněné osoby vyslechnout. Zúčastněné osoby musí být vyslechnuty, pokud o to písemně požádají ve lhůtě stanovené oznámením v Úředním věstníku Evropské unie a prokáží, že mohou být výsledkem šetření skutečně dotčeny a že existují zvláštní důvody pro jejich slyšení.
6. Pokud nejsou informace poskytnuty ve lhůtách stanovených tímto nařízením nebo Komisí na základě tohoto nařízení nebo pokud je šetření značně bráněno, mohou být zjištění učiněna na základě údajů, které jsou k dispozici. Jestliže Komise zjistí, že jí zúčastněná osoba nebo třetí osoba sdělily nesprávné nebo zavádějící informace, nebere tyto informace v úvahu a může využít údaje, které jsou k dispozici.
7. Pokud Komise dospěje k názoru, že stávající důkazy nepostačují k tomu, aby odůvodnily šetření, sdělí toto rozhodnutí členským státům do jednoho měsíce od obdržení sdělení od členských států.
Článek 6
1. Po ukončení šetření předkládá Komise výboru zprávu o výsledcích.
2. Pokud Komise během devíti měsíců po zahájení šetření dojde k závěru, že nejsou nutná žádná kontrolní nebo ochranná opatření Unie, ukončí se šetření do jednoho měsíce. Komise šetření ukončí poradním postupem podle čl. 3 odst. 2.
3. Pokud Komise dojde k závěru, že jsou nutná kontrolní a ochranná opatření Unie, přijme podle kapitol IV a V ve lhůtě devíti měsíců po zahájení šetření potřebná opatření. Ve výjimečných případech může být tato lhůta prodloužena o další nejvýše dva měsíce; v tom případě zveřejní Komise v Úředním věstníku Evropské unie oznámení o délce prodloužení se shrnutím důvodů.
Článek 7
1. Tato kapitola nevylučuje použití kontrolních opatření podle článků 10 až 14 nebo prozatímních ochranných opatření podle článků 15, 16 a 17 v kterémkoli okamžiku.
Prozatímní opatření se uplatňují,
a)
jestliže kritická situace, v níž by každé prodlení vedlo k obtížně napravitelné škodě, vyžaduje okamžitý zásah a
b)
jestliže bylo předběžně stanoveno, že je jasně prokázáno, že růstem dovozu vznikla nebo hrozí vážná újma.
Doba platnosti těchto opatření nesmí přesahovat 200 dnů.
2. Prozatímní ochranná opatření spočívají ve zvýšení cel oproti jejich stávající úrovni, nezávisle na tom, je-li nulová nebo vyšší, jestliže jsou tato opatření s to zabránit vážné újmě nebo ji napravit.
3. Komise provede bez odkladu veškerá vyšetřovací opatření, která jsou ještě zapotřebí.
4. Pokud jsou prozatímní ochranná opatření zrušena, protože nedošlo k žádné vážné újmě ani hrozbě vážné újmy, jsou cla vybraná na základě těchto opatření bez žádosti neprodleně vrácena. Použije se postup stanovený v článcích 235 a následujících nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (8).
Článek 8
1. Informace získané na základě tohoto nařízení smějí být použity pouze k účelu, k němuž byly vyžádány.
2. Komise, členské státy ani jejich úředníci nesdělí žádné důvěrné informace, které obdrželi podle tohoto nařízení, ani žádné důvěrně poskytnuté údaje bez výslovného souhlasu toho, kdo tyto informace poskytl.
3. Každá žádost o důvěrné zacházení musí uvádět důvody, proč je informace důvěrná.
Zdá-li se však žádost o důvěrné zacházení neoprávněná a nepřeje-li si ten, kdo informaci poskytl, povolit její zveřejnění ani její sdělení v obecné nebo souhrnné formě, nemusí být dotyčná informace brána v úvahu.
4. Informace je v každém případě považována za důvěrnou, pokud by její sdělení mohlo mít závažný nepříznivý účinek na toho, kdo ji poskytl nebo je jejím zdrojem.
5. Odstavce 1 až 4 nevylučují, aby se úřady Unie odvolávaly na obecné informace, a zejména na důvody, na kterých jsou založena rozhodnutí přijatá na základě tohoto nařízení. Tyto úřady však musí přihlížet k oprávněnému zájmu dotčených fyzických nebo právnických osob na zachování jejich obchodního tajemství.
Článek 9
1. Zkoumání vývoje dovozu, dovozních podmínek a vážné újmy nebo hrozby vážné újmy pro výrobce Unie se opírá zejména o tyto činitele:
a)
objem dovozu, zejména při podstatném zvýšení v absolutních číslech nebo v poměru k výrobě nebo spotřebě v Unii;
b)
cena dovážených produktů, zejména pokud je významně nižší v porovnání s cenou obdobného produktu v Unii;
c)
účinky na výrobce Unie, které jsou patrné ve vývoji některých hospodářských činitelů, jako jsou:
-
výroba,
-
využití kapacity,
-
zásoby,
-
prodej,
-
podíl na trhu,
-
ceny (tzn. pokles cen nebo zabránění nárůstu cen, k němuž by normálně došlo),
-
zisk,
-
kapitálový výnos,
-
peněžní toky,
-
zaměstnanost;
d)
jiné činitele než vývoj dovozu, jimiž vzniká nebo může vzniknout dotyčným výrobcům Unie újma.
2. Pokud se posuzuje existence hrozby vážné újmy, Komise také prověřuje, zda lze jasně předvídat, že určitá situace pravděpodobně povede ke skutečné újmě.
Přitom lze mimo jiné zohlednit tyto činitele:
a)
míru růstu vývozu do Unie;
b)
vývozní kapacitu v zemi původu nebo vývozu, která již existuje nebo vznikne v dohledné budoucnosti, a pravděpodobnost, že tato kapacita bude využita k vývozu do Unie.
KAPITOLA IV
KONTROLNÍ OPATŘENÍ
Článek 10
1. Pokud vývoj dovozu produktu pocházejícího ze třetí země, na který se vztahuje toto nařízení, hrozí způsobit újmu výrobcům Unie, může být dovoz tohoto produktu, pokud to vyžadují zájmy Unie, podroben:
a)
zpětné kontrole Unie podle rozhodnutí uvedeného v odstavci 2 nebo
b)
předchozí kontrole Unie podle článku 11.
2. Komise přijímá rozhodnutí o zavedení kontroly prostřednictvím prováděcích aktů poradním postupem podle čl. 3 odst. 2.
3. Doba platnosti kontrolních opatření je omezená. Pokud není stanoveno jinak, pozbývají platnosti uplynutím druhého pololetí, které následuje po pololetí, během nějž byla opatření zavedena.
Článek 11
1. Produkty, které podléhají předchozí kontrole Unie, smějí být propuštěny do volného oběhu pouze po předložení kontrolního dokladu. Tento doklad vydává příslušný orgán určený členskými státy pro všechna požadovaná množství bezplatně do nejvýše pěti pracovních dnů poté, co tento orgán obdrží žádost dovozce Unie, nezávisle na jeho místě usazení v Unii. Pokud se neprokáže opak, má se za to, že příslušný vnitrostátní orgán žádost obdržel nejpozději tři pracovní dny po jejím podání.
2. Kontrolní doklad se vyhotovuje na tiskopise odpovídajícím vzoru v příloze I.
Pokud není v rozhodnutí o zavedení kontroly stanoveno jinak, obsahuje žádost dovozce o vystavení kontrolního dokladu povinně pouze tyto údaje:
a)
jméno a úplnou adresu žadatele (včetně čísla telefonu, faxu a v případě potřeby identifikačního čísla u příslušných vnitrostátních orgánů), jakož i jeho daňové identifikační číslo, pokud je povinen platit DPH;
b)
případně jméno a úplnou adresu deklaranta nebo zástupce určeného žadatelem (včetně čísla telefonu a faxu);
c)
označení zboží s uvedením jeho:
-
obchodního názvu,
-
kódu kombinované nomenklatury,
-
místa původu a místa odeslání;
d)
deklarovaná množství v kilogramech a v případě potřeby v jiné jednotce (páry, kusy atd.);
e)
cenu zboží v eurech, CIF hranice Unie;
f)
následující prohlášení žadatele s datem, podpisem a jménem žadatele napsaným hůlkovým písmem:
„Já, níže podepsaný, potvrzuji, že údaje uvedené v této žádosti jsou pravdivé a byly poskytnuty v dobré víře a že jsem usazen na území Unie.“
3. Kontrolní doklad je platný v celé Unii nezávisle na tom, který členský stát jej vystavil.
4. Zjištění, že jednotková cena, za niž je obchod sjednán, překračuje cenu uvedenou v kontrolním dokladu o méně než 5 % nebo že celková hodnota nebo celkové množství produktů deklarovaných k dovozu překračuje o méně než 5 % hodnotu nebo množství, které jsou uvedeny v kontrolním dokladu, nevylučuje propuštění dotyčného produktu do volného oběhu. Komise může po vyslechnutí stanovisek vyjádřených ve výboru s přihlédnutím k vlastnostem produktů a k jiným zvláštním znakům transakcí stanovit jiný procentní podíl, který však zpravidla nesmí překročit 10 %.
5. Kontrolní doklad se může použít pouze tehdy, pokud zůstanou pro dané transakce použitelná ujednání o liberalizaci dovozu. Kontrolní doklad lze používat nejdéle po dobu, která se stanoví ke stejnému okamžiku a stejným postupem jako zavedení kontroly, přičemž se zohlední vlastnosti produktů a ostatní zvláštní znaky těchto transakcí.
6. Původ produktů kontrolovaných Unií se musí prokázat osvědčením o původu, pokud je to požadováno v rozhodnutí podle článku 10. Jiné předpisy o předložení takového osvědčení nejsou tímto odstavcem dotčeny.
7. Jestliže se na produkty podléhající předchozí kontrole Unie v některém členském státě vztahuje regionální ochranné opatření, může dovozní povolení udělené tímto členským státem nahradit kontrolní doklad.
8. Kontrolní doklady a výtahy z nich se vystavují ve dvou vyhotoveních, z nichž první je označeno jako „Originál pro žadatele“, má číslo 1 a předává se žadateli, zatímco druhé je označeno jako „Kopie pro příslušný orgán“, má číslo 2 a uchovává je orgán, který doklad vystavil. Pro správní účely může příslušný orgán k vyhotovení č. 2 připojit ještě další dodatečná vyhotovení.
9. Pro tiskopisy se použije bílý, bezdřevý, klížený psací papír s hmotností 55 až 65 g/m2. Tiskopisy mají formát 210 × 297 mm; odstup řádků je 4,24 mm (1/6); úprava tiskopisu se musí přesně dodržet. Přední i zadní strana vyhotovení č. 1, která představuje vlastní kontrolní doklad, je navíc opatřena tištěným žlutým gilošovaným vzorem, který zviditelní jakékoli padělání mechanickými nebo chemickými prostředky.
10. Za tisk tiskopisů odpovídají členské státy. Tiskopisy je možné tisknout v tiskárnách schválených členským státem, ve kterém jsou usazeny. V takovém případě musí každý tiskopis obsahovat odkaz na toto schválení. Na tiskopisech se musí uvést název a adresa tiskárny nebo značka, podle níž lze tiskárnu identifikovat.
Článek 12
Pokud nebyl dovoz produktu podroben předchozí kontrole Unie, může Komise v souladu s článkem 17 zavést kontrolu omezenou na dovoz určený pro jeden nebo více regionů Unie. Jakmile se Komise rozhodne zahájit kontrolu, uvědomí o tom členské státy.
Článek 13
1. Produkty pod regionální kontrolou smějí být propuštěny do volného oběhu pouze po předložení kontrolního dokladu. Tento doklad vydává příslušný orgán určený daným členským státem nebo státy pro všechna požadovaná množství bezplatně do nejvýše pěti pracovních dnů poté, co příslušný vnitrostátní orgán obdrží žádost dovozce Unie, nezávisle na jeho místě usazení v Unii. Pokud se neprokáže opak, má se za to, že příslušný vnitrostátní orgán žádost obdržel nejpozději tři pracovní dny po jejím podání. Kontrolní doklad se může použít jen po dobu, po kterou zůstávají účinná ujednání o liberalizaci dovozu odpovídající daným transakcím.
2. Použije se čl. 11 odst. 2.
Článek 14
1. Členské státy sdělí Komisi v případě kontroly Unie nebo regionální kontroly během prvních deseti dnů každého měsíce:
a)
v případě předchozí kontroly částky vypočtené podle ceny CIF a množství zboží, pro něž byly v předchozím období vydány kontrolní doklady;
b)
v každém případě dovoz během období, které předchází období uvedenému v písmenu a).
Informace členských států jsou rozčleněny podle produktů a zemí.
Odchylná ustanovení mohou být přijata ke stejnému okamžiku a stejným postupem, jakým byla zavedena kontrola.
2. Komise může na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu změnit časový rozvrh pro předkládání informací, pokud to vyžadují vlastnosti produktu nebo zvláštní okolnosti.
3. Komise o tom uvědomí členské státy.
KAPITOLA V
OCHRANNÁ OPATŘENÍ
Článek 15
1. Pokud je produkt dovážen do Unie v natolik zvýšeném množství nebo za takových podmínek, že tím výrobcům Unie vzniká nebo hrozí vážná újma, může Komise na ochranu zájmů Unie na žádost některého členského státu nebo z vlastního podnětu:
a)
zkrátit dobu platnosti kontrolních dokladů ve smyslu článku 11, které budou vydány po vstupu tohoto opatření v platnost;
b)
změnit pravidla pro dovoz dotyčného produktu tak, že smí být propuštěn do volného oběhu pouze po předložení dovozního povolení; toto povolení se uděluje podle pravidel a v mezích, které stanoví Komise.
Opatření uvedená v písmenech a) a b) jsou okamžitě použitelná.
2. Vůči členům WTO lze opatření podle odstavce 1 přijmout, jen jsou-li splněny obě podmínky prvního pododstavce uvedeného odstavce.
3. Je-li stanovena kvóta, zohlední se zvláště:
a)
zájem na co nejrozsáhlejším zachování tradičních obchodních toků;
b)
objem zboží dováženého na základě smluv uzavřených za obvyklých podmínek před vstupem ochranného opatření ve smyslu této kapitoly v platnost, pokud byly tyto smlouvy příslušným členským státem Komisi oznámeny;
c)
potřeba nepoškodit dosažení cíle sledovaného zavedením kvóty.
Výše kvóty nesmí být nižší než průměr dovozu za tři poslední reprezentativní roky, pro které jsou k dispozici statistiky, ledaže je k zabránění vážné újmě nebo k její nápravě nezbytná odlišná úroveň.
4. Pokud je kvóta rozdělena mezi dodavatelské země, může být rozdělení dohodnuto s těmi dodavatelskými zeměmi, které mají podstatný zájem na tom, aby dodávaly daný produkt k dovozu do Unie.
Není-li tomu tak, rozdělí se kvóta mezi dodavatelské země vždy podle jejich podílu na dovozu daného produktu do Unie během předchozího reprezentativního období, přičemž se vezmou v úvahu zvláštní činitele, které mohly nebo mohou ovlivnit obchod s tímto produktem.
Avšak za předpokladu, že je splněna povinnost Unie provádět konzultace ve Výboru pro ochranná opatření WTO, může být v případě vážné újmy od této metody rozdělení upuštěno, jestliže se dovoz z jedné nebo více dodavatelských zemí ve srovnání s celkovým růstem dovozu dotyčného produktu během předchozího reprezentativního období neúměrně zvýšil.
5. Opatření podle tohoto článku se po vstupu v platnost vztahují na všechny produkty propuštěné do volného oběhu. V souladu s článkem 17 mohou být omezena na jeden nebo více regionů Unie.
Tato opatření však nebrání propuštění do volného oběhu produktů, které již jsou na cestě do Unie, jestliže se jejich místo určení již nedá změnit a jestliže tyto produkty, které podle článků 10 a 11 mohou být propuštěny do volného oběhu pouze proti předložení kontrolního dokladu, jsou takovým dokladem doprovázeny.
6. Pokud o zásah Komise požádal některý členský stát, přijme Komise přezkumným postupem podle čl. 3 odst. 3, nebo v naléhavých případech podle čl. 3 odst. 4, rozhodnutí do pěti pracovních dnů od obdržení žádosti.
Článek 16
Pokud to vyžadují zájmy Unie, může Komise přezkumným postupem podle čl. 3 odst. 3 a v souladu s kapitolou III přijmout vhodná opatření k zabránění tomu, aby se určitý produkt do Unie dovážel v natolik zvýšeném množství nebo za takových podmínek, že by tím výrobcům obdobných nebo přímo konkurujících produktů z Unie vznikla nebo hrozila vzniknout vážná újma.
Použije se čl. 15 odst. 2 až 5.
Článek 17
Pokud se při kontrole zejména na základě činitelů uvedených v článku 9 zjistí, že v jednom nebo více regionech Unie jsou splněny podmínky pro přijetí opatření podle článků 10 a 15, může Komise po posouzení alternativních řešení výjimečně povolit uplatňování kontrolních a ochranných opatření omezených na daný region nebo regiony, pokud má za to, že uplatňování těchto opatření je vhodnější na této úrovni než na úrovni Unie.
Tato opatření musí být dočasná a musí co nejméně omezovat fungování vnitřního trhu.
Tato opatření se přijímají postupem podle článků 10 a 15.
Článek 18
Ochranná opatření se nesmějí vztahovat na produkt pocházející z rozvojové země, která je členem WTO, pokud její podíl na dovozu daného produktu do Unie nepřekračuje 3 %, za předpokladu, že dovoz z rozvojových zemí, které jsou členem WTO a jejichž podíl na dovozu je méně než 3 %, netvoří společně více než 9 % celkového dovozu dotyčného produktu do Unie.
Článek 19
1. Doba platnosti ochranných opatření se omezuje na dobu, která je nezbytná k zabránění vážné újmě nebo k její nápravě a pro usnadnění přizpůsobení výrobců Unie. Tato doba nesmí překročit, včetně doby platnosti případného prozatímního opatření, čtyři roky.
2. Původní doba platnosti ochranných opatření jiných než stanovených v čl. 15 odst. 4 třetím pododstavci může být prodloužena, pokud se zjistí, že
a)
prodloužení je nezbytné k zabránění vážné újmě nebo k její nápravě;
b)
výrobci Unie prokazatelně provádějí přizpůsobení.
3. Rozhodnutí o prodloužení jsou přijímána podle kapitoly III a stejnými postupy jako v případě původních opatření. Prodloužené opatření nesmí být více omezující než opatření na konci původní doby platnosti.
4. Pokud doba platnosti ochranného opatření překračuje jeden rok, je třeba je během doby uplatňování, včetně doby prodloužení, postupně liberalizovat v pravidelných odstupech.
5. Celková doba uplatňování ochranného opatření, včetně doby uplatňování případných prozatímních opatření, původní doby uplatňování a jejího případného prodloužení, nesmí překročit osm let.
Článek 20
1. V průběhu uplatňování kontrolních nebo ochranných opatření podle kapitol IV a V může Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu nejpozději v polovině doby uplatňování opatření přijatých na více než tři roky:
a)
posoudit účinky opatření;
b)
určit, zda a do jaké míry je vhodné urychlit proces liberalizace;
c)
ověřit, zda je zachování opatření nutné.
Pokud se Komise domnívá, že zachování opatření je nutné, uvědomí v tomto smyslu členské státy.
2. Pokud se Komise domnívá, že je nutné některá kontrolní nebo ochranná opatření podle článků 10, 12, 15, 16 a 17 zrušit nebo změnit, učiní tak přezkumným postupem podle čl. 3 odst. 3.
Pokud se rozhodnutí týká regionálních kontrolních opatření, použije se od šestého dne po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 21
1. Dovoz produktu, který byl předmětem ochranného opatření, nesmí být po dobu, která odpovídá době platnosti dřívějšího opatření, znovu podroben ochrannému opatření. Tato doba nesmí být kratší než dva roky.
2. Odchylně od odstavce 1 se může ochranné opatření s dobou platnosti 180 dnů nebo méně opětně použít na dovoz produktu, jestliže:
a)
od zavedení ochranného opatření na dovoz tohoto produktu uplynul alespoň jeden rok a
b)
toto ochranné opatření nebylo v období pěti let předcházejících jeho zavedení použito na tento produkt více než dvakrát.
KAPITOLA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 22
Pokud to zájmy Unie vyžadují, může Komise přezkumným postupem podle čl. 3 odst. 3 přijmout vhodná opatření, jimiž se provádějí legislativní akty, aby umožnila výkon práv a povinností Unie nebo všech členských států na mezinárodní úrovni, zejména v oblasti obchodu s komoditami.
Článek 23
Komise zahrne informace o uplatňování tohoto nařízení do své výroční zprávy o uplatňování a provádění opatření na ochranu obchodu, kterou má předkládat Evropskému parlamentu a Radě podle článku 22a nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 (9).
Článek 24
1. Tímto nařízením není dotčeno plnění povinností vyplývajících ze zvláštních pravidel obsažených v dohodách mezi Unií a třetími zeměmi.
2. Aniž jsou dotčeny ostatní předpisy Unie, nevylučuje toto nařízení přijetí nebo uplatňování členskými státy:
a)
zákazů, množstevních omezení nebo kontrolních opatření, které jsou odůvodněny veřejnou mravností, veřejným pořádkem, veřejnou bezpečností, ochranou zdraví a života lidí a zvířat, ochranou rostlin, ochranou národního kulturního pokladu, jenž má uměleckou, historickou nebo archeologickou hodnotu, nebo ochranou průmyslového a obchodního vlastnictví;
b)
zvláštních devizových náležitostí;
c)
náležitostí, které byly zavedeny na základě mezinárodních dohod v souladu se Smlouvou.
Členské státy sdělí Komisi opatření nebo náležitosti, které zamýšlejí zavést nebo změnit podle prvního pododstavce.
V případech zvláštní naléhavosti sdělí Komisi vnitrostátní opatření nebo náležitosti bezprostředně po jejich přijetí.
Článek 25
1. Tímto nařízením není dotčeno uplatňování předpisů, které zřizují společnou organizaci zemědělských trhů, ani z nich odvozených správních předpisů Unie nebo vnitrostátních správních předpisů, ani zvláštních předpisů týkajících se zboží vzniklého zpracováním zemědělských produktů. Použije se k těmto předpisům doplňkově.
2. Články 10 až 14 a článek 21 se nevztahují na produkty uvedené v odstavci 1, u kterých pravidla Unie pro obchod se třetími zeměmi vyžadují předložení dovozního osvědčení nebo jiného dovozního dokladu.
Články 15, 17, a 20 až 24 se nevztahují na produkty, u kterých pravidla Unie pro obchod se třetími zeměmi vyžadují použití množstevních omezení dovozu.
Článek 26
Nařízení (ES) č. 260/2009 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze III.
Článek 27
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 11. března 2015.
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) 2015/478
av den 11 mars 2015
om gemensamma importregler
(kodifiering)
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 207.2,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och
av följande skäl:
(1)
Rådets förordning (EG) nr 260/2009 (3) har ändrats på ett väsentligt sätt (4). För att skapa klarhet och överskådlighet bör den förordningen kodifieras.
(2)
Den gemensamma handelspolitiken bör bygga på enhetliga principer.
(3)
Europeiska gemenskapen ingick avtalet om upprättandet av Världshandelsorganisationen (WTO). I bilaga IA till det avtalet finns bl.a. Allmänna tull- och handelsavtalet (Gatt 1994) och ett avtal om skyddsåtgärder.
(4)
Avtalet om skyddsåtgärder tillgodoser behovet av att klargöra och förstärka bestämmelserna i Gatt 1994, särskilt dess artikel XIX. Avtalet gör det nödvändigt att avskaffa skyddsåtgärder som strider mot dessa bestämmelser, t.ex. frivilliga exportbegränsningar, reglering av marknadstillträde och alla liknande import- eller exportåtgärder.
(5)
Avtalet om skyddsåtgärder omfattar även kol- och stålprodukter. De gemensamma importreglerna, särskilt rörande skyddsåtgärder, är därför tillämpliga också på dessa produkter, dock med förbehåll för eventuella åtgärder som vidtas för att genomföra avtal som särskilt avser kol- och stålprodukter.
(6)
Textilvaror som omfattas av rådets förordning (EG) nr 517/94 (5) får en särskild behandling på unionsnivå och internationell nivå. De bör därför undantas från den här förordningens tillämpningsområde.
(7)
Medlemsstaterna bör underrätta kommissionen om varje fara som kan uppstå på grund av importens utveckling och som kan göra det nödvändigt att införa unionsövervakning eller att vidta skyddsåtgärder.
(8)
I sådana fall bör kommissionen undersöka villkoren för och utvecklingen av importen, de ekonomiska och handelsmässiga förhållandena samt de åtgärder som eventuellt kan behöva vidtas.
(9)
Om föregående unionsövervakning tillämpas bör produkterna i fråga få övergå till fri omsättning endast om ett övervakningsdokument som uppfyller enhetliga kriterier har uppvisats. Dokumentet bör utfärdas inom en viss tid av medlemsstaternas myndigheter efter en informell begäran från importören, men utan att denne därigenom får rätt att importera. Dokumentet bör således vara giltigt endast så länge som importreglerna inte ändras.
(10)
Medlemsstaterna och kommissionen bör i största möjliga utsträckning utbyta information om unionsövervakningens resultat.
(11)
Det åligger kommissionen att besluta om de skyddsåtgärder som är nödvändiga med hänsyn till unionens intressen. Dessa intressen ska betraktas som en helhet, som bl.a. omfattar unionens producenters, brukares och konsumenters intressen.
(12)
Skyddsåtgärder mot en WTO-medlem får övervägas endast om produkten i fråga importeras till unionen i så kraftigt ökade kvantiteter och under sådana omständigheter att importen därigenom orsakar, eller hotar att orsaka, allvarlig skada för unionens producenter av produkter av samma eller direkt konkurrerande slag, om inte de internationella förpliktelserna medger undantag från denna regel.
(13)
Begreppen allvarlig skada, hot om allvarlig skada och unionens producenter bör definieras och precisa kriterier för konstaterande av skada bör fastställas.
(14)
Innan en skyddsåtgärd vidtas bör en undersökning genomföras. I brådskande fall bör dock kommissionen få vidta provisoriska åtgärder.
(15)
Närmare bestämmelser bör fastställas om inledande av undersökningar, nödvändiga kontroller och inspektioner, exportländers och berörda parters tillgång till de uppgifter som samlas in, hörande av berörda parter och dessas möjlighet att lämna synpunkter.
(16)
De bestämmelser om undersökningar som föreskrivs i denna förordning påverkar inte tillämpningen av unionsregler eller nationella regler om tystnadsplikt.
(17)
Det är också nödvändigt att fastställa tidsfrister för inledande av undersökningar och för beslut om huruvida åtgärder eventuellt ska vidtas, så att dessa beslut fattas snabbt i syfte att öka rättssäkerheten för de berörda ekonomiska aktörerna.
(18)
I de fall skyddsåtgärderna vidtas i form av en kvot bör dess nivå i princip inte vara lägre än den genomsnittliga importnivån under en representativ period av minst tre år.
(19)
Om en kvot fördelas mellan leverantörsländerna kan varje lands kvot fastställas genom överenskommelse med länderna eller med utgångspunkt från importnivån under en representativ period. Det bör dock vara möjligt att göra undantag från dessa regler vid allvarlig skada och oproportionerligt ökad import, förutsatt att förpliktelsen att samråda med WTO:s skyddsåtgärdskommitté iakttas.
(20)
Den längsta tid under vilken skyddsåtgärder får vidtas bör fastställas, liksom särskilda bestämmelser om förlängning, gradvis avveckling och omprövning av åtgärderna.
(21)
Det bör fastställas under vilka omständigheter produkter med ursprung i utvecklingsländer som är WTO-medlemmar ska undantas från skyddsåtgärder.
(22)
Det kan visa sig lämpligare att begränsa övervaknings- eller skyddsåtgärderna till en eller flera av unionens regioner än att tillämpa dem i hela unionen. Sådana åtgärder bör dock endast tillåtas undantagsvis och endast om det inte finns några andra alternativ. Det är nödvändigt att se till att åtgärderna är tillfälliga och stör den inre marknaden så lite som möjligt.
(23)
Enhetliga importregler kräver att de formaliteter som importörerna ska fullgöra är enkla och att de är desamma oberoende av var varorna tullklareras. Det är därför lämpligt att alla formaliteter genomförs med hjälp av blanketter som motsvarar den förlaga som finns i bilagan till denna förordning.
(24)
Importdokument som utfärdats i samband med unionsövervakning bör vara giltiga i hela unionen oavsett vilken medlemsstat som utfärdat dem.
(25)
Genomförandet av den här förordningen kräver att enhetliga villkor fastställs för antagande av provisoriska och slutgiltiga skyddsåtgärder och för införande av åtgärder för övervakning i förväg. Dessa åtgärder bör antas av kommissionen i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (6).
(26)
Det rådgivande förfarandet bör användas för antagande av övervakningsåtgärder och provisoriska åtgärder med hänsyn till dessa åtgärders effekter och deras logiska placering i tiden i förhållande till antagandet av slutgiltiga skyddsåtgärder. Om ett dröjsmål med att införa åtgärder skulle orsaka skada som är svår att avhjälpa, måste kommissionen ges befogenhet att anta provisoriska åtgärder med omedelbar verkan.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
KAPITEL I
ALLMÄNNA PRINCIPER
Artikel 1
1. Denna förordning ska gälla för import av produkter med ursprung i tredjeländer, utom för
a)
textilprodukter som omfattas av särskilda importbestämmelser enligt förordning (EG) nr 517/94,
b)
produkter med ursprung i vissa tredjeländer som förtecknas i rådets förordning (EG) nr 625/2009 (7).
2. De produkter som avses i punkt 1 ska fritt få importeras till unionen och således inte vara föremål för kvantitativa restriktioner, med förbehåll för de skyddsåtgärder som får vidtas enligt kapitel V.
KAPITEL II
UNIONENS INFORMATIONS- OCH SAMRÅDSFÖRFARANDE
Artikel 2
Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om importen utvecklas på ett sådant sätt att övervaknings- eller skyddsåtgärder bör vidtas. Underrättelsen ska innehålla tillgängliga bevis enligt kriterierna i artikel 9. Kommissionen ska genast vidarebefordra dessa upplysningar till alla medlemsstater.
Artikel 3
1. Kommissionen ska biträdas av en kommitté för skyddsåtgärder. Denna kommitté ska vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011.
2. När det hänvisas till denna punkt ska artikel 4 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.
3. När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.
4. När det hänvisas till denna punkt ska artikel 8 i förordning (EU) nr 182/2011 jämförd med artikel 5 i den förordningen tillämpas.
5. I enlighet med artikel 3.5 i förordning (EU) nr 182/2011 ska, om det skriftliga förfarandet tillämpas för antagande av slutgiltiga åtgärder enligt artikel 16 i den här förordningen, detta förfarande avslutas utan resultat om, inom den tidsfrist som fastställts av ordföranden, ordföranden så beslutar eller en majoritet av kommittéledamöterna, såsom anges i artikel 5.1 i förordning (EU) nr 182/2011, så begär. Om det skriftliga förfarandet tillämpas i andra fall när utkastet till åtgärd har diskuterats i kommittén, ska det förfarandet avslutas utan resultat om, inom den tidsfrist som fastställts av ordföranden, ordföranden så beslutar eller en enkel majoritet av kommittéledamöterna så begär. Om det skriftliga förfarandet tillämpas i andra fall när utkastet till åtgärd inte har diskuterats i kommittén, ska det förfarandet avslutas utan resultat om, inom den tidsfrist som fastställts av ordföranden, ordföranden så beslutar eller minst en fjärdedel av kommittéledamöterna så begär.
KAPITEL III
UNIONENS UNDERSÖKNINGSFÖRFARANDE
Artikel 4
1. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 7, ska unionens undersökningsförfarande genomföras innan en skyddsåtgärd tillämpas.
2. Syftet med undersökningen är att på grundval av de faktorer som anges i artikel 9 fastställa om importen av produkten i fråga orsakar eller hotar att orsaka allvarlig skada för de berörda producenterna i unionen.
3. I denna förordning avses med
a) allvarlig skada : en betydande allmän försämring för unionens producenter,
b) hot om allvarlig skada : allvarlig skada som är tydligt förestående,
c) unionens producenter : alla producenter av produkter av samma eller direkt konkurrerande slag inom unionens territorium eller de producenter vars sammanlagda tillverkning av produkter av samma eller direkt konkurrerande slag utgör en övervägande del av unionens totala tillverkning av dessa produkter.
Artikel 5
1. Om kommissionen finner det uppenbart att det finns tillräckliga bevis för att motivera en undersökning, ska den inom en månad efter dagen för mottagandet av underrättelsen från medlemsstaten inleda en undersökning och offentliggöra ett meddelande om detta i Europeiska unionens officiella tidning. Detta meddelande ska innehålla
a)
en sammanfattning av de uppgifter som tagits emot samt en upplysning om att alla relevanta uppgifter ska lämnas till kommissionen,
b)
den tidsfrist inom vilken berörda parter skriftligen ska lämna synpunkter för att dessa ska beaktas i undersökningen,
c)
inom vilken tid de berörda parterna får ansöka om att höras muntligen av kommissionen i enlighet med punkt 4.
Kommissionen ska inleda undersökningen i samarbete med medlemsstaterna.
Kommissionen ska, normalt inom 21 dagar från den dag då den fick informationen, tillhandahålla medlemsstaterna information om sin analys av informationen.
2. Kommissionen ska inhämta alla uppgifter som den anser nödvändiga och ska, om den finner det lämpligt och efter att ha informerat medlemsstaterna, försöka kontrollera uppgifterna med importörer, affärsmän, agenter, producenter, branschsammanslutningar och branschorganisationer.
Vid genomförandet av denna uppgift ska kommissionen biträdas av personal från den medlemsstat på vars territorium kontrollerna utförs, om den medlemsstaten så önskar.
3. Medlemsstaterna ska till kommissionen på dennas begäran och enligt de förfaranden som den fastställer lämna alla uppgifter de har tillgång till om utvecklingen på marknaden för den undersökta produkten.
4. Berörda parter som har anmält sig enligt punkt 1 första stycket samt exportländernas företrädare får efter skriftlig begäran ta del av alla uppgifter som lämnats till kommissionen i samband med undersökningen, med undantag av interna dokument som sammanställts av unionens eller medlemsstaternas myndigheter, om uppgifterna är av betydelse för försvaret av deras intressen och inte är förtroliga i den mening som avses i artikel 8 och om de används av kommissionen i undersökningen.
Berörda parter som har anmält sig får lämna synpunkter på dessa uppgifter till kommissionen. Synpunkterna får beaktas om de är tillräckligt underbyggda.
5. Kommissionen får höra de berörda parterna. De ska höras om de skriftligen har begärt detta inom den tid som fastställs i meddelandet i Europeiska unionens officiella tidning och visat att de verkligen kan komma att beröras av undersökningens resultat och att det finns särskilda skäl att höra dem muntligen.
6. Om de uppgifter kommissionen begär inte lämnas inom den tid som fastställs i denna förordning, eller av kommissionen i enlighet med denna förordning, eller om undersökningen i väsentlig grad hindras, får slutsatser dras på grundval av tillgängliga uppgifter. Om kommissionen finner att en berörd part eller tredje part har lämnat felaktiga eller vilseledande uppgifter ska den inte beakta dem utan använda tillgängliga uppgifter.
7. Om kommissionen finner att det inte finns tillräckliga bevis för att motivera en undersökning, ska den underrätta medlemsstaterna om sitt beslut inom en månad efter den dag uppgifterna från medlemsstaterna har mottagits.
Artikel 6
1. När undersökningen är avslutad ska kommissionen lämna en rapport om resultaten till kommittén.
2. Om kommissionen inom nio månader efter det att undersökningen inletts finner att det inte behövs några övervaknings- eller skyddsåtgärder på unionsnivå, ska undersökningen avslutas inom en månad. Kommissionen ska avsluta undersökningen i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 3.2.
3. Om kommissionen finner att övervaknings- eller skyddsåtgärder på unionsnivå är nödvändiga ska den senast nio månader efter det att undersökningen inletts fatta de beslut som krävs enligt kapitlen IV och V. I undantagsfall får tidsfristen förlängas med högst två månader. Kommissionen ska i sådana fall offentliggöra ett meddelande i Europeiska unionens officiella tidning med uppgift om hur mycket fristen har förlängts och en kortfattad motivering av beslutet.
Artikel 7
1. Bestämmelserna i detta kapitel hindrar inte att övervakningsåtgärder enligt artiklarna 10-14 eller provisoriska skyddsåtgärder enligt artiklarna 15, 16 och 17 när som helst kan vidtas.
Provisoriska skyddsåtgärder ska vidtas
a)
om ett omedelbart ingripande är nödvändigt under kritiska omständigheter då dröjsmål skulle kunna orsaka skada som vore svår att avhjälpa, och
b)
det preliminärt fastställts att det finns klara bevis för att ökad import har orsakat eller hotar att orsaka allvarlig skada.
Varaktigheten av de provisoriska åtgärderna får inte överstiga 200 dagar.
2. De provisoriska skyddsåtgärderna ska ske i form av höjningar av den rådande tullnivån, om denna är noll eller högre, om det är troligt att detta förhindrar eller avhjälper den allvarliga skadan.
3. Kommissionen ska genast vidta de undersökningsåtgärder som fortfarande är nödvändiga.
4. Om de provisoriska skyddsåtgärderna avbryts i avsaknad av allvarlig skada eller hot om allvarlig skada, ska de tullar som uppburits till följd av de provisoriska åtgärderna så snart som möjligt automatiskt återbetalas. Förfarandet i artikel 235 och följande artiklar i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 (8) ska tillämpas.
Artikel 8
1. De uppgifter som tagits emot enligt denna förordning ska endast användas för det ändamål för vilka de begärdes.
2. Kommissionen och medlemsstaterna, däribland tjänstemännen hos någon av dessa, får inte yppa några uppgifter vilka mottagits i enlighet med denna förordning och för vilka uppgiftslämnaren har begärt konfidentiell behandling, utan uttryckligt tillstånd från den uppgiftslämnaren.
3. I varje begäran om förtrolig behandling ska det anges varför uppgifterna bör behandlas förtroligt.
Om en begäran om förtrolig behandling dock skulle visa sig oberättigad och om den part som lämnar uppgifterna varken vill offentliggöra dem eller godkänna att de offentliggörs i allmän eller sammanfattad form, får uppgifterna lämnas utan avseende.
4. Uppgifterna ska under alla omständigheter anses förtroliga om det är troligt att offentliggörandet av dem medför betydande negativa effekter för den part som har lämnat dem eller för den som är upphovet till dem.
5. Punkterna 1-4 ska inte hindra att unionens myndigheter hänvisar till allmän information och särskilt till grunderna för de beslut som har fattats enligt denna förordning. Dessa myndigheter ska dock ta hänsyn till de berörda juridiska och fysiska personernas berättigade intresse av att deras affärshemligheter inte röjs.
Artikel 9
1. Undersökningen av importutvecklingen, importvillkoren och av den allvarliga skada eller det hot om allvarlig skada som importen medför för unionens producenter ska särskilt omfatta följande faktorer:
a)
Importvolymen, särskilt om den har ökat kraftigt, antingen i absoluta tal eller i förhållande till unionens produktion eller konsumtion.
b)
Importpriserna, särskilt om ett avsevärt lägre pris erbjuds jämfört med priset på samma slags produkt inom unionen.
c)
Följderna för unionens producenter såsom dessa avspeglas i utvecklingen av vissa ekonomiska faktorer, bl.a.
-
produktion,
-
kapacitetsutnyttjande,
-
lagerhållning,
-
försäljning,
-
marknadsandel,
-
priser (t.ex. prissänkningar eller uteblivna prisökningar som annars skulle ha skett),
-
vinster,
-
avkastning på sysselsatt kapital,
-
betalningsflöde,
-
sysselsättning.
d)
Andra faktorer än importutvecklingen som orsakar skada eller kan ha orsakat skada för de berörda producenterna i unionen.
2. Om hot om allvarlig skada åberopas ska kommissionen också undersöka om det klart kan förutses att en viss situation kan komma att utvecklas till faktisk skada.
I detta sammanhang ska hänsyn tas till faktorer som
a)
takten på ökningen av exporten till unionen,
b)
den exportkapacitet som ursprungs- eller exportlandet redan har eller kommer att ha inom en överblickbar framtid och sannolikheten för att den därav följande exporten kommer att ske till unionen.
KAPITEL IV
ÖVERVAKNING
Artikel 10
1. Om utvecklingen av importen av en produkt med ursprung i ett tredjeland som omfattas av denna förordning hotar att skada unionens producenter får import av den produkten, om unionens intressen så kräver, bli föremål för
a)
unionsövervakning i efterhand, enligt de förfaranden som anges i det beslut som avses i punkt 2,
b)
unionsövervakning i förväg, enligt artikel 11.
2. Beslutet om att införa övervakning ska fattas av kommissionen genom genomförandeakter i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 3.2.
3. Övervakningsåtgärderna ska ha en begränsad giltighetstid. Om inte annat anges ska de upphöra att gälla vid slutet av det andra kalenderhalvår som följer på det kalenderhalvår då de infördes.
Artikel 11
1. Övergång till fri omsättning för varor som är föremål för föregående unionsövervakning får endast ske mot uppvisande av ett övervakningsdokument. Detta dokument ska utfärdas av den behöriga myndighet som utsetts av medlemsstaterna, utan kostnad, för de mängder som begärs, inom högst fem arbetsdagar efter det att de behöriga nationella myndigheterna mottagit en begäran från någon unionsimportör, oberoende av var denne är etablerad i unionen. Om inte annat bevisas ska den förutnämnda begäran anses ha mottagits av den behöriga nationella myndigheten senast tre arbetsdagar efter att den lämnats in.
2. Övervakningsdokumentet ska upprättas på en blankett som motsvarar förlagan i bilaga I.
Om inte annat föreskrivs i beslutet om att införa övervakning ska importörens begäran om övervakningsdokument endast innehålla följande uppgifter:
a)
Sökandens namn och fullständiga adress (inbegripet telefon- och telefaxnummer och eventuellt registreringsnummer hos behörig nationell myndighet) samt momsregistreringsnummer om han är momspliktig.
b)
I förekommande fall, deklarantens eller sökandens eventuella företrädares namn och fullständiga adress (inbegripet telefon- och telefaxnummer).
c)
Varubeskrivning med uppgifter om deras
-
handelsbeteckning,
-
nummer i Kombinerade nomenklaturen,
-
ursprungsland och avsändarland.
d)
Deklarerade kvantiteter uttryckta i kg och, i förekommande fall, i annan lämplig mängdenhet (par, styck, etc.).
e)
Cif-värdet i euro vid unionens gräns.
f)
Följande försäkran, daterad och underskriven av den sökande med namnförtydligande med stora bokstäver:
”Jag bekräftar härmed att uppgifterna i denna ansökan är riktiga och lämnade i god tro och att jag är etablerad i unionen.”
3. Övervakningsdokumentet ska vara giltigt i hela unionen, oberoende av vilken medlemsstat som utfärdat det.
4. Om det konstateras att transaktionen genomförs till ett enhetspris som överstiger det som anges i övervakningsdokumentet med mindre än 5 % eller att de importerade produkternas sammanlagda värde eller kvantitet överstiger det värde eller den kvantitet som har angivits i övervakningsdokumentet med mindre än 5 %, ska detta inte hindra att produkten i fråga övergår till fri omsättning. Efter att ha tagit del av de yttranden som har avgivits i kommittén får kommissionen med hänsyn till produkternas beskaffenhet och övriga omständigheter i samband med transaktionerna fastställa en annan procentsats, som dock normalt inte får överstiga 10 %.
5. Övervakningsdokument får bara användas så länge som reglerna för liberalisering av importen är i kraft för transaktionerna i fråga. De får under inga omständigheter användas efter utgången av den period som ska fastställas samtidigt och enligt samma förfarande som införandet av övervakningen, varvid hänsyn ska tas till produkternas beskaffenhet och övriga omständigheter i samband med transaktionerna.
6. Om så krävs i det beslut som fattas enligt artikel 10 ska ursprunget för de produkter som står under unionsövervakning styrkas genom ett ursprungsintyg. Denna punkt ska inte påverka tillämpningen av andra bestämmelser om uppvisande av ett sådant intyg.
7. Om en produkt som är föremål för unionsövervakning i förväg omfattas av regionala skyddsåtgärder i en medlemsstat, får det importtillstånd som den medlemsstaten har beviljat ersätta övervakningsdokumentet.
8. Blanketterna till övervakningsdokumenten och utdragen ur dessa ska upprättas i två exemplar, varav ett exemplar, märkt ”Mottagarens original” och försett med siffran 1, ska lämnas till den sökande och det andra märkt ”Behörig myndighets exemplar” och försett med siffran 2, ska förvaras av den myndighet som har utfärdat dokumentet. Den behöriga myndigheten får av administrativa skäl lägga till ytterligare kopior av blankett nr 2.
9. Blanketterna ska tryckas på vitt skrivpapper som är fritt från mekanisk massa och väger mellan 55 och 65 g/m2. De ska ha formatet 210 × 297 mm. Radavståndet för maskinskrivna texter ska vara 4,24 mm (1/6 engelsk tum). Blanketternas layout ska följas exakt. Båda sidor av exemplar nr 1, som utgör själva övervakningsdokumentet, ska dessutom förses med en tryckt guillocherad bakgrund i gult som gör att varje försök till förfalskning på mekanisk eller kemisk väg avslöjas.
10. Medlemsstaterna är ansvariga för att blanketterna trycks. Blanketterna får också tryckas av tryckerier som godkänts av den medlemsstat där de är etablerade. I det senare fallet ska en hänvisning till detta godkännande finnas på varje blankett. Varje blankett ska vara försedd med tryckeriets namn och adress eller med ett märke som gör det möjligt att identifiera tryckeriet.
Artikel 12
Om importen av en produkt inte i förväg har blivit föremål för unionsövervakning, får kommissionen i enlighet med artikel 17 införa en övervakning som är begränsad till import till en eller flera av unionens regioner. Kommissionen ska tillhandahålla medlemsstaterna information så snart den har beslutat införa en övervakning.
Artikel 13
1. Övergång till fri omsättning för varor som är föremål för regional övervakning får i den berörda regionen ske endast mot uppvisande av ett övervakningsdokument. Detta dokument ska utfärdas av den behöriga myndighet som utsetts av medlemsstaten eller medlemsstaterna, utan kostnad för de mängder som begärs, inom högst fem arbetsdagar efter det att de behöriga nationella myndigheterna mottagit en begäran från någon unionsimportör, oberoende av var denne är etablerad i unionen. Om inte annat bevisas ska den förutnämnda begäran anses ha mottagits av den behöriga nationella myndigheten senast tre arbetsdagar efter det att den har lämnats in. Övervakningsdokumenten får användas endast så länge som liberaliseringsreglerna för importen är i kraft för de transaktioner det är fråga om.
2. Artikel 11.2 ska tillämpas.
Artikel 14
1. Vid unionsövervakning eller regional övervakning ska medlemsstaterna inom de tio första dagarna i varje månad meddela kommissionen följande:
a)
Vid övervakning i förväg, uppgift om de belopp (beräknade på grundval av cif-priser) och de varumängder för vilka övervakningsdokument har utfärdats eller påtecknats under den föregående perioden.
b)
I samtliga fall, uppgifter om importen under den period som föregick den period som avses i led a.
Uppgifterna från medlemsstaterna ska vara uppdelade efter produkt och land.
Andra bestämmelser får fastställas vid samma tidpunkt och enligt samma förfarande som övervakningsåtgärderna.
2. Om produkternas beskaffenhet eller om särskilda omständigheter så kräver, får kommissionen på begäran av en medlemsstat eller på eget initiativ ändra tidsfristerna för lämnandet av dessa uppgifter.
3. Kommissionen ska underrätta medlemsstaterna om detta.
KAPITEL V
SKYDDSÅTGÄRDER
Artikel 15
1. Om en produkt importeras till unionen i så kraftigt ökade kvantiteter eller under sådana omständigheter att det orsakar eller hotar att orsaka allvarlig skada för unionens producenter, får kommissionen för att skydda unionens intressen, på begäran av en medlemsstat eller på eget initiativ
a)
begränsa giltighetstiden för de övervakningsdokument som avses i artikel 11 och som utfärdas efter det att åtgärden har trätt i kraft,
b)
ändra importreglerna för produkten i fråga så att den får övergå till fri omsättning endast efter uppvisande av ett importtillstånd som ska beviljas enligt de bestämmelser och inom de gränser som kommissionen fastställer.
De åtgärder som avses i leden a och b ska ha omedelbar verkan.
2. Vad avser WTO-medlemmar ska åtgärderna i punkt 1 vidtas endast om de två villkor som anges i första stycket av den punkten är uppfyllda.
3. När en kvot fastställs, ska hänsyn särskilt tas till
a)
önskvärdheten av att så långt möjligt upprätthålla traditionella handelsmönster,
b)
varumängden som exporteras enligt kontrakt som har ingåtts på normala villkor innan en skyddsåtgärd enligt detta kapitel trädde i kraft, om medlemsstaten i fråga har anmält dessa kontrakt till kommissionen,
c)
behovet av att undvika att äventyra förverkligandet av det mål som eftersträvas med kvoten.
En kvot får inte understiga den genomsnittliga importnivån under de tre senaste representativa år för vilka det finns statistik, om inte en annan nivå är nödvändig för att förhindra eller avhjälpa allvarlig skada.
4. I de fall då en kvot fördelas mellan leverantörsländer får en fördelning avtalas med de leverantörsländer som har ett väsentligt intresse av unionens import av produkten i fråga.
Om detta inte är möjligt ska kvoten fördelas mellan leverantörsländerna i förhållande till deras andel av importen av produkten till unionen under en tidigare representativ period, varvid vederbörlig hänsyn ska tas till alla särskilda omständigheter som kan ha påverkat eller kan påverka handeln med produkten.
Denna fördelningsmetod får dock frångås vid allvarlig skada, under förutsättning att unionens förpliktelse att samråda med WTO:s skyddsåtgärdskommitté iakttas, om importen från ett eller flera leverantörsländer har ökat oproportionerligt i förhållande till den totala ökningen av importen av produkten under en tidigare representativ period.
5. De åtgärder som avses i denna artikel är tillämpliga på varje produkt som övergår till fri omsättning efter det att åtgärderna har trätt i kraft. I enlighet med artikel 17 kan de begränsas till en eller flera av unionens regioner.
Dessa åtgärder ska dock inte hindra att produkter som är på väg till unionen övergår till fri omsättning, förutsatt att produkternas bestämmelseort inte kan ändras och att de produkter som enligt artiklarna 10 och 11 får övergå till fri omsättning endast efter uppvisande av ett övervakningsdokument verkligen åtföljs av ett sådant dokument.
6. Om en medlemsstat har begärt att kommissionen ska ingripa, ska kommissionen i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 3.3 eller, i brådskande fall, artikel 3.4 fatta ett beslut inom högst fem arbetsdagar efter dagen för mottagandet av en sådan begäran.
Artikel 16
Om unionens intressen så kräver, får kommissionen, i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 3.3 och villkoren i kapitel III, anta lämpliga åtgärder för att hindra att en produkt importeras till unionen i så kraftigt ökade kvantiteter och/eller under sådana villkor eller omständigheter att det orsakar eller hotar att orsaka allvarlig skada för unionens producenter.
Artikel 15.2-15.5 ska tillämpas.
Artikel 17
Om det, i synnerhet på grundval av de faktorer som avses i artikel 9, konstateras att villkoren för att införa åtgärder enligt artiklarna 10 och 15 uppfylls i en eller flera av unionens regioner får kommissionen, efter att ha undersökt alternativa lösningar, i undantagsfall tillåta övervaknings- eller skyddsåtgärder som är begränsade till regionen eller regionerna i fråga, om den anser att det är lämpligare att tillämpa åtgärderna på den nivån än på unionsnivå.
Dessa åtgärder ska vara tidsbegränsade och störa den inre marknaden så lite som möjligt.
Dessa åtgärder ska införas i enlighet med förfarandena i artiklarna 10 och 15.
Artikel 18
Skyddsåtgärder får inte tillämpas mot en produkt med ursprung i ett utvecklingsland som är WTO-medlem om det landets andel av unionens import av produkten i fråga inte överstiger 3 %, förutsatt att de utvecklingsländer som är WTO-medlemmar och har en importandel på mindre än 3 % tillsammans svarar för högst 9 % av unionens totala import av produkten.
Artikel 19
1. Skyddsåtgärdernas varaktighet ska begränsas till den tid som krävs för att förhindra eller avhjälpa allvarlig skada och underlätta anpassningen för unionens producenter. Perioden får inte överstiga fyra år, inberäknat den tid eventuella provisoriska åtgärder tillämpats.
2. Denna inledande period får förlängas, utom i fråga om de åtgärder som avses i artikel 15.4 tredje stycket, förutsatt att
a)
förlängningen är nödvändig för att förhindra eller avhjälpa allvarlig skada,
b)
det finns bevis för att unionens producenter vidtar anpassningar.
3. Förlängningar ska antas i enlighet med villkoren i kapitel III och i enlighet med samma förfarande som de inledande åtgärderna. Åtgärderna som på detta sätt förlängs får inte vara mer restriktiva än de var vid slutet av den ursprungliga perioden.
4. Om skyddsåtgärderna pågår under mer än ett år ska åtgärderna gradvis avvecklas med regelbundna mellanrum under tillämpningstiden, inbegripet förlängningstiden.
5. Den sammanlagda tidsperiod en skyddsåtgärd tillämpas, inbegripet tiden för en provisorisk åtgärd, för den ursprungliga åtgärden och eventuella förlängningar av denna, får inte överstiga åtta år.
Artikel 20
1. Under den tid som övervaknings- eller skyddsåtgärder tillämpas enligt kapitlen IV och V får kommissionen när åtgärden pågår mer än tre år, antingen på begäran av en medlemsstat eller på eget initiativ, senast när halva tillämpningstiden för åtgärden har förflutit,
a)
studera åtgärdens effekter,
b)
undersöka huruvida och i vilken omfattning det är lämpligt att öka avvecklingstakten,
c)
fastställa huruvida åtgärden fortfarande behövs.
Om kommissionen anser att åtgärden fortfarande behövs, ska den informera medlemsstaterna om detta.
2. Om kommissionen anser att en övervaknings- eller skyddsåtgärd som avses i artiklarna 10, 12, 15, 16 och 17 bör upphävas eller ändras, ska den upphäva eller ändra åtgärden i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 3.3.
Om beslutet rör regionala övervakningsåtgärder ska det tillämpas från och med den sjätte dagen efter den dag det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Artikel 21
1. Om importen av en produkt redan har varit föremål för en skyddsåtgärd får inte en ny åtgärd tillämpas på samma produkt förrän det har förflutit en lika lång period som den under vilken den tidigare åtgärden tillämpades. Denna tidsperiod får inte vara kortare än två år.
2. Trots punkt 1 får en skyddsåtgärd med en varaktighet av högst 180 dagar återinföras mot en produkt, om
a)
det har förflutit minst ett år sedan införandet av skyddsåtgärden mot importen av den produkten, och
b)
en sådan skyddsåtgärd inte har tillämpats mot samma produkt mer än två gånger under den femårsperiod som närmast föregår dagen för införandet av åtgärden.
KAPITEL VI
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 22
Om unionens intressen så kräver, får kommissionen i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 3.3 anta lämpliga åtgärder för att genomföra lagstiftningsakter som gör det möjligt att utöva och uppfylla unionens och alla dess medlemsstaters rättigheter och skyldigheter på internationell nivå, i synnerhet i fråga om handeln med råvaror.
Artikel 23
Kommissionen ska inkludera information om genomförandet av den här förordningen i den årsrapport om tillämpningen och genomförandet av handelspolitiska skyddsåtgärder som ska föreläggas Europaparlamentet och rådet enligt artikel 22a i rådets förordning (EG) nr 1225/2009 (9).
Artikel 24
1. Denna förordning ska inte hindra fullgörandet av andra åtaganden enligt särskilda bestämmelser i avtal som unionen slutit med tredjeland.
2. Utan att det påverkar tillämpningen av andra unionsbestämmelser ska denna förordning inte hindra att medlemsstaterna inför eller tillämpar
a)
förbud, kvantitativa restriktioner eller övervakningsåtgärder som grundas på hänsyn till allmän moral, allmän ordning eller allmän säkerhet eller intresset att skydda människors och djurs hälsa och liv, att bevara växter, att skydda nationella skatter av konstnärligt, historiskt eller arkeologiskt värde eller att skydda industriell och kommersiell äganderätt,
b)
särskilda valutabestämmelser,
c)
bestämmelser som har införts enligt internationella avtal i enlighet med fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.
Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om de åtgärder eller bestämmelser som de avser att införa eller ändra enligt första stycket.
I ytterst brådskande fall ska kommissionen underrättas om de nationella åtgärderna eller bestämmelserna omedelbart efter deras antagande.
Artikel 25
1. Denna förordning ska inte påverka tillämpningen av rättsakterna om den gemensamma organisationen av marknaderna för jordbruksprodukter, av därpå grundade administrativa unionsbestämmelser eller nationella administrativa bestämmelser eller tillämpningen av de särskilda bestämmelser som är tillämpliga på varor som är framställda genom bearbetning av jordbruksprodukter. Förordningen ska vara ett komplement till dessa bestämmelser.
2. Artiklarna 10-14 och artikel 21 ska inte tillämpas på produkter som omfattas av de bestämmelser som avses i punkt 1 i den här artikeln och för vilka det enligt unionens regler för handel med tredjeland krävs att en licens eller annat importdokument uppvisas.
Artiklarna 15, 17 och 20-24 ska inte tillämpas på produkter för vilka kvantitativa importrestriktioner ska tillämpas enligt dessa regler.
Artikel 26
Förordning (EG) nr 260/2009 ska upphöra att gälla.
Hänvisningar till den upphävda förordningen ska anses som hänvisningar till den här förordningen och ska läsas i enlighet med jämförelsetabellen i bilaga III.
Artikel 27
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Strasbourg den 11 mars 2015.