SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2014/55/EU
ze dne 16. dubna 2014
o elektronické fakturaci při zadávání veřejných zakázek
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V členských státech v současné době existuje a používá se řada celosvětových, celostátních, regionálních i soukromých norem pro elektronickou fakturaci. Žádná z těchto norem nepřevažuje a většina z nich není navzájem interoperabilní.
(2)
Jelikož neexistuje žádná společná norma, členské státy v případě, kdy prosazují používání elektronických faktur při zadávání veřejných zakázek nebo toto používání povinně ukládají, volí vytvoření vlastního technického řešení založeného na vlastní vnitrostátní normě. V důsledku toho počet odlišných norem koexistujících v rámci všech členských států narůstá a je pravděpodobné, že poroste i do budoucna.
(3)
Velké množství norem, které nejsou interoperabilní, vede k nadměrné složitosti, právní nejistotě a dodatečným provozním nákladům pro hospodářské subjekty, které elektronické faktury v různých členských státech používají. Od hospodářských subjektů, které se chtějí účastnit přeshraničního zadávání veřejných zakázek, se tak často vyžaduje, aby se pokaždé, kdy vstoupí na nový trh, řídily novou normou elektronické fakturace. Odlišné právní a technické požadavky na elektronické faktury odrazují hospodářské subjekty od přeshraničního zadávání veřejných zakázek, a vytvářejí tak překážky přístupu na trh přeshraničního zadávání veřejných zakázek a překážky obchodu. Znemožňují tím využívání základních svobod, a mají proto přímý účinek na fungování vnitřního trhu.
(4)
Tyto překážky obchodu uvnitř Unie budou v budoucnu pravděpodobně dále narůstat, neboť vzhledem k tomu, že používání elektronických faktur při zadávání veřejných zakázek se v členských státech rozšiřuje nebo se stává povinným, vzniká čím dál více vnitrostátních a soukromých norem, které nejsou interoperabilní.
(5)
Překážky přeshraničního obchodu plynoucí z koexistence vícera souborů právních požadavků a technických norem v oblasti elektronické fakturace a ze skutečnosti, že tyto normy nejsou interoperabilní, by měly být odstraněny nebo zmírněny. K dosažení tohoto cíle by měla být vytvořena společná evropská norma pro sémantický datový model základních prvků elektronické faktury (dále jen „evropská norma pro elektronickou fakturaci“). Tato norma by měla stanovit a charakterizovat základní prvky, které musí elektronická faktura vždy obsahovat, a usnadnit tak zasílání a přijímání elektronických faktur mezi systémy založenými na různých technických normách. Za předpokladu, že stávající vnitrostátní technické normy nejsou s touto evropskou normou v rozporu, neměla by je tato norma nahrazovat ani omezovat jejich používání a rovněž by měla být zachována možnost pokračovat v jejich uplatňování souběžně s evropskou normou.
(6)
Zajištěním sémantické interoperability a zvýšením právní jistoty tato směrnice podpoří využívání elektronické fakturace při zadávání veřejných zakázek, čímž bude mít pro členské státy, veřejné zadavatele, zadavatele a hospodářské subjekty zásadní přínos z hlediska úspor, dopadu na životní prostředí a snížení administrativní zátěže.
(7)
Přínosy elektronické fakturace jsou maximalizovány, pokud lze vystavování, zasílání, předávání, příjem a zpracování faktur plně automatizovat. Z tohoto důvodu by za slučitelné s evropskou normou pro elektronickou fakturaci měly být považovány pouze strojově čitelné faktury, které může příjemce zpracovávat automaticky a digitálně. Pouhý obrázkový soubor by neměl být považován za elektronickou fakturu pro účely této směrnice.
(8)
Cílem interoperability je umožnit jednotnou prezentaci a zpracovávání informací mezi obchodními systémy bez ohledu na jejich technologii, použití nebo platformu. Úplnou interoperabilitou se rozumí schopnost být interoperabilní na třech odlišných úrovních: z hlediska obsahu faktury (úroveň sémantická), formátu nebo použitého jazyka (úroveň syntaktická) a způsobu předání faktury. Sémantickou interoperabilitou se rozumí, že elektronická faktura obsahuje určité nezbytné informace a je zachován přesný význam vyměňovaných informací, jemuž je jednoznačně porozuměno nezávisle na způsobu, jímž jsou tyto informace fyzicky ztvárněny nebo předány. Syntaktickou interoperabilitou se rozumí, že datové prvky jsou na elektronické faktuře uváděny v takovém formátu, který umožňuje jejich přímou výměnu mezi odesílatelem a příjemcem a automatické zpracování. Syntaktickou interoperabilitu lze zajistit jedním ze dvou způsobů, a sice použitím společné syntaxe nebo pomocí mapování různých syntaxí.
(9)
Na trhu se používá značné množství syntaxí. Syntaktická interoperabilita je stále častěji zajišťována pomocí mapování. Tento způsob je účinný, pokud faktura obsahuje všechny nezbytné datové prvky na sémantické úrovni a jejich význam je jednoznačný. Jelikož tomu tak ale často není, je třeba přijmout opatření k zajištění interoperability na sémantické úrovni. V zájmu dalšího zjednodušení používání elektronické fakturace a snížení nákladů by jedním z dlouhodobých cílů mělo být omezení počtu používaných syntaxí, pokud možno soustředěním se pouze na nejpoužívanější z nich.
(10)
Normalizace elektronické fakturace rovněž doplňuje snahy o podporu využívání elektronického zadávání zakázek, jak je odrážejí příslušná ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU (4) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/25/EU (5).
(11)
Evropská rada v závěrech ze zasedání ve dnech 28. a 29. června 2012 a 24. října 2013 uvedla, že prioritou by měla být opatření zaměřená na další rozvoj přeshraničního elektronického obchodování a modernizaci veřejné správy, mimo jiné usnadněním přechodu k elektronické fakturaci a jejím urychleným zavedením.
(12)
Evropský parlament v usnesení ze dne 20. dubna 2012 poukázal na roztříštěnost trhu způsobenou různými vnitrostátními pravidly pro elektronickou fakturaci, vyzdvihl podstatné výhody, které elektronická fakturace nabízí, a zdůraznil význam právní jistoty, jasného technického prostředí a otevřených a interoperabilních řešení elektronické fakturace na základě společných právních požadavků, obchodních postupů a technických norem. Z těchto důvodů Evropský parlament vyslovil požadavek, aby se elektronická fakturace při zadávání veřejných zakázek stala do roku 2016 povinnou.
(13)
Evropské mnohostranné fórum pro elektronickou fakturaci (e-fakturaci) zřízené rozhodnutím Komise ze dne 2. listopadu 2010 (6) přijalo v říjnu 2013 jednomyslně doporučení týkající se využití sémantického datového modelu na podporu interoperability elektronické fakturace.
(14)
Tato směrnice by se měla použít na elektronické faktury přijímané veřejnými zadavateli a zadavateli a vystavované v rámci plnění zakázek, na něž se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/81/ES (7), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/23/EU (8), směrnice 2014/24/EU nebo směrnice 2014/25/EU. Tato směrnice by se měla vztahovat pouze na elektronické faktury vystavené hospodářským subjektem, jemuž byla přidělena veřejná zakázka nebo koncese (hlavní dodavatel). Pokud však členské státy podle článku 71 směrnice 2014/24/EU a článku 88 směrnice 2014/25/EU stanoví přímou úhradu subdodavatelům, mělo by se v zadávací dokumentaci rovněž stanovit, zda se v souvislosti s platbami subdodavatelům má či nemá používat elektronická fakturace. Mělo by být jasně stanoveno, že pokud je zakázka zadána skupině hospodářských subjektů, vztahuje se tato směrnice na elektronické faktury vystavené skupinou jako takovou i jednotlivými hospodářskými subjekty.
(15)
Tato směrnice by se měla rovněž uplatnit, pokud koncese v souvislosti s platbou vyžaduje, aby hospodářský subjekt, kterému byla koncese udělena, vystavil fakturu. Pojem „koncesef“ je vymezen v čl. 5 bodu 1 směrnice 2014/23/EU. Předmětem udělování koncesí je zajištění stavebních prací nebo služeb prostřednictvím koncese, kdy protiplnění za tuto koncesi spočívá v právu požívat výnosů z daných stavebních prací nebo služeb nebo v tomto právu společně s platbou.
(16)
Tato směrnice podléhá článku 346 Smlouvy o fungování EU. Tato směrnice se nevztahuje na elektronické faktury vystavené na základě plnění (prohlášeného za utajené nebo doprovázeného zvláštními bezpečnostními opatřeními) zakázek, které jsou vyloučeny z oblasti působnosti směrnice 2014/23/EU podle čl. 10 odst. 6 uvedené směrnice, směrnice 2014/24/EU podle čl. 15 odst. 3 uvedené směrnice a směrnice 2014/25/EU podle čl. 24 odst. 3 uvedené směrnice. Za stejných podmínek by měla být v této směrnici stanovena výjimka pro elektronické faktury vystavené na základě plnění (prohlášeného za utajené nebo doprovázeného zvláštními bezpečnostními opatřeními) těchto zakázek, které spadají do oblasti působnosti směrnice 2009/81/ES.
(17)
Definice používané v této směrnici by měly být v souladu s jinými unijními právními předpisy v oblasti veřejných zakázek.
(18)
Komise by měla uplatňovat příslušná ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1025/2012 (9) a o vypracování evropské normy pro elektronickou fakturaci požádat příslušnou evropskou normalizační organizaci. Podle příslušných ustanovení nařízení (EU) č. 1025/2012 se rozhodnutí Komise, kterým se taková žádost stanoví, přijímá přezkumným postupem podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (10).
(19)
Evropská norma pro elektronickou fakturaci by měla vycházet ze stávajících technických specifikací, které byly vypracovány v rámci evropských normalizačních organizací, jako jsou CEN (CWA 16356-MUG a CWA 16562-CEN BII), a měla by zohledňovat jiné příslušné technické specifikace vypracované v rámci mezinárodních normalizačních organizací, jako jsou UN/CEFACT (CII v. 2.0) a ISO (finanční faktura založená na metodice ISO 20022). Při plnění žádosti o vypracování normy by příslušná evropská normalizační organizace měla rovněž zohlednit výsledky rozsáhlých pilotních projektů prováděných v rámci programu na podporu politiky rámcového programu pro konkurenceschopnost a inovace a technické specifikace elektronické fakturace jakýchkoli jiných příslušných subjektů a organizací, které jsou podnikatelskou sférou hojně využívány. Evropská norma pro elektronickou fakturaci by zároveň měla být slučitelná se stávajícími normami provádění plateb, aby bylo možné platby automaticky zpracovávat.
(20)
Ve své žádosti určené příslušné evropské normalizační organizaci by Komise měla požadovat, aby evropská norma pro elektronickou fakturaci byla technologicky neutrální s cílem zabránit jakémukoli narušení hospodářské soutěže, aby byla slučitelná s příslušnými mezinárodními normami pro elektronickou fakturaci s cílem zabránit tomu, aby se dodavatelé ze třetích zemí potýkali s technickými překážkami pro přístup na trh, a usnadnit evropským dodavatelům zasílání elektronických faktur kupujícím ze třetích zemí, a aby byla v souladu se směrnicí Rady 2006/112/ES (11). Jelikož elektronické faktury mohou obsahovat osobní údaje, měla by Komise rovněž požadovat, aby evropská norma pro elektronickou fakturaci brala ohled na ochranu osobních údajů v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (12) a na zásadu ochrany údajů již ve fázi návrhu, zásadu proporcionality a zásadu minimalizace údajů. Vedle těchto minimálních požadavků by Komise měla ve své žádosti určené příslušné evropské normalizační organizaci stanovit další požadavky na obsah evropské normy pro elektronickou fakturaci a lhůtu pro její přijetí.
(21)
Aby bylo zajištěno, že elektronickou fakturaci při zadávání veřejných zakázek mohou využívat i malé a střední podniky, měla by evropská norma pro elektronickou fakturaci umožňovat zavedení uživatelsky vstřícných systémů elektronické fakturace, tedy těch, které jsou snadno srozumitelné a snadno použitelné. V této souvislosti je rovněž třeba zohlednit skutečnost, že zejména malé a střední podniky, jakož i menší veřejní zadavatelé a zadavatelé mají omezený počet zaměstnanců a omezené finanční prostředky.
(22)
Evropská norma pro elektronickou fakturaci by měla být rovněž vhodná pro použití při obchodním styku mezi podniky. Aby mohly novou normu využívat i soukromé hospodářské subjekty ve vzájemných obchodních vztazích, měla by tedy Komise zajistit, aby norma nebyla vypracována tak, že by byla vhodná pouze pro použití v oblasti zadávání veřejných zakázek.
(23)
Faktury vydávané v různých hospodářských odvětvích mohou vyžadovat zahrnutí informací specifických pro dané odvětví. Součástí všech faktur by však měl být omezený počet společných standardních prvků. Přítomnost těchto prvků je nezbytná k ověření toho, zda faktura řádně zachycuje příslušné základní obchodní plnění, a k zajištění právní platnosti faktury. Seznam těchto prvků vyžadovaných pro účely DPH je stanoven ve směrnici 2006/112/ES. Evropská norma pro elektronickou fakturaci by proto měla být s tímto souborem prvků v souladu.
(24)
Evropská norma pro elektronickou fakturaci by měla vymezit sémantické datové prvky týkající se zejména komplementárních údajů o prodávajícím a kupujícím, identifikátorů procesu, atributů faktury, fakturačních položek, informací o dodání, údajů o platbě a platebních podmínek. Základní prvky elektronické faktury by měla obsahovat každá elektronická faktura. Tím by se zajistilo jasné a jednotné uplatňování elektronické fakturace.
(25)
Přestože odesílatel elektronické faktury by měl mít nadále možnost zaručit pravost původu a integritu obsahu faktury několika způsoby, včetně elektronickým podpisem, neměla by evropská norma pro elektronickou fakturaci v zájmu zajištění souladu se směrnicí 2006/112/ES jako jeden ze svých prvků obsahovat požadavek elektronického podpisu.
(26)
S cílem zabránit vzniku nadměrných nákladů a zátěže pro veřejné zadavatele a zadavatele by příslušná evropská normalizační organizace měla mít za úkol určit seznam omezeného počtu syntaxí splňujících evropskou normu pro elektronickou fakturaci. Tento seznam by neměl být součástí evropské normy pro elektronickou fakturaci. Takto určené syntaxe musí být již hojně a úspěšně používány hospodářskými subjekty a veřejnými zadavateli. V zájmu usnadnění a urychlení provedení v členských státech by příslušná evropská normalizační organizace měla být požádána, aby zajistila vhodné syntaktické vazby mezi evropskou normou pro elektronickou fakturaci a všemi syntaxemi uvedenými na seznamu. Syntaktické vazby jsou pokyny o způsobu, jakým by norma mohla být v jednotlivých syntaxích vyjádřena. Produkt této normalizace by měl doplnit evropskou normu pro elektronickou fakturaci a seznam syntaxí.
(27)
Za účelem usnadnění používání evropské normy pro elektronickou fakturaci by měla být Evropská normalizační organizace rovněž vyzvána, aby navrhla pokyny týkající se interoperability přenosu. Tyto pokyny by neměly být součástí evropské normy pro elektronickou fakturaci ani být závazné pro veřejné zadavatele a zadavatele.
(28)
Před zavedením evropské normy pro elektronickou fakturaci v členských státech by mělo být dostatečně otestováno její praktické používání. Toto posouzení by mělo být provedeno během vypracovávání normy. Měli by do něj být zapojeni koneční uživatelé a mělo by se zejména zaměřit na aspekty praktičnosti a uživatelské vstřícnosti a mělo by prokázat, že normu lze zavést nákladově efektivním a přiměřeným způsobem.
(29)
Pokud evropská norma pro elektronickou fakturaci a seznam syntaxí vyhovujících této normě, které vypracuje příslušná evropská normalizační organizace, splní požadavky obsažené v žádosti Komise podané evropské normalizační organizaci a pokud byla tato norma otestována, měly by být odkazy na evropskou normu pro elektronickou fakturaci a seznam syntaxí zveřejněny v Úředním věstníku Evropské unie.
(30)
Ustanovení této směrnice týkající se vypracování normy a dalších produktů normalizace jsou v souladu s příslušnými ustanoveními nařízení (EU) č. 1025/2012. S ohledem na specifika této směrnice je však vhodné stanovit, že rozhodnutí zveřejnit, nezveřejnit nebo zveřejnit s omezením odkazy na normu a seznam syntaxí se mají přijímat přezkumným postupem. Tím by však nemělo být dotčeno použití příslušných ustanovení nařízení (EU) č. 1025/2012 o formálních námitkách proti harmonizovaným normám.
(31)
Evropské normalizační organizace provádějí pravidelnou revizi a aktualizaci norem, aby odpovídaly technologickému vývoji. Vzhledem k rychlosti tohoto vývoje v odvětví informačních a komunikačních technologií by měla Komise rovněž mít možnost příslušnou evropskou normalizační organizaci požádat, aby provedla revizi a aktualizaci evropské normy pro elektronickou fakturaci s cílem zohlednit tento vývoj a zajistit i nadále interoperabilitu.
(32)
S cílem reagovat na technologický vývoj nebo požadavky trhu by měla mít Komise možnost přijmout prováděcí akt, kterým reviduje a aktualizuje seznam syntaxí. V případě složitějších úprav by Komise rovněž měla mít možnost příslušnou normalizační organizaci požádat, aby provedla revizi a aktualizaci seznamu syntaxí.
(33)
Komise by měla mít možnost revidovat již zveřejněný seznam syntaxí, považuje-li to za nezbytné k zajištění úplné a trvalé interoperability, k zohlednění technologického vývoje nebo k omezení počtu používaných syntaxí. Měla by při tom vzít v úvahu seznam syntaxí, které určila, revidovala a aktualizovala příslušná evropská normalizační organizace.
(34)
Po uplynutí lhůt pro provedení ve vnitrostátním právu stanovených v této směrnici by měly být veřejní zadavatelé a zadavatelé povinni přijímat a zpracovávat elektronické faktury, které vyhovují požadavkům evropské normy pro elektronickou fakturaci a kterékoli ze syntaxí uvedených na seznamu zveřejněném Komisí v Úředním věstníku Evropské unie. Veřejní zadavatelé a zadavatelé by tedy neměli odmítat elektronické faktury, které splňují výše uvedené podmínky, pouze z důvodu nesplnění požadavků (například vnitrostátních nebo odvětvových požadavků nebo doplňujících technických požadavků jakéhokoli druhu) jiných než těch, které jsou konkrétně stanoveny v této směrnici. Jiné závažné důvody pro odmítnutí, například důvody týkající se smluvních podmínek, by však touto povinností dotčeny být neměly. Veřejní zadavatelé a zadavatelé by v každém případě měli mít nadále možnost před zaplacením faktury ověřit, zda obsah elektronické faktury řádně zachycuje příslušné základní obchodní plnění (například zda je fakturovaná částka správná) a zda faktura byla zaslána správnému příjemci. Zákazem odmítnout elektronické faktury podle této směrnice není dotčena směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/7/EU (13).
(35)
Tato směrnice by měla ukládat povinnost přijímat a zpracovávat elektronické faktury pouze příjemcům, tj. veřejným zadavatelům, centrálním zadavatelům a zadavatelům. Touto směrnicí by nemělo být dotčeno právo odesílatele faktury rozhodnout se mezi vystavením faktury v souladu s evropskou normou pro elektronickou fakturaci, v souladu s vnitrostátními nebo jinými technickými normami nebo v papírové podobě. Tato směrnice by však členským státům neměla bránit ve stanovení toho, že v rámci zadávání veřejných zakázek by měly být vystavovány pouze elektronické faktury. Pokud se odesílatel rozhodne vystavit fakturu za použití evropské normy pro elektronickou fakturaci, měla by povinnost příjemce přijmout a zpracovat tuto fakturu platit pouze v případě, že je daná faktura vystavena v jedné ze syntaxí uvedených na seznamu syntaxí, který Komise zveřejnila v Úředním věstníku Evropské unie. Tím by neměla být dotčena možnost odesílatele využít služeb třetí osoby k převodu mezi jeho vlastní syntaxí a jednou ze syntaxí na daném seznamu.
(36)
Evropský inspektor ochrany údajů byl konzultován v souladu s čl. 28 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (14) a vydal dne 11. listopadu 2013 (15) stanovisko. Ve svém stanovisku zveřejnil doporučení k zajištění dostatečné ochrany údajů při uplatňování této směrnice. Tato doporučení by měla být zohledněna při vypracovávání evropské normy pro elektronickou fakturaci a při zpracovávání osobních údajů veřejnými zadavateli a zadavateli. Mělo by být zejména jasně stanoveno, že stávající zákony týkající se ochrany údajů platí rovněž v oblasti elektronické fakturace a že zveřejňování osobních údajů pro účely transparentnosti a odpovědnosti musí být ve vyváženém poměru s ochranou soukromí.
(37)
Jelikož směrnice 2006/112/ES obsahuje pravidla fakturace, včetně elektronické fakturace, je třeba vyjasnit její vztah k této směrnici. Tato směrnice sleduje odlišný cíl, má odlišnou oblast působnosti než směrnice 2006/112/ES, a proto nemá vliv na ustanovení uvedené směrnice týkající se používání elektronických faktur pro účely DPH. Článek 232 směrnice 2006/112/ES upravuje vztahy mezi obchodními partnery a jeho cílem je zajistit, aby s používáním elektronických faktur musel příjemce souhlasit. Tím by však nemělo být dotčeno právo členských států uložit veřejným zadavatelům a zadavatelům povinnost přijímat za určitých podmínek elektronické faktury.
(38)
Aby veřejní zadavatelé a zadavatelé mohli řádně připravit a přijmout technická opatření, která jsou v návaznosti na zavedení evropské normy pro elektronickou fakturaci a schválení seznamu syntaxí nezbytná pro dosažení souladu s touto směrnicí, a s ohledem na potřebu urychleného zavedení elektronické fakturace by se mělo považovat za opodstatněné stanovení lhůty pro provedení ve vnitrostátním právu v délce osmnácti měsíců od zveřejnění odkazu na evropskou normu pro elektronickou fakturaci a seznamu syntaxí v Úředním věstníku Evropské unie. Odchylně od této obecné lhůty pro provedení ve vnitrostátním právu by členské státy, s cílem usnadnit přijetí elektronické fakturace na straně některých veřejných zadavatelů, jako jsou místní a regionální veřejní zadavatelé a veřejné podniky, měly mít možnost odložit uplatňování této směrnice na veřejné zadavatele na nižší než ústřední úrovni a zadavatele na třicet měsíců od zveřejnění odkazu na evropskou normu pro elektronickou fakturaci a seznamu syntaxí v Úředním věstníku Evropské unie. Tato možnost odložit uplatňování požadavků této směrnice by se neměla vztahovat na centrální zadavatele.
(39)
S cílem usnadnit provádění požadavků této směrnice pro veřejné zadavatele a zadavatele by Komise měla zajistit, aby byly členské státy v plném rozsahu a pravidelně informovány o pokroku prací, které budou z hlediska vypracování normy a souvisejících produktů normalizace vykonávat příslušné evropské normalizační organizace. Členské státy by tak měly možnost provést nezbytné přípravné práce, s cílem dokončit provádění v rámci dohodnutých lhůt.
(40)
Vzhledem k tomu, že veřejní zadavatelé a zadavatelé budou moci přijímat elektronické faktury odpovídající i jiným normám než evropské normě pro elektronickou fakturaci, jakož i faktury papírové, nestanoví-li vnitrostátní právní předpisy jinak, nevytváří tato směrnice žádné dodatečné náklady ani zatížení podniků, včetně mikropodniků a malých a středních podniků ve smyslu doporučení Komise 2003/361/ES (16). Komise i členské státy by se dále měly vynasnažit, aby minimalizovaly náklady na evropskou normu pro elektronickou fakturaci pro její uživatele, zejména mikropodniky a malé a střední podniky, a usnadnily tak její přijetí v celé Evropské unii.
(41)
Členské státy by měly při provádění této směrnice zohledňovat potřeby malých a středních podniků i menších veřejných zadavatelů a zadavatelů a měly by všem veřejným zadavatelům, zadavatelům a dodavatelům poskytovat potřebnou podporu, aby mohli evropskou normu pro elektronickou fakturaci používat. Kromě toho by měla být stanovena opatření ke vzdělávání, zejména pro malé a střední podniky.
(42)
V zájmu usnadnění technických a procesních úprav, které musí všechny strany zapojené do zadávání veřejných zakázek provést, aby zajistily úspěšné provedení této směrnice, by členské státy měly v rámci možností zpřístupnit pomoc ze strukturálních fondů všem způsobilým veřejným zadavatelům, zadavatelům a malým a středním podnikům.
(43)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení této směrnice a sestavení, omezení a revize seznamu syntaxí by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením (EU) č. 182/2011. Prováděcí akty týkající se seznamu syntaxí by měly být přijímány přezkumným postupem, jelikož tyto akty slouží k usnadnění používání evropské normy pro elektronickou fakturaci a zajišťují interoperabilitu a rychlou reakci na technologický vývoj. Přezkumný postup by měl být rovněž používán k přijetí prováděcích aktů ohledně námitek proti evropské normě pro elektronickou fakturaci, neboť tyto akty by mohly mít důsledky pro povinnost přijímat a zpracovávat elektronické faktury.
(44)
Jelikož cílů této směrnice, totiž odstranění překážek trhu a obchodu vytvořených existencí odlišných vnitrostátních pravidel a norem a v zajištění interoperability, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Oblast působnosti
Tato směrnice se použije na elektronické faktury vystavované na základě plnění zakázek, na něž se vztahuje směrnice 2009/81/ES, 2014/23/EU, 2014/24/EU nebo 2014/25/EU.
Tato směrnice se nevztahuje na elektronické faktury vystavované na základě plnění zakázek, které spadají do oblasti působnosti směrnice 2009/81/ES, pokud bylo zadání a plnění zakázky v souladu s platnými právními a správními předpisy členského státu prohlášeno za utajené nebo musí být doprovázeno zvláštními bezpečnostními opatřeními a pokud daný členský státy stanovil, že dotyčné základní zájmy nelze zaručit mírnějšími opatřeními.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1)
„elektronickou fakturou“ faktura, která byla vystavena, předána a přijata ve strukturovaném elektronickém formátu, jenž umožňuje její automatizované a elektronické zpracování;
2)
„základními prvky elektronické faktury“ soubor zásadních informačních prvků, které musí elektronická faktura obsahovat, aby umožňovala přeshraniční interoperabilitu, včetně informací nezbytných k zajištění souladu s právními předpisy;
3)
„sémantickým datovým modelem“ strukturovaný a logicky vzájemně propojený soubor pojmů a jejich významů, které určují základní prvky elektronické faktury;
4)
„syntaxí“ strojově čitelný jazyk nebo dialekt jazyka použitý k vyjádření datových prvků obsažených v elektronické faktuře;
5)
„syntaktickými vazbami“ pokyny o způsobu, jakým by sémantický datový model pro elektronické faktury mohl být v jednotlivých syntaxích vyjádřen;
6)
„veřejnými zadavateli“ veřejní zadavatelé ve smyslu čl. 1 bodu 17 směrnice 2009/81/ES, čl. 6 odst. 1 směrnice 2014/23/EU a čl. 2 odst. 1 bodu 1 směrnice 2014/24/EU;
7)
„veřejnými zadavateli na nižší úrovni“ veřejní zadavatelé na nižší úrovni ve smyslu čl. 2 odst. 1 bodu 3 směrnice 2014/24/EU;
8)
„centrálním zadavatelem“ centrální zadavatel ve smyslu čl. 2 odst. 1 bodu 16 směrnice 2014/24/EU;
9)
„zadavateli“ zadavatelé ve smyslu čl. 1 bodu 17 směrnice 2009/81/ES, čl. 7 odst. 1 a 2 směrnice 2014/23/EU a čl. 4 odst. 1 směrnice 2014/25/EU;
10)
„mezinárodní normou“ mezinárodní norma ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1025/2012;
11)
„evropskou normou“ evropská norma ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 1025/2012.
Článek 3
Vytvoření evropské normy
1. Komise požádá příslušnou evropskou normalizační organizaci, aby navrhla evropskou normu pro sémantický datový model základních prvků elektronické faktury (dále jen „evropská norma pro elektronickou fakturaci“).
Komise vznese požadavek, aby evropská norma pro elektronickou fakturaci splňovala alespoň tato kritéria:
-
byla technologicky neutrální,
-
byla slučitelná s příslušnými mezinárodními normami pro elektronickou fakturaci,
-
zohledňovala potřebu ochrany osobních údajů v souladu se směrnicí 95/46/ES, přístup ochrany údajů již od návrhu a zásady proporcionality, minimalizace údajů a omezení účelu,
-
byla soudržná s příslušnými ustanoveními směrnice 2006/112/ES,
-
umožňovala zavedení praktických, uživatelsky vstřícných a nákladově efektivních systémů elektronické fakturace,
-
zohledňovala zvláštní potřeby malých a středních podniků, jakož i veřejných zadavatelů na nižší úrovni a zadavatelů,
-
byla vhodná pro použití při obchodním styku mezi podniky.
Komise příslušnou evropskou normalizační organizaci požádá, aby poskytla omezený seznam syntaxí, které splňují evropskou normu pro elektronickou fakturaci, vhodné syntaktické vazby a pokyny týkající se interoperability předávání s cílem usnadnit používání takové normy.
Tyto žádosti se přijímají postupem stanoveným v čl. 10 odst. 1 až 5 nařízení (EU) č. 1025/2012.
Norma musí být v rámci svého vypracovávání příslušnou evropskou normalizační organizací ve lhůtě stanovené v odstavci 2 otestována z hlediska praktické použitelnosti pro konečného uživatele. Celkovou odpovědnost za toto testování nese Komise, která zajistí, aby během provádění testu byl brán zvláštní zřetel na dodržení kritérií praktičnosti, uživatelské vstřícnosti a případných nákladů na zavedení v souladu s odst. 1 druhým pododstavcem. Zprávu o výsledku testování předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě.
2. Pokud evropská norma pro elektronickou fakturaci vypracovaná v souladu se žádostí uvedenou v odstavci 1 splňuje požadavky, jež jsou v této žádosti uvedeny, a poté, co byla dokončena testovací fáze podle odst. 1 pátého pododstavce, zveřejní Komise odkaz na tuto normu v Úředním věstníku Evropské unie společně se seznamem omezeného počtu syntaxí vypracovaným v souladu s žádostí uvedenou v odstavci 1. Toto zveřejnění musí být dokončeno do 27. května 2017.
Článek 4
Formální námitky proti evropské normě
1. Má-li členský stát nebo Evropský parlament za to, že evropská norma pro elektronickou fakturaci a seznam syntaxí zcela nesplňují požadavky stanovené v čl. 3 odst. 1, uvědomí o tom Komisi a připojí podrobné vysvětlení; Komise poté rozhodne:
a)
zveřejnit, nezveřejnit nebo zveřejnit s omezením odkazy na evropskou normu pro elektronickou fakturaci a seznam syntaxí v Úředním věstníku Evropské unie;
b)
zachovat, zachovat s omezením nebo zrušit odkazy na evropskou normu pro elektronickou fakturaci a seznam syntaxí v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Komise zveřejní na svých internetových stránkách informace o evropské normě pro elektronickou fakturaci a seznamu syntaxí, které byly předmětem rozhodování podle odstavce 1.
3. Komise vyrozumí příslušnou evropskou normalizační organizaci o rozhodnutí uvedeném v odstavci 1 a případně ji požádá o revizi dané evropské normy pro elektronickou fakturaci nebo seznamu syntaxí.
4. Rozhodnutí uvedená v odst. 1 písm. a) a b) tohoto článku se přijímají přezkumným postupem podle čl. 10 odst. 2.
Článek 5
Udržování a další vývoj evropské normy a seznamu syntaxí
1. V zájmu zohlednění technologického vývoje a zajištění plné a trvalé interoperability v elektronické fakturaci při zadávání veřejných zakázek může Komise:
a)
provádět aktualizace nebo revize evropské normy pro elektronickou fakturaci;
b)
provádět aktualizace nebo revize seznamu syntaxí, který zveřejnila v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Pokud se Komise rozhodne přistoupit k opatření uvedenému v odst. 1 písm. a), podá žádost u příslušné evropské normalizační organizace. Tato žádost se podává postupem podle čl. 3 odst. 1 bez použití lhůt v něm stanovených.
3. Článek 4 se použije na každou aktualizaci nebo revizi provedenou v souladu s odst. 1 písm. a) tohoto článku.
4. Pokud se Komise rozhodne přistoupit k opatření uvedenému v odst. 1 písm. b), učiní tak přezkumným postupem podle čl. 10 odst. 2 nebo podáním žádosti u příslušné evropské normalizační organizace. Tato žádost se podává postupem podle čl. 3 odst. 1 bez použití lhůt v něm stanovených.
Článek 6
Základní prvky elektronické faktury
Základními prvky elektronické faktury jsou mimo jiné:
a)
identifikátory procesu a faktury;
b)
fakturační období;
c)
údaje o prodávajícím;
d)
údaje o kupujícím;
e)
údaje o plátci;
f)
údaje o daňovém zástupci prodávajícího;
g)
referenční číslo zakázky;
h)
informace o dodání;
i)
pokyny k platbě;
j)
informace o přeplatcích nebo nedoplatcích;
k)
informace o fakturačních položkách podle řádků;
l)
celkové fakturované částky;
m)
rozdělení DPH.
Článek 7
Přijetí a zpracování elektronických faktur
Členské státy zajistí, aby veřejní zadavatelé a zadavatelé přijímali a zpracovávali elektronické faktury, které splňují evropskou normu pro elektronickou fakturaci, na niž byl zveřejněn odkaz podle čl. 3 odst. 2, a odpovídají kterékoli ze syntaxí uvedených na seznamu zveřejněném podle čl. 3 odst. 2.
Článek 8
Ochrana údajů
1. Touto směrnicí není dotčeno platné právo Unie a vnitrostátní právo v oblasti ochrany údajů.
2. Nestanoví-li právní předpisy Unie nebo vnitrostátní právní předpisy jinak, a aniž jsou dotčeny výjimky a omezení podle článku 13 směrnice 95/46/ES, lze osobní údaje získané za účelem elektronické fakturace použít pouze k tomuto účelu nebo případně k účelům s ním slučitelným.
3. Aniž jsou dotčeny výjimky a omezení podle článku 13 směrnice 95/46/ES, členské zajistí, aby právní úprava zveřejňování osobních údajů shromážděných při elektronické fakturaci pro účely transparentnosti a určení odpovědnosti byla v souladu s účelem tohoto zveřejnění a se zásadou ochrany soukromí.
Článek 9
Používání elektronických faktur pro účely DPH
Touto směrnicí není dotčena směrnice 2006/112/ES.
Článek 10
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 11
Provedení do vnitrostátního práva
1. Členské státy přijmou, zveřejní a uplatňují právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 27. listopadu 2018. Jejich znění sdělí neprodleně Komisi.
2. Odchylně od odstavce 1 členské státy do osmnácti měsíců od zveřejnění odkazu na evropskou normu pro elektronickou fakturaci v Úředním věstníku Evropské unie přijmou, zveřejní a uplatňují předpisy nezbytné k dosažení souladu s povinností přijímat a zpracovávat elektronické faktury stanovenou v článku 7.
Členské státy mohou odložit uplatňování uvedené v prvním pododstavci nejdéle na třicet měsíců od zveřejnění odkazu na evropskou normu pro elektronickou fakturaci v Úředním věstníku Evropské unie, pokud jde o jejich veřejné zadavatele na nižší úrovni a zadavatele.
Po zveřejnění odkazu na evropskou normu pro elektronickou fakturaci zveřejní Komise v Úředním věstníku Evropské unie konečnou lhůtu pro uvedení předpisů podle prvního pododstavce v účinnost.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 12
Přezkum
Komise přezkoumá účinky této směrnice na vnitřní trh a na využívání elektronické fakturace při zadávání veřejných zakázek a do tří let po uplynutí lhůty maximálního odkladu pro veřejné zadavatele na nižší úrovni, uvedené v čl. 11 odst. 2 druhém pododstavci, o tom podá zprávu Evropskému parlamentu a Radě. V případě potřeby ke zprávě připojí posouzení dopadů týkající se potřeby dalších opatření.
Článek 13
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 14
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 16. dubna 2014.
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2014/55/EU
av den 16 april 2014
om elektronisk fakturering vid offentlig upphandling
(Text av betydelse för EES)
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 114,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
med beaktande av yttrandet från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén (1),
med beaktande av yttrandet från Regionkommittén (2),
i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (3), och
av följande skäl:
(1)
Flera globala, nationella, regionala och proprietära standarder för elektroniska fakturor existerar och används för närvarande i medlemsstaterna. Ingen av dessa standarder är dominerande och flera av dem är inte kompatibla med varandra.
(2)
I brist på en gemensam standard beslutar medlemsstater, när de främjar användning av elektroniska fakturor vid offentlig upphandling eller gör den obligatorisk, att utveckla egna tekniska lösningar baserade på separata nationella standarder. Antalet olika standarder som samexisterar i medlemsstaterna ökar därför och kommer sannolikt att öka ännu mer i framtiden.
(3)
De många olika inkompatibla standarderna leder till alltför hög komplexitet, rättslig osäkerhet och ytterligare driftskostnader för ekonomiska aktörer som använder elektroniska fakturor i de olika medlemsstaterna. Ekonomiska aktörer som vill genomföra gränsöverskridande upphandlingsaktiviteter tvingas ofta följa en ny e-fakturastandard varje gång de går in på en ny marknad. Eftersom de skilda rättsliga och tekniska kraven för elektroniska fakturor avskräcker ekonomiska aktörer från gränsöverskridande upphandlingsaktiviteter, utgör de hinder för marknadstillträde i gränsöverskridande offentlig upphandling och handelshinder. De hindrar de grundläggande friheterna och har på så vis en direkt inverkan på hur den inre marknaden fungerar.
(4)
Dessa hinder för handeln på den inre marknaden kommer troligen att öka i framtiden, när fler inkompatibla nationella och proprietära standarder utvecklas och när användningen av elektroniska fakturor vid offentlig upphandling blir vanligare eller blir obligatorisk i fler medlemsstater.
(5)
Hindren för gränsöverskridande handel till följd av att flera rättsliga krav och tekniska standarder för elektronisk fakturering existerar samtidigt och till följd av brist på interoperabilitet bör undanröjas eller minskas. För att uppnå det målet bör det utvecklas en gemensam europeisk standard för den semantiska datamodellen för en elektronisk fakturas basinnehåll (nedan kallad europeisk standard för elektronisk fakturering). Standarden bör fastställa och beskriva det basinnehåll som en elektronisk faktura alltid måste innehålla och därmed göra det enklare att skicka och motta elektroniska fakturor mellan system som bygger på olika tekniska standarder. Förutsatt att de befintliga nationella tekniska standarderna inte strider mot denna standard, bör de inte ersättas, och deras användning bör inte heller begränsas, genom denna standard, samtidigt som det bör vara möjligt att fortsätta att tillämpa dem parallellt med den europeiska standarden.
(6)
Genom att säkerställa semantisk interoperabilitet och förbättra den rättsliga säkerheten kommer detta direktiv att främja införandet av elektronisk fakturering vid offentlig upphandling och därigenom möjliggöra för medlemsstaterna, upphandlande myndigheter och enheter samt ekonomiska aktörer att generera betydande fördelar när det gäller besparingar, miljöpåverkan och minskning av administrativa arbetsbördor.
(7)
Fördelarna med elektronisk fakturering maximeras när upprättandet, sändandet, överföringen, mottagandet och behandlingen av en faktura helt kan automatiseras. Därför bör endast maskinellt läsbara fakturor som kan behandlas automatiskt och digitalt av mottagaren anses överensstämma med den europeiska standarden för elektronisk fakturering. En ren bildfil bör inte anses vara en elektronisk faktura med avseende på tillämpningen av detta direktiv.
(8)
Målet med interoperabilitet är att möjliggöra presentation och behandling av information på ett konsekvent sätt i olika affärssystem, oavsett teknik, tillämpning eller plattform. Full interoperabilitet innefattar interoperabilitet på tre skilda nivåer: vad gäller innehåll i fakturan (semantik), format eller språk som används (syntax) och överföringsmetod. Semantisk interoperabilitet innebär att den elektroniska fakturan innehåller en viss mängd erfordrad information och att den exakta innebörden i den utbytta informationen bevaras och förstås på ett otvetydigt sätt, oberoende av hur den återges eller överförs rent fysiskt. Syntaktisk interoperabilitet innebär att dataelementen i en elektronisk faktura presenteras i ett format som kan utbytas direkt mellan avsändare och mottagare och behandlas automatiskt. Syntaktisk interoperabilitet kan säkerställas på något av följande två sätt: antingen genom användning av gemensam syntax eller genom mappning mellan olika syntaxer.
(9)
Ett stort antal syntaxer används. Det blir allt vanligare att säkerställa syntaktisk interoperabilitet genom mappning. Metoden är effektiv, om fakturan innehåller alla erfordrade dataelement på semantisk nivå och om deras innebörd är otvetydig. Eftersom detta ofta inte är fallet, krävs åtgärder för att säkerställa interoperabilitet på semantisk nivå. För att ytterligare förenkla användningen av elektronisk fakturering och minska kostnaderna, bör ett av de långsiktiga målen vara att begränsa det antal syntaxer som används, helst genom att fokusera på de mest använda.
(10)
Standardiseringen av elektronisk fakturering kompletterar även insatserna för att främja införandet av elektronisk upphandling enligt de relevanta bestämmelserna i Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/24/EU (4) och Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/25/EU (5).
(11)
Europeiska rådet uttryckte i sina slutsatser av den 28 och 29 juni 2012 och den 24 oktober 2013 att särskild prioritet bör ges åtgärder som syftar till ytterligare utveckling av gränsöverskridande e-handel och modernisering av de offentliga förvaltningarna, bland annat genom underlättande av övergången till och genom ett snabbt genomförande av elektronisk fakturering.
(12)
Europaparlamentet pekade i sin resolution av den 20 april 2012 på marknadsfragmentering till följd av nationella regler om elektronisk fakturering, betonade de betydande fördelarna med elektronisk fakturering och underströk vikten av ett klart rättsläge, en tydlig teknisk miljö samt öppna och interoperabla lösningar för elektronisk fakturering, grundat på gemensamma rättsliga krav, företagsprocesser och tekniska standarder. Av dessa skäl uppmanade Europaparlamentet till att göra elektronisk fakturering vid offentlig upphandling obligatorisk senast 2016.
(13)
Det europeiska flerpartsforum för elektronisk fakturering (e-fakturering) som inrättades genom kommissionens beslut av den 2 november 2010 (6) antog enhälligt en rekommendation om användning av en semantisk datamodell för att stödja interoperabilitet för elektronisk fakturering i oktober 2013.
(14)
Detta direktiv bör gälla elektroniska fakturor som tas emot av upphandlande myndigheter och enheter och utfärdas till följd av utförda kontrakt på vilka Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/81/EG (7), Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/23/EU (8), direktiv 2014/24/EU eller direktiv 2014/25/EU är tillämpligt. Endast elektroniska fakturor som utfärdas av den ekonomiska aktör som har tilldelats det offentliga kontraktet eller koncessionskontraktet (huvudentreprenören) bör omfattas av detta direktiv. Om medlemsstater enligt artikel 71 i direktiv 2014/24/EU och artikel 88 i direktiv 2014/25/EU tillåter direkt betalning till underleverantörer, bör dock arrangemangen som ska fastställas i upphandlingsdokumenten innehålla bestämmelser om huruvida elektronisk fakturering ska användas vid betalningar till underleverantörer. Det bör klargöras att detta direktiv, när ett kontrakt tilldelas en grupp ekonomiska aktörer, gäller de elektroniska fakturor som utfärdas både av gruppen och av de enskilda ekonomiska aktörerna.
(15)
Detta direktiv bör även tillämpas på koncessionskontrakt som innebär betalningar som kräver att fakturorna utfärdas av den ekonomiska aktör som tilldelats koncessionskontraktet. Begreppet koncessioner definieras i artikel 5.1 i direktiv 2014/23/EU. Syftet med koncessionskontrakt är upphandling av byggentreprenader eller tjänster genom koncession där ersättningen består av rätten att utnyttja byggnadsverket eller tjänsterna eller av dels en sådan rätt, dels betalning.
(16)
Detta direktiv gäller med förbehåll för artikel 346 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Detta direktiv är inte tillämpligt på elektroniska fakturor som utfärdas till följd av utförda kontrakt (sekretessbelagda eller förenade med särskilda säkerhetsåtgärder) och inte omfattas av direktiv 2014/23/EU, direktiv 2014/24/EU och direktiv 2014/25/EU enligt artiklarna 10.6, 15.3 respektive 24.3 i dessa. På samma villkor bör det i detta direktiv föreskrivas ett särskilt undantag för elektroniska fakturor som utfärdas till följd av utförda kontrakt (sekretessbelagda eller förenade med särskilda säkerhetsåtgärder) och omfattas av tillämpningsområdet för direktiv 2009/81/EG.
(17)
De definitioner som används i detta direktiv bör överensstämma med annan unionslagstiftningen om offentlig upphandling.
(18)
Kommissionen bör tillämpa de relevanta bestämmelserna i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1025/2012 (9) för att begära att den relevanta europeiska standardiseringsorganisationen utarbetar en europeisk standard för elektronisk fakturering. Enligt de relevanta bestämmelserna i förordning (EU) nr 1025/2012 omfattas kommissionens beslut om en sådan begäran av granskningsförfarandet i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (10).
(19)
Den europeiska standarden för elektronisk fakturering bör grunda sig på de befintliga tekniska specifikationer som har utvecklats inom ramen för europeiska standardiseringsorganisationer, som CEN (CWA 16356-MUG och CWA 16562-CEN BII), och ta hänsyn till andra relevanta tekniska specifikationer som har utarbetats inom ramen för internationella standardiseringsorganisationer, som UN/CEFACT (CII v. 2.0) och ISO (finansiell faktura baserad på ISO 20022-metodiken). Vid utförandet av begäran om standardisering bör den relevanta europeiska standardiseringsorganisationen även ta hänsyn till resultaten av storskaliga pilotprojekt som genomförs inom ramen för policystödprogrammet inom ramprogrammet för konkurrenskraft och innovation samt andra relevanta organ och organisationers tekniska specifikationer för elektronisk fakturering med utbredd användning inom näringslivet. Den europeiska standarden för elektronisk fakturering bör också vara kompatibel med befintliga standarder för betalningar för att möjliggöra automatisk behandling av betalningar.
(20)
I sin begäran till den relevanta europeiska standardiseringsorganisationen bör kommissionen begära att den europeiska standarden för elektronisk fakturering ska vara tekniskt neutral, för att undvika snedvriden konkurrens, att den överensstämmer med relevanta internationella standarder för elektronisk fakturering, för att undvika tekniska hinder för marknadstillträde för leverantörer från tredjeländer och göra det enklare för europeiska leverantörer att skicka elektroniska fakturor till köpare i tredjeländer, samt att den är förenlig med direktiv 2006/112/EG (11). Eftersom elektroniska fakturor kan innehålla personuppgifter, bör kommissionen också begära att europeisk standard för elektronisk fakturering tar hänsyn till skydd av personuppgifter i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG (12) samt principerna om inbyggt uppgiftsskydd, proportionalitet och uppgiftsminimering. Förutom dessa minimikrav bör kommissionen i sin begäran till den relevanta europeiska standardiseringsorganisationen fastställa ytterligare krav på innehållet i den europeiska standarden för elektronisk fakturering och ett slutdatum för dess antagande.
(21)
För att även små och medelstora företag ska kunna dra nytta av elektronisk fakturering vid offentlig upphandling bör den europeiska standarden för elektronisk fakturering göra det möjligt att inrätta användarvänliga system för elektronisk fakturering, det vill säga sådana som är enkla att förstå och enkla att använda. I detta sammanhang bör det även beaktas att framför allt små och medelstora företag samt mindre upphandlande myndigheter och enheter har begränsad personalstyrka och ekonomiska medel.
(22)
Den europeiska standarden för elektronisk fakturering bör även vara lämplig för användning vid handelstransaktioner mellan företag. För att göra det möjligt för privata ekonomiska aktörer att använda den nya standarden i sina affärsförbindelser bör kommissionen därför se till att standarden inte utvecklas på ett sådant sätt att den är lämplig för användning endast vid offentlig upphandling.
(23)
Fakturor som utfärdas inom olika branscher kan behöva innehålla information som är specifik för branscherna i fråga. Ett begränsat antal gemensamma standardelement bör dock finnas med på alla fakturor. Att dessa element finns med är helt nödvändigt för kontroll av huruvida fakturan korrekt återspeglar den underliggande affärstransaktionen och för att säkerställa att fakturan är rättsligt giltig. En förteckning över sådana element som krävs för mervärdesskatteändamål finns i direktiv 2006/112/EG. Den europeiska standarden för elektronisk fakturering bör vara förenlig med dessa element.
(24)
Den europeiska standarden för elektronisk fakturering bör fastställa semantiska dataelement, särskilt avseende kompletterande uppgifter om säljare och köpare, processidentifierare, fakturaegenskaper, detaljer om föremålet för fakturan, leveransinformation, betalningsuppgifter och betalningsvillkor. En elektronisk fakturas basinnehåll bör finnas med på alla elektroniska fakturor. Detta bör säkerställa en tydlig och enhetlig tillämpning av elektronisk fakturering.
(25)
En elektronisk fakturas avsändare bör även i fortsättningen ha möjlighet att garantera ursprungets äkthet och fakturainnehållets integritet genom flera metoder, bland annat genom en elektronisk signatur, så att uppfyllande av målen i direktiv 2006/112/EG säkerställs, men krav på elektronisk signatur bör inte ingå som ett av elementen i den europeiska standarden för elektronisk fakturering.
(26)
För att undvika överdrivna kostnader och bördor för upphandlande myndigheter och enheter, bör den relevanta europeiska standardiseringsorganisationen uppmanas att fastställa en förteckning över ett begränsat antal syntaxer som överensstämmer med den europeiska standarden för elektronisk fakturering. Den förteckningen bör inte utgöra en del av den europeiska standarden för elektronisk fakturering. De fastställda syntaxerna måste redan användas utbrett och med framgång bland ekonomiska aktörer och upphandlande myndigheter. I syfte att underlätta och påskynda medlemsstaternas genomförande kommer den relevanta europeiska standardiseringsorganisationen att uppmanas att tillhandahålla lämpliga syntaxbindningar från den europeiska standarden för elektronisk fakturering till alla syntaxer i förteckningen. Syntaxbindningar är riktlinjer för hur standarden kan återges i de olika syntaxerna. Denna standardiseringsprodukt bör komplettera den europeiska standarden för elektronisk fakturering och förteckningen över syntaxer.
(27)
För att underlätta användning av den europeiska standarden för elektronisk fakturering bör den europeiska standardiseringsorganisationen även uppmanas att utarbeta riktlinjer för interoperabilitet vid överföring. Dessa riktlinjer bör inte utgöra en del av den europeiska standarden för elektronisk fakturering eller vara bindande för upphandlande myndigheter och enheter.
(28)
Innan den europeiska standarden för elektronisk fakturering införs i medlemsstaterna, bör standardens praktiska tillämpning testas i tillräcklig utsträckning. Denna bedömning bör genomföras under utarbetandet av standarden. Bedömningen bör omfatta slutanvändarna och framför allt inbegripa aspekter som ändamålsenlighet och användarvänlighet samt visa att standarden kan genomföras på ett kostnadseffektivt och proportionellt sätt.
(29)
Om den europeiska standard för elektronisk fakturering och den förteckning över syntaxer som överensstämmer med den standard som har utarbetats av den relevanta europeiska standardiseringsorganisationen uppfyller kraven i kommissionens begäran och om standarden har testats, bör en hänvisning till den europeiska standarden för elektronisk fakturering och förteckningen över syntaxer offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning.
(30)
Bestämmelserna om utvecklingen av standarden och de andra standardiseringsprodukter som fastställs i detta direktiv är förenliga med de relevanta bestämmelserna i förordning (EU) nr 1025/2012. Med tanke på detta direktivs särskilda art är det dock lämpligt att föreskriva att besluten att offentliggöra eller inte offentliggöra hänvisningar till standarden och förteckningen över syntaxer eller att offentliggöra dem med begränsningar antas i enlighet med granskningsförfarandet. Detta bör dock inte påverka tillämpningen av relevanta bestämmelser i förordning (EU) nr 1025/2012 om formella invändningar mot den europeiska standarden.
(31)
Europeiska standardiseringsorganisationer granskar och uppdaterar regelbundet standarder för att anpassa dem till den tekniska utvecklingen. Mot bakgrund av hur snabbt sådan utveckling sker inom IKT-sektorn, bör kommissionen även kunna begära att den relevanta europeiska standardiseringsorganisationen ser över och uppdaterar den europeiska standarden för elektronisk fakturering att ta hänsyn till denna utveckling och för att säkerställa fortsatt interoperabilitet.
(32)
I syfte för att möta den tekniska utvecklingen eller marknadens krav bör kommissionen kunna anta en genomförandeakt för att se över och uppdatera förteckningen över syntaxer. Vid mer komplexa anpassningar bör kommissionen även kunna begära att den relevanta europeiska standardiseringsorganisationen ser över och uppdaterar förteckningen över syntaxer.
(33)
Kommissionen bör kunna se över en redan antagen förteckning över syntaxer, om den anser detta som nödvändigt för att säkerställa full och kontinuerlig interoperabilitet, ta hänsyn till den tekniska utvecklingen eller begränsa det antal syntaxer som får användas. Härvid bör kommissionen beakta den förteckning över syntaxer som fastställs, ses över och uppdateras av den relevanta europeiska standardiseringsorganisationen.
(34)
Vid utgången av de tidsfrister för införlivande som fastställs i detta direktiv bör upphandlande myndigheter och enheter vara skyldiga att ta emot och behandla elektroniska fakturor som överensstämmer med den europeiska standarden för e-lektronisk fakturering och med alla de syntaxer som förekommer i den förteckning som kommissionen offentliggör i Europeiska unionens officiella tidning. Upphandlande myndigheter och enheter bör därför inte avvisa elektroniska fakturor som uppfyller ovannämnda villkor endast på grund av att de inte överensstämmer med krav (till exempel nationella eller branschspecifika krav eller ytterligare tekniska krav) förutom de som specifikt föreskrivs i detta direktiv. Andra tvingande grunder för avslag, som t.ex. de rörande avtalsvillkor, bör dock inte påverkas av denna skyldighet. Innan de upphandlande myndigheterna och enheterna betalar fakturan bör det dock under alla omständigheter stå dem fritt att kontrollera huruvida innehållet i den elektroniska fakturan korrekt återspeglar den underliggande affärstransaktionen (till exempel om fakturabeloppet är korrekt) och om fakturan har utställts till rätt mottagare. Skyldigheten att inte avvisa elektroniska fakturor i enlighet med detta direktiv påverkar inte tillämpningen av Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/7/EU (13).
(35)
Detta direktiv bör endast ålägga mottagarna av en faktura, dvs. upphandlande myndigheter, inköpscentraler och upphandlande enheter, att acceptera och behandla elektroniska fakturor. Detta direktiv bör inte påverka rätten för fakturans avsändare att välja mellan att sända sin faktura i enlighet med den europeiska standarden för elektronisk fakturering, nationella eller andra tekniska standarder eller i pappersformat. Detta direktiv bör inte hindra medlemsstaterna från att fastställa att endast elektroniska fakturor kan översändas inom ramen för offentlig upphandling. Om avsändaren väljer att översända fakturan enligt den europeiska standarden för elektronisk fakturering, bör mottagarens skyldighet att ta emot och behandla fakturan endast gälla om denna överensstämmer med någon av de syntaxer som ingår i den förteckning över syntaxer som kommissionen har offentliggjort i Europeiska unionens officiella tidning. Detta bör dock inte påverka avsändarens möjlighet att använda en tredje parts tjänster för översättning mellan den egna syntaxen och en syntax i förteckningen.
(36)
Europeiska datatillsynsmannen har hörts i enlighet med artikel 28.2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 (14) och avgav ett yttrande den 11 november 2013 (15). I sitt yttrande offentliggjorde han rekommendationer för att säkerställa ett tillräckligt uppgiftsskydd vid tillämpningen av detta direktiv. De rekommendationerna bör beaktas när den europeiska standarden för elektronisk fakturering utarbetas och när personuppgifter behandlas av upphandlande myndigheter och enheter. Framför allt bör det klargöras att den befintliga dataskyddslagstiftningen även är tillämplig på elektronisk fakturering och att offentliggörande av personuppgifter i öppenhets- och redovisningssyfte måste stå i proportion till integritetsskyddet.
(37)
Eftersom direktiv 2006/112/EG innehåller bestämmelser om fakturering, inklusive elektronisk fakturering, bör dess förhållande till detta direktiv klargöras. Detta direktiv har ett annat syfte, och ett annat tillämpningsområde än direktiv 2006/112/EG, och följaktligen påverkar det inte bestämmelserna om användning av elektroniska fakturor för mervärdesskatteändamål i detta. Särskilt artikel 232 i direktiv 2006/112/EG reglerar förhållandet mellan handelspartner och syftar till att säkerställa att mottagaren inte kan påtvingas användning av elektroniska fakturor av avsändaren. Detta bör dock inte påverka medlemsstaternas rätt att införa en skyldighet för upphandlande myndigheter och enheter att, på vissa villkor, ta emot elektroniska fakturor.
(38)
För att göra det möjligt för upphandlande myndigheter och enheter att ordentligt förbereda och vidta de tekniska åtgärder som efter antagandet av den europeiska standarden för elektronisk fakturering och godkännandet av förteckningen över syntaxer krävs för att iaktta detta direktiv och med beaktande av att det krävs ett snabbt genomförande av elektronisk fakturering, bör en tidsfrist för införlivande på 18 månader efter offentliggörandet av hänvisningen till den europeiska standarden för elektronisk fakturering och förteckningen över syntaxer i Europeiska unionens officiella tidning anses vara motiverad. Genom undantag från denna allmänna tidsfrist för införlivande bör det vara tillåtet för medlemsstaterna, i syfte att underlätta införandet av elektronisk fakturering för vissa upphandlande myndigheter, såsom lokala och regionala upphandlande myndigheter och offentliga företag, skjuta upp tillämpningen av detta direktiv för upphandlande myndigheter under den centrala nivån och upphandlande enheter upp till 30 månader efter offentliggörandet av hänvisningen till den europeiska standarden för elektronisk fakturering och förteckningen över syntaxer i Europeiska unionens officiella tidning. Denna möjlighet att skjuta upp tillämpningen av kraven i detta direktiv bör inte gälla för inköpscentraler.
(39)
För att underlätta genomförandet av kraven i detta direktiv för upphandlande myndigheter och enheter bör kommissionen att se till att medlemsstaterna regelbundet hålls fullständigt informerade om de framsteg som görs med den utveckling av standarden och de tillhörande standardiseringsprodukterna som de relevanta europeiska standardiseringsorganisationerna ska genomföra. Detta bör möjliggöra för medlemsstaterna att utföra de nödvändiga förberedelserna i syfte att fullborda genomförandet inom de överenskomna tidsfristerna.
(40)
Eftersom upphandlande myndigheter och enheter dessutom kommer att kunna acceptera både elektroniska fakturor som uppfyller andra standarder än den europeiska standarden för elektronisk fakturering och pappersfakturor, om inte något annat fastställs i nationell lagstiftning, kommer detta direktiv inte att medföra några extra kostnader eller bördor för företagen, inklusive mikroföretag, små företag eller medelstora företag i den mening som avses i kommissionens rekommendation 2003/361/EG (16). Kommissionen och medlemsstaterna bör dessutom göra allt för att minimera kostnaderna för den europeiska standarden för elektronisk fakturering för användarna, särskilt för mikroföretag och små och medelstora företag, så att införandet av den i hela Europeiska unionen underlättas.
(41)
Vid genomförandet av detta direktiv bör medlemsstaterna ta hänsyn till små och medelstora företags samt små upphandlande myndigheters och enheters behov och ge alla upphandlande myndigheter, upphandlande enheter och leverantörer det stöd de behöver, så att den europeiska standarden för elektronisk fakturering kan användas. Dessutom bör utbildningsåtgärder tillhandahållas, framför allt för små och medelstora företag.
(42)
För att underlätta de tekniska anpassningar och anpassningar av förfaranden som alla parter som är delaktiga i offentlig upphandling måste göra för att säkerställa ett effektivt genomförande av detta direktiv, bör medlemsstaterna, om möjligt, göra stöd från strukturfonderna tillgängligt för alla stödberättigade upphandlande myndigheter, upphandlande enheter och små och medelstora företag.
(43)
För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av detta direktiv när det gäller utformningen, begränsningen och granskningen av förteckningen över syntaxer bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med förordning (EU) nr 182/2011. Granskningsförfarandet bör användas för antagandet av genomförandeakter rörande förteckningen över syntaxer, med tanke på att de är till för att underlätta tillämpningen av den europeiska standarden för elektronisk fakturering och säkerställa interoperabilitet och snabb anpassning till den tekniska utvecklingen. Granskningsförfarandet bör också användas för antagandet av genomförandeakter avseende invändningar mot den europeiska standarden för elektronisk fakturering, med tanke på att ett de akterna kan få konsekvenser för skyldigheten att ta emot och behandla elektroniska fakturor.
(44)
Eftersom målen för detta direktiv, nämligen att undanröja marknadshinder och handelshinder som uppstår till följd av att det finns nationella regler och standarder som skiljer sig år och att säkerställa interoperabilitet, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Tillämpningsområde
Det här direktivet ska tillämpas på elektroniska fakturor som utfärdas till följd av utförda kontrakt på vilka direktiv 2009/81/EG, direktiv 2014/23/EU, direktiv 2014/24/EU eller direktiv 2014/25/EU är tillämpliga.
Det här direktivet ska inte tillämpas på elektroniska fakturor som utfärdas till följd av utförda kontrakt som omfattas av direktiv 2009/81/EG, om upphandlingen och utförandet av kontraktet har sekretessbelagts eller inte får ske utan särskilda säkerhetsåtgärder i enlighet med gällande lagar och andra författningar i en medlemsstat, under förutsättning att medlemsstaten har fastställt att de väsentliga intressena i fråga inte kan garanteras genom mindre inkräktande åtgärder.
Artikel 2
Definitioner
I detta direktiv avses med
1. elektronisk faktura : en faktura som har utfärdats, översänts och mottagits i ett strukturerat elektroniskt format som gör det möjligt att behandla den automatiskt och elektroniskt,
2. en elektronisk fakturas basinnehåll : en uppsättning central information som en elektronisk faktura måste innehålla för att möjliggöra gränsöverskridande interoperabilitet, inklusive den information som krävs för att säkerställa efterlevnad av de lagstadgade kraven,
3. semantisk datamodell : en strukturerad och logiskt sammanhängande uppsättning termer och deras innebörd, som specificerar en elektronisk fakturas basinnehåll,
4. syntax : språk eller dialekt som går att läsa maskinellt och som används för att återge dataelementen i en elektronisk faktura,
5. syntaxbindningar : riktlinjer för hur en semantisk datamodell för en elektronisk faktura kan återges i de olika syntaxerna,
6. upphandlande myndigheter : upphandlande myndigheter enligt artikel 1 led 17 i direktiv 2009/81/EG, artikel 6.1 i direktiv 2014/23/EU och artikel 2.1 led 1 i direktiv 2014/24/EU,
7. upphandlande myndigheter under den centrala nivån : upphandlande myndigheter under den centrala nivån enligt definitionen i artikel 2.1 led 3 i direktiv 2014/24/EU,
8. inköpscentraler : inköpscentraler enligt definitionen i artikel 2.1 led 16 i direktiv2014/24/EU,
9. upphandlande enheter : upphandlande enheter enligt definitionen i artikel 1 led 17 i direktiv 2009/81/EG, artikel 7.1 och 7.2 i direktiv 2014/23/EU och artikel 4.1 i direktiv 2014/25/EU,
10. internationell standard : internationell standard enligt definitionen i artikel 2.1 a i förordning (EU) nr 1025/2012,
11. europeisk standard : europeisk standard enligt definitionen i artikel 2.1 b i förordning (EU) nr 1025/2012.
Artikel 3
Fastställande av en europeisk standard
1. Kommissionen ska begära att den relevanta europeiska standardiseringsorganisationen utarbetar en europeisk standard för den semantiska datamodellen för en elektronisk fakturas basinnehåll (nedan kallad europeisk standard för elektronisk fakturering).
Kommissionen ska kräva att den europeiska standarden för elektronisk fakturering uppfyller åtminstone följande kriterier:
-
Den är tekniskt neutral.
-
Den är kompatibel med relevanta internationella standarder för elektronisk fakturering.
-
Den tar hänsyn till behovet av skydd av personuppgifter i enlighet med direktiv 95/46/EG, till en metod för inbyggt integritetsskydd samt till proportionalitetsprincipen och principerna om uppgiftsminimering och ändamålsbegränsning.
-
Den är förenlig med relevanta bestämmelser i direktiv 2006/112/EG.
-
Den möjliggör upprättande av praktiska, användarvänliga, flexibla och kostnadseffektiva system för elektronisk fakturering.
-
Den tar hänsyn till de särskilda behoven hos små och medelstora företag samt hos upphandlande myndigheter och enheter under den centrala nivån.
-
Den är lämplig att använda vid handelstransaktioner mellan företag.
Kommissionen ska begära att den relevanta europeiska standardiseringsorganisationen tillhandahåller en förteckning över ett begränsat antal syntaxer som överensstämmer med den europeiska standarden för elektronisk fakturering, lämpliga syntaxbindningar och riktlinjer för interoperabilitet vid överföring i syfte att underlätta användningen av standarden.
Begäran ska antas i enlighet med förfarandet i artikel 10.1-10.5 i förordning (EU) nr 1025/2012.
Som en del i den relevanta europeiska standardiseringsorganisationens arbete med att utveckla standarden, ska standardens praktiska tillämpning för slutanvändarna testas inom den tidsfrist som anges i punkt 2. Kommissionen ska behålla det övergripande ansvaret för testerna och ska under testerna se till att särskild hänsyn tas till praktiska aspekter, användarvänlighet och eventuella kostnader för genomförande, i enlighet med punkt 1 andra stycket. Kommissionen ska överlämna en rapport om resultatet av testet till Europaparlamentet och rådet.
2. Om den europeiska standard för elektronisk fakturering som har utarbetats i enlighet med begäran i punkt 1 uppfyller kraven däri och en testfas i enlighet med punkt 1 femte stycket har genomförts, ska kommissionen offentliggöra hänvisningar till denna standard i Europeiska unionens officiella tidning tillsammans med den förteckning över ett begränsat antal syntaxer som har utarbetats i enlighet med begäran i punkt 1. Det offentliggörandet ska ske senast den 27 maj 2017.
Artikel 4
Formella invändningar mot den europeiska standarden
1. När en medlemsstat eller Europaparlamentet anser att den europeiska standarden för elektronisk fakturering och förteckningen över syntaxer inte helt och hållet uppfyller kraven i artikel 3.1, ska de informera kommissionen om detta med en detaljerad förklaring och kommissionen ska besluta
a)
att i Europeiska unionens officiella tidning offentliggöra eller inte offentliggöra hänvisningar till den europeiska standarden för elektronisk fakturering och den berörda förteckningen över syntaxer eller att offentliggöra dessa med begränsningar,
b)
att i Europeiska unionens officiella tidning behålla hänvisningarna till den europeiska standarden för elektronisk fakturering och den berörda förteckningen över syntaxer, att behålla hänvisningarna med begränsningar eller att dra tillbaka hänvisningarna.
2. Kommissionen ska på sin webbplats offentliggöra sådan information om den europeiska standarden för elektronisk fakturering och förteckningen över syntaxer som har blivit föremål för ett sådant beslut som avses i punkt 1.
3. Kommissionen ska underrätta den berörda europeiska standardiseringsorganisationen om det beslut som avses i punkt 1 och ska vid behov begära en översyn av den berörda europeiska standarden för elektronisk fakturering eller förteckningen över syntaxer.
4. De beslut som avses i punkt 1 a och b i denna artikel ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 10.2.
Artikel 5
Underhåll och vidareutveckling av den europeiska standarden och förteckningen över syntaxer
1. För att ta hänsyn till den tekniska utvecklingen och för att säkerställa full och kontinuerlig interoperabilitet i fråga om elektronisk fakturering vid offentlig upphandling får kommissionen
a)
uppdatera eller se över den europeiska standarden för elektronisk fakturering,
b)
uppdatera eller se över den förteckning över syntaxer som kommissionen har offentliggjort i Europeiska unionens officiella tidning.
2. Om kommissionen beslutar att vidta den åtgärd som avses i punkt 1 a, ska den lämna en begäran till den relevanta europeiska standardiseringsorganisationen. Denna begäran ska göras i enlighet med förfarandet i artikel 3.1 utan tillämpning av de tidsfrister som fastställs i denna.
3. Artikel 4 ska gälla för varje uppdatering eller översyn som genomförs i enlighet med punkt 1 a.
4. Om kommissionen beslutar att vidta den åtgärd som avses i punkt 1 b, ska den göra det antingen i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 10.2 eller genom att lämna en begäran till den relevanta europeiska standardiseringsorganisationen. Denna begäran ska göras i enlighet med förfarandet i artikel 3.1 utan tillämpning av de tidsfrister som fastställs i denna.
Artikel 6
En elektronisk fakturas basinnehåll
En elektronisk fakturas basinnehåll ska bl.a. vara
a)
identitet för behandling av fakturan, och fakturanummer,
b)
faktureringsperiod,
c)
uppgifter om säljaren,
d)
uppgifter om köparen,
e)
uppgifter om betalningsmottagaren,
f)
uppgifter om säljarens skatterepresentant,
g)
avtalets referens,
h)
leveransinformation,
i)
betalningsinstruktioner,
j)
uppgifter om rabatter och avgifter,
k)
uppgifter om fakturapost,
l)
fakturans totalbelopp,
m)
mervärdesskattespecificering.
Artikel 7
Mottagande och behandling av elektroniska fakturor
Medlemsstaterna ska säkerställa att upphandlande myndigheter och enheter tar emot och behandlar elektroniska fakturor som överensstämmer med den europeiska standard för elektronisk fakturering vars hänvisning har offentliggjorts i enlighet med artikel 3.2 och med någon av syntaxerna på den förteckning som har offentliggjorts enligt artikel 3.2.
Artikel 8
Uppgiftsskydd
1. Detta direktiv påverkar inte tillämpningen av tillämplig unionslagstiftning och nationell lagstiftning om uppgiftsskydd.
2. Om inte annat följer av bestämmelser av annan innebörd i unionsrätt eller nationell rätt och utan att det påverkar de undantag och begränsningar som föreskrivs i artikel 13 i direktiv 95/46/EG, får personuppgifter som inhämtats för elektronisk fakturering användas enbart för det ändamålet eller för ändamål som är förenliga med detta.
3. Utan att detta påverkar tillämpningen av de undantag och begränsningar som föreskrivs i artikel 13 i direktiv 95/46/EG ska medlemsstaterna se till att arrangemangen för att, i öppenhets- och redovisningssyfte, offentliggöra personuppgifter som har samlats in vid elektronisk fakturering överensstämmer med offentliggörandets ändamål och principen om integritetsskydd.
Artikel 9
Användning av elektroniska fakturor för mervärdesskatteändamål
Detta direktiv ska inte påverka tillämpningen av bestämmelserna i direktiv 2006/112/EG.
Artikel 10
Kommittéförfarande
1. Kommissionen ska biträdas av en kommitté. Kommittén ska vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011.
2. När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.
Artikel 11
Införlivande
1. Medlemsstaterna ska anta, offentliggöra och tillämpa de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast 27 november 2018. De ska genast överlämna texten till dessa åtgärder till kommissionen.
2. Genom undantag från punkt 1 ska medlemsstaterna senast 18 månader efter offentliggörandet av hänvisningen till den europeiska standarden för elektronisk fakturering i Europeiska unionens officiella tidning anta, offentliggöra och tillämpa de bestämmelser som är nödvändiga för att uppfylla skyldigheten i artikel 7 att ta emot och behandla elektroniska fakturor.
Medlemsstaterna får skjuta upp den tillämpning som avses i första stycket för sina upphandlande myndigheter och enheter under den centrala nivån upp till och med 30 månader efter offentliggörandet av hänvisningen till den europeiska standarden för elektronisk fakturering i Europeiska unionens officiella tidning.
Vid offentliggörandet av hänvisningen till den europeiska standarden för elektronisk fakturering ska kommissionen i Europeiska unionens officiella tidning offentliggöra sista datum för ikraftsättande av de åtgärder som avses i första stycket.
3. Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
Artikel 12
Översyn
Kommissionen ska se över effekterna av detta direktiv på den inre marknaden och på införandet av elektronisk fakturering vid offentlig upphandling och överlämna en rapport om detta till Europaparlamentet och rådet inom tre år efter tidsfristen för det maximala uppskjutandet för myndigheter under den centrala nivån enligt artikel 11.2 andra stycket. Rapporten ska vid behov åtföljas av en konsekvensbedömning avseende behovet av ytterligare åtgärder.
Artikel 13
Ikraftträdande
Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Artikel 14
Adressater
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.
Utfärdat i Strasbourg den 16 april 2014.