NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 168/2013
ze dne 15. ledna 2013
o schvalování dvoukolových nebo tříkolových vozidel a čtyřkolek a dozoru nad trhem s těmito vozidly
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, ve kterém je nutné zajistit volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu. Za tímto účelem byl zavedený komplexní systém ES schvalování typu pro dvoukolová a tříkolová motorová vozidla směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/24/ES (3) o schvalování typu pro tato vozidla. Tyto zásady by měly i nadále platit pro toto nařízení a akty v přenesené pravomoci a prováděcí akty přijaté podle tohoto nařízení.
(2)
Vnitřní trh by měl být založen na transparentních, jednoduchých a jednotných pravidlech, která poskytují právní jistotu a srozumitelnost, z nichž mohou mít prospěch podniky i spotřebitelé.
(3)
V zájmu zjednodušení a urychlení přijetí právních předpisů v oblasti schvalování typu byl v právních předpisech EU týkajících se schvalování typu vozidel zaveden nový regulační přístup, v jehož rámci zákonodárce řádným legislativním postupem stanoví pouze základní pravidla a zásady a přijetí právních předpisů obsahujících další technické podrobnosti deleguje na Komisi. Pokud jde o hmotněprávní požadavky, mělo by toto nařízení pouze stanovit základní ustanovení o funkční bezpečnosti a vlivu na životní prostředí a zmocnit Komisi ke stanovení technických specifikací.
(4)
Tímto nařízením by neměla být dotčena opatření na vnitrostátní úrovni a na úrovni Unie týkající se použití vozidel kategorie L v silničním provozu, jako jsou požadavky na zvláštní řidičská oprávnění, omezení maximální rychlosti nebo opatření upravující přístup na určité druhy silnic.
(5)
Dozor nad trhem v automobilovém odvětví, a zejména v odvětví vozidel kategorie L, by měl být zlepšen posílením právních ustanovení, jimiž se řídí shodnost výroby, a určením povinností hospodářských subjektů v dodavatelském řetězci. Zejména by se měla vyjasnit úloha a povinnosti orgánů členských států odpovědných za schvalování typu a za dozor nad trhem a měly by se posílit požadavky ohledně kvalifikace, povinností a výkonů technických zkušeben, které provádějí zkoušky pro schvalování typu vozidel. Dodržování požadavků týkajících se schvalování typu a shodnosti výroby obsažených v právních předpisech, jimiž se řídí automobilové odvětví, by mělo zůstat hlavní odpovědností schvalovacích orgánů, zatímco dozor nad trhem může být ve sdílené působnosti různých vnitrostátních orgánů. Je třeba zajistit efektivní koordinaci a monitorování na unijní i vnitrostátní úrovni s cílem zabezpečit, aby orgány pro dozor nad trhem a schvalovací orgány nová opatření účinně uplatňovaly.
(6)
Ustanovení o povinnostech vnitrostátních orgánů v oblasti dozoru nad trhem tohoto nařízení jsou v tomto nařízení konkrétnější než odpovídající ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 ze dne 9. července 2008, kterým se stanoví požadavky na akreditaci a dozor nad trhem týkající se uvádění výrobků na trh (4).
(7)
Toto nařízení by mělo obsahovat hmotněprávní požadavky na ochranu životního prostředí a na funkční bezpečnost vozidel. Hlavní prvky příslušných požadavků tohoto nařízení jsou založeny na výsledcích posouzení dopadů ze dne 4. října 2010 prováděného Komisí, které analyzuje různé možnosti srovnáním možných výhod a nevýhod z hospodářského, environmentálního, bezpečnostního a společenského hlediska. Tato analýza zahrnovala kvalitativní i kvantitativní aspekty. Po srovnání různých možností byly určené preferované možnosti vybrány jako základ tohoto nařízení.
(8)
Cílem tohoto nařízení je stanovit harmonizovaná pravidla pro schvalování typu vozidel kategorie L, aby bylo zajištěno fungování vnitřního trhu. Vozidla kategorie L jsou dvoukolová, tříkolová nebo čtyřkolová vozidla, například dvoukolová motorová vozidla, tříkolky a čtyřkolky. Dále je cílem tohoto nařízení zjednodušit stávající právní rámec, snížit emise z vozidel kategorie L, a dosáhnout tak přiměřenějšího podílu emisí z vozidel kategorie L na celkovém objemu emisí ze silniční dopravy, dále zvýšit celkovou úroveň bezpečnosti, přizpůsobit se technickému vývoji a posílit pravidla dozoru nad trhem.
(9)
Aby byla zajištěna vysoká úroveň funkční bezpečnosti vozidel, bezpečnosti osádky a ochrany životního prostředí, měly by být harmonizovány technické požadavky a normy v oblasti životního prostředí, které se uplatňují při schvalování typu vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků s ohledem na schvalování typu.
(10)
Cíle tohoto nařízení by neměly být dotčeny zaváděním určitých systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků po uvedení vozidel na trh, jejich registraci nebo jejich uvedení do provozu. Proto by měla být přijata odpovídající opatření k zajištění toho, aby systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, jimiž je možné vozidla vybavit a jež mohou významně ohrozit fungování systémů se zásadním významem pro ochranu životního prostředí nebo pro funkční bezpečnost, podléhaly před uvedením na trh, registrací nebo uvedením do provozu kontrole ze strany schvalovacího orgánu.
(11)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/1/ES ze dne 2. února 1995 o maximální konstrukční rychlosti, maximálním točivém momentu a maximálním netto výkonu motoru dvoukolových a tříkolových motorových vozidel (5) umožnila členským státům zamítnout na svém území počáteční a jakoukoli následnou registraci vozidel s maximálním netto výkonem vyšším než 74 kW. Bylo však provedeno několik vědeckých studií, které předpokládanou souvislost mezi bezpečností a absolutním omezením výkonu nepotvrdily. Z tohoto důvodu a v zájmu odstranění vnitřních překážek obchodu na trhu Unie by tato možnost již neměla být zachována. Pro snížení vysokého počtu úmrtí a zranění jezdců dvoukolových motorových vozidel při dopravních nehodách v Unii by měla být zavedena jiná, účinnější bezpečnostní opatření.
(12)
Toto nařízení stanoví environmentální požadavky pro dvě etapy, přičemž druhá z nich (Euro 5) je pro nové typy vozidel povinná od 1. ledna 2020, což vytváří dlouhodobou předvídatelnost plánování pro výrobce vozidel i dodavatelský průmysl. Další podporu prostřednictvím simulace a analýzy technické proveditelnosti a efektivity vynaložených nákladů podle nejnovějších dostupných údajů by měla poskytnout studie o dopadech na životní prostředí požadovaná tímto nařízením, která bude vycházet z budoucích dostupných údajů. Studie by měla navíc, mimo jiné, posoudit proveditelnost a efektivitu vynaložených nákladů u zkušebních požadavků na shodnost v provozu, požadavků na emise mimo cyklus a emisního limitu pro množství tuhých částic u některých kategorií nebo podkategorií. Na základě výsledků této studie by měla Komise zvážit předložení návrhu, který by tyto nové prvky zavedl do budoucích právních předpisů o schvalování typu, které budou uplatněny po skončení etap stanovených v tomto nařízení.
(13)
Účelem systému EU schvalování typu je umožnit každému členskému státu, aby potvrdil, že každý typ vozidla prošel kontrolou stanovenou tímto nařízením a akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty přijatými na jeho základě, a že jeho výrobce získal certifikát schválení typu. Ukládá také výrobcům povinnost vydat pro každé vozidlo vyrobené v souladu se schválením typu prohlášení o shodě. Pokud je k vozidlu přiloženo toto prohlášení, mělo by se povolit jeho uvedení na trh a registrace pro užívání v celé Unii.
(14)
Aby se zajistilo, že byl správně proveden postup pro sledování shodnosti výroby, jenž je jedním ze základních prvků systému EU pro schvalování typu, a že řádně funguje, měly by výrobce pravidelně kontrolovat příslušné orgány nebo k tomuto účelu určená technická zkušebna s odpovídající kvalifikací.
(15)
Toto nařízení představuje soubor konkrétních bezpečnostních a environmentálních požadavků. Jsou proto zapotřebí ustanovení zajišťující, že v případech, kdy vozidlo představuje závažné nebezpečí pro uživatele nebo pro životní prostředí, výrobce nebo jakýkoli jiný hospodářský subjekt v dodavatelském řetězci přijme účinná ochranná opatření ve smyslu článku 20 nařízení (ES) č. 765/2008. Schvalovací orgány by proto měly být schopny posoudit, zda jsou tato opatření dostatečná.
(16)
V omezeném počtu případů je vhodné umožnit vnitrostátní schválení typu malých sérií. Aby se zabránilo zneužívání, měl by být zjednodušený postup pro vozidla v malých sériích omezen na případy velmi omezené výroby. Proto je nezbytné na základě počtu vyrobených vozidel přesně definovat pojem malých sérií.
(17)
Unie je smluvní stranou Dohody Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel (dále jen „revidovaná dohoda z roku 1958“) (6). Aby se zjednodušily právní předpisy o schvalování typu v souladu s doporučeními zprávy vydané Komisí v roce 2006 s názvem „CARS 21: Rámec právní úpravy pro konkurenceschopnost automobilového průmyslu ve 21. století“, je vhodné zrušit všechny jednotlivé směrnice, aniž by došlo ke snížení úrovně ochrany. Požadavky stanovené těmito směrnicemi by měly být přesunuty do tohoto nařízení nebo do aktů v přenesené pravomoci přijatých na jeho základě a měly by být případně nahrazeny odkazy na předpisy Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN), pro něž Unie hlasovala nebo k nimž Unie přistoupila a jež jsou připojeny k revidované dohodě z roku 1958. Ke snížení administrativní zátěže procesu schvalování typu by se mělo výrobcům motorových vozidel umožnit, aby získali schválení typu podle tohoto nařízení, případně přímo prostřednictvím schválení v souladu s příslušnými předpisy EHK OSN uvedenými v přílohách tohoto nařízení nebo v aktech v přenesené pravomoci přijatých na základě tohoto nařízení.
(18)
Předpisy EHK OSN a jejich změny, pro něž Unie hlasovala, by tak v rámci plnění rozhodnutí 97/836/ES měly být začleněny do právních předpisů EU pro schvalování typu. Na Komisi by tak měla být přenesena pravomoc přijímat potřebné úpravy příloh k tomuto nařízení nebo aktů v přenesené pravomoci přijatých na základě tohoto nařízení.
(19)
V zájmu zlepšení fungování vnitřního trhu, zejména pokud jde o volný pohyb zboží, svobodu usazování a volný pohyb služeb, je třeba zajistit neomezený přístup k informacím o opravách vozidla prostřednictvím standardizovaného formátu, který je možno použít k vyhledání technických informací, a účinnou hospodářskou soutěž v oblasti poskytování informací o opravách a údržbě vozidel. Velká část těchto informací se týká palubních diagnostických systémů a jejich vzájemné komunikace s ostatními systémy vozidla. Je vhodné stanovit technické specifikace, které by měly splňovat internetové stránky výrobců, spolu s cílenými opatřeními, která zajistí přiměřený přístup malým a středním podnikům.
(20)
V zájmu zajištění jednotných podmínek provádění tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto prováděcí pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (7).
(21)
Za účelem doplnění tohoto nařízení o další technické detaily by měla být Komisi svěřena pravomoc přijímat v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie akty týkající se požadavků na vliv na životní prostředí a pohon, funkční bezpečnost a konstrukci vozidla. Je zvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Komise by při přípravě a vypracování aktů v přenesené pravomoci měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty včas a vhodným způsobem předávány současně Evropskému parlamentu a Radě.
(22)
Členské státy by měly stanovit sankce za porušení tohoto nařízení a aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů přijatých na jeho základě a zajistit jejich uplatňování. Tyto sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
(23)
Aby bylo možné posoudit a rozhodnout, zda je vhodné rozšířit povinné vybavení pokročilými brzdnými systémy na další kategorie motocyklů, měla by Komise Evropskému parlamentu a Radě podávat zprávy, a to mimo jiné na základě údajů o silničních nehodách poskytovaných členskými státy.
(24)
Ačkoli nic v tomto nařízení nebrání členským státům, aby nadále uplatňovaly své příslušné jednotlivé systémy schvalování, měla by Komise Evropskému parlamentu a Radě o fungování těchto vnitrostátních systémů podávat zprávy vycházející z informací, které jí členské státy poskytnou, s cílem znovu zvážit otázku, zda nepředložit legislativní návrh na harmonizaci jednotlivých schvalovacích systémů na úrovni Unie.
(25)
V rámci přezkumu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007, kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (8), by měla být na základě zkušeností, které členské státy získají při uplatňování tohoto nařízení, posouzena hranice mezi tímto nařízením a směrnicí 2007/46/ES, a to zejména s cílem zajistit spravedlivou hospodářskou soutěž mezi kategoriemi vozidel.
(26)
V zájmu jasnosti, předvídatelnosti, přehlednosti a zjednodušení a s cílem snížit zatížení pro výrobce vozidel by toto nařízení mělo obsahovat pouze omezený počet etap provádění pro zavedení nových emisních úrovní a bezpečnostních požadavků. Odvětví by měla být poskytnuta dostatečně dlouhá doba pro přizpůsobení se novým ustanovením stanoveným tímto nařízením a technickým specifikacím a správním ustanovením obsaženým v aktech v přenesené pravomoci a v prováděcích aktech přijatých na základě tohoto nařízení. Včasné definování požadavků je nezbytné, mají-li mít výrobci dostatek času na vývoj, zkoušení a zavádění technických řešení v sériové výrobě vozidel, a má-li být výrobcům a schvalovacím orgánům v členských státech poskytnuta dostatečná lhůta pro zavedení nezbytných správních systémů.
(27)
Směrnice 2002/24/ES a jednotlivé v ní uvedené směrnice byly několikrát podstatně změněny. V zájmu jasnosti, přehlednosti a zjednodušení by směrnice 2002/24/ES a jednotlivé v ní uvedené směrnice měly být zrušeny a nahrazeny jedním nařízením a menším počtem aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů. Přijetí nařízení zajišťuje, že příslušná ustanovení budou přímo použitelná a bude možné je mnohem rychleji a efektivněji aktualizovat s cílem lépe zohlednit technický pokrok.
(28)
Měly by se zrušit tyto směrnice:
-
směrnice 2002/24/ES,
-
směrnice Rady 93/14/EHS ze dne 5. dubna 1993 o brzdových systémech dvoukolových a tříkolových motorových vozidel (9),
-
směrnice Rady 93/30/EHS ze dne 14. června 1993 o zvukových výstražných zařízeních dvoukolových a tříkolových motorových vozidel (10),
-
směrnice Rady 93/33/EHS ze dne 14. června 1993 o ochranných zařízeních bránících neoprávněnému použití dvoukolových a tříkolových motorových vozidel (11),
-
směrnice Rady 93/93/EHS ze dne 29. října 1993 o hmotnostech a rozměrech dvoukolových a tříkolových motorových vozidel (12),
-
směrnice 95/1/ES,
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/24/ES ze dne 17. června 1997 o některých konstrukčních částech a vlastnostech dvoukolových a tříkolových motorových vozidel (13),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/7/ES ze dne 20. března 2000 o rychloměrech dvoukolových a tříkolových motorových vozidel (14),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/51/ES ze dne 19. července 2002 o snížení úrovně emisí znečišťujících látek z dvoukolových a tříkolových motorových vozidel (15),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/62/ES ze dne 13. července 2009 týkající se místa pro montáž zadní registrační tabulky dvoukolových a tříkolových motorových vozidel (16),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/67/ES ze dne 13. července 2009 o montáži zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci na dvoukolová a tříkolová motorová vozidla (17),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/78/ES ze dne 13. července 2009 o stojanech dvoukolových motorových vozidel (18),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/79/ES ze dne 13. července 2009 o zádržných zařízeních pro spolujezdce na dvoukolových motorových vozidlech (19),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/80/ES ze dne 13. července 2009 o označení ovladačů, sdělovačů a indikátorů pro dvoukolová a tříkolová motorová vozidla (20),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/139/ES ze dne 25. listopadu 2009 o povinném označení dvoukolových a tříkolových motorových vozidel (21).
(29)
Jelikož cílů tohoto nařízení, totiž stanovit harmonizovaná pravidla pro správní a technické požadavky na schvalování vozidel kategorie L a pro dozor nad trhem s těmito vozidly, nelze uspokojivě dosáhnout na úrovni členských států, a může jich být proto z důvodu jejich rozsahu a účinků lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět
1. Toto nařízení stanoví správní a technické požadavky na schvalování typu všech nových vozidel, systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků uvedených v čl. 2 odst. 1.
Toto nařízení se nevztahuje na schvalování jednotlivých vozidel. Členské státy udělující taková jednotlivá schválení uznají každé schválení typu vozidla, systému, konstrukční části a samostatného technického celku, které bylo uděleno podle tohoto nařízení, a nikoli podle odpovídajících vnitrostátních předpisů.
2. Toto nařízení stanoví požadavky na dozor nad trhem s vozidly, systémy, konstrukčními částmi a samostatnými technickými celky, které podléhají schválení v souladu s tímto nařízením. Toto nařízení rovněž stanoví požadavky na dozor nad trhem s díly a zařízením pro tato vozidla.
3. Toto nařízení nemá vliv na uplatnění právních předpisů o bezpečnosti silničního provozu.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na všechna dvoukolová a tříkolová vozidla a čtyřkolky spadající do kategorií uvedených v článku 4 a v příloze I (dále jen „vozidla kategorie L“), jež jsou určeny k provozu na veřejných komunikacích, včetně těch, jež jsou zkonstruovány a vyrobeny v jedné nebo více etapách, a na systémy, konstrukční části a samostatné technické celky, jakož i díly a zařízení, zkonstruované a vyrobené pro taková vozidla.
Toto nařízení se vztahuje i na motocykly enduro (L3e-AxE (x = 1, 2 nebo 3)), motocykly trial (L3e-AxT (x = 1, 2 nebo 3)) a těžké terénní čtyřkolky (L7e-B) spadající do kategorií uvedených v článku 4 a příloze I.
2. Toto nařízení se nevztahuje na tato vozidla:
a)
vozidla s maximální konstrukční rychlostí nepřekračující 6 km/h;
b)
vozidla určená výlučně pro používání tělesně postiženými osobami;
c)
vozidla určená výlučně pro ovládání pěšími osobami;
d)
vozidla určená výlučně k soutěžnímu využití;
e)
vozidla zkonstruovaná a vyrobená k využití pro ozbrojené složky, civilní ochranu, požární službu, složky odpovídající za udržování veřejného pořádku a lékařskou záchrannou službu;
f)
zemědělská nebo lesnická vozidla podléhající nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 167/2013 ze dne 5. února 2013 o schvalování zemědělských a lesnických vozidel a dozoru nad trhem s těmito vozidly (22), stroje podléhající směrnici Evropského parlamentu a Rady 97/68/ES ze dne 16. prosince 1997 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze spalovacích motorů určených pro nesilniční pojízdné stroje (23), směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/42/ES ze dne 17. května 2006 o strojních zařízeních (24) a na motorová vozidla podléhající směrnici 2007/46/ES;
g)
vozidla určená především pro využití v terénu a zkonstruovaná pro jízdu na nezpevněném povrchu;
h)
šlapací jízdní kola s pedály, která jsou vybavena přídavným elektrickým motorem s maximálním trvalým výkonem nižším nebo rovným 250 W, jehož motor je vyřazen z činnosti, jestliže cyklista přestane šlapat, a jinak je jeho výkon postupně snižován až do vyřazení motoru z činnosti, dokud rychlost vozidla nedosáhne 25 km/h;
i)
samovyvažující vozidla;
j)
vozidla, která nejsou vybavena alespoň jedním místem k sezení;
k)
vozidla vybavená místem k sezení pro řidiče nebo jezdce s výškou R-bodu ≤ 540 mm u kategorií L1e, L3e a L4e a s výškou R-bodu ≤ 400 mm u kategorií L2e, L5e, L6e a L7e.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení a aktů uvedených v příloze II se, není-li v nich stanoveno jinak, použijí tyto definice:
1)
„schválením typu“ se rozumí postup, kterým schvalovací orgán potvrdí, že určitý typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku splňuje příslušné správní předpisy a technické požadavky;
2)
„certifikátem schválení typu“ se rozumí dokument, jímž schvalovací orgán úředně osvědčuje, že typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku je schválen;
3)
„schválením typu úplného vozidla“ se rozumí schválení typu, jímž schvalovací orgán potvrdí, že neúplný, úplný nebo dokončený typ vozidla splňuje příslušné správní předpisy a technické požadavky;
4)
„EU schválením typu“ se rozumí postup, kterým schvalovací orgán potvrdí, že určitý typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku splňuje příslušné správní předpisy a technické požadavky tohoto nařízení;
5)
„certifikátem EU schválení typu“ se rozumí certifikát založený na vzoru uvedeném v prováděcím aktu přijatém na základě tohoto nařízení nebo formulář pro oznámení stanovený v příslušných předpisech EHK OSN uvedených v tomto nařízení nebo aktech v přenesené pravomoci přijatých na jeho základě;
6)
„schválením typu systému“ se rozumí schválení typu, jímž schvalovací orgán potvrdí, že systém instalovaný na vozidle určitého typu splňuje příslušné správní předpisy a technické požadavky;
7)
„schválením typu samostatného technického celku“ se rozumí schválení typu, jímž schvalovací orgán potvrdí, že samostatný technický celek ve spojení s jedním nebo více druhy vozidel splňuje příslušné správní předpisy a technické požadavky;
8)
„schválením typu konstrukční části“ se rozumí schválení typu, jímž schvalovací orgán potvrdí, že konstrukční část nezávisle na vozidle splňuje příslušné správní předpisy a technické požadavky;
9)
„vnitrostátním schválením typu“ se rozumí postup schválení typu stanovený právními předpisy členského státu, přičemž platnost tohoto schválení je omezena na území daného členského státu;
10)
„prohlášením o shodě“ se rozumí dokument vydaný výrobcem vozidla, který osvědčuje, že vyrobené vozidlo odpovídá schválenému typu vozidla;
11)
„základním vozidlem“ se rozumí jakékoli vozidlo, jež se využívá v počáteční fázi vícestupňového schválení typu;
12)
„neúplným vozidlem“ se rozumí vozidlo, jež vyžaduje ještě alespoň jeden stupeň dokončení k tomu, aby splnilo příslušné technické požadavky tohoto nařízení;
13)
„dokončeným vozidlem“ se rozumí vozidlo, jež prošlo postupem vícestupňového schválení typu a jež splňuje příslušné technické požadavky tohoto nařízení;
14)
„úplným vozidlem“ se rozumí vozidlo, jež nemusí být pro splnění příslušných technických požadavků tohoto nařízení dokončeno;
15)
„systémem“ se rozumí sestava zařízení spojených za účelem plnění jedné nebo více specifických funkcí ve vozidle, jež podléhá požadavkům tohoto nařízení nebo jakéhokoli aktu v přenesené pravomoci nebo prováděcího aktu přijatého na jeho základě;
16)
„konstrukční částí“ se rozumí zařízení podléhající požadavkům tohoto nařízení nebo jakéhokoli aktu v přenesené pravomoci nebo prováděcího aktu přijatého na jeho základě a určené k použití jako součást vozidla, jež může obdržet schválení typu nezávisle na vozidle v souladu s tímto nařízením a akty v přenesené pravomoci nebo prováděcími akty přijatými na jeho základě, pokud to tyto akty výslovně umožňují;
17)
„samostatným technickým celkem“ se rozumí zařízení podléhající požadavkům tohoto nařízení nebo jakéhokoli aktu v přenesené pravomoci nebo prováděcího aktu přijatého na jeho základě a určené k použití jako součást vozidla, jež může samostatně obdržet schválení typu, ale pouze ve vztahu k jednomu nebo více určeným typům vozidla, pokud to tyto akty výslovně umožňují;
18)
„díly“ se rozumí zboží a náhradní díly určené k montáži vozidla;
19)
„zařízením“ se rozumí jakékoli zboží jiné než díly, jež lze přidat do vozidla nebo na něj instalovat;
20)
„původními díly nebo zařízením“ se rozumí díly nebo zařízení, jež jsou vyrobeny podle specifikací a výrobních norem stanovených výrobcem vozidla pro výrobu dílů nebo zařízení pro montáž daného vozidla; patří sem díly nebo zařízení, která výrobce vyrábí na stejné výrobní lince jako uvedené díly a zařízení; neprokáže-li se opak, má se za to, že díly nebo zařízení jsou původní, pokud jejich výrobce osvědčí, že tyto díly nebo zařízení odpovídají kvalitě částí užívaných pro montáž předmětného vozidla a byly vyrobeny podle specifikací a výrobních norem výrobce vozidla;
21)
„náhradními díly“ se rozumí zboží, které je určeno k instalaci do vozidla nebo na něj, jímž se nahradí původní díly tohoto vozidla, včetně zboží, jako jsou maziva nutná pro použití vozidla, s výjimkou paliva;
22)
„funkční bezpečností“ se rozumí absence nepřijatelného rizika fyzického zranění nebo poškození zdraví osob nebo majetku v důsledku nebezpečí způsobeného vadným chováním mechanických, hydraulických, pneumatických, elektrických nebo elektronických systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků;
23)
„pokročilým brzdným systémem“ se rozumí protiblokovací brzdný systém, kombinovaný brzdný systém nebo oba;
24)
„protiblokovacím brzdným systémem“ se rozumí systém, který detekuje prokluzování kol a automaticky upravuje tlak vytvářející brzdnou sílu na kole nebo kolech, a omezuje tak prokluzování kol;
25)
„kombinovaným brzdovým systémem“ se rozumí:
a)
u vozidel kategorie L1e a L3e: brzdný systém, u něhož se jediným ovládacím prvkem aktivují nejméně dvě brzdy na různých kolech;
b)
u vozidel kategorie L4e: systém provozní brzdy, u něhož se brzdy přinejmenším na předním a zadním kole ovládají jediným ovládacím prvkem (pokud je zadní kolo a kolo postranního vozíku brzděno stejným brzdným systémem, považuje se za zadní brzdu);
c)
u vozidel kategorie L2e, L5e, L6e a L7e: brzdný systém, u něhož se jediným ovládacím prvkem aktivují všechny brzdy;
26)
„automatickým zapnutím osvětlení“ se rozumí zapnutí systému osvětlení při zapnutí zapalování nebo uvedení přepínače motoru do polohy „zapnuto“;
27)
„zařízením k regulaci znečišťujících látek“ se rozumějí ty konstrukční části vozidla, které regulují nebo snižují emise z výfuku nebo emise způsobené vypařováním;
28)
„náhradním zařízením k regulaci znečišťujících látek“ se rozumí zařízení k regulaci znečišťujících látek nebo soubor takových zařízení, který je určen jako náhrada původního zařízení k regulaci znečišťujících látek a může být schválen jako samostatný technický celek;
29)
„místem k sezení“ se rozumí:
a)
sedlo, jež pojme řidiče nebo cestujícího a na němž se sedí obkročmo, nebo
b)
jakékoli sedadlo, jež pojme přinejmenším osobu o velikosti figuríny představující dospělého muže 50. percentilu, jedná-li se o řidiče;
30)
„vznětovým motorem“ nebo „motorem CI“ se rozumí spalovací motor pracující v souladu s Dieselovým cyklem;
31)
„zážehovým motorem“ nebo „motorem PI“ se rozumí spalovací motor pracující v souladu s Ottovým cyklem;
32)
„hybridním vozidlem“ se rozumí motorové vozidlo vybavené nejméně dvěma různými měniči energie a dvěma různými systémy akumulace energie (na vozidle) pro účely pohonu vozidla;
33)
„vozidlem s hybridním elektrickým pohonem“ se rozumí vozidlo, jež za účelem mechanického pohonu využívá energii z obou níže uvedených zdrojů akumulované energie umístěných ve vozidle:
a)
palivo, jež je možno spotřebovat;
b)
baterie, kondenzátor, setrvačník/generátor či jiné zařízení pro akumulaci elektrické nebo jiné energie.
Tento pojem rovněž zahrnuje vozidla, která čerpají energii z paliva, jež je možno spotřebovat pouze za účelem dobití zařízení pro akumulaci elektrické energie;
34)
„pohonem“ se rozumí spalovací motor, elektrický motor, jakákoli hybridní technologie nebo kombinace těchto typů motoru nebo jakýkoli jiný typ motoru;
35)
„maximálním trvalým jmenovitým výkonem“ se rozumí maximální třicetiminutový výkon na výstupním hřídeli elektrického motoru podle předpisu EHK OSN č. 85;
36)
„maximálním netto výkonem“ se rozumí maximální výkon spalovacího motoru získaný na zkušebním stavu na konci klikového hřídele nebo rovnocenné části;
37)
„odpojovacím zařízením“ se rozumí konstrukční prvek vozidla, který snímá teplotu, rychlost vozidla, otáčky nebo zatížení motoru, zařazený rychlostní stupeň, podtlak v sacím potrubí nebo jakýkoli jiný parametr, aby se aktivovala, měnila, zpomalovala nebo deaktivovala činnost jakékoli části systému regulace emisí a následného zpracování výfukových plynů, která snižuje účinnost systému regulace emisí za podmínek, jejichž výskyt lze očekávat při běžném provozu a používání vozidla;
38)
„životností“ se rozumí trvanlivost součástí a systémů, aby bylo možné dodržet požadavky v oblasti životního prostředí podle článku 23 a přílohy V i po ujetí počtu kilometrů podle přílohy VII a aby byla zajištěna funkční bezpečnost vozidla, pokud se vozidlo používá za běžných nebo zamýšlených okolností a udržuje v souladu s doporučeními výrobce;
39)
„zdvihovým objemem motoru“ se rozumí:
a)
u motorů s vratnými písty jmenovitý zdvihový objem;
b)
u motorů s rotačními písty (Wankelovy motory) dvojnásobek jmenovitého zdvihového objemu;
40)
„emisemi způsobenými vypařováním“ se rozumí uhlovodíkové výpary unikající ze systému uložení a rozvodu paliva motorového vozidla, jiné než výfukové emise;
41)
„zkouškou SHED“ se rozumí zkouška vozidla prováděná v uzavřeném objektu s cílem zjistit objem výparů, při níž se provede zvláštní zkouška emisí způsobených vypařováním;
42)
„systémem s plynným palivem“ se rozumí systém složený z úložiště plynného paliva, rozvodu paliva, měřicích a kontrolních součástí, jimiž je vybaven motor, jehož účelem je umožnit chod motoru na LPG, CNG nebo vodík v rámci jednopalivové, dvoupalivové nebo vícepalivové technologie;
43)
„plynnými znečišťujícími látkami“ se rozumějí plynné emise z výfuku: oxid uhelnatý (CO), oxidy dusíku (NOx) vyjádřené jako ekvivalent oxidu dusičitého (NO2) a uhlovodíky;
44)
„výfukovými emisemi“ se rozumí emise plynných znečišťujících látek a částic z výfuku vozidla;
45)
„částicemi“ se rozumí složky výfukových plynů, které jsou zachyceny ze zředěného výfukového plynu při maximální teplotě 325 K (52 °C) pomocí filtrů popsaných ve zkušebním postupu pro ověřování průměrných emisí z výfuku;
46)
„celosvětově harmonizovaným zkušebním cyklem pro motocykly“ nebo „WMTC“ se rozumí celosvětově platný harmonizovaný cyklus laboratorních zkoušek emisí definovaný v celosvětovém technickém předpisu EHK OSN č. 2;
47)
„výrobcem“ se rozumí každá fyzická nebo právnická osoba, která schvalovacímu orgánu odpovídá za veškeré aspekty schvalování typu nebo postupu schválení a za zajištění shodnosti výroby a která rovněž nese odpovědnost v otázkách dozoru nad trhem u vozidel, systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků, jež vyrábí, nezávisle na tom, zda je tato fyzická nebo právnická osoba přímo zapojena do všech stupňů projektování a výroby vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, jež jsou předmětem schvalování;
48)
„zástupcem výrobce“ se rozumí každá fyzická nebo právnická osoba usazená v Unii, jež je výrobcem řádně jmenována k jeho zastupování ve vztahu ke schvalovacímu orgánu nebo orgánu pro dozor nad trhem a k jednání jeho jménem ve věcech, na něž se vztahuje toto nařízení;
49)
„dovozcem“ se rozumí každá fyzická nebo právnická osoba usazená v Unii, jež uvádí na trh vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení ze třetí země;
50)
„distributorem“ se rozumí každá fyzická nebo právnická osoba v rámci dodavatelského řetězce vyjma výrobce nebo dovozce, jež dodává na trh vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení;
51)
„hospodářským subjektem“ se rozumí výrobce, zástupce výrobce, dovozce nebo distributor;
52)
„registrací“ se rozumí správní povolení pro uvedení vozidla do provozu včetně provozu na pozemních komunikacích, zahrnující jeho identifikaci a vydání pořadového čísla známého jako registrační číslo, které může být stálé, dočasné nebo krátkodobé;
53)
„uvedením do provozu“ se rozumí první použití vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, dílu nebo zařízení k určenému účelu v Unii;
54)
„uvedením na trh“ se rozumí první zpřístupnění vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, dílu nebo zařízení v Unii;
55)
„dodáním na trh“ se rozumí dodání vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, dílu nebo zařízení k distribuci nebo použití na trhu v rámci obchodní činnosti, ať už za úplatu nebo bezplatně;
56)
„schvalovacím orgánem“ se rozumí orgán členského státu, který tento členský stát zřídil nebo jmenoval a oznámil Komisi a který je příslušný pro všechna hlediska schvalování typu vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, pro postup schválení, pro vydávání a popřípadě odejímání nebo zamítání certifikátů schválení, pro působení jako styčné místo pro schvalovací orgány ostatních členských států, pro určování technických zkušeben a pro zajištění, že výrobce plní své povinnosti týkající se shodnosti výroby;
57)
„orgánem pro dozor nad trhem“ se rozumí orgán členského státu příslušný k provádění dozoru nad trhem na území tohoto členského státu;
58)
„dozorem nad trhem“ se rozumějí činnosti a opatření vnitrostátních orgánů, jejichž cílem je zajistit, aby vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, které jsou dodávány na trh, byly v souladu s požadavky stanovenými v příslušných harmonizačních právních předpisech Unie a neohrožovaly zdraví, bezpečnost ani jakoukoli další oblast ochrany veřejného zájmu;
59)
„vnitrostátním orgánem“ se rozumí schvalovací orgán nebo jakýkoli jiný orgán zapojený do dozoru nad trhem, kontroly hranic nebo registrace v členském státě ve vztahu k vozidlům, systémům, konstrukčním částem nebo samostatným technickým celkům, dílům nebo zařízením a odpovědný za tyto činnosti;
60)
„technickou zkušebnou“ se rozumí organizace nebo subjekt, které byly schvalovacím orgánem členského státu určeny jako zkušební laboratoř k provádění zkoušek nebo jako subjekt posuzující shodu k provádění úvodního posouzení a dalších zkoušek nebo kontrol jménem schvalovacího orgánu, přičemž schvalovací orgán může tyto funkce provádět sám;
61)
„vlastním zkoušením“ se rozumí provedení zkoušek vlastními prostředky, záznam výsledků zkoušky a předložení zprávy obsahující závěry schvalovacímu orgánu výrobcem, který byl jmenován jako technická zkušebna za účelem posouzení shody s určitými požadavky;
62)
„zkušební metodou se simulací“ se rozumějí počítačové simulace včetně výpočtů, které prokazují, zda vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek splňují technické požadavky aktu v přenesené pravomoci přijatého podle čl. 32 odst. 6, aniž by bylo nutné použití skutečného vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku;
63)
„palubním diagnostickým systémem“ nebo „systémem OBD“ se rozumí systém schopný identifikovat pravděpodobnou oblast chybné funkce pomocí chybových kódů uložených v paměti počítače;
64)
„informacemi o opravách a údržbě vozidla“ se rozumějí veškeré informace potřebné pro diagnózu, údržbu, prohlídku, pravidelné sledování, opravu, přeprogramování nebo opětovnou inicializaci vozidla, které výrobce poskytuje svým autorizovaným obchodním zástupcům a opravnám, včetně následných změn a doplňků těchto informací; patří sem veškeré informace nutné pro instalaci dílů a zařízení na vozidla;
65)
„samostatným provozovatelem“ se rozumějí podniky jiné než autorizovaní obchodní zástupci a opravny, které jsou přímo nebo nepřímo zapojené do oprav a údržby vozidel, zejména opravny, výrobci nebo distributoři opravárenských zařízení, nástrojů nebo náhradních dílů, vydavatelé technických informací, automobilové kluby, poskytovatelé silničních asistenčních služeb, subjekty nabízející inspekční a zkušební služby a subjekty zajišťující školení pro instalační techniky, výrobce a servisní techniky působící v oblasti vozidel poháněných alternativním palivem;
66)
„schváleným servisním pracovníkem“ se rozumí poskytovatel servisu oprav a údržby vozidel, který působí v rámci distribučního systému vytvořeného dodavatelem vozidel;
67)
„vozidlem z výběhu série“ se rozumí vozidlo, jež je součástí zásob, které není možno dodat na trh nebo které již nemůže být dodáváno na trh, zaregistrováno nebo uvedeno do provozu, jelikož vstoupily v platnost nové technické požadavky, podle nichž nebylo schváleno;
68)
„dvoukolovým motorovým vozidlem“ se rozumí dvoukolové motorové vozidlo včetně dvoukolových motokol, dvoukolových mopedů a dvoukolových motocyklů;
69)
„motorovou tříkolkou“ se rozumí tříkolové motorové vozidlo splňující kritéria pro zařazení mezi vozidla kategorie L5e;
70)
„čtyřkolkou“ se rozumí čtyřkolové vozidlo splňující kritéria pro zařazení mezi vozidla kategorie L6e nebo L7e;
71)
„samovyvažujícím vozidlem“ se rozumí koncept přirozeně nestabilního vozidla, které k udržení rovnováhy vyžaduje přídavný kontrolní systém, a který zahrnuje jednokolová motorová vozidla a dvoukolová dvoustopá motorová vozidla;
72)
„zdvojenými koly“ se rozumí dvě kola namontovaná na téže nápravě tak, že vzdálenost mezi středy jejich ploch styku se zemí je menší nebo rovna 460 mm, a která se považují za jedno kolo;
73)
„typem vozidla“ se rozumí skupina vozidel, včetně variant a verzí určité kategorie, které se neliší alespoň v těchto podstatných ohledech:
a)
kategorie a podkategorie;
b)
výrobce;
c)
podvozek, rám, pomocný rám, podlahová část nebo konstrukce, do kterých jsou upevněny hlavní konstrukční části;
d)
označení typu výrobcem;
74)
„variantou“ se rozumí vozidlo stejného typu, přičemž:
a)
základní vlastnosti tvaru karoserie jsou stejné;
b)
pohon a konfigurace pohonu jsou stejné;
c)
pokud je součástí pohonu spalovací motor, je provozní cyklus motoru stejný;
d)
počet válců a jejich uspořádání jsou stejné;
e)
typ převodovky je stejný;
f)
rozdíl provozní hmotnosti mezi nejnižší hodnotou a nejvyšší hodnotou nepřekračuje 20 % nejnižší hodnoty;
g)
rozdíl maximální přípustné hmotnosti mezi nejnižší hodnotou a nejvyšší hodnotou nepřekračuje 20 % nejnižší hodnoty;
h)
rozdíl zdvihového objemu pohonné jednotky (u spalovacího motoru) mezi nejnižší hodnotou a nejvyšší hodnotou nepřekračuje 30 % nejnižší hodnoty, a
i)
rozdíl ve výkonu pohonné jednotky mezi nejnižší hodnotou a nejvyšší hodnotou nepřekračuje 30 % nejnižší hodnoty;
75)
„verzí varianty“ se rozumí vozidlo sestávající z kombinace položek obsažených ve schvalovací dokumentaci uvedené v čl. 29 odst. 10;
76)
„motorem s vnějším spalováním“ se rozumí tepelný stroj, v němž je spalovací a expanzní komora fyzicky oddělena a v němž je vnitřní pracovní kapalina ohřívána pomocí spalování ve vnějším zdroji; teplo z vnějšího spalování rozpíná vnitřní pracovní kapalinu, která svým rozpínáním působí na mechanismus stroje a vytváří pohyb a využitelnou činnost;
77)
„hnacím ústrojím“ se rozumí konstrukční části a systémy vozidla, které vyrábějí energii a přenášejí ji na povrch vozovky, včetně motorů, systémů řízení motoru nebo jakékoli jiné řídící jednotky, zařízení k regulaci látek znečišťujících životní prostředí včetně systémů omezujících emise znečišťujících látek a hluk, převodového ústrojí a jeho ovládání - hnacího hřídele či řemenového nebo řetězového převodu - diferenciálů, koncového převodu a pneumatik poháněných kol (rádius);
78)
„jednopalivovým vozidlem“ se rozumí vozidlo poháněné primárně jedním typem paliva;
79)
„jednopalivovým vozidlem na plyn“ se rozumí jednopalivové vozidlo, které je primárně poháněno LPG, NG/biomethanem nebo vodíkem, avšak může mít také benzinový systém používaný pouze pro nouzové účely nebo pro startování, pokud benzinová nádrž pojme nejvýše 5 litrů benzinu;
80)
„E5“ se rozumí směs pohonných hmot obsahující 5 % bezvodého ethanolu a 95 % benzinu;
81)
„LPG“ se rozumí zkapalnělý ropný plyn skládající se z propanu a butanu zkapalnělých uskladněním pod tlakem;
82)
„NG“ se rozumí zemní plyn s velmi vysokým obsahem methanu;
83)
„biomethanem“ se rozumí obnovitelný plyn vyráběný z organických zdrojů, který je na počátku „bioplynem“, ale je vyčištěn postupem zvaným „od bioplynu k biomethanu“, při němž jsou z bioplynu odstraněny nečistoty jako oxid uhličitý, siloxany a sirovodíky (H2S);
84)
„dvoupalivovým vozidlem“ se rozumí vozidlo se dvěma oddělenými systémy pro skladování paliva, které může být po určitou dobu poháněno dvěma různými palivy a které je určené k pohonu vždy jen jedním z těchto paliv;
85)
„dvoupalivovým vozidlem na plyn“ se rozumí dvoupalivové vozidlo, které může být poháněno jednak benzinem, jednak LPG, NG/biomethanem nebo vodíkem;
86)
„vozidlem flex fuel“ se rozumí vozidlo s jedním systémem pro skladování paliva, které může být poháněno různými směsmi dvou či více paliv;
87)
„E85“ se rozumí směs pohonných hmot obsahující 85 % bezvodého ethanolu a 15 % benzinu;
88)
„vozidlem na etanolový pohon flex fuel“ se rozumí vozidlo flex fuel, které může být poháněno benzinem nebo směsí benzinu a ethanolu s obsahem ethanolu ve výši až 85 %;
89)
„H2NG“ se rozumí směs pohonných hmot obsahující vodík a zemní plyn;
90)
„vozidlem flex fuel H2NG“ se rozumí vozidlo flex fuel, které může být poháněno různými směsmi vodíku a NG/biomethanu;
91)
„vozidlem na bionaftu flex fuel“ se rozumí vozidlo flex fuel, které může být poháněno minerální naftou nebo směsí minerální nafty a bionafty;
92)
„B5“ se rozumí směs pohonných hmot obsahující až 5 % bionafty a 95 % motorové nafty;
93)
„bionaftou“ se rozumí motorová nafta vyrobená z rostlinného nebo živočišného oleje sestávající z alkylesterů s dlouhým řetězcem vyrobených udržitelným způsobem;
94)
„výhradně elektrickým vozidlem“ se rozumí vozidlo poháněné:
a)
systémem, který se skládá z jednoho nebo více zásobníků elektrické energie, jednoho nebo více elektrických konvertorů a jednoho nebo více elektrických strojů, které mění uskladněnou elektrickou energii na mechanickou energii dodávanou kolům k pohonu vozidla;
b)
přídavným elektrickým pohonem namontovaným k vozidlu určenému ke šlapání;
95)
„vozidlem s vodíkovými palivovými články“ se rozumí vozidlo poháněné palivovými články, které mění chemickou energii získávanou z vodíku na elektrickou energii sloužící k pohonu vozidla;
96)
„R-bodem“ nebo „referenčním bodem místa k sezení“ se rozumí konstrukční bod určený výrobcem vozidla pro každé místo k sezení a stanovený s ohledem na trojrozměrný vztažný systém.
Odkazy v tomto nařízení na požadavky, postupy nebo ujednání stanovená tímto nařízením se rozumí odkazy na tyto požadavky, postupy nebo ujednání, které jsou stanoveny v tomto nařízení a v aktech v přenesené pravomoci a v prováděcích aktech přijatých na základě tohoto nařízení.
Článek 4
Kategorie vozidel
1. Vozidla kategorie L zahrnují dvoukolová, tříkolová a čtyřkolová motorová vozidla rozdělená do kategorií podle tohoto článku a přílohy I, včetně motokol, dvoukolových a tříkolových mopedů, dvoukolových a tříkolových motocyklů, motocyklů s postranním vozíkem, lehkých a těžkých silničních čtyřkolek a lehkých a těžkých quadrimobilů.
2. Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto kategorie a podkategorie vozidel popsané v příloze I:
a)
vozidla kategorie L1e (lehká dvoukolová motorová vozidla), dále rozdělená do podkategorií:
i)
vozidla L1e-A (motokola),
ii)
vozidla L1e-B (dvoukolové mopedy);
b)
vozidla kategorie L2e (tříkolové mopedy), dále rozdělená do podkategorií:
i)
vozidla L2e-P (tříkolové mopedy určené pro přepravu osob),
ii)
vozidla L2e-U (užitkové tříkolové mopedy);
c)
vozidla kategorie L3e (dvoukolové motocykly), dále rozdělená do podkategorií podle:
i)
výkonu motocyklu (25), dále rozdělené do podkategorií:
-
vozidla L3e-A1 (motocykly s nízkým výkonem),
-
vozidla L3e-A2 (motocykly se středním výkonem),
-
vozidla L3e-A3 (motocykly s vysokým výkonem),
ii)
zvláštního způsobu využití:
-
motocykly enduro L3e-A1E, L3e-A2E nebo L3e-A3E,
-
motocykly trial L3e-A1T, L3e-A2T nebo L3e-A3T;
d)
vozidla kategorie L4e (dvoukolové motocykly s postranním vozíkem);
e)
vozidla kategorie L5e (motorové tříkolky), dále rozdělená do podkategorií:
i)
vozidla L5e-A (tříkolky): vozidla určená především pro přepravu osob,
ii)
vozidla L5e-B (komerční tříkolky): užitkové tříkolky určené výlučně pro přepravu zboží;
f)
vozidla kategorie L6e (lehké čtyřkolky), dále rozdělená do podkategorií:
i)
vozidla L6e-A (lehké silniční čtyřkolky),
ii)
vozidla L6e-B (lehké quadrimobily), dále rozdělená do podkategorií:
-
vozidla L6e-BU (lehké užitkové quadrimobily): užitková vozidla určená výlučně pro přepravu zboží,
-
vozidla L6e-BP (lehké quadrimobily určené pro přepravu osob): vozidla určená především pro přepravu osob;
g)
vozidla kategorie L7e (těžké čtyřkolky), dále rozdělená do podkategorií:
i)
vozidla kategorie L7e-A (těžké silniční čtyřkolky), dále rozdělená do podkategorií:
-
L7e-A1: A1 silniční čtyřkolky,
-
L7e-A2: A2 silniční čtyřkolky,
ii)
vozidla L7e-B (těžké terénní čtyřkolky), dále rozdělená do podkategorií:
-
L7e-B1: terénní čtyřkolky,
-
L7e-B2: side-by-side buggy,
iii)
vozidla L7e-C (těžké quadrimobily), dále rozdělená do podkategorií:
-
vozidla L7e-CU (těžké užitkové quadrimobily): užitková vozidla určená výlučně pro přepravu zboží,
-
vozidla L7e-CP (těžké quadrimobily určené pro přepravu osob): vozidla určená především pro přepravu osob.
3. Vozidla kategorie L uvedená v odstavci 2 jsou podle pohonu vozidla dále rozdělena na vozidla:
a)
poháněná spalovacím motorem:
-
vznětovým motorem,
-
zážehovým motorem;
b)
poháněná motorem s vnějším spalováním, turbínovým motorem nebo motorem s rotačními písty, kdy se vozidlo vybavené takovým pohonem pro účely splnění požadavků na ochranu životního prostředí a funkční bezpečnosti považuje za vozidlo poháněné zážehovým motorem;
c)
poháněná motorem na předem stlačený vzduch, který neemituje vyšší objem znečišťujících látek nebo inertních plynů, než jaký je přítomen ve vnějším ovzduší, kdy se pro účely požadavků na funkční bezpečnost a na dodávky a uložení paliva takové vozidlo považuje za vozidlo na plynné palivo;
d)
poháněná elektrickým motorem;
e)
hybridní vozidla s kombinací kterékoli pohonné konfigurace uvedené v písmenech a), b), c) nebo d) tohoto odstavce nebo s jakoukoli vícečetnou kombinací těchto pohonných konfigurací včetně vícečetných spalovacích nebo elektrických motorů.
4. Pokud se týká rozdělení vozidel kategorie L v odstavci 2, vozidlo, které nespadá do určité kategorie, protože překračuje alespoň jedno kritérium stanovené pro uvedenou kategorii, spadá do následující kategorie, jejíž kritéria splňuje. To platí pro tyto skupiny kategorií a podkategorií:
a)
kategorie L1e se svými podkategoriemi L1e-A a L1e-B a kategorie L3e se svými podkategoriemi L3e-A1, L3e-A2 a L3e-A3;
b)
kategorie L2e a kategorie L5e se svými podkategoriemi L5e-A a L5e-B;
c)
kategorie L6e se svými podkategoriemi L6e-A a L6e-B a kategorie L7e se svými podkategoriemi L7e-A, L7e-B a L7e-C;
d)
jakýkoli jiný logický sled kategorií nebo podkategorií navržený výrobcem a schválený schvalovacím orgánem.
5. Bez ohledu na kritéria pro zařazení do kategorií nebo podkategorií uvedená v odstavcích 1 až 4 tohoto článku a v příloze I se použijí další podkategorie uvedené v příloze V s cílem harmonizovat postupy environmentálních zkoušek na mezinárodní úrovni pomocí odkazu na předpisy EHK OSN a celosvětové technické předpisy EHK OSN.
Článek 5
Stanovení hmotnosti v provozním stavu
1. Hmotnost v provozním stavu se u vozidel kategorie L stanoví zjištěním hmotnosti nenaloženého vozidla připraveného k normálnímu použití a připočtením hmotnosti:
a)
kapalin;
b)
standardního zařízení podle specifikací výrobce;
c)
„paliva“ v palivových nádržích naplněných na nejméně 90 % kapacity.
Pro účely tohoto písmene:
i)
pokud je vozidlo poháněno „kapalným palivem“, je toto palivo považováno za „palivo“, nebo
ii)
pokud je vozidlo poháněno kapalnou „směsí palivo/olej“:
-
jsou-li palivo pro pohon vozidla a mazací olej smíchány předem, považuje se tato směs za „palivo“,
-
jsou-li palivo pro pohon vozidla a mazací olej uskladněny odděleně, považuje se za „palivo“ pouze „palivo“ pohánějící vozidlo, nebo
iii)
pokud je vozidlo poháněno plynným palivem, zkapalnělým plynným palivem nebo stlačeným vzduchem, může být hmotnost „paliva“ v nádržích s plynným palivem stanovena na 0 kg;
d)
připočtením hmotnosti karoserie, kabiny, dveří;
e)
připočtením hmotnosti zasklení, spojovacího zařízení, náhradního kola / náhradních kol a hmotnosti nástrojů.
2. Od hmotnosti v provozním stavu se u vozidel kategorie L odečte hmotnost:
a)
řidiče (75 kg) a cestujícího (65 kg);
b)
strojů nebo zařízení instalovaných na nákladní plošině;
c)
pohonných baterií v případě vozidla s hybridním nebo plně elektrickým pohonem;
d)
systému s plynným palivem a hmotnosti nádrží na plynné palivo v případě vozidla s jednopalivovou, dvoupalivovou nebo vícepalivovou technologií, a
e)
nádrží na stlačený vzduch v případě pohonu na předem stlačený vzduch.
KAPITOLA II
OBECNÉ POVINNOSTI
Článek 6
Povinnosti členských států
1. Členské státy zřídí nebo jmenují schvalovací orgány příslušné v záležitostech týkajících se schvalování a orgány pro dozor nad trhem příslušné v záležitostech týkajících se dozoru nad trhem podle tohoto nařízení. Členské státy oznámí Komisi zřízení a jmenování těchto orgánů.
V oznámení o schvalovacích orgánech a orgánech pro dozor nad trhem se uvádí jejich jméno, adresa včetně elektronické adresy a oblast odpovědnosti. Seznam schvalovacích orgánů a podrobnosti o nich zveřejní Komise na svých webových stránkách.
2. Členské státy povolí uvedení na trh, registraci nebo uvedení do provozu pouze těch vozidel, konstrukčních částí a samostatných technických celků, jež splňují požadavky tohoto nařízení.
3. Členské státy nesmějí zakázat, omezit ani bránit uvedení na trh, registraci nebo uvedení do provozu vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků z důvodů týkajících se konstrukčních a funkčních hledisek, na něž se vztahuje toto nařízení, pokud splňují jeho požadavky.
4. Členské státy organizují a provádějí dozor nad trhem a kontrolu vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků vstupujících na trh v souladu s kapitolou III nařízení (ES) č. 765/2008.
Článek 7
Povinnosti schvalovacích orgánů
1. Schvalovací orgány zajistí, aby výrobci žádající o schválení typu splnili své povinnosti podle tohoto nařízení.
2. Schvalovací orgány schválí pouze taková vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, jež splňují požadavky tohoto nařízení.
Článek 8
Opatření dozoru nad trhem
1. U vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, jejichž typ byl schválen, provádějí orgány pro dozor nad trhem v přiměřeném rozsahu náležité kontroly dokumentace, přičemž přihlížejí k uznávaným zásadám posuzování rizik, stížnostem a dalším informacím.
Orgány pro dozor nad trhem mohou hospodářské subjekty požádat o zpřístupnění této dokumentace a informací, je-li to považováno za nutné pro výkon jejich činnosti.
Pokud hospodářské subjekty předloží prohlášení o shodě, orgány pro dozor nad trhem tato prohlášení řádně zohlední.
2. Pro díly a zařízení, na něž se nevztahuje odstavec 1 tohoto článku, se v celém rozsahu použije čl. 19 odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2008.
Článek 9
Povinnosti výrobců
1. Výrobce zajistí, aby byly vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky při uvedení na trh nebo do provozu vyrobeny a schváleny v souladu s požadavky uvedenými v tomto nařízení a v aktech v přenesené pravomoci a prováděcích aktech přijatých podle tohoto nařízení.
2. U vícestupňového schválení typu odpovídá každý výrobce za schválení a shodnost výroby systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků montovaných ve stupni dokončení vozidla prováděného výrobcem. Výrobce, jenž mění konstrukční části nebo systémy, které již byly schváleny na nižších stupních, odpovídá za schválení a shodnost výroby pozměněných konstrukčních částí a systémů.
3. Výrobce, který změní neúplné vozidlo způsobem, který vede k zařazení do jiné kategorie vozidel, což má za následek, že právní požadavky, které byly posouzeny v předchozím stadiu schvalování, se změnily, je odpovědný také za splnění požadavků platných pro kategorii vozidel, do níž upravené vozidlo spadá.
4. Pro účely schvalování vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků podléhajících tomuto nařízení výrobce usazený mimo Unii jmenuje jediného zástupce usazeného v Unii, aby jej zastupoval před schvalovacím orgánem.
5. Výrobci usazení mimo Unii dále jmenují jediného zástupce usazeného v Unii pro účely dozoru nad trhem, jímž může být zástupce uvedený v odstavci 4 nebo jeden další zástupce.
6. Výrobce odpovídá schvalovacímu orgánu za všechna hlediska postupu schvalování a za zajištění shodnosti výroby, bez ohledu na to, zda je výrobce přímo zapojen do všech stupňů výroby vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku.
7. V souladu se zvláštními ustanoveními tohoto nařízení a s akty v přenesené pravomoci a s prováděcími akty přijatými na základě tohoto nařízení výrobce zajistí, že budou používány postupy, díky kterým zůstane zachována shodnost sériové výroby se schváleným typem. V souladu s kapitolou VI se zohlední změny konstrukce vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku nebo vlastností a změny požadavků, vůči nimž je vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek prohlášen za shodný.
8. Kromě povinného označení a značek schválení typu, jimiž jsou opatřena jeho vozidla, konstrukční části nebo samostatné technické celky v souladu s článkem 39, uvede výrobce na svých vozidlech, konstrukčních částech nebo samostatných technických celcích dodávaných na trh své jméno, svou zapsanou obchodní firmu nebo zapsanou ochrannou známku a adresu v Unii, na níž jej lze kontaktovat, nebo není-li to možné, na obalu nebo v dokladu přiloženém ke konstrukční části nebo k samostatnému technickému celku.
9. Výrobce zajistí, aby v době, kdy nese za vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek odpovědnost, neohrožovaly skladovací a přepravní podmínky jejich soulad s požadavky stanovenými v tomto nařízení.
Článek 10
Povinnosti výrobců týkající se výrobků, které nejsou ve shodě s platnými požadavky nebo představují závažné nebezpečí
1. Výrobce, který se domnívá nebo má důvod se domnívat, že jeho vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, který byl uveden na trh nebo do provozu, není ve shodě s tímto nařízením nebo akty v přenesené pravomoci nebo prováděcími akty přijatými na základě tohoto nařízení, přijme okamžitě nezbytná nápravná opatření k uvedení tohoto vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku ve shodu, nebo jej případně stáhne z trhu nebo z oběhu.
Výrobce o této skutečnosti okamžitě informuje schvalovací orgán, který vydal schválení, a informuje jej zejména o neshodě a o přijatých nápravných opatřeních.
2. Pokud vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení představuje závažné nebezpečí, výrobce o tom okamžitě informuje schvalovací orgány a orgány pro dozor nad trhem členských států, v nichž došlo k dodání na trh nebo uvedení do provozu tohoto vozidla, systému, konstrukční části, samostatného technického celku, dílu nebo zařízení, a uvede podrobnosti zejména o neshodě a o přijatých nápravných opatřeních.
3. Výrobce uchovává dokumentaci uvedenou v čl. 29 odst. 10 a výrobce vozidla uchovává zároveň i kopie prohlášení o shodě uvedených v článku 38 pro potřeby schvalovacích orgánů po období deseti let poté, co bylo vozidlo uvedeno na trh, přičemž u systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku tato doba činí pěti let.
4. Výrobce předloží vnitrostátnímu orgánu na základě jeho odůvodněné žádosti a prostřednictvím schvalovacího orgánu kopii certifikátu EU schválení typu nebo povolení uvedené v čl. 51 odst. 1, které prokazují shodu vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku v jazyce, který je danému orgánu snadno srozumitelný. Výrobce poskytne vnitrostátnímu orgánu součinnost při veškerých opatřeních přijatých v souladu s článkem 20 nařízení (ES) č. 765/2008 s cílem odstranit riziko vyvolané jeho vozidly, systémy, konstrukčními částmi nebo samostatnými technickými celky, jež byly uvedeny na trh, zaregistrovány nebo uvedeny do provozu.
Článek 11
Povinnosti zástupců výrobce, pokud jde o dozor nad trhem
Zástupce výrobce pro dozor nad trhem vykonává úkoly uvedené v plné moci, kterou obdržel od výrobce. Tato plná moc musí zástupci umožňovat alespoň:
a)
mít přístup k dokumentaci uvedené v článku 27 a k prohlášením o shodě uvedeným v článku 38, aby mohly být k dispozici schvalovacím orgánům po období deseti let poté, co bylo vozidlo uvedeno na trh, přičemž u systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku tato doba činí pět let;
b)
podávat schvalovacímu orgánu na základě jeho odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání shody výroby vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku;
c)
spolupracovat se schvalovacími orgány nebo orgány pro dozor nad trhem, pokud o to požádají, na činnostech, jejichž cílem je vyloučit závažná rizika vyvolaná vozidly, systémy, konstrukčními částmi, samostatnými technickými celky, díly nebo zařízením, na které se vztahuje jeho plná moc.
Článek 12
Povinnosti dovozců
1. Dovozce smí uvádět na trh pouze vyhovující vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, které buď obdržely EU schválení typu, nebo které splňují požadavky pro schválení podle vnitrostátní úpravy, nebo díly či zařízení, které zcela podléhají požadavkům nařízení (ES) č. 765/2008.
2. Před uvedením na trh vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, které obdržely schválení typu, dovozce zajistí, aby existovala schvalovací dokumentace, jež je v souladu s čl. 29 odst. 10, a aby systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nesly požadovanou značku schválení typu a byly v souladu s čl. 9 odst. 8. Jedná-li se o vozidlo, dovozce ověří, zda je vybaveno požadovaným prohlášení o shodě.
3. Domnívá-li se dovozce nebo má-li důvod se domnívat, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, díl nebo zařízení není ve shodě s požadavky tohoto nařízení, zejména že neodpovídá svému schválení typu, nesmí vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek uvést na trh, umožnit jejich uvedení do provozu nebo zaregistrovat, dokud nebudou uvedeny ve shodu. Pokud se navíc domnívá nebo má důvod se domnívat, že vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení představuje závažné nebezpečí, informuje o tom výrobce a orgány pro dozor nad trhem. V případě vozidel, systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků, kterým bylo uděleno schválení typu, o této skutečnosti rovněž informuje schvalovací orgán, který udělil souhlas.
4. Dovozce uvede na vozidle, systému, konstrukční části, samostatném technickém celku, dílu nebo zařízení své jméno, svou zapsanou obchodní firmu nebo zapsanou ochrannou známku a adresu, na níž jej lze kontaktovat, nebo není-li to možné, na obalu nebo v dokladu přiloženém k systému, konstrukční části, samostatnému technickému celku, dílu nebo zařízení.
5. Dovozce zajistí, aby byly k vozidlu, systému, konstrukční části nebo samostatnému technickému celku přiloženy pokyny a informace požadované v článku 55 v úředním jazyce či jazycích dotčených členských států.
6. Dovozce zajistí, aby v době, kdy nese za vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek odpovědnost, neohrožovaly skladovací a přepravní podmínky jeho soulad s požadavky stanovenými v tomto nařízení.
7. Dovozce ve všech případech, kdy to je vhodné z důvodu závažných rizik, která vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení představuje, v zájmu ochrany zdraví a bezpečnosti spotřebitelů provádí šetření vozidel, systémů, konstrukčních částí, samostatných technických celků, dílů nebo zařízení a pokud je to nutné, eviduje stížnosti a stažení z provozu, a průběžně o těchto kontrolách informuje distributory.
Článek 13
Povinnosti dovozců týkající se výrobků, které nejsou ve shodě s platnými požadavky nebo představují závažné nebezpečí
1. Dovozce, který se domnívá nebo má důvod se domnívat, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, který uvedl na trh, není ve shodě s tímto nařízením, přijme okamžitě nezbytná nápravná opatření k uvedení tohoto vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku ve shodu, nebo jej případně stáhne z trhu nebo z oběhu.
2. Pokud vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení představují závažné nebezpečí, dovozci o tom okamžitě informují výrobce a schvalovací orgány a orgány pro dozor nad trhem těch členských států, v nichž byly uvedeny na trh. Dovozce je rovněž informuje o všech učiněných krocích a uvede podrobnosti zejména o závažném nebezpečí a o nápravných opatřeních přijatých výrobcem.
3. Dovozce po dobu deseti let poté, co bylo vozidlo uvedeno na trh, a po dobu pěti let poté, co byl na trh uveden systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, uchovává kopii prohlášení o shodě pro potřeby schvalovacích orgánů a orgánů pro dozor nad trhem a zajistí, že schvalovací dokumentace uvedená v čl. 29 odst. 10 může být těmto orgánům na požádání předložena.
4. Dovozce předloží vnitrostátnímu orgánu na základě jeho odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání shody vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku v jazyce, který je danému orgánu snadno srozumitelný. Dovozce na žádost uvedeného orgánu poskytne součinnost při veškerých opatřeních přijatých s cílem odstranit riziko vyvolané vozidlem, systémem, konstrukční částí, samostatným technickým celkem, dílem nebo zařízením, které uvedl na trh.
Článek 14
Povinnosti distributorů
1. Distributoři při dodání vozidla, systému, konstrukční části, samostatného technického celku, dílu nebo zařízení na trh jednají ve vztahu k požadavkům tohoto nařízení s náležitou péčí.
2. Distributor před dodáním na trh, registrací nebo uvedením do provozu vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku ověří, zda toto vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nese povinné označení nebo značku schválení typu, zda jsou k němu přiloženy požadované dokumenty, pokyny a bezpečnostní informace v úředních jazycích členského státu, v němž má dojít k uvedení na trh vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, a zda dovozce a výrobce splnil požadavky stanovené v čl. 12 odst. 2 a 4 a čl. 39 odst. 1 a 2.
3. Distributor zajistí, aby v době, kdy nese za vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek odpovědnost, neohrožovaly skladovací a přepravní podmínky jejich soulad s požadavky stanovenými v tomto nařízení.
Článek 15
Povinnosti distributorů týkající se výrobků, které nejsou ve shodě s platnými požadavky nebo představují závažné nebezpečí
1. Domnívá-li se distributor nebo má-li důvod se domnívat, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek není ve shodě s požadavky tohoto nařízení, nesmí vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek dodat na trh, zaregistrovat nebo uvést do provozu, dokud nebudou uvedeny ve shodu.
2. Distributor, který se domnívá nebo má důvod se domnívat, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, které dodal na trh nebo zaregistroval nebo za jehož uvedení do provozu odpovídá, není ve shodě s tímto nařízením, informuje výrobce nebo zástupce výrobce s cílem zajistit, aby byla v souladu s čl. 10 odst. 1 a čl. 13 odst. 1 přijata nezbytná nápravná opatření k uvedení tohoto vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku ve shodu, nebo případně k jejich stažení z oběhu.
3. Pokud vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení představuje závažné nebezpečí, distributoři okamžitě informují výrobce, dovozce a schvalovací orgány a orgány pro dozor nad trhem těch členských států, v nichž byly dodány na trh. Distributor je rovněž informuje o všech učiněných krocích a uvede podrobnosti zejména o závažném nebezpečí a o nápravných opatřeních přijatých výrobcem.
4. Distributor na základě odůvodněné žádosti vnitrostátního orgánu zajistí, aby výrobce vnitrostátnímu orgánu poskytl informace uvedené v čl. 10 odst. 4, nebo aby dovozce vnitrostátnímu orgánu poskytl informace uvedené v čl. 13 odst. 3. Poskytne uvedenému orgánu na jeho žádost součinnost při veškerých opatřeních přijatých v souladu s článkem 20 nařízení (ES) č. 765/2008 s cílem odstranit riziko vyvolané vozidlem, systémem, konstrukční částí, samostatným technickým celkem, dílem nebo zařízením, jež dodal na trh.
Článek 16
Případy, kdy se povinnosti výrobců vztahují na dovozce a distributory
Dovozce nebo distributor se pro účely tohoto nařízení považuje za výrobce, na něhož se vztahují povinnosti výrobce podle článků 9 až 11, pokud dodá na trh nebo zaregistruje vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nebo odpovídá za jejich uvedení do provozu pod svým jménem nebo ochrannou známkou nebo pokud upraví vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek způsobem, který může ovlivnit jejich soulad s příslušnými požadavky.
Článek 17
Identifikace hospodářských subjektů
Hospodářské subjekty musí na žádost schvalovacích orgánů a orgánů pro dozor nad trhem po dobu deseti let u vozidel a po dobu pěti let u systému, konstrukční části, samostatného technického celku, dílu nebo zařízení sdělit těmto orgánům identifikační údaje:
a)
kteréhokoli hospodářského subjektu, jenž jim dodal vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení;
b)
kteréhokoli hospodářského subjektu, jemuž dodaly vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení.
KAPITOLA III
HMOTNĚPRÁVNÍ POŽADAVKY
Článek 18
Obecné hmotněprávní požadavky
1. Vozidla kategorie L a systémy, konstrukční části a samostatné technické celky určené pro tato vozidla musí splňovat požadavky uvedené v přílohách II až VIII platné pro příslušné kategorie nebo podkategorie vozidel.
2. Vozidla kategorie L nebo jejich systémy, konstrukční části a samostatné technické celky, jejichž elektromagnetická kompatibilita je upravena akty v přenesené pravomoci uvedenými v odstavci 3 tohoto článku, které se týkají konstrukce vozidel, a prováděcím aktem, které byly přijaty na základě tohoto nařízení, nepodléhají požadavkům směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/108/ES ze dne 15. prosince 2004 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se elektromagnetické kompatibility (26).
3. Komise v zájmu splnění požadavků pro schválení typu vozidel kategorie L stanovených v tomto nařízení přijme v souladu s článkem 75 akty v přenesené pravomoci týkající se podrobných technických požadavků a zkušebních postupů shrnutých v příloze II části A, B a C, čímž zajistí vysokou úroveň bezpečnosti a ochrany životního prostředí, jak je definují příslušná ustanovení tohoto nařízení. První tyto akty v přenesené pravomoci budou přijaty do 31. prosince 2014.
Článek 19
Zákaz odpojovacích zařízení
Používání odpojovacích zařízení snižujících bezpečnost, elektromagnetickou kompatibilitu, účinnost palubních diagnostických systémů, systémů omezujících hluk nebo systémů omezujících znečišťující emise se zakazuje. Konstrukční prvek se nepovažuje za odpojovací zařízení, je-li splněna kterákoli z těchto podmínek:
a)
potřeba tohoto zařízení je oprávněná z důvodů ochrany motoru proti poškození nebo poruše a zajištění bezpečného provozu vozidla;
b)
zařízení je funkční pouze při startování motoru;
c)
provozní podmínky jsou do značné míry zahrnuty ve zkušebních postupech pro ověřování toho, zda vozidlo vyhovuje tomuto nařízení a aktům v přenesené pravomoci a prováděcím aktům přijatým na jeho základě.
Článek 20
Opatření pro výrobce týkající se změn hnacího ústrojí vozidla
1. Výrobci vozidel vybaví vozidla kategorie L s výjimkou podkategorií L3e-A3 a L4e-A3 k tomu určenými prvky bránícími neoprávněným úpravám hnacího ústrojí vozidla prostřednictvím řady technických požadavků a specifikací s cílem:
a)
zabránit změnám, které mohou ohrozit bezpečnost, zejména zvýšením výkonu vozidla neoprávněnou úpravou hnacího ústrojí za účelem zvýšení maximálního točivého momentu nebo výkonu nebo maximální konstrukční rychlosti vozidla, které byly řádně stanoveny při postupu schválení typu, kterému se podrobil výrobce vozidla, nebo
b)
zabránit škodám na životním prostředí.
2. Komise přijme v souladu s článkem 75 akty v přenesené pravomoci týkající se specifických požadavků pro prvky uvedené v odstavci 1, jejichž cílem rovněž bude usnadnit soulad s odstavcem 4. První tyto akty v přenesené pravomoci budou přijaty do 31. prosince 2014.
3. Po změně hnacího ústrojí musí vozidlo splňovat technické požadavky původní kategorie a podkategorie vozidla, nebo případně nové kategorie a podkategorie vozidla, jež byly v platnosti v době uvedení na trh, registrace nebo uvedení do provozu původního vozidla, včetně posledních změn těchto požadavků.
Pokud výrobce vozidla zkonstruuje hnací ústrojí typu vozidla způsobem, který umožňuje změnit je tak, že by se dané vozidlo pak již neshodovalo se schváleným typem, ale odpovídalo by další variantě či verzi, zahrne výrobce vozidla příslušné informace týkající se každé takto vytvořené varianty či verze do žádosti a každá varianta či verze obdrží výslovné schválení typu. Pokud pozměněné vozidlo spadá do nové kategorie či podkategorie, je nutné podat žádost o nové schválení typu.
4. Aniž jsou dotčena ustanovení odstavce 1 a s cílem zabránit změnám či úpravám, které by měly nepříznivé dopady na funkční bezpečnost vozidla či jeho vliv na životní prostředí, výrobce se vynasnaží zabránit užitím správné technické praxe tomu, aby byly takovéto změny či úpravy možné, pokud nejsou výslovně deklarovány a obsaženy v dokumentaci, a nevztahuje se tak na ně schválení typu.
Článek 21
Obecné požadavky na palubní diagnostické systémy
1. Vozidla kategorie L musí být od dat použitelnosti uvedených v příloze IV vybavena palubním diagnostickým systémem (OBD), který splňuje funkční požadavky a zkušební postupy stanovené v aktech v přenesené pravomoci přijatých podle odstavce 5.
2. Od dat uvedených v bodu 1.8.1 přílohy IV musí být kategorie vozidel L3e a L4e a podkategorie vozidel L5e-A, L6e-A a L7e-A vybaveny prvním stupněm systému OBD, který kontroluje, zda nedošlo k selhání elektrotechnických nebo elektronických prvků systému pro regulaci emisí, a hlásí ta selhání, která mají za důsledek překročení hraničních hodnot emisí stanovených v příloze IV části B1.
3. Od dat uvedených v bodu 1.8.2 přílohy IV musí být kategorie a podkategorie vozidel L3e až L7e vybaveny prvním stupněm systému OBD, který kontroluje, zda nedošlo k selhání elektrotechnických nebo elektronických prvků systému pro regulaci emisí, a který se aktivuje, pokud dojde k překročení hraničních hodnot emisí stanovených v příloze VI části B2. Systémy OBD prvního stupně pro tyto kategorie a podkategorie vozidel rovněž nahlásí aktivaci jakéhokoli provozního režimu, v němž dojde k výraznému snížení točivého momentu motoru.
4. Od dat uvedených v bodu 1.8.3 přílohy IV a v závislosti na čl. 23 odst. 5 musí být kategorie vozidel L3e a podkategorie vozidel L5e-A, L6e-A a L7e-A navíc vybaveny druhým stupněm systému OBD, který kontroluje a hlásí, zda nedošlo k selhání či poškození systému pro regulaci emisí, jež by mělo za důsledek překročení hraničních hodnot emisí pro OBD stanovených v příloze VI části B2.
5. S cílem harmonizovat hlášení palubních diagnostických systémů týkající se funkční bezpečnosti nebo chyb systému pro regulaci emisí a usnadnit efektivní a účinnou opravu vozidla se Komise zmocňuje, aby v souladu s článkem 75 přijala akty v přenesené pravomoci týkající se podrobných technických požadavků na palubní diagnostiku, včetně funkčních požadavků na OBD a zkušebních postupů ohledně témat uvedených v odstavcích 1 až 4 a rovněž v příloze II části C bodu 11 a ve druhu zkoušky VIII uvedeném v příloze V.
Článek 22
Požadavky na funkční bezpečnost vozidel
1. Výrobci zajistí, aby vozidla byla konstruována, vyráběna a montována takovým způsobem, aby se minimalizovalo riziko zranění cestujících ve vozidle a ostatních účastníků silničního provozu.
2. Výrobce zajistí, aby funkční bezpečnost vozidla byla zachována po celou dobu jeho běžné životnosti, pokud je používáno za běžných podmínek a udržováno v souladu s doporučeními výrobce. Výrobce poskytne v rámci dokumentace prohlášení, v němž potvrdí, že životnost systémů, dílů a zařízení, jež je klíčová pro funkční bezpečnost, je zaručena prostřednictvím náležitých zkoušek a správné technické praxe.
3. Výrobci zajistí, aby vozidla, systémy, konstrukční části a samostatné technické celky splňovaly příslušné požadavky uvedené v přílohách II a VIII a aby dodržovaly zkušební postupy a požadavky na výkon stanovené aktem v přenesené pravomoci přijatém podle odstavce 5.
4. Konstrukční části vozidel, s nimiž je spojeno nebezpečí elektrické povahy, na něž se v vztahují akty v přenesené pravomoci nebo prováděcí akty přijaté na základě tohoto nařízení, nepodléhají požadavkům směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/95/ES ze dne 12. prosince 2006 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se elektrických zařízení určených pro používání v určitých mezích napětí (27).
5. V zájmu dosažení vysoké úrovně funkční bezpečnosti přijme Komise v souladu s článkem 75 akty v přenesené pravomoci, jimiž stanoví specifické požadavky uvedené v příloze II části B na funkční bezpečnost vozidel, a bude případně vycházet ze zpřísněných požadavků na funkční bezpečnost uvedených v příloze VIII. První tyto akty v přenesené pravomoci budou přijaty do 31. prosince 2014.
6. Ve druhé fázi přijme Komise do 31. prosince 2020 v souladu s článkem 75 akt v přenesené pravomoci, jehož prostřednictvím harmonizuje požadavky na běžnou životnost a na zkoušky běžné životnosti s cílem zajistit kompaktnost konstrukce vozidla uvedenou v příloze II části B bodu 17.
7. Komise může přijmout prováděcí akty, kterými stanoví vzor pro prohlášení výrobce. Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 73 odst. 2.
Článek 23
Požadavky ohledně vlivu na životní prostředí
1. Výrobce zajistí, aby vozidla byla konstruována, vyráběna a montována takovým způsobem, aby se minimalizoval vliv na životní prostředí. Výrobce zajistí, aby vozidla, která obdržela schválení typu, splňovala požadavky ohledně vlivu na životní prostředí stanovené v příloze II, V a VI, a to v rámci nájezdu po dobu životnosti stanoveného v příloze VII.
2. Výrobce zajistí, aby vozidla, systémy, konstrukční části a samostatné technické celky dodržovaly zkušební postupy a požadavky uvedené v příloze V, a to do dat použitelnosti uvedených v příloze IV tohoto nařízení, které stanoví akt v přenesené pravomoci přijatý podle odstavce 12 tohoto článku.
3. Výrobce zajistí splnění požadavků v rámci schvalování typu týkajících se ověřování životnosti. Na základě volby výrobce se použije jeden z těchto zkušebních postupů pro ověřování životnosti, kterými se schvalovacímu orgánu prokazuje, že hodnoty vlivu na životní prostředí jsou u vozidla, které obdrželo schválení typu, stálé:
a)
fyzická zkouška životnosti, při níž je dosaženo celého kilometrového nájezdu:
Zkušební vozidla fyzicky ujedou plnou vzdálenost uvedenou v příloze VII části A a jsou podrobena zkoušce v souladu s postupem stanoveným ve druhu zkoušky V uvedeném v aktu v přenesené pravomoci přijatém podle odstavce 12 tohoto článku. Výsledky zkoušek emisí provedených před dosažením plné vzdálenosti uvedené v příloze VII části A i při jejím dosažení musí být nižší než environmentální limity uvedené v příloze VI části A.
b)
fyzická zkouška životnosti, při níž je dosaženo části kilometrového nájezdu:
Zkušební vozidla fyzicky ujedou nejméně 50 % plné vzdálenosti uvedené v příloze VII části A a jsou podrobena zkoušce v souladu s postupem stanoveným ve druhu zkoušky V uvedeném v aktu v přenesené pravomoci přijatém podle odstavce 12 tohoto článku. V souladu s tímto aktem se výsledky zkoušek extrapolují až na plnou vzdálenost uvedenou v příloze VII části A. Výsledky zkoušek i extrapolované výsledky musí být nižší než environmentální limity uvedené v příloze VI části A.
c)
matematický postup pro výpočet životnosti:
U každé složky emise musí být výsledek vynásobení faktoru zhoršení uvedeného v příloze VII části B výsledkem environmentální zkoušky vozidla, které po prvním nastartování na konci výrobní linky najelo více než 100 km, nižší než environmentální limit uvedený v příloze VI části A.
4. Komise do 1. ledna 2016 provede souhrnnou studii o dopadech na životní prostředí. Studie zhodnotí kvalitu ovzduší a podíl znečišťujících látek z vozidel kategorie L a musí zahrnovat požadavky na druhy zkoušek I, IV, V, VII a VIII uvedené v příloze V.
Shromáždí a vyhodnotí nejnovější vědecká data, zjištění z vědeckého vývoje, simulace a efektivitu nákladů za účelem stanovení definitivních politických opatření tím, že potvrdí a s konečnou platností stanoví použitelnost normy Euro 5 uvedené v příloze IV a environmentální požadavky pro Euro 5 uvedené v příloze V, v příloze VI části A2, B2 a C2 a v příloze VII týkající se kilometrových nájezdů po dobu životnosti a faktorů zhoršení pro Euro 5.
5. Komise na základě zjištění uvedených v odstavci 4 předloží do 31. prosince 2016 Evropskému parlamentu a Radě zprávu o:
a)
datech začátku použitelnosti norem úrovně Euro 5 uvedené v příloze IV;
b)
emisních limitech Euro 5 uvedených v příloze VI části A2 a prahové hodnoty pro OBD v příloze VI části B2;
c)
tom, že všechny nové typy vozidel kategorií L3e a L5e a podkategorií L6e-A a L7e-A musí být kromě prvního stupně OBD (OBD I) vybavena i druhým stupněm OBD (OBD II) na úrovni normy Euro 5;
d)
kilometrové nájezdy po dobu životnosti pro úroveň Euro 5 uvedené v příloze VII části A a faktory zhoršení pro úroveň Euro 5 uvedené v příloze VII části B.
Na základě této zprávy Komise případně předloží vhodné legislativní návrhy.
6. Na základě studie o dopadech na životní prostředí přijme Komise v souladu s článkem 75 akt v přenesené pravomoci, v němž stanoví, které z (pod)kategorií L1e-A, L1e-B, L2e, L5e-B, L6e-B, L7e-B a L7e-C pro úroveň Euro 5 by měly podléhat zkouškám SHED nebo zkouškám propustnosti palivové nádrže a rozvodů s limitními hodnotami zkoušek uvedenými v příloze VI části C2.
7. Výrobci zajistí, aby vozidla kategorie L dodržovala platné požadavky na zkoušky týkající se vlivu na životní prostředí pro účely schválení a prodloužení stanovené v příloze V části A.
8. Příslušný emisní limit pro motocykly L3e-AxE (Enduro, x = 1, 2 nebo 3) a L3e-AxT (Trial, x = 1, 2 nebo 3) je součtem L2 (THC) a L3 (NOx) v příloze VI části A. Výsledky zkoušek emisí (NOx + THC) musí být nižší, než je tento limit (L2 + L3), nebo stejné.
9. Vozidla kategorie L4e musí splňovat environmentální požadavky stanovené v příloze V pro vozidla kategorie L3e, přičemž pro druhy zkoušek I, IV, VII a VIII přílohy V se zkouší buď kompletní sestava základního motorového vozidla s postraním vozíkem, nebo v případě potřeby pouze základní motorové vozidlo bez postranního vozíku.
10. Výrobci zajistí, aby veškerá náhradní zařízení k regulaci znečišťujících látek obdržela při uvedení na trh nebo do provozu v Unii schválení typu podle tohoto nařízení.
11. Požadavky uvedené v odstavcích 1 až 10 se vztahují na vozidla, systémy, konstrukční části a samostatné technické celky v souladu s přílohou II.
12. Komise je v zájmu zajištění vysoké úrovně ochrany životního prostředí zmocněna přijímat v souladu s článkem 75 akty v přenesené pravomoci, kterými se stanoví podrobné technické specifikace environmentálních požadavků pro témata uvedená v odstavcích 1, 2, 3, 6 a 7 tohoto článku, včetně zkušebních postupů.
Článek 24
Další environmentální požadavky, pokud jde o emise skleníkových plynů, spotřebu paliva, spotřebu elektrické energie a dojezdovou vzdálenost u elektromobilu
1. Výrobce v příslušném cyklu laboratorních zkoušek emisí zjistí objem emisí CO2 (oxid uhličitý) a oznámí jej schvalovacímu orgánu. Spotřeba paliva nebo spotřeba elektrické energie a dojezdová vzdálenost u elektromobilu se buď vypočítají na základě výsledků laboratorních zkoušek emisí v rámci schvalování typu, nebo se změří a oznámí schvalovacímu orgánu, přičemž měření dosvědčí technická zkušebna.
2. Výsledek měření CO2, vypočítaná nebo změřená spotřeba paliva, spotřeba elektrické energie a dojezdová vzdálenost u elektromobilu se uvedou v dokumentaci v souladu s prováděcím aktem uvedeným v čl. 27 odst. 4 a příslušné informace se uvedou i v prohlášení o shodě.
Kromě uvedení na prohlášení o shodě výrobce zajistí poskytnutí údajů o emisích CO2, spotřebě paliva, spotřebě elektrické energie a dojezdové vzdálenosti u elektromobilu kupujícímu v době koupě nového vozidla ve formátu, který uzná za vhodný.
3. Komise je zmocněna přijímat v souladu s článkem 75 akty v přenesené pravomoci týkající se zkušebního postupu v rámci druhu zkoušky VII pro měření emisí CO2 a výpočtu a měření spotřeby paliva, spotřeby elektrické energie a dojezdové vzdálenosti u elektromobilu.
KAPITOLA IV
POSTUPY EU SCHVÁLENÍ TYPU
Článek 25
Postupy pro EU schválení typu
1. Pro žádost o schválení typu celého vozidla si výrobce může zvolit jeden z těchto postupů:
a)
postupné schválení typu;
b)
jednorázové schválení typu;
c)
kombinované schválení typu.
Výrobce kategorií vozidel stanovených v odstavci 4 si může navíc zvolit vícestupňové schválení typu.
Pro schválení typu systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků se použije pouze jednorázové schválení typu.
2. Postupné schválení typu spočívá v postupném získávání celého souboru certifikátů EU schválení typu pro systémy, konstrukční části a samostatné technické celky tvořící část vozidla, jež vede v závěrečné fázi ke schválení typu celého vozidla.
3. Jednorázové schválení typu spočívá ve schválení úplného vozidla v jednom kroku.
4. Kombinované schválení typu je postup postupného schválení, během něhož se při závěrečné fázi schvalování typu celého vozidla získá jedno nebo více schválení pro systémy, aniž by bylo nutné pro tyto systémy vydat certifikát EU schválení typu.
5. Při vícestupňovém schválení typu jeden nebo více schvalujících orgánů osvědčuje, že určitý neúplný nebo dokončený typ vozidla vyhovuje, v závislosti na stupni rozpracovanosti, příslušným správním ustanovením a technickým požadavkům tohoto nařízení.
Vícestupňové schválení typu se udělí pro typ neúplného nebo dokončeného vozidla, který odpovídá údajům v dokumentaci uvedené v článku 27 a splňuje technické požadavky stanovené příslušnými akty uvedenými v příloze II, a to s ohledem na stav rozpracovanosti vozidla.
6. Schválení typu pro závěrečný stupeň dokončení se udělí poté, co schvalovací orgán ověřil, že typ vozidla schválený v závěrečném stupni splňuje v té době všechny platné technické požadavky. Součástí tohoto ověření je kontrola dokumentů prokazujících splnění všech požadavků pro schválení typu neúplného vozidla, které je uděleno v rámci vícestupňového postupu schválení typu, a to i v případě, že je uděleno pro jinou kategorii nebo podkategorii vozidla.
Vícestupňové schválení typu uvedené v odstavci 1 druhém pododstavci se použije pouze pro vozidla podkategorií L2e-U, L4e, L5e-B, L6e-BU a L7e-CU.
7. Výběrem schvalovacího postupu nejsou dotčeny příslušné hmotněprávní požadavky, kterým musí schvalovaný typ vozidla vyhovět v době vydání schválení typu úplného vozidla.
8. Komise je zmocněna přijímat v souladu s článkem 75 akty v přenesené pravomoci, kterými se stanoví podrobné uspořádání s ohledem na postupy schvalování typu. První tyto akty v přenesené pravomoci budou přijaty do 31. prosince 2014.
Článek 26
Žádost o schválení typu
1. Výrobce podává žádost o schválení typu schvalovacímu orgánu.
2. Pro konkrétní typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku lze podat pouze jednu žádost, a to pouze v jednom členském státě.
3. Pro každý typ, který má být schválen, se podává samostatná žádost.
Článek 27
Dokumentace
1. Žadatel předloží schvalovacímu orgánu dokumentaci.
2. Dokumentace obsahuje tyto údaje:
a)
informační dokument;
b)
veškeré údaje, výkresy, fotografie a další informace;
c)
v případě vozidel postup(y) zvolený(é) v souladu s čl. 25 odst. 1;
d)
veškeré další informace požadované schvalovacím orgánem v rámci postupu podávání žádosti.
3. Dokumentace může být dodána na papíře nebo v elektronickém formátu, který je přijatelný pro technickou zkušebnu a schvalovací orgán.
4. Komise přijme prováděcí akty, kterými stanoví vzory pro informační dokument a dokumentaci. Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 73 odst. 2. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
Článek 28
Zvláštní požadavky na informace, které je třeba uvést v žádosti o schválení typu podle různých postupů
1. K žádosti o postupné schválení typu se připojí dokumentace podle článku 27 společně s úplným souborem certifikátů schválení typu požadovaných podle každého z použitelných aktů uvedených v příloze II.
V případě schválení typu systému. konstrukční části nebo samostatného technického celku podle použitelných aktů, jejichž seznam je uveden v příloze II, má schvalovací orgán přístup k související dokumentaci, a to až do okamžiku, kdy je schválení vydáno nebo odmítnuto.
2. K žádosti o jednorázové schválení typu musí být připojena dokumentace podle článku 27, jež obsahuje příslušné informace v souladu s prováděcími akty přijatými na základě tohoto nařízení týkajícími se použitelných aktů.
3. U postupu kombinovaného schválení typu musí být k dokumentaci připojen jeden či více certifikátů schválení typu vyžadovaných podle každého z jednotlivých použitelných aktů uvedených v příloze II, a pokud žádný certifikát schválení typu předložen není, musí dokumentace obsahovat relevantní informace v souladu s v prováděcími opatřeními přijatými na základě tohoto nařízení v souvislosti s uvedenými uplatňovanými akty.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 1, 2 a 3, poskytují se pro účely vícestupňového schválení typu tyto informace:
a)
v prvním stupni ty části dokumentace a certifikáty EU schválení typu, jež jsou důležité pro stav dokončení základního vozidla;
b)
ve druhém a dalších stupních ty části dokumentace a certifikáty EU schválení typu, které jsou důležité pro stávající stupeň výroby, kopie certifikátu EU schválení typu vozidla vydaného na předchozím stupni výroby a veškeré údaje o jakýchkoli změnách nebo doplňcích vozidla, které výrobce provedl.
Informace uvedené v písmenech a) a b) prvního pododstavce tohoto odstavce lze poskytnout v souladu s odstavcem 3.
5. Schvalovací orgán může s uvedením důvodů nařídit výrobci, aby poskytl jakékoli další informace potřebné k rozhodnutí o tom, jaké zkoušky jsou vyžadovány, nebo k usnadnění těchto zkoušek.
KAPITOLA V
PROVÁDĚNÍ POSTUPŮ EU SCHVÁLENÍ TYPU
Článek 29
Obecná ustanovení
1. Schvalovací orgány udělí EU schválení typu až poté, co ověří shodu výrobních opatření uvedených v článku 33, jakož i soulad typu vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku s příslušnými požadavky.
2. EU schválení typu se uděluje v souladu s touto kapitolou.
3. Pokud schvalovací orgán zjistí, že typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku představuje, i když splňuje požadovaná ustanovení, závažné nebezpečí pro bezpečnost nebo může vážně poškodit životní prostředí nebo veřejné zdraví, může odmítnout udělit EU schválení typu. V tom případě ihned zašle schvalovacím orgánům ostatních členských států a Komisi podrobnou dokumentaci, v níž objasní důvody svého rozhodnutí a doloží svá zjištění.
4. Certifikáty EU schválení typu se číslují v souladu s harmonizovaným systémem stanoveným Komisí prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 73 odst. 2. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
5. Schvalovací orgán zašle pro každý typ vozidla, který schválí, schvalovacím orgánům ostatních členských států do jednoho měsíce od vydání EU schválení typu kopii certifikátu EU schválení typu vozidla i s přílohami, a to pomocí společného zabezpečeného elektronického systému pro výměnu údajů. Tato kopie může mít rovněž podobu zabezpečeného elektronického souboru.
6. Schvalovací orgán neprodleně uvědomí schvalovací orgány ostatních členských států o svém odmítnutí nebo odejmutí jakéhokoliv schválení vozidla, společně s odůvodněním svého rozhodnutí.
7. Schvalovací orgán zasílá v tříměsíčních intervalech schvalovacím orgánům ostatních členských států seznam EU schválení typu pro systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, která během předchozího období udělil, změnil, odmítl udělit nebo odejmul.
8. Schvalovací orgán, jenž udělil EU schválení typu, zašle schvalovacímu orgánu jiného členského státu na jeho žádost do jednoho měsíce od jejího obdržení kopii vyžádaného certifikátu EU schválení typu i s přílohami, a to pomocí společného zabezpečeného elektronického systému pro výměnu údajů. Tato kopie může mít rovněž podobu zabezpečeného elektronického souboru.
9. Schvalovací orgán předloží informace uvedené v odstavcích 5 až 8 také Komisi, pokud o to Komise požádá.
10. Schvalovací orgán zkompletuje schvalovací dokumentaci sestávající z dokumentace, ke které jsou připojeny záznamy o zkouškách a veškeré další dokumenty, které do dokumentace dodala technická zkušebna nebo schvalovací orgán během provádění své činnosti. Součástí schvalovací dokumentace je vhodně číslovaný nebo jinak značený rejstřík s obsahem schvalovací dokumentace, aby bylo možno jasně identifikovat všechny stránky a formát každého dokumentu tak, aby představovala záznam o postupných krocích při provádění EU schválení typu, zejména data revizí a aktualizací. Schvalovací orgán uchovává informace obsažené v dokumentaci po dobu deseti let od vypršení platnosti příslušného schválení.
Článek 30
Specifická ustanovení týkající se certifikátu EU schválení typu
1. Certifikát EU schválení typu obsahuje tyto přílohy:
a)
schvalovací dokumentaci uvedenou v čl. 29 odst. 10;
b)
výsledky zkoušek;
c)
jména a podpisové vzory osob oprávněných podepisovat prohlášení o shodě a jejich funkce v podniku;
d)
v případě EU schválení typu úplného vozidla vyplněný vzor prohlášení o shodě.
2. Certifikát EU schválení typu se vydává na základě vzoru stanoveného Komisí prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 73 odst. 2. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
3. U každého typu vozidla schvalovací orgán
a)
vyplní všechny příslušné rubriky certifikátu EU schválení typu, včetně přiloženého listu s výsledky zkoušek;
b)
sestaví seznam schvalovací dokumentace;
c)
bez prodlení vydá vyplněný certifikát i s jeho přílohami žadateli.
Komise stanoví vzor pro list s výsledky zkoušek uvedený v písmenu a) prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 73 odst. 2. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
4. V případě EU schválení typu, u nějž byla v souladu s článkem 40 stanovena omezení ohledně jeho platnosti nebo bylo upuštěno od některých ustanovení tohoto nařízení nebo aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů přijatých na základě tohoto nařízení, se v certifikátu EU schválení typu tato omezení nebo prominutí uvedou.
5. Pokud se výrobce rozhodne pro postup kombinovaného schválení typu, vyplní schvalovací orgán v informační dokumentaci odkazy na zkušební protokoly stanovené prováděcími akty uvedenými v čl. 32 odst. 1, pro něž není k dispozici žádný certifikát EU schválení typu.
6. Pokud se výrobce rozhodne pro jednorázový postup schválení typu, sestaví schvalovací orgán seznam příslušných požadavků či aktů a přiloží tento seznam k certifikátu EU schválení typu. Komise přijme vzor takového seznamu pomocí prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 73 odst. 2. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
Článek 31
Zvláštní ustanovení týkající se systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků
1. EU schválení typu se udělí systému, který odpovídá údajům v dokumentaci a splňuje technické požadavky stanovené příslušnými akty uvedenými v příloze II.
2. EU schválení typu pro konstrukční část nebo samostatný technický celek se udělí konstrukční části nebo samostatnému technickému celku, který odpovídá údajům v dokumentaci a splňuje technické požadavky stanovené příslušnými akty uvedenými v příloze II.
3. Pokud se na konstrukční části nebo samostatné technické celky, ať jsou určeny k opravě, servisu nebo údržbě či nikoliv, vztahuje rovněž schválení typu pro systém související s vozidlem, nevyžaduje se žádné další schválení konstrukční části nebo samostatného technického celku, ledaže tak stanoví příslušné akty uvedené v příloze II.
4. Pokud konstrukční část nebo samostatný technický celek plní svou funkci nebo má specifické vlastnosti pouze ve spojení s jinými částmi vozidla, a proto je možné ověřit shodu s požadavky, pouze pokud konstrukční část nebo samostatný technický celek pracují ve spojení s těmito jinými částmi vozidla, rozsah EU schválení typu konstrukční části nebo samostatného technického celku se odpovídajícím způsobem omezí.
V tom případě se v certifikátu EU schválení typu uvedou všechna omezení použití této konstrukční části nebo samostatného technického celku a zvláštní podmínky pro jejich montáž.
Pokud jsou takové konstrukční části nebo samostatné technické celky montovány výrobcem vozidla, ověří se dodržení všech příslušných omezení použití nebo podmínek pro montáž během schvalování vozidla.
Článek 32
Zkoušky vyžadované pro EU schválení typu
1. Dodržení technických předpisů stanovených v tomto nařízení a v aktech uvedených v příloze II se prokazuje vhodnými zkouškami provedenými určenými technickými zkušebnami.
Zkušební postupy uvedené v prvním pododstavci a specifické vybavení a nástroje předepsané k provádění uvedených zkoušek jsou stanoveny v příslušných aktech uvedených v příloze II.
Formát zkušebního protokolu splňuje obecné požadavky, které stanoví Komise prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 73 odst. 2. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
2. Výrobce dá schvalovacímu orgánu k dispozici tolik vozidel, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, kolik je jich podle příslušných aktů uvedených v příloze II potřeba k provedení požadovaných zkoušek.
3. Vyžadované zkoušky se provádějí na vozidlech, konstrukčních částech a samostatných technických celcích představujících typ, jenž má být schválen.
Výrobce však může po dohodě se schvalovacím orgánem vybrat vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, který, třebaže nepředstavuje schvalovaný typ, spojuje ve vztahu k požadované úrovni výkonů řadu nejméně příznivých vlastností. K rozhodování během výběru lze využít zkušební metody se simulací.
4. Jako alternativa ke zkušebním postupům uvedeným v odstavci 1 mohou být na základě souhlasu schvalovacího orgánu použity zkušební metody se simulací, a to na žádost výrobce podanou s přihlédnutím k požadavkům stanoveným v aktech v přenesené pravomoci přijatých podle odstavce 6.
5. Zkušební metody se simulací musí splňovat podmínky uvedené v aktech v přenesené pravomoci přijatých podle odstavce 6.
6. Aby se zajistilo, že výsledky zkoušek se simulací budou stejně průkazné jako výsledky fyzických zkoušek, je Komise zmocněna přijímat v souladu s článkem 75 akty v přenesené pravomoci týkající se požadavků, jež je možné podrobit zkouškám se simulací, a podmínek, za nichž se mají zkoušky se simulací provádět. Při přijímání těchto aktů v přenesené pravomoci Komise případně vychází z požadavků a postupů stanovených v příloze XVI směrnice 2007/46/ES.
Článek 33
Opatření pro shodnost výroby
1. Schvalovací orgán, který uděluje EU schválení typu, přijme nezbytná opatření, aby ověřil, v případě nutnosti i ve spolupráci se schvalovacími orgány ostatních členských států, že byla přijata dostatečná opatření k zajištění shody vyráběných vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků se schváleným typem.
2. Schvalovací orgán, který uděluje schválení typu úplného vozidla, přijme nezbytná opatření s cílem ověřit, zda jsou prohlášení o shodě vydaná výrobcem v souladu s článkem 38. Za tímto účelem schvalovací orgán ověří, zda je dostatečný počet vybraných prohlášení o shodě v souladu s článkem 38 a zda výrobce přijal vhodná opatření s cílem zajistit, že jsou údaje uvedené v prohlášeních o shodě správné.
3. Schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, přijme s ohledem na toto schválení nezbytná opatření, aby v případě potřeby ve spolupráci se schvalovacími orgány ostatních členských států ověřil, zda jsou opatření uvedená v odstavcích 1 a 2 nadále dostatečná, a vyráběná vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky se nadále shodují se schváleným typem a prohlášení o shodě jsou i nadále v souladu s článkem 38.
4. Za účelem ověření, zda se vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek shoduje se schváleným typem, může schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, provést jakékoli kontroly nebo zkoušky vyžadované pro EU schválení typu, na vzorcích odebraných v zařízeních výrobce, včetně výrobních zařízení.
5. Pokud schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, zjistí, že se opatření uvedená v odstavcích 1 a 2 neuplatňují, významným způsobem se odchylují od dohodnutých opatření a kontrolních plánů, přestala se uplatňovat nebo již nejsou považována za adekvátní, ačkoliv výroba pokračuje, přijme nezbytná opatření pro zajištění správného provádění postupu týkajícího se shodnosti výroby nebo odejme schválení typu.
6. Komise je v souladu s článkem 75 zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci týkající se podrobných opatření ohledně shodnosti výroby. První tyto akty v přenesené pravomoci budou přijaty do 31. prosince 2014.
KAPITOLA VI
ZMĚNY EU SCHVÁLENÍ TYPU
Článek 34
Obecná ustanovení
1. Výrobce neprodleně sdělí schvalovacímu orgánu, který udělil EU schválení typu, každou změnu údajů zaznamenaných ve schvalovací dokumentaci.
Schvalovací orgán rozhodne o tom, který z postupů stanovených v článku 35 se použije.
V případě potřeby může schvalovací orgán po konzultaci s výrobcem rozhodnout, že je třeba udělit nové EU schválení typu.
2. Žádost o změnu EU schválení typu se podává výlučně schvalovacímu orgánu, který udělil původní EU schválení typu.
3. Pokud schvalovací orgán shledá, že pro účely provedení změny je nezbytné opakování kontrol nebo zkoušek, vyrozumí o tom výrobce.
Postupy uvedené v článku 35 se uplatní, pouze pokud schvalovací orgán na základě těchto kontrol nebo zkoušek usoudí, že požadavky týkající se EU schválení typu jsou nadále splněny.
Článek 35
Revize a rozšíření EU schválení typu
1. Pokud se změnily údaje uvedené ve schvalovací dokumentaci, aniž by bylo nutné opakovat kontroly nebo zkoušky, označí se změna jako „revize“.
V tom případě vydá schvalovací orgán podle potřeby revidované stránky schvalovací dokumentace a na každé revidované stránce zřetelně vyznačí povahu změny a datum nového vydání stránky. Za splnění tohoto požadavku se považuje rovněž vydání úplné aktualizované verze schvalovací dokumentace spolu s podrobným popisem změn.
2. Změna se označí jako „rozšíření“, pokud se údaje ve schvalovací dokumentaci změnily a pokud platí kterákoliv z těchto podmínek:
a)
jsou požadovány další kontroly nebo zkoušky;
b)
změnily se jakékoliv informace o certifikátu EU schválení typu, s výjimkou jeho příloh;
c)
vstoupí v platnost nové požadavky podle některého z aktů uvedených v příloze II pro schválený typ vozidla nebo schválený systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek.
V případě rozšíření vydá schvalovací orgán aktualizovaný certifikát EU schválení typu označený číslem rozšíření následujícím po čísle řady již udělených rozšíření. V certifikátu schválení typu se zřetelně vyznačí důvod rozšíření a datum nového vydání certifikátu.
3. Při každém vydání změněných stránek nebo úplné aktualizované verze se odpovídajícím způsobem upraví i seznam schvalovací dokumentace přiložený k certifikátu schválení typu, aby uváděl datum posledního rozšíření nebo revize nebo datum poslední konsolidace aktualizované verze.
4. Změna schválení typu vozidla se nevyžaduje, pokud nové požadavky uvedené v odst. 2 písm. c) nejsou z technického hlediska pro tento typ vozidla relevantní nebo se týkají jiných kategorií vozidel, než do které vozidlo patří.
Článek 36
Vydání a oznámení změn
1. V případě rozšíření musí být aktualizovány všechny příslušné části certifikátu EU schválení typu, jeho přílohy a seznam schvalovací dokumentace. Aktualizovaný certifikát a jeho přílohy se bez prodlení vydají žadateli.
2. V případě revize vydá schvalovací orgán žadateli bez prodlení revidované dokumenty nebo případně úplnou aktualizovanou verzi, včetně revidovaného seznamu schvalovací dokumentace.
3. Schvalovací orgán oznámí každou změnu učiněnou v EU schválení typu schvalovacím orgánům ostatních členských států v souladu s postupy uvedenými v článku 29.
KAPITOLA VII
PLATNOST EU SCHVÁLENÍ TYPU
Článek 37
Skončení platnosti
1. EU schválení typu se vydává na neomezenou dobu.
2. Platnost EU schválení typu vozidla končí v těchto případech:
a)
nové požadavky na schválený typ vozidla se stanou závaznými pro dodání na trh, registraci nebo uvedení do provozu vozidel a schválení typu nelze odpovídajícím způsobem aktualizovat;
b)
výroba schváleného vozidla je s konečnou platností dobrovolně ukončena;
c)
doba platnosti schválení skončí z důvodu omezení v souladu s článkem 40 odst. 6;
d)
schválení bylo odňato v souladu s čl. 33 odst. 5, čl. 49 odst. 1 nebo čl. 52 odst. 4.
3. Pokud se stane neplatnou pouze jedna varianta v rámci typu nebo jedna verze v rámci varianty, pozbývají EU schválení typu daného vozidla platnosti pouze pro danou variantu nebo verzi.
4. Pokud je s konečnou platností ukončena výroba konkrétního typu vozidla, oznámí výrobce tuto skutečnost schvalovacímu orgánu, který udělil EU schválení typu pro dané vozidlo.
Do jednoho měsíce od obdržení oznámení uvedeného v prvním pododstavci schvalovací orgán, jenž vozidlu udělil EU schválení typu, informuje o této skutečnosti schvalovací orgány ostatních členských států.
5. Aniž je dotčen odstavec 4, má-li EU schválení typu vozidla pozbýt platnosti, oznámí výrobce tuto skutečnost schvalovacímu orgánu, který udělil EU schválení typu.
Schvalovací orgán, jenž udělil EU schválení typu, bez prodlení sdělí všechny příslušné informace schvalovacím orgánům ostatních členských států, aby bylo možno případně použít článek 44.
Ve sdělení uvedeném v druhém pododstavci se uvede zejména datum výroby a identifikační číslo posledního vyrobeného vozidla.
KAPITOLA VIII
PROHLÁŠENÍ O SHODĚ A OZNAČENÍ
Článek 38
Prohlášení o shodě
1. Výrobce jako držitel schválení typu vozidla vydává v papírové verzi prohlášení o shodě, jímž musí být opatřeno každé vozidlo, ať úplné, neúplné nebo dokončené, jež bylo vyrobeno ve shodě se schváleným typem vozidla.
Toto prohlášení se vydá kupujícímu zdarma společně s vozidlem. Jeho vydání nelze podmiňovat výslovnou žádostí ani poskytnutím dalších informací výrobci.
Výrobce vozidla vydá v období deseti let od data výroby vozidla vlastníkovi tohoto vozidla na jeho žádost duplikát prohlášení o shodě, pokud tento vlastník vozidla zaplatí poplatek nepřevyšující náklady na vydání tohoto duplikátu. Na přední straně každého duplikátu prohlášení musí být jasně uvedeno označení „duplikát“.
2. Výrobce použije vzor prohlášení o shodě přijatý Komisí prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 73 odst. 2. Prohlášení o shodě je upraveno tak, aby se zabránilo jeho padělání. Za tímto účelem prováděcí akt stanoví, že papír, na němž je prohlášení vytištěno, musí být chráněn několika ochrannými tiskovými prvky. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
3. Prohlášení o shodě se vystaví v nejméně jednom úředním jazyce Unie. Kterýkoliv členský stát může požádat, aby bylo prohlášení o shodě přeloženo do jeho vlastního úředního jazyka či jazyků.
4. Osoby oprávněné podepisovat prohlášení o shodě musí působit v organizaci výrobce a jsou řádně oprávněné vedením této organizace nést za výrobce plnou právní odpovědnost, co se týče projektování a výroby nebo zachování shody výroby vozidla.
5. Prohlášení o shodě se vyplňuje v celém rozsahu a nesmí obsahovat jiná omezení týkající se použití vozidla než ta, jež jsou stanovena v tomto nařízení nebo v aktech v přenesené pravomoci přijatých na jeho základě.
6. U neúplného nebo dokončeného vozidla vyplňuje výrobce pouze ty body prohlášení o shodě, které byly v probíhajícím stupni schvalování typu doplněny nebo změněny, a popřípadě připojí k tomuto prohlášení veškerá prohlášení o shodě vydaná v předchozích stupních.
7. V prohlášení o shodě pro vozidla schválená v souladu s čl. 40 odst. 2 se v záhlaví uvede věta „Schválení typu na základě čl. 40 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 168/2013 ze dne 15. ledna 2013 o schvalování dvoukolových nebo tříkolových vozidel a čtyřkolek a dozoru nad trhem s těmito vozidly (prozatímní schválení) pro úplná a dokončená vozidla“.
8. V prohlášení o shodě uvedeném v prováděcím aktu uvedených v odstavci 2 se pro vozidla, jejichž typ byl schválen v souladu s článkem 42, v záhlaví uvede věta „Schválení typu pro úplná a dokončená vozidla v malých sériích“ a v těsné blízkosti k ní rok výroby a následně pořadové číslo v rozmezí od 1 do mezní hodnoty uvedené v tabulce v příloze III, jež označuje pro každý rok výroby zařazení tohoto vozidla do výroby vyhrazené na tento rok.
9. Aniž je dotčen odstavec 1, může výrobce předávat prohlášení o shodě registračnímu orgánu kteréhokoli členského státu elektronickými prostředky.
Článek 39
Povinný štítek s řádným označením vozidel a značka schválení typu konstrukčních částí nebo samostatných technických celků
1. Výrobce vozidla opatří každé vozidlo vyrobené ve shodě se schváleným typem povinným štítkem s řádným označením požadovaným příslušným prováděcím aktem přijatým podle odstavce 3.
2. Výrobce konstrukční části nebo samostatného technického celku, ať už je částí systému či nikoliv, opatří každou konstrukční část nebo samostatný technický celek vyrobený ve shodě se schváleným typem značkou schválení typu požadovanou příslušným prováděcím aktem přijatým podle tohoto nařízení nebo příslušného předpisu EHK OSN.
Pokud není taková značka schválení typu požadována, připojí výrobce alespoň svou obchodní firmu nebo ochrannou známku, číslo typu nebo identifikační číslo.
3. Povinný štítek a značka EU schválení typu musí být v souladu se vzorem stanoveným Komisí prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 73 odst. 2. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
KAPITOLA IX
VÝJIMKY PRO NOVÁ TECHNICKÁ ŘEŠENÍ NEBO NOVÉ KONCEPCE
Článek 40
Výjimky pro nová technická řešení nebo nové koncepce
1. Výrobce může požádat o EU schválení typu pro typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku obsahující technická řešení nebo koncepce, jež jsou neslučitelné s jedním nebo více akty uvedenými v příloze II.
2. Schvalovací orgán udělí EU schválení typu uvedené v odstavci 1, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
žádost uvádí důvody, proč daná technická řešení nebo koncepce činí systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek neslučitelným s jedním nebo více akty uvedenými v příloze II;
b)
žádost popisuje dopady nového technického řešení na bezpečnost a na životní prostředí a opatření přijatá k tomu, aby byla zajištěna alespoň rovnocenná úroveň bezpečnosti a ochrany životního prostředí, jakou stanoví požadavky, z nichž se požaduje výjimka;
c)
je předložen popis zkoušek i s jejich výsledky, které prokazují, že jsou splněny podmínky uvedené v písmenu b).
3. Udělení tohoto EU schválení typu, jímž je přiznána výjimka novým technickým řešením nebo novým koncepcím, podléhá schválení Komise. Toto schválení se uděluje prostřednictvím prováděcího aktu. Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 73 odst. 2.
4. Schvalovací orgán může do rozhodnutí Komise o tomto schválení již vydat typu vozidla, na nějž se vztahuje požadovaná výjimka, EU schválení typu, avšak toto schválení je prozatímní a platí pouze na území daného členského státu. Schvalovací orgán o tom neprodleně uvědomí Komisi a ostatní členské státy prostřednictvím dokumentace obsahující údaje uvedené v odstavci 2.
V záhlaví certifikátu schválení typu a prohlášení o shodě musí být jasně vyznačena skutečnost, že se jedná o prozatímní dokumenty s omezenou územní platností. Pro účely tohoto odstavce Komise může přijmout prováděcí akty, jejichž prostřednictvím stanoví harmonizované vzory certifikátu schválení typu a prohlášení o shodě. Tyto prováděcí akty se přijmou přezkumným postupem podle čl. 73 odst. 2.
5. Ostatní schvalovací orgány se mohou rozhodnout přijmout v písemné podobě na svém území prozatímní schválení uvedené v odstavci 4.
6. Ve schválení Komise uvedeném v odstavci 3 se případně uvede, zda podléhá omezením. Schválení typu v každém případě platí alespoň po dobu 36 měsíců.
7. Pokud se Komise rozhodne schválení zamítnout, schvalovací orgán ihned vyrozumí držitele prozatímního schválení typu uvedeného v odstavci 4, že prozatímní schválení bude zrušeno šest měsíců po dni zamítnutí Komise.
Vozidla vyrobená ve shodě s prozatímním schválením před skončením jeho platnosti však mohou být uvedena na trh, zaregistrována nebo uvedena do provozu v kterémkoliv členském státě, jenž prozatímní schválení přijal.
Článek 41
Následná změna aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů
1. Pokud Komise schválí udělení výjimky podle článku 40, přijme neprodleně nezbytné kroky, aby dotčené akty v přenesené pravomoci nebo prováděcí akty přizpůsobila technickému pokroku.
Pokud se výjimka podle článku 40 týká předpisu EHK OSN, navrhne Komise změnu příslušného předpisu EHK OSN v souladu s postupem použitelným na základě revidované dohody v roku 1958.
2. Po změně příslušných aktů se zruší veškerá omezení v rozhodnutí Komise o schválení výjimky.
Pokud nebyly přijaty nezbytné kroky k přizpůsobení aktů v přenesené pravomoci nebo prováděcích aktů, může Komise na žádost členského státu, který schválení udělil, prodloužit platnost schválení typu rozhodnutím v podobě prováděcího aktu přijatého v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 73 odst. 2.
KAPITOLA X
VOZIDLA VYRÁBĚNÁ V MALÝCH SÉRIÍCH
Článek 42
Vnitrostátní schválení typu malých sérií
1. Výrobce může požádat o vnitrostátní schválení typu malých sérií pro určitý typ vozidla v rámci ročních kvantitativních limitů uvedených v příloze III. Tyto limity se vztahují na dodávání na trh, registraci nebo uvádění do provozu vozidel schváleného typu na trh každého členského státu v daném roce.
2. V případě typů vozidel uvedených v odstavci 1 mohou členské státy upustit od dodržení hmotněprávních požadavků stanovených jedním nebo více akty v přenesené pravomoci uvedenými v příloze II, pokud stanovují odpovídající alternativní požadavky.
„Alternativními požadavky“ se rozumí správní ustanovení a technické požadavky, jež mají za cíl zajistit úroveň funkční bezpečnosti, ochrany životního prostředí a bezpečnosti osádky, jež je v nejvyšší možné míře rovnocenná úrovni stanovené jednoho anebo více aktů v přenesené pravomoci uvedených v příloze II.
V případě typů vozidel uvedených v odstavci 1 mohou členské státy upustit od dodržení jednoho nebo více správních ustanovení tohoto nařízení nebo prováděcích aktů přijatých podle tohoto nařízení.
Od dodržení ustanovení zmíněných v tomto odstavci členský stát upustí pouze tehdy, pokud k tomu má dostatečné důvody.
3. Pro účely vnitrostátního schválení typu vozidel podle tohoto článku se přijmou systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, jejichž typ je schválen v souladu s akty uvedenými v příloze II.
4. Certifikát schválení typu pro vozidla, jež obdržela schválení typu podle tohoto článku, se vystaví podle vzoru uvedeného v čl. 30 odst. 2, nenese však název „Certifikát EU schválení typu“ a musí popisovat obsah výjimek udělených podle odstavce 2. Certifikáty schválení typu se číslují v souladu s harmonizovaným systémem uvedeným v čl. 29 odst. 4.
5. V certifikátu schválení typu je uvedena povaha výjimek udělených podle odst. 2 prvního a třetího pododstavce.
6. Platnost vnitrostátního schválení typu malých sérií je omezena na území členského státu, jehož schvalovací orgán schválení udělil.
7. Na žádost výrobce se však doporučenou zásilkou nebo elektronickou poštou schvalovacím orgánům ostatních členských států určených výrobcem zašle kopie certifikátu schválení typu a jeho příloh.
8. Schvalovací orgány členských států určené výrobcem rozhodnou do tří měsíců od obdržení žádosti uvedené v odstavci 7, zda schválení typu přijmou či nikoliv. Své rozhodnutí úředně sdělí schvalovacímu orgánu, jenž udělil vnitrostátní schválení malých sérií.
9. Schvalovací orgány členských států vnitrostátní schválení typu přijmou, ledaže se mohou odůvodněně domnívat, že vnitrostátní technické požadavky, podle nichž bylo vozidlo schváleno, neodpovídají jejich vlastním požadavkům.
10. Na žádost žadatele, jenž si přeje uvést na trh nebo zaregistrovat vozidlo s vnitrostátním schválením typu malých sérií v jiném členském státě, schvalovací orgán, jenž udělil vnitrostátní schválení typu malých sérií, poskytne vnitrostátnímu orgánu tohoto jiného členského státu kopii certifikátu schválení typu včetně schvalovací dokumentace. Použijí se odstavce 8 a 9.
KAPITOLA XI
DODÁNÍ NA TRH, REGISTRACE NEBO UVEDENÍ DO PROVOZU
Článek 43
Dodání na trh, registrace nebo uvedení vozidel do provozu
Aniž jsou dotčeny články 46 a 47, vozidla, pro které je EU schválení typu úplného vozidla povinné nebo pro které získal výrobce takové schválení podle tohoto nařízení, smějí být dodány na trh, zaregistrovány nebo uvedeny do provozu tehdy, jsou-li opatřena platným prohlášením o shodě vydaným v souladu s článkem 38.
Pokud jsou tato vozidla neúplná, jejich dodání na trh nebo uvedení do provozu se povoluje, avšak orgány členského státu odpovědné za registraci vozidla mohou zamítnout trvalou registraci a použití takových vozidel na komunikacích.
Článek 44
Dodání na trh, registrace nebo uvedení do provozu vozidel z výběhu série
1. S výhradou limitů na vozidla z výběhu série a lhůt uvedených v odstavcích 2 a 4 již nelze dodávat na trh, registrovat ani uvádět do provozu vozidla odpovídající typu vozidla, jejichž EU schválení typu pozbylo platnosti podle článku 37.
První pododstavec se použije pouze na vozidla na území Unie, na něž se v době jejich výroby vztahovalo platné EU schválení typu, která však nebyla před tím, než toto EU schválení typu pozbylo platnosti, dodána na trh, zaregistrována nebo uvedena do provozu.
2. Odstavec 1 se použije u úplných vozidel po dobu 24 měsíců ode dne, k němuž pozbylo EU schválení typu platnosti, a u dokončených vozidel po dobu 30 měsíců od uvedeného dne.
3. Výrobce, který si přeje využít odstavce 1, podá žádost vnitrostátnímu orgánu každého členského státu, v němž mají být dotyčná vozidla dodána na trh, zaregistrována nebo uvedena do provozu. V této žádosti se uvedou všechny technické a ekonomické důvody, jež brání tomu, aby tato vozidla splnila nové požadavky na schválení typu.
Dotyčný vnitrostátní orgán do tří měsíců od obdržení této žádosti rozhodne, zda a v jakém množství povolí registraci těchto vozidel na svém území.
4. Počet vozidel z výběhu série nepřekročí 10 % počtu vozidel zaregistrovaných během předchozích dvou let nebo 100 vozidel na členský stát, podle toho, které číslo je vyšší.
5. Na prohlášení o shodě vozidel uvedených do provozu v souladu s tímto postupem je uveden zvláštní údaj označující vozidla jako „vozidla z výběhu série“.
6. Členské státy zajistí účinné sledování počtu vozidel, jež mají být dodána na trh, zaregistrována nebo uvedena do provozu podle postupu uvedeného v tomto článku.
7. Tento článek se použije pouze na ukončení z důvodu skončení platnosti schválení typu v případě uvedeném v čl. 37 odst. 2 písm. a).
Článek 45
Dodání na trh nebo uvedení do provozu konstrukčních částí a samostatných technických celků
1. Konstrukční částí a samostatné technické celky mohou být dodány na trh nebo uvedeny do provozu pouze v případě, že odpovídají požadavkům příslušných aktů uvedených v příloze II a jsou řádně označeny v souladu s článkem 39.
2. Odstavec 1 se nepoužije v případě konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, jež jsou speciálně vyrobeny nebo zkonstruovány pro nová vozidla, na něž se toto nařízení nevztahuje.
3. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy povolit dodání na trh nebo uvedení do provozu konstrukčních částí a samostatných technických celků, jež byly v souladu s článkem 40 osvobozeny od dodržení jednoho nebo více ustanovení tohoto nařízení nebo jsou určeny k montáži na vozidla, na něž se vztahují schválení udělená podle článku 42, týkající se dané konstrukční části nebo samostatného technického celku.
4. Odchylně od odstavce 1 a pokud není v tomto nařízení nebo v některém z aktů v přenesené pravomoci přijatých na jeho základě stanoveno jinak, mohou členské státy povolit dodání na trh nebo uvedení do provozu konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, jež jsou určeny k montáži na vozidla, u nichž v době jejich dodání na trh nebo uvedení do provozu nebylo podle tohoto nařízení nebo podle směrnice 2002/24/ES požadováno schválení typu.
KAPITOLA XII
OCHRANNÉ DOLOŽKY
Článek 46
Postup pro zacházení na vnitrostátní úrovni s vozidly, systémy, konstrukčními částmi nebo samostatnými technickými celky představujícími závažné nebezpečí
1. Pokud orgány pro dozor nad trhem jednoho členského státu přijaly opatření podle článku 20 nařízení (ES) č. 765/2008 nebo pokud mají dostatečné důvody domnívat se, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, na nějž se vztahuje toto nařízení, představuje závažné nebezpečí pro zdraví nebo bezpečnost osob nebo pro jiný veřejný zájem, na nějž se vztahuje toto nařízení, provede schvalovací orgán, jenž udělil schválení, hodnocení, zda dotčené vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek splňuje všechny požadavky stanovené tímto nařízením. Příslušné hospodářské subjekty plně spolupracují s orgány pro dozor nad trhem a/nebo schvalovacími orgány. Příslušné hospodářské subjekty plně spolupracují se schvalovacími orgány nebo orgány pro dozor nad trhem.
Pokud v průběhu tohoto hodnocení schvalovací orgán, který udělil schválení, zjistí, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nesplňuje požadavky stanovené tímto nařízením, nařídí neprodleně dotčenému hospodářskému subjektu, aby přijal všechna vhodná nápravná opatření k uvedení vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku do souladu s těmito požadavky, nebo aby vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek stáhl z trhu nebo z oběhu v přiměřené lhůtě odpovídající povaze rizika.
Na opatření uvedená v druhém pododstavci tohoto odstavce se použije článek 21 nařízení (ES) č. 765/2008.
2. Domnívají-li se orgány pro dozor nad trhem, že se nesoulad netýká pouze území jejich členského státu, informují Komisi a ostatní členské státy o výsledcích hodnocení a opatřeních vyžadovaných od hospodářského subjektu.
3. Hospodářský subjekt zajistí přijetí všech vhodných nápravných opatření ve vztahu ke všem nevyhovujícím vozidlům, systémům, konstrukčním částem nebo samostatným technickým celkům, které v Unii uvedl na trh, zaregistroval nebo za jejichž uvedení do provozu odpovídá.
4. Pokud hospodářský subjekt ve lhůtě uvedené v odst. 1 druhém pododstavci nepřijme přiměřená nápravná opatření, přijmou vnitrostátní orgány všechna vhodná opatření a zakáží nebo omezí dodávání na trh, registraci nebo uvádění do provozu nevyhovujících vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků na trhu jejich členského státu, nebo jej stáhnou z trhu nebo z oběhu.
5. Vnitrostátní orgány o opatřeních uvedených v odstavci 4 neprodleně informují Komisi a ostatní členské státy.
Součástí poskytovaných informací jsou všechny dostupné podrobnosti, zejména údaje nezbytné pro identifikaci nevyhovujícího vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, údaje o jejich původu, povaze údajného nesouladu a souvisejícího rizika, povaze a době trvání opatření přijatých na vnitrostátní úrovni a stanoviska příslušného hospodářského subjektu. Schvalovací orgány zejména uvedou, zda je důvodem nesouladu některý z těchto nedostatků:
a)
skutečnost, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nesplňuje požadavky týkající se zdraví nebo bezpečnosti osob, ochrany životního prostředí nebo jiného veřejného zájmu, na nějž se vztahuje toto nařízení;
b)
nedostatky v příslušných aktech uvedených v příloze II.
6. Členské státy informují do jednoho měsíce Komisi a ostatní členské státy o veškerých opatřeních, která přijaly, a o všech doplňujících údajích o nesouladu dotčeného vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, které mají k dispozici, a v případě nesouhlasu s oznámenými vnitrostátními opatřeními o svých námitkách.
7. Pokud do jednoho měsíce od přijetí informací uvedených v odstavci 6 tohoto článku podá jiný členský stát nebo Komise námitku, pokud jde o opatření, které členský stát přijal, Komise toto opatření vyhodnotí podle článku 47.
8. Členské státy zajistí, aby byla v souvislosti s dotčeným vozidlem, systémem, konstrukční částí nebo samostatným technickým celkem přijata vhodná omezující opatření, jako je bezodkladné stažení daného vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku z jejich trhů.
Článek 47
Ochranný postup Unie
1. Pokud jsou během postupu uvedeného v čl. 46 odst. 3 a 4 vzneseny námitky proti opatřením členského státu nebo pokud se Komise domnívá, že jsou vnitrostátní opatření v rozporu s právními předpisy Unie, provede Komise neprodleně po konzultaci s členskými státy a příslušným hospodářským subjektem nebo subjekty hodnocení těchto vnitrostátních opatření. Na základě výsledků tohoto hodnocení Komise přezkumným postupem podle čl. 73 odst. 2 rozhodne, zda jsou vnitrostátní opatření považována za oprávněná, či nikoli.
Komise své rozhodnutí sdělí všem členským státům a příslušnému hospodářskému subjektu nebo subjektům.
2. Pokud Komise považuje vnitrostátní opatření za oprávněná, všechny členské státy přijmou nezbytná opatření ke stažení nevyhovujícího vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku z jejich trhů a uvědomí o tom Komisi. Je-li vnitrostátní opatření považováno za neoprávněné, dotčený členský stát toto opatření odvolá nebo upraví v souladu s rozhodnutím uvedeným v odstavci 1.
3. Pokud je vnitrostátní opatření považováno za oprávněné a je přisuzováno nedostatkům v tomto nařízení nebo v aktech v přenesené pravomoci nebo prováděcích aktech přijatých na základě tohoto nařízení, Komise navrhne tato vhodná opatření:
a)
jedná-li se o akty v přenesené pravomoci nebo prováděcí akty přijaté na základě tohoto nařízení, Komise navrhne nezbytné změny dotčeného aktu;
b)
jedná-li se o předpisy EHK OSN, navrhne Komise nezbytné změny příslušných předpisů EHK OSN v souladu s postupem použitelným podle revidované dohody z roku 1958.
Článek 48
Vyhovující vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, které představují závažné nebezpečí
1. Pokud členský stát po provedení hodnocení podle čl. 46 odst. 1 zjistí, že ačkoli jsou vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky v souladu s příslušnými požadavky nebo jsou řádně označeny, představují závažné nebezpečí pro bezpečnost nebo mohou vážně ohrozit životní prostředí nebo veřejné zdraví, nařídí příslušnému hospodářskému subjektu, aby přijal všechna vhodná opatření a zajistil, aby dotčené vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek po uvedení na trh, registraci nebo uvedení do provozu dále nepředstavoval toto riziko, nebo aby jej stáhnul z trhu nebo z oběhu v přiměřené lhůtě odpovídající povaze rizika. Dokud výrobce vozidla nepřijme veškerá tato vhodná opatření, může členský stát registraci těchto vozidel odmítat.
2. V případě vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku uvedeného v odstavci 1 hospodářský subjekt zajistí, aby byla ve vztahu ke všem těmto vozidlům, systémům, konstrukčním částem nebo samostatným technickým celkům uváděným na trh, registrovaným nebo uváděným do provozu v Unii přijata nápravná opatření.
3. Členský stát uvedený v odstavci 1do jednoho měsíce informuje Komisi a ostatní členské státy o všech dostupných podrobnostech, zejména o údajích nezbytných pro identifikaci dotčeného vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, původu a dodavatelského řetězce vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, povahy souvisejícího rizika a povahy a trvání přijatých vnitrostátních opatření.
4. Komise neprodleně konzultuje členské státy a příslušný hospodářský subjekt nebo subjekty, a zejména schvalovací orgán, který udělil schválení typu, a zhodnotí opatření přijatá na vnitrostátní úrovni. Na základě tohoto hodnocení Komise rozhodne, zda jsou vnitrostátní opatření uvedená v odstavci 1 považována za oprávněná, či nikoli, a v případě nutnosti navrhne vhodná opatření.
5. Rozhodnutí Komise je určeno všem členským státům a Komise o něm neprodleně informuje členské státy a příslušný hospodářský subjekt nebo subjekty.
Článek 49
Vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, jež se neshodují se schváleným typem
1. Pokud se nová vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky vybavené prohlášením o shodě nebo opatřené značkou schválení typu neshodují s typem, který byl schválen, schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, přijme nezbytná opatření včetně odejmutí schválení typu, aby byla vyráběná vozidla, konstrukční části nebo samostatné technické celky uvedeny ve shodu se schváleným typem.
2. Pro účely odstavce 1 se odchylky od údajů uvedených v certifikátu EU schválení typu nebo ve schvalovací dokumentaci považují za nedodržení shody se schváleným typem.
3. Pokud schvalovací orgán prokáže, že se nová vozidla, konstrukční části nebo samostatné technické celky vybavené prohlášením o shodě nebo opatřené značkou schválení typu vydanou v jiném členském státě neshodují se schváleným typem, může požádat schvalovací orgán, který EU schválení typu udělil, aby ověřil, zda se jednotlivá vyráběná vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky i nadále shodují se schváleným typem. Po obdržení takové žádosti přijme schvalovací orgán, který vydal EU schválení typu, co nejdříve, nejpozději však do tří měsíců ode dne podání žádosti nezbytná opatření.
4. Schvalovací orgán požádá schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu pro systém, konstrukční část, samostatný technický celek nebo neúplné vozidlo, aby přijal nezbytná opatření k zajištění toho, aby byla vyráběná vozidla opět uvedena v soulad se schváleným typem v následujících případech:
a)
u EU schválení typu vozidla, pokud neshoda vozidla vyplývá výlučně z neshody systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku;
b)
u vícestupňového schválení typu, pokud neshoda dokončeného vozidla vyplývá výlučně z neshody systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, jež tvoří část neúplného vozidla, nebo z neshody samotného neúplného vozidla.
5. Po obdržení takové žádosti přijme dotyčný schvalovací orgán co nejdříve, nejpozději však do tří měsíců ode dne podání žádosti nezbytná opatření, v případě potřeby společně se schvalovacím orgánem, který žádost podal.
6. Je-li zjištěna neshoda, přijme schvalovací orgán členského státu, který udělil EU schválení typu pro systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nebo neúplné vozidlo, opatření uvedená v odstavci 1.
Schvalovací orgány se ve lhůtě jednoho měsíce vzájemně informují o každém odejmutí EU schválení typu a o jeho důvodech.
7. Pokud schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, popírá existenci neshody, o níž byl uvědomen, usilují dotyčné členské státy o urovnání sporu. Komise je průběžně informována a v případě potřeby uspořádá vhodná jednání s cílem dosáhnout urovnání sporu.
Článek 50
Uvádění na trh a uvádění do provozu dílů a zařízení, jež mohou představovat závažné nebezpečí pro správné fungování základních systémů
1. Díly nebo zařízení, jež mohou představovat závažné nebezpečí pro správné fungování systémů, jež mají zásadní význam pro bezpečnost vozidla nebo jeho vliv na životní prostředí, nesmějí být uvedeny na trh, zaregistrovány nebo uvedeny do provozu a pokud nebyly schváleny schvalovacím orgánem v souladu s čl. 51 odst. 1 a 4, musí být zakázány.
2. S cílem zajistit jednotné uplatňování odstavce 1 může Komise přijmout prováděcí akty, jimiž stanoví seznam těchto dílů nebo zařízení na základě dostupných údajů, zejména údajů poskytnutých členskými státy, týkajících se:
a)
závažnosti rizika, pokud jde o bezpečnost vozidel vybavených dotyčnými díly nebo zařízeními;
b)
možného dopadu na spotřebitele a výrobce na trhu s náhradními částmi při stanovení případného požadavku na schválení u dílů nebo zařízení podle tohoto článku.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 73 odst. 2.
3. Odstavec 1 se nevztahuje na původní díly nebo zařízení a na díly nebo zařízení, jejichž typ je schválen v souladu s některým z aktů uvedených v příloze II, vyjma případů, kdy se schválení vztahuje k jiným hlediskům než k těm, na něž se vztahuje odstavec 1.
Odstavec 1 se nevztahuje na díly nebo zařízení vyrobené výhradně pro závodní vozidla, která nejsou určena k použití na veřejných komunikacích. Pokud díly nebo zařízení uvedené na seznamu stanoveném prováděcím aktem uvedeným v odstavci 2 mohou být použity jak pro závody, tak pro silniční provoz, nesmějí být tyto díly nebo zařízení poskytnuty veřejnosti k užívání v silničních vozidlech, pokud nesplňují požadavky tohoto článku. Komise v případě potřeby přijme opatření pro určování dílů nebo zařízení uvedených v tomto odstavci.
4. Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 75, jimiž stanoví požadavky, které musí díly a zařízení uvedené v odstavci 1 tohoto článku splňovat.
Tyto požadavky mohou být založeny na aktech uvedených v příloze II nebo mohou sestávat ze srovnání dílů nebo zařízení s environmentálními nebo bezpečnostními vlastnostmi původního vozidla nebo případně některým z jeho dílů. V takových případech musí tyto požadavky zajistit, aby díly nebo zařízení neohrozily fungování těch systémů, jež jsou zásadní pro bezpečnost vozidla nebo jeho vliv na životní prostředí.
Článek 51
Díly nebo zařízení, jež mohou představovat závažné nebezpečí pro správné fungování základních systémů - související požadavky
1. Pro účely čl. 50 odst. 1 předá výrobce dílů nebo zařízení schvalovacímu orgánu žádost, k níž je připojen zkušební protokol vypracovaný určenou technickou zkušebnou, jenž osvědčuje, že díly a zařízení, pro něž je požadováno povolení, splňují požadavky uvedené v čl. 50 odst. 4. Výrobce může podat pouze jednu žádost na typ a díl, a to pouze u jednoho schvalovacího orgánu.
Na žádost příslušného orgánu jiného členského státu zašle schvalovací orgán, jenž vydal povolení, žadateli do jednoho měsíce od obdržení žádosti kopii vyžádaného certifikátu povolení včetně příloh, a to pomocí společného zabezpečeného elektronického systému pro výměnu údajů. Kopie může mít rovněž podobu zabezpečeného elektronického souboru.
2. Žádost obsahuje podrobnosti týkající se výrobce dílů nebo zařízení, typu, označení a čísel dílů nebo zařízení, jméno výrobce vozidla, typ vozidla a případně rok výroby nebo jakékoliv jiné informace umožňující identifikaci vozidla, pro nějž jsou tyto díly a zařízení určeny.
Pokud schvalovací orgán dojde při zohlednění zkušebního protokolu a dalších důkazů k závěru, že dotyčné díly nebo zařízení splňují požadavky uvedené v čl. 50 odst. 4, povolí uvedení těchto dílů nebo zařízení na trh a jejich uvedení do provozu, s výhradou odst. 4 druhého pododstavce tohoto článku.
Schvalovací orgán vydá výrobci bez prodlení certifikát.
3. Komise může přijmout prováděcí akty, kterými stanoví vzor a systém číslování certifikátu uvedeného v třetím pododstavci odst. 2 tohoto článku. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 73 odst. 2.
4. Výrobce neprodleně uvědomí schvalovací orgán, jenž vydal povolení, o každé změně, jež má vliv na podmínky, za nichž bylo vydáno. Schvalovací orgán rozhodne, zda musí být povolení přezkoumáno nebo opětovně vydáno a zda jsou nezbytné další zkoušky.
Výrobce odpovídá za zajištění toho, že díly a zařízení jsou vyráběny za podmínek, za nichž bylo povolení vydáno, a aby tak byly vyráběny i nadále.
5. Před vydáním povolení schvalovací orgán ověří, že existují uspokojivá opatření a postupy pro zajištění účinné kontroly shodnosti výroby.
Pokud schvalovací orgán zjistí, že podmínky pro vydání povolení již nejsou splněny, požádá výrobce, aby přijal nezbytná opatření k zajištění toho, aby bylo u dílů nebo zařízení opět dosaženo shody. V případě nutnosti povolení odejme.
6. Schvalovací orgány z různých členských států oznámí jakýkoli spor v souvislosti s povoleními uvedenými v odst. 2 druhém pododstavci Komisi. Komise po konzultaci se schvalovacími orgány přijme odpovídající opatření k vyřešení sporu, pokud je to nezbytné, včetně příkazu k odejmutí povolení.
7. Dokud nebyl vypracován seznam uvedený v čl. 50 odst. 2, mohou členské státy zachovat vnitrostátní ustanovení vztahující se na díly nebo zařízení, jež mohou mít dopad na správné fungování systémů se zásadním významem pro bezpečnost vozidla nebo pro jeho vliv na životní prostředí.
Článek 52
Stažení vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků
1. Pokud je výrobce, jemuž bylo uděleno EU schválení typu úplného vozidla, povinen v souladu s nařízením (ES) č. 765/2008 stáhnout vozidla uvedená na trh, zaregistrovaná vozidla nebo vozidla, za jejichž uvedení do provozu výrobce odpovídal, protože systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, jímž je vozidlo vybaveno, představuje závažné nebezpečí pro bezpečnost, veřejné zdraví nebo ochranu životního prostředí, ať už byl řádně schválen v souladu s tímto nařízením či nikoli, nebo protože díl, jenž na základě právních předpisů o schvalování typu nepodléhá žádným specifickým požadavkům, představuje závažné nebezpečí pro bezpečnost, veřejné zdraví nebo ochranu životního prostředí, uvedený výrobce o tom okamžitě informuje schvalovací orgán, jenž udělil příslušné schválení typu.
2. Pokud je výrobce systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, jenž obdržel EU schválení typu, povinen v souladu s nařízením (ES) č. 765/2008 stáhnout systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, jež byly uvedeny na trh nebo za jejichž uvedení do provozu výrobce odpovídal, protože představují závažné nebezpečí pro bezpečnost, bezpečnost při práci, veřejné zdraví nebo ochranu životního prostředí, ať už byly řádně schváleny v souladu s tímto nařízením nebo nikoli, uvedený výrobce o tom okamžitě informuje schvalovací orgán, jenž udělil příslušné schválení.
3. Výrobce navrhne schvalovacímu orgánu soubor vhodných nápravných opatření k odstranění závažného nebezpečí uvedeného v odstavcích 1 a 2. Schvalovací orgán neprodleně sdělí navržená nápravná opatření schvalovacím orgánům ostatních členských států.
Schvalovací orgány zajistí, aby tato nápravná opatření byla v jejich členských státech řádně provedena.
4. Pokud dotčený schvalovací orgán považuje nápravná opatření za nedostatečná nebo se domnívá, že nebyla provedena dostatečně rychle, neprodleně uvědomí schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu.
Schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, následně uvědomí výrobce. Pokud výrobce nenavrhne a neprovede účinná nápravná opatření, schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, přijme veškerá potřebná ochranná opatření, včetně odejmutí EU schválení typu. V případě odejmutí EU schválení typu oznámí schvalovací orgán do jednoho měsíce od tohoto odejmutí doporučeným dopisem nebo rovnocennými elektronickými prostředky tuto skutečnost výrobci, schvalovacím orgánům ostatních členských států a Komisi.
Článek 53
Oznámení rozhodnutí a dostupných opravných prostředků
1. Veškerá rozhodnutí přijatá na základě tohoto nařízení a veškerá rozhodnutí o zamítnutí nebo odejmutí EU schválení typu, zamítnutí registrace, o zákazu nebo omezení uvedení na trh, registrace nebo uvedení do vozidla provozu nebo které vyžadují stažení vozidla z trhu musí být podrobně odůvodněna.
2. Každé takové rozhodnutí se oznamují dotčené straně zároveň s poučením o opravných prostředcích, které jsou jí podle platných právních předpisů dotyčného členského státu k dispozici, a o lhůtách pro jejich uplatnění.
KAPITOLA XIII
MEZINÁRODNÍ PŘEDPISY
Článek 54
Předpisy EHK OSN potřebné pro EU schválení typu
1. Součástí požadavků na EU schválení typu vozidla jsou předpisy EHK OSN včetně jejich změn, pro něž Unie hlasovala a které jsou uvedeny v tomto nařízení nebo v aktech v přenesené pravomoci přijatých na základě tohoto nařízení.
2. Schvalovací orgány členských států uznávají schválení udělená v souladu s těmito předpisy EHK OSN uvedenými v odstavci 1 a případně odpovídající značky schválení typu namísto odpovídajících schválení typu a značek schválení typu udělených podle tohoto nařízení a aktů v přenesené pravomoci přijatých na jeho základě.
3. Pokud Unie hlasuje pro předpis EHK OSN nebo pro jeho změnu pro účely EU schválení typu vozidla, Komise případně přijme akt v přenesené pravomoci v souladu s článkem 75 pro účely určení závaznosti předpisu EHK OSN anebo jeho změnu a pro účely změny tohoto nařízení nebo aktu v přenesené pravomoci přijatého na základě tohoto nařízení.
Tento akt v přenesené pravomoci stanoví lhůty pro povinné použití předpisu EHK OSN nebo jeho změn a případně obsahuje přechodná ustanovení.
Komise přijme zvláštní akty v přenesené pravomoci, jež uvádějí povinné uplatňování jednotlivých předpisů EHK OSN.
KAPITOLA XIV
POSKYTOVÁNÍ TECHNICKÝCH INFORMACÍ
Článek 55
Informace určené pro uživatele
1. Výrobce nesmí poskytnout technické informace o údajích stanovených v tomto nařízení, jeho prováděcích aktech nebo aktech v přenesené pravomoci přijatých na základě tohoto nařízení, jež se odchylují od údajů schválených schvalovacím orgánem.
2. Pokud tak stanoví prováděcí akt nebo akt v přenesené pravomoci přijatý na základě tohoto nařízení, zpřístupní výrobce uživatelům veškeré příslušné informace a nezbytné pokyny popisující všechny zvláštní podmínky nebo omezení spojená s užíváním vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku.
3. Informace uvedené v odstavci 2 se poskytnou v úředním jazyce či jazycích členského státu, kde má být vozidlo uvedeno na trh, zaregistrováno nebo uvedeno do provozu. Po přijetí schvalovacím orgánem se uvedou v příručce uživatele.
Článek 56
Informace určené pro výrobce konstrukčních částí nebo samostatných technických celků
1. Výrobce vozidla zpřístupní výrobcům konstrukčních částí nebo samostatných technických celků všechny údaje, včetně případných výkresů, na něž odkazují akty v přenesené pravomoci a prováděcí akty přijaté na základě tohoto nařízení, jež jsou nezbytné pro EU schválení typu pro konstrukční části nebo samostatné technické celky nebo pro získání povolení podle článku 50.
Výrobce vozidla může požadovat od výrobců konstrukčních částí nebo samostatných technických celků uzavření závazné dohody na ochranu důvěrné povahy všech informací, jež nejsou veřejně dostupné, včetně informací, jež se vztahují k právům duševního vlastnictví.
2. Výrobce konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, jakožto držitel certifikátu EU schválení typu, jenž podle čl. 31 odst. 4 obsahuje omezení použití nebo zvláštní podmínky pro montáž nebo obojí, poskytne výrobci vozidla o této věci veškeré podrobné informace.
Pokud tak stanoví akt v přenesené pravomoci přijatý na základě tohoto nařízení, poskytne výrobce konstrukčních částí nebo samostatných technických celků společně s vyrobenými konstrukčními částmi nebo samostatnými technickými celky pokyny ohledně omezení použití nebo zvláštních podmínek pro montáž nebo obojí.
KAPITOLA XV
PŘÍSTUP K INFORMACÍM O OPRAVÁCH A ÚDRŽBĚ
Článek 57
Povinnosti výrobce
1. Výrobce poskytne samostatným provozovatelům neomezený přístup k informacím o opravách a údržbě vozidla na svých internetových stránkách, za použití standardizovaného formátu, snadným a rychle dostupným způsobem. Tento přístup by zejména měl být nediskriminační v porovnání s přístupem nebo informacemi poskytovanými autorizovaným obchodním zástupcům a opravnám. Tato povinnost se nevztahuje na vozidla schválená jako malosériová vozidla.
2. Do doby, než Komise přijme společný standard, se informace uvedené v odstavci 1 poskytují jednotným způsobem, umožňujícím nezávislým provozovatelům jejich zpracování s vynaložením přiměřeného úsilí.
Výrobce také poskytne nezávislým provozovatelům, autorizovaným obchodním zástupcům a opravnám školicí materiály.
3. Informace uvedené v odstavci 1 musí obsahovat alespoň:
a)
jednoznačné identifikační číslo vozidla;
b)
příručky k obsluze včetně záznamů o opravách a údržbě a plánů servisních kontrol;
c)
technické manuály a technické servisní bulletiny;
d)
informace o konstrukčních částech a diagnostické informace (jako například minimální a maximální teoretické hodnoty pro měření);
e)
schémata zapojení;
f)
diagnostické chybové kódy, včetně specifických kódů výrobce;
g)
softwarové identifikační a kalibrační číslo vztahující se na typ vozidla;
h)
informace týkající se značkových nástrojů a zařízení a poskytované jejich prostřednictvím;
i)
informace o zaznamenávání údajů a údaje o obousměrném monitorování a zkouškách;
j)
pracovní jednotky.
4. Autorizovaní obchodní zástupci nebo opravny v rámci distribučního systému určitého výrobce vozidel se pro účely tohoto nařízení považují za samostatné provozovatele, pokud poskytují opravárenské nebo údržbářské služby k vozidlům, pro něž nejsou členy distribučního systému daného výrobce vozidel.
5. Informace o opravách a údržbě vozidel musí být vždy dostupné, s výjimkou případů údržby informačního systému.
6. Pro účely výroby a údržby náhradních dílů a dílů pro údržbu a diagnostických přístrojů a zkušebních zařízení kompatibilních se systémem OBD poskytne výrobce informace o příslušných systémech OBD a opravách a údržbě vozidel nediskriminačním způsobem každému výrobci nebo opravně konstrukčních částí, diagnostických nástrojů nebo zkušebního zařízení, kteří o ně projeví zájem.
7. Pro účely projektování a výroby vybavení pro vozidla poháněná alternativním palivem poskytne výrobce informace o příslušných systémech OBD a opravách a údržbě vozidel nediskriminačním způsobem každému zúčastněnému výrobci nebo servisnímu technikovi nebo opravně vybavení pro vozidla poháněná alternativním palivem.
8. Při podávání žádosti o EU schválení typu výrobce předloží schvalovacímu orgánu doklad o dodržení podmínek tohoto nařízení, pokud jde o poskytování informací podle tohoto článku.
Pokud tyto informace nejsou v okamžiku podání žádosti o EU schválení typu dostupné nebo nejsou v souladu s tímto nařízením a akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty přijatými na jeho základě, výrobce dodá tyto informace do šesti měsíců od data schválení typu.
Komise může přijímat prováděcí akty, jimiž stanoví vzor certifikátu o přístupu k informacím o systémech OBD pro vozidla a opravách a údržbě vozidel, který se předkládá schvalovacímu orgánu jako doklad o dodržení podmínek. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 73 odst. 2.
9. Pokud tento doklad o dodržení podmínek není během lhůty uvedené v odst. 8 druhém pododstavci dodán, schvalovací orgán přijme vhodná opatření k zajištění jejich dodržování.
10. Výrobce zpřístupní na svých internetových stránkách následné změny a doplnění informací o opravách a údržbě vozidla v tutéž dobu, kdy je zpřístupní autorizovaným opravnám.
11. Pokud jsou záznamy o opravách a údržbě vozidla vedeny v centrální databázi výrobce vozidla nebo jeho jménem, nezávislé opravny musí mít k těmto záznamům bezplatný přístup a musí mít možnost zadávat informace o opravách a údržbě, které provedly.
12. Komise je zmocněna k přijetí aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 75, jimiž stanoví podrobné požadavky na přístup k informacím o opravách a údržbě, zejména technické specifikace týkající se způsobu poskytování informací o opravách a údržbě vozidel.
Článek 58
Povinnosti s ohledem na více držitelů schválení typu
1. V případě postupného schválení typu nebo vícestupňového schválení typu, je výrobce odpovědný za dané jednotlivé schválení typu odpovědný také za sdělení informací o opravách týkajících se příslušného systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku nebo konkrétní fáze jak konečnému výrobci, tak samostatným provozovatelům.
2. Konečný výrobce je odpovědný za sdělení informací o celém vozidle samostatným provozovatelům.
Článek 59
Poplatky za přístup k informacím o opravách a údržbě vozidla
1. Výrobce může za přístup k informacím o opravách a údržbě vozidla, na které se vztahuje toto nařízení, účtovat přiměřený a úměrný poplatek. Poplatek není přiměřený nebo úměrný, pokud odrazuje od přístupu k informacím tím, že nezohledňuje rozsah, ve kterém je samostatný provozovatel využívá.
2. Výrobce poskytuje informace o opravách vozidla a údržbě denně, měsíčně nebo ročně, přičemž poplatky se liší v závislosti na časovém období, na které se tento přístup poskytuje.
Článek 60
Fórum pro přístup k informacím o vozidle
Oblasti působnosti fóra pro přístup k informacím o vozidle, které bylo zřízeno podle čl. 13 odst. 9 nařízení Komise (ES) č. 962/2008 ze dne 18. července 2008 kterým se provádí a mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 o schvalování typu motorových vozidel z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 5 a Euro 6) a z hlediska přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla (28), se rozšiřuje na vozidla, na něž se vztahuje toto nařízení.
Pokud existují důkazy o záměrném nebo nezáměrném zneužití informací o příslušných systémech OBD a opravách a údržbě vozidel, fórum uvedené v prvním pododstavci poskytuje Komisi poradenství ohledně opatření k zamezení tohoto zneužívání.
KAPITOLA XVI
URČENÍ A OZNÁMENÍ TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN
Článek 61
Požadavky na technické zkušebny
1. Určující schvalovací orgány zajistí, aby předtím, než určí technickou zkušebnu podle článku 63, tato zkušebna splňovala požadavky stanovené v odstavcích 2 až 9 tohoto článku.
2. Aniž je dotčen čl. 64 odst. 1, technická zkušebna se zřizuje podle vnitrostátního práva členského státu a má právní subjektivitu.
3. Technická zkušebna musí být subjektem třetí strany, nezávislým na procesu návrhu, výroby, dodávek a údržby vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, jež posuzuje.
Za subjekt vyhovující požadavkům prvního pododstavce lze považovat subjekt patřící k hospodářskému sdružení nebo profesnímu svazu zastupujícímu podniky, jež se podílejí na návrhu, výrobě, dodávání, montáži, používání nebo údržbě vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, které tento subjekt posuzuje, zkouší nebo u nichž provádí prohlídky, pokud je prokázána jeho nezávislost a neexistence jakéhokoli střetu zájmů.
4. Technická zkušebna, její nejvyšší vedení a pracovníci odpovědní za provádění úkolů kategorií činností, pro které byly určeny podle čl. 63 odst. 1, nesmí být osobami, které navrhují, vyrábějí, dodávají nebo udržují vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, jež posuzují, a nesmí ani zastupovat strany účastnící se těchto činností. To nevylučuje používání posuzovaných vozidel, systémů, konstrukčních části nebo samostatných technických celků uvedených v odstavci 3 tohoto článku, které jsou nezbytné pro činnost technické zkušebny, ani používání takových vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků k osobním účelům.
Technická zkušebna zajistí, že činnosti jejích poboček nebo subdodavatelů neohrozí důvěrnost, objektivitu a nestrannost různých kategorií jejích činností, pro které byla určena.
5. Technická zkušebna a její zaměstnanci provádějí různé kategorie činností, pro něž byla určena, posuzování na nejvyšší úrovni profesionální důvěryhodnosti a požadované technické způsobilosti v konkrétní oblasti a nesmějí být vystaveni žádným tlakům a podnětům, zejména finančním, které by mohly ovlivnit jejich úsudek nebo výsledky jejich činností posuzování, zejména ze strany osob nebo skupin osob, které mají na výsledcích těchto činností zájem.
6. Technická zkušebna musí být schopna provádět všechny kategorie úkolů, pro něž byla určena podle čl. 63 odst. 1, a prokázat určujícímu schvalovacímu orgánu, že má:
a)
pracovníky s odpovídajícími schopnostmi, specifickými odbornými znalostmi a odbornou přípravou a s dostatečnými a relevantními zkušenostmi potřebnými k plnění příslušných úkolů;
b)
popisy postupů potřebných pro kategorie činností, pro něž má být zkušebna určena, zajišťující transparentnost a opakovatelnost těchto postupů;
c)
postupy pro provádění kategorií činností, pro něž má být zkušebna určena a jež řádně zohledňují míru složitosti technologie daného vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku a hromadnou nebo sériovou povahu výrobního procesu, a
d)
prostředky nezbytné k náležitému plnění úkolů spojených s kategoriemi činností, pro něž má být zkušebna určena, a přístup k veškerému nezbytnému vybavení a zařízení.
Zkušebna dále prokáže určujícímu schvalovacímu orgánu, že splňuje normy stanovené prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci přijatých podle článku 65, které jsou relevantní pro kategorie činností, pro něž je určena.
7. Musí být zaručena nestrannost technické zkušebny, jejího nejvyššího vedení a pracovníků, kteří provádějí posuzování. Nesmějí provádět žádnou činnost, která by mohla ohrozit jejich nezávislý úsudek a bezúhonnost ve vztahu ke kategoriím činností, pro něž byla zkušebna určena.
8. Technická zkušebna uzavře pojištění odpovědnosti ve vztahu ke svým činnostem, pokud tuto odpovědnost v souladu s vnitrostátním právem nepřevzal členský stát nebo pokud není za posuzování shody přímo odpovědný sám členský stát.
9. Pracovníci technické zkušebny jsou povinni zachovávat služební tajemství, pokud jde o veškeré informace, které získali při plnění svých povinností podle tohoto nařízení nebo podle jakéhokoli ustanovení vnitrostátních právních předpisů, kterými se uvedený článek provádí, s výjimkou styku s určujícími schvalovacím orgánem, nebo pokud tak vyžadují právní předpisy Unie nebo vnitrostátní právní předpisy. Vlastnická práva jsou chráněna.
Článek 62
Pobočky a subdodavatelé technických zkušeben
1. Technická zkušebna smí některé ze svých činnosti, pro něž byla určena podle čl. 63 odst. 1, zadat subdodavateli nebo nechat provést pobočkou pouze se souhlasem svého určujícího schvalovacího orgánu.
2. Pokud technická zkušebna zadá konkrétní úkoly spojené s kategoriemi činností, pro něž byla určena, subdodavateli nebo pobočce, zajistí, že subdodavatel nebo pobočka splňuje požadavky stanovené v článku 61, a informuje určující schvalovací orgán.
3. Technická zkušebna nese plnou odpovědnost za úkoly provedené jejími subdodavateli nebo pobočkami bez ohledu na to, kde jsou usazeny.
4. Technická zkušebna uchovává pro potřebu určujícího schvalovacího orgánu příslušné doklady týkající se posouzení kvalifikací subdodavatele nebo pobočky a úkolů, které vykonávají.
Článek 63
Určení technických zkušeben
1. V závislosti na oblasti své působnosti se technické zkušebny určí podle jedné nebo více z těchto čtyř kategorií činností:
a)
kategorie A: technické zkušebny, jež provádějí zkoušky uvedené v tomto nařízení a v aktech uvedených v příloze II ve svých vlastních zařízeních;
b)
kategorie B: technické zkušebny, jež dohlížejí na zkoušky uvedené v tomto nařízení a v aktech uvedených v příloze II, které jsou prováděny v zařízeních výrobce nebo v zařízeních třetí osoby;
c)
kategorie C: technické zkušebny, jež pravidelně posuzují a sledují postupy výrobce pro kontrolu shodnosti výroby;
d)
kategorie D: technické zkušebny, jež dohlížejí na zkoušky či kontroly nebo je provádějí v rámci dohledu nad shodností výroby.
2. Jako technická zkušebna pro jednu nebo více činností uvedených v odstavci 1 může být určen schvalovací orgán.
3. Technické zkušebny ze třetí země jiné než zkušebny určené v souladu s článkem 64 mohou být oznámeny pro účely článku 67, pouze pokud tuto možnost stanoví dvoustranná dohoda mezi Unií a dotyčnou třetí zemí. Toto ustanovení nebrání možnosti technické zkušebny zřízené podle vnitrostátního práva členského státu v souladu s čl. 61 odst. 2 zřizovat pobočky ve třetích zemích, pokud jsou tyto pobočky přímo řízeny a ovládány určenou technickou zkušebnou.
Článek 64
Akreditované vnitropodnikové technické zkušebny výrobce
1. Akreditovaná vnitropodniková technická zkušebna výrobce může být určena pouze pro činnosti kategorie A, pokud jde o technické požadavky, u nichž akt v přenesené pravomoci přijatý na základě tohoto nařízení povolil vlastní zkoušení. Technická zkušebna musí tvořit samostatnou a oddělenou součást daného podniku a nesmí se podílet se na návrhu, výrobě, dodávkách nebo údržbě vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, jež posuzuje.
2. Akreditovaná vnitropodniková technická zkušebna musí splňovat tato kritéria:
a)
musí být určena schvalovacím orgánem členského státu a akreditována vnitrostátním akreditačním orgánem ve smyslu čl. 2 bodu 11 nařízení (ES) č. 765/2008 a musí být v souladu s normami a postupy uvedenými v článku 65 tohoto nařízení;
b)
akreditovaná vnitropodniková technická zkušebna a její pracovníci jsou organizačně samostatnou jednotkou a používají takové metody podávání zpráv uvnitř podniku, jehož jsou součástí, které zajišťují jejich nestrannost a prokazují ji příslušnému vnitrostátnímu akreditačnímu orgánu;
c)
akreditovaná vnitropodniková technická zkušebna ani její pracovníci se nesmí účastnit žádných činností, které by mohly ohrozit jejich nezávislý úsudek nebo bezúhonnost ve vztahu ke kategoriím činností, pro něž byla zkušebna určena;
d)
akreditovaná vnitropodniková technická zkušebna poskytuje služby výhradně podniku, jehož je součástí.
3. Akreditovaná vnitropodniková technická zkušebna se pro účely článku 67 nemusí oznamovat Komisi, avšak informace o akreditaci poskytne podnik, jehož součástí je akreditovaný vnitropodnikový subjekt, nebo vnitrostátní akreditační orgán určujícímu schvalovacímu orgánu na jeho žádost.
Článek 65
Postupy pro výkonností normy a pro posuzování technických zkušeben
V zájmu zajištění stejné vysoké úrovně výkonnostních norem technických zkušeben ve všech členských státech je Komise zmocněna k přijetí aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 75, jimiž stanoví standardy, jež musí technické zkušebny splňovat, postup pro jejich posuzování v souladu s článkem 66 a jejich akreditaci v souladu s článkem 64.
Článek 66
Posouzení kvalifikace technických zkušeben
1. Určující schvalovací orgán vypracuje hodnotící zprávu dokládající, že bylo provedeno posouzení navržené technické zkušebny s ohledem na splnění požadavků tohoto nařízení a aktů v přenesené pravomoci přijatých na základě tohoto nařízení. Součástí této zprávy může být akreditační osvědčení vydané akreditačním orgánem.
2. Posouzení, na němž je založena zpráva uvedená v odstavci 1, se provádí v souladu s ustanoveními uvedenými v aktu v přenesené pravomoci přijatém podle článku 65. U hodnotící zprávy se nejméně každé tři roky provádí přezkum.
3. Hodnotící zpráva se na požádání zašle Komisi. V těchto případech a v případech, kdy posouzení není založeno na akreditačním osvědčení vydaném vnitrostátním akreditačním orgánem, které dokládá, že technická zkušebna splňuje požadavky tohoto nařízení, předloží určující schvalovací orgán Komisi listinné důkazy dokládající způsobilost technické zkušebny a přijatá opatření, která zajišťují, že je technická zkušebna pravidelně sledována určujícím schvalovacím orgánem a splňuje požadavky tohoto nařízení a aktů v přenesené pravomoci přijatých na jeho základě.
Schvalovací orgán, který usiluje o to, aby byl určen jako technická zkušebna v souladu s čl. 63 odst. 2, dokládá shodu prostřednictvím posouzení, jež provádějí auditoři nezávislí na posuzované činnosti. Tito auditoři mohou být z téže organizace za předpokladu, že jsou řízeni nezávisle na pracovnících provádějících posuzovanou činnost.
4. Akreditovaná vnitropodniková technická zkušebna musí splňovat příslušná ustanovení tohoto článku.
Článek 67
Postupy pro oznámení
1. Členské státy oznámí Komisi u každé technické zkušebny, kterou určily jméno, adresu včetně elektronické adresy, odpovědné osoby a příslušnou kategorii činností a veškeré pozdější změny těchto určení. V oznámení se uvede, pro jaké položky uvedené v příloze II jsou technické zkušebny určeny.
2. Technická zkušebna může provádět činnosti uvedené v čl. 63 odst. 1 jménem určujícího schvalovacího orgánu odpovědného za schválení typu, pouze pokud byla předem oznámena Komisi v souladu s ustanoveními odstavce 1 tohoto článku.
3. Táž technická zkušebna může být určena více určujícími schvalovacími orgány a oznámena členskými státy těchto určujících schvalovacích orgánů bez ohledu na kategorii nebo kategorie činností, jež bude vykonávat v souladu s čl. 63 odst. 1.
4. Jakékoli následné významné změny týkající se určení se oznámí Komisi.
5. Pokud je třeba při použití aktu uvedeného v příloze II určit konkrétní organizaci nebo příslušný subjekt, jejichž činnost není zahrnuta do činností, na něž se vztahuje čl. 63 odst. 1, provede se oznámení podle tohoto článku.
6. Komise na své internetové stránce zveřejní seznam technických zkušeben oznámených podle tohoto článku a podrobné údaje o nich.
Článek 68
Změny v určení
1. Pokud určující schvalovací orgán zjistí nebo je upozorněn na to, že jím určená technická zkušebna již nesplňuje požadavky stanovené v tomto nařízení nebo neplní své povinnosti, omezí, pozastaví nebo případně zruší určení podle toho, jak je neplnění těchto požadavků nebo povinností závažné. Členský stát, který oznámil tuto technickou zkušebnu, o tom okamžitě uvědomí Komisi. Komise odpovídajícím způsobem upraví zveřejněné informace uvedené v čl. 67 odst. 6.
2. V případě omezení, pozastavení nebo zrušení určení nebo v případě, že technická zkušebna ukončila svou činnost, učiní určující schvalovací orgán příslušné kroky a zajistí, aby byly podklady týkající se uvedené technické zkušebny buď zpracovány jinou technickou zkušebnou, nebo aby byly na vyžádání k dispozici určujícímu schvalovacímu orgánu nebo orgánům pro dozor nad trhem.
Článek 69
Zpochybnění způsobilosti technických zkušeben
1. Komise vyšetří všechny případy, v nichž má pochybnosti nebo je upozorněna na pochybnosti o způsobilosti technické zkušebny nebo o tom, zda technická zkušebna nadále splňuje požadavky a povinnosti, které jsou jí uloženy.
2. Členský stát určujícího schvalovacího orgánu předloží Komisi na vyžádání všechny informace týkající se odůvodnění určení dané technické zkušebny nebo jeho zachování.
3. Komise zajistí, aby se všemi citlivými informacemi získanými v průběhu tohoto šetření nakládalo jako s důvěrnými.
4. Pokud Komise zjistí, že technická zkušebna nesplňuje nebo přestala splňovat požadavky pro své určení, informuje o tom členský stát určujícího schvalovacího orgánu s cílem stanovit ve spolupráci s tímto členským státem nezbytná nápravná opatření a požádá tento členský stát, aby tato nezbytná nápravná opatření přijal, včetně případného zrušení určení.
Článek 70
Provozní povinnosti technických zkušeben
1. Technické zkušebny provádějí jménem určujícího schvalovacího orgánu kategorie činností, pro něž byly určeny, a to v souladu s postupy posuzování shody a zkušebními postupy stanovenými v tomto nařízení a v aktech uvedených v příloze II.
Technické zkušebny dohlížejí na provádění zkoušek potřebných ke schválení nebo kontrol uvedených v tomto nařízení nebo v některém z aktů uvedených v příloze II samy nebo tyto činnosti samy provádějí, s výjimkou případů, u nichž jsou povoleny alternativní postupy. Technické zkušebny neprovádějí zkoušky, hodnocení ani inspekce, pro něž nebyly svým schvalovacím orgánem řádně určeny.
2. Technické zkušebny musí vždy:
a)
umožnit ve vhodných případech schvalovacímu orgánu, který zkušebnu určil, návštěvu v průběhu posuzování shody;
b)
aniž je dotčen čl. 61 odst. 9 a článek 71, poskytnout svému určujícímu schvalovacímu orgánu na jeho žádost veškeré požadované informace o jejich kategoriích činností spadajících do působnosti tohoto nařízení.
3. Pokud technická zkušebna zjistí, že výrobce nesplňuje požadavky stanovené tímto nařízením, oznámí tuto skutečnost určujícímu schvalovacímu orgánu a tento orgán nařídí výrobci, aby přijal vhodná nápravná opatření, a nevydá certifikát schválení typu, dokud nebudou přijata vhodná nápravná opatření dle požadavků schvalovacího orgánu.
4. Pokud v průběhu sledování shody výroby po vydání certifikátu schválení typu technická zkušebna, která jedná jménem určujícího schvalovacího orgánu, zjistí, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek již není v souladu s tímto nařízením, oznámí tuto skutečnost určujícímu schvalovacímu orgánu. Schvalovací orgán přijme náležitá opatření podle článku 33.
Článek 71
Informační povinnosti technických zkušeben
1. Technické zkušebny informují svůj určující schvalovací orgán o:
a)
veškerých zjištěných případech neshody, jež si mohou vyžádat zamítnutí, omezení, pozastavení nebo odejmutí certifikátu schválení typu;
b)
všech okolnostech, které mají vliv na rozsah a podmínky určení;
c)
všech žádostech o informace týkajících se jejich činností, které obdržely od orgánů pro dozor nad trhem.
2. Na žádost svého určujícího schvalovacího orgánu technické zkušebny poskytují informace o činnostem v rámci působnosti jejich určení a o jakékoli jiné prováděné činnosti, včetně přeshraničních činností a zadávání subdodávek.
KAPITOLA XVII
PROVÁDĚCÍ AKTY A AKTY V PŘENESENÉ PRAVOMOCI
Článek 72
Prováděcí akty
Aby bylo dosaženo cílů tohoto nařízení a byly zajištěny jednotné podmínky při jeho provádění, přijme Komise přezkumným postupem podle čl. 73 odst. 2 prováděcí akty, kterými stanoví tato prováděcí opatření:
a)
vzor prohlášení výrobce o životnosti kritických systémů funkční bezpečnosti, dílů a zařízení uvedených v čl. 22 odst. 7;
b)
vzory pro dokumentaci a pro informační dokument uvedený v čl. 27 odst. 4;
c)
systém číslování certifikátů EU schválení typu uvedený v čl. 29 odst. 4;
d)
vzor certifikátu EU schválení typu uvedený v čl. 30 odst. 2;
e)
vzor listu s výsledky zkoušek uvedený v čl. 30 odst. 3, který je připojen k certifikátu EU schválení typu;
f)
vzor seznamu příslušných požadavků nebo aktů uvedený v čl. 30 odst. 6;
g)
obecné požadavky na formát zkušebního protokolu uvedený v čl. 32 odst. 1;
h)
vzor prohlášení o shodě uvedený v čl. 38 odst. 2;
i)
vzor značky EU schválení typu uvedený v čl. 39 odst. 3;
j)
povolení udělit EU schválení typu s výjimkou týkající se nových technických řešení nebo nových koncepcí dle čl. 40 odst. 3;
k)
vzor certifikátu schválení typu a prohlášení o shodě týkající se nových technologií nebo nových koncepcí uvedených v čl. 40 odst. 4;
l)
povolení udělené členskému státu, aby prodloužil platnost schválení typu dle čl. 41 odst. 2;
m)
seznam dílů a zařízení uvedený v čl. 50 odst. 2;
n)
vzor a systém číslování certifikátů uvedených v čl. 51 odst. 3 a veškeré aspekty týkající se postupu povolování podle uvedeného článku;
o)
vzor certifikátu uvedeného v čl. 57 odst. 8, kterým se schvalovacímu orgánu dokládá dodržení podmínek.
Článek 73
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen „Technický výbor - motorová vozidla“ zřízený článkem 40 směrnice 2007/46/ES. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Pokud výbor nevydá žádné stanovisko, Komise návrh prováděcího aktu nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 74
Změna příloh
Aniž jsou dotčena ostatní ustanovení tohoto nařízení týkající se změn jeho příloh, Komise je rovněž zmocněna k přijetí aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 75, kterými pozmění:
i)
přílohu II část B a C, pokud jde o stanovení dalších požadavků na funkční bezpečnost a konstrukci vozidel pro podkategorii L7e-A - těžké silniční čtyřkolky,
ii)
přílohy II a V s cílem přidat odkazy na regulační akty a opravy,
iii)
příloha V část B s cílem změnit uplatnitelná referenční paliva,
iv)
přílohu VI části C a D s cílem zohlednit výsledky studie uvedené v čl. 23 odst. 4 a nově přijaté předpisy EHK OSN.
Článek 75
Výkon přenesení pravomoci
1. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 18 odst. 3, čl. 20 odst. 2, čl. 21 odst. 5, čl. 22 odst. 5 a 6, čl. 23 odst. 6 a 12, čl. čl. 24 odst. 3, čl. 25 odst. 8, čl. 32 odst. 6, čl. 33 odst. 6, čl. 50 odst. 4, čl. 54 odst. 3, čl. 57 odst. 12 a článcích 65 a 74 je Komisi svěřena na dobu pěti let, počínaje 22. března 2013.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 18 odst. 3, čl. 20 odst. 2, čl. 21 odst. 5, čl. 22 odst. 5 a 6, čl. 23 odst. 6 a 12, čl. 24 odst. 3, čl. 25 odst. 8, čl. 32 odst. 6, čl. 33 odst. 6, čl. 50 odst. 4, čl. 54 odst. 3, čl. 57 odst. 12 a článcích 65 a 74 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí uvedených v tomto rozhodnutí. Rozhodnutí nabývá účinku dnem následujícím po zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm uveden. Nedotýká se platnosti žádného z již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 18 odst. 3, čl. 20 odst. 2, čl. 21 odst. 5, čl. 22 odst. 5 a 6, čl. 23 odst. 6 a 12, čl. 24 odst. 3, čl. 25 odst. 8, čl. 32 odst. 6, čl. 33 odst. 6, čl. 50 odst. 4, čl. 54 odst. 3, čl. 57 odst. 12 a článků 65 a 74 vstoupí v platnost, pouze pokud Evropský parlament a Rada nevysloví ve lhůtě dvou měsíců od oznámení aktu Evropskému parlamentu a Radě námitky nebo pokud Evropský parlament a Rada před uplynutím této lhůty Komisi informují, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
KAPITOLA XVIII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 76
Sankce
1. Členské státy stanoví sankce za porušení tohoto nařízení a aktů v přenesené pravomoci nebo prováděcích aktů přijatých na jeho základě hospodářskými subjekty. Učiní všechna nezbytná opatření, aby bylo zajištěno uplatňování těchto sankcí. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy uvědomí o těchto ustanoveních Komisi nejpozději do 23. března 2015 a neprodleně ji informují o všech dalších změnách, jež se těchto ustanovení týkají.
2. Typy porušení nařízení, na které se vztahují sankce, zahrnují:
a)
nepravdivá prohlášení v průběhu schvalovacích postupů nebo postupů vedoucích ke stažení;
b)
padělání výsledků zkoušek pro schvalování typu;
c)
neposkytnutí údajů nebo technických specifikací, které by mohlo vést ke stažení, odmítnutí nebo odejmutí schválení typu;
d)
používání odpojovacích zařízení;
e)
odmítnutí zpřístupnit informace;
f)
dodávání vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, které podléhají schválení, na trh ze strany hospodářských subjektů, aniž by bylo toto schválení uděleno, nebo padělání dokumentů nebo značek za tímto účelem.
Článek 77
Přechodná ustanovení
1. Aniž jsou dotčena ostatní ustanovení tohoto nařízení, tímto nařízením nepozbývá platnosti žádné EU schválení typu udělené vozidlům nebo systémům, konstrukčním částem nebo samostatným technickým celkům před 1. lednem 2016.
2. Pokud není stanoveno jinak, EU schválení typu udělená vozidlům, systémům, konstrukčním částem nebo samostatným technickým celkům na základě aktů uvedených v čl. 81 odst. 1 zůstávají u stávajících typů vozidel v platnosti až do dat uvedených v příloze IV.
3. Odchylně od tohoto nařízení se schválení typu pro nové typy vozidel kategorií L1e, L2e a L6e nebo nové systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky určené pro tato vozidla udělují až do 31. prosince 2016 podle směrnice 2002/24/ES.
4. Schvalovací orgány nadále mohou vozidlům, systémům, konstrukčním částem nebo samostatným technickým celkům uvedeným v odstavci 1 udělovat rozšíření schválení v souladu se směrnicí 2002/24/ES a jakoukoliv ze směrnic uvedených v čl. 81 odst. 1. Tato schválení nelze použít pro účely získání schválení typu úplného vozidla podle tohoto nařízení.
5. Odchylně od směrnice 2002/24/ES se schválení typu uděluje do 31. prosince 2015 rovněž vozidlům, které splňují požadavky týkající se pohonu a vlivu na životní prostředí stanovené tímto nařízením a akty v přenesené pravomoci přijatými na jeho základě a uvedené v příloze II části A.
V takovém případě, pokud vozidla odpovídají schválenému typu, vnitrostátní orgány nezakáží, neomezí ani nebrání jejich registraci, uvedení na trh nebo uvedení do provozu.
Článek 78
Zpráva
1. Do 31. prosince 2020 informují členské státy Komisi o uplatnění postupů pro schvalování typu stanovených tímto nařízením.
2. Na základě informací poskytnutých podle odstavce 1 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě do 31. prosince 2021 zprávu o uplatňování tohoto nařízení. Tato zpráva zejména posoudí, zda je na základě zkušeností s uplatňováním tohoto nařízení vhodné zahrnout do kapitoly X také udělování EU schválení typu vozidlům malých sérií. Pokud bude toto posouzení kladné, Komise předloží příslušný návrh.
Článek 79
Přezkum pokročilých brzdných systémů
1. Do 31. prosince 2019 předloží Komise zprávu Evropskému parlamentu a Radě.
2. Tato zpráva posoudí, zda je vhodné stanovit, aby byly motocykly podkategorie L3e-A1 povinně vybaveny protiblokovacím brzdným systémem, případně doplněným o kombinovaný brzdný systém, dle volby výrobce. Zpráva bude vycházet z posouzení technické proveditelnosti tohoto požadavku, analýzy nákladové účinnosti, analýzy dopravních nehod a konzultací se zúčastněnými stranami. Zohlední rovněž související evropské a mezinárodní normy.
3. Pro účely zprávy uvedené v odstavci 2 členské státy poskytnou Komisi do 31. prosince 2017 statistické údaje o dopravních nehodách těchto motocyklů za předchozí čtyři roky, rozdělené podle klasifikace vozidel uvedené v příloze I a podle typu pokročilého brzdného systému, jímž je daný typ vybaven.
4. Na základě výsledků této zprávy Komise zváží, zda předloží legislativní návrh na povinné vybavení vozidel této podkategorie pokročilým brzdným systémem.
Článek 80
Přezkum schválení jednotlivých vozidel
1. Do 31. prosince 2022 předloží Komise zprávu Evropskému parlamentu a Radě o tématech uvedených v odstavci 3.
2. Tato zpráva bude založena na konzultacích s příslušnými zúčastněnými subjekty a zohlední stávající související evropské a mezinárodní normy.
3. Do 31. prosince 2021 oznámí členské státy Komisi:
a)
počet jednotlivých schválení, které ročně udělily vnitrostátní orgány daného členského státu od 1. ledna 2016 vozidlům kategorie L před jejich první registrací;
b)
vnitrostátní kritéria, na nichž byla tato schválení založena, pokud se tato kritéria odchylují od požadavků, které musí splňovat EU schválení typu.
4. Ke zprávě budou případně připojeny legislativní návrhy a zpráva posoudí zahrnutí jednotlivých schválení do nařízení na základě harmonizovaných požadavků.
Článek 81
Zrušení
1. Aniž je dotčen čl. 77 tohoto nařízení, směrnice 2002/24/ES, jakož i směrnice 93/14/EHS, 93/30/EHS, 93/33/EHS, 93/93/EHS, 95/1/ES, 97/24/ES, 2000/7/ES, 2002/51/ES, 2009/62/ES, 2009/67/ES, 2009/78/ES, 2009/79/ES, 2009/80/ES a 2009/139/ES se zrušují s účinností od 1. ledna 2016.
2. Odkazy na zrušené směrnice se považují za odkazy na toto nařízení, pokud jde o směrnici 2002/24/ES, v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze IX.
Článek 82
Vstup v platnost a použitelnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Použije se ode dne 1. ledna 2016.
Od 22. března 2013 vnitrostátní orgány nesmí odmítnout udělit EU schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu novému typu vozidla nebo zakázat registraci, uvedení na trh nebo uvedení do provozu nového vozidla na základě žádosti výrobce, pokud toto vozidlo splňuje požadavky tohoto nařízení a aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů přijatých na jeho základě.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 15. ledna 2013.
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 168/2013
av den 15 januari 2013
om godkännande av och marknadstillsyn för två- och trehjuliga fordon och fyrhjulingar
(Text av betydelse för EES)
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 114,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och
av följande skäl:
(1)
Den inre marknaden utgör ett område utan inre gränser där fri rörlighet för varor, personer, tjänster och kapital måste säkerställas. Därför har ett heltäckande system för EG-typgodkännande av två- och trehjuliga fordon inrättats genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/24/EG (3) om typgodkännande av två- och trehjuliga motorfordon. De principerna bör fortsätta att gälla i den här förordningen och i de delegerade akter och genomförandeakter som antas enligt denna förordning.
(2)
Den inre marknaden bör grundas på öppna, enkla och konsekventa regler som skapar klarhet om gällande rätt och som är till nytta för såväl företag som konsumenter.
(3)
För att antagandet av typgodkännandelagstiftningen ska förenklas och påskyndas har en ny lagstiftningsmetod införts i EU:s typgodkännandelagstiftning, enligt vilken lagstiftaren med det ordinarie lagstiftningsförfarandet endast anger de grundläggande reglerna och principerna men delegerar fastställandet av ytterligare tekniska detaljer till kommissionen. Med avseende på materiella krav bör därför endast grundläggande krav på funktionssäkerhet och miljöskydd fastslås i den här förordningen, medan kommissionen ges befogenhet att fastställa tekniska specifikationer.
(4)
Denna förordning bör inte påverka tillämpningen av åtgärder på nationell nivå eller unionsnivå som rör användning av fordon i kategori L på väg, såsom särskilda körkortskrav, begränsningar av högsta tillåtna hastighet eller åtgärder som reglerar tillträde till vissa vägar.
(5)
Marknadstillsynen inom fordonsbranschen, särskilt över fordon av kategori L, bör förbättras genom att de rättsliga bestämmelserna om produktionsöverensstämmelse och ansvarsfördelning mellan leveranskedjans ekonomiska aktörer byggs ut. Särskilt bör ansvarsfördelningen för medlemsstaternas myndigheter med ansvar för typgodkännande och marknadstillsyn förtydligas, och kraven på kompetens, skyldigheter och prestanda för de tekniska tjänster som utför typgodkännandeprovningar bör byggas ut. Efterlevnad av motorfordonslagstiftningens typgodkännandekrav och krav på produktionsöverensstämmelse bör även i fortsättningen förbli godkännandemyndigheternas centrala uppgift, medan marknadstillsynen kan delas upp på olika nationella myndigheter. Effektiv samordning och övervakning på unionsnivå och nationell nivå bör utvecklas för att garantera att godkännande- och marknadstillsynsmyndigheterna tillämpar de nya åtgärderna på ett ändamålsenligt sätt.
(6)
De skyldigheter för de nationella myndigheterna som fastställs i bestämmelserna om marknadstillsyn i denna förordning är mer specifika än motsvarande bestämmelser i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 765/2008 av den 9 juli 2008 om krav för ackreditering och marknadskontroll i samband med saluföring av produkter (4).
(7)
Den här förordningen bör innehålla materiella krav för miljöskydd och fordons funktionssäkerhet. De relevanta kraven i denna förordning bygger i huvudsak på resultaten av konsekvensanalysen av den 4 oktober 2010, som utförts av kommissionen, i vilken olika alternativ bedömdes med avseende på ekonomiska, miljömässiga, säkerhetsrelaterade och samhälleliga fördelar och nackdelar. Både kvalitativa och kvantitativa aspekter har beaktats. Efter en jämförelse av de olika alternativen utpekades de bästa alternativen, som togs till utgångspunkt för den här förordningen.
(8)
Syftet med den här förordningen är att fastställa harmoniserade regler för typgodkännande av fordon i kategori L för att säkerställa den inre marknadens funktion. Fordon i kategori L omfattar två-, tre- och fyrhjuliga fordon såsom motordrivna tvåhjulingar, trehjulingar och fyrhjulingar. Vidare syftar denna förordning till att förenkla den nuvarande lagstiftningen, minska utsläppen från fordon i kategori L och på detta sätt bidra till en mer proportionell andel av utsläppen från fordon i kategori L av de totala utsläppen från vägtransporter, öka säkerheten överlag, ta hänsyn till teknikens framsteg och stärka bestämmelserna om marknadstillsyn.
(9)
För att säkerställa en hög nivå på funktionssäkerhet hos fordonen, på arbetarskydd och miljöskydd bör de tekniska krav och miljöstandarder som är tillämpliga på fordon, system, komponenter och separata tekniska enheter med avseende på typgodkännande harmoniseras.
(10)
Förordningens mål bör inte påverkas av att vissa system, komponenter eller separata tekniska enheter monteras efter det att fordonen har släppts ut på marknaden, registrerats eller tagits i bruk. Lämpliga åtgärder bör därför vidtas för att garantera att system, komponenter eller separata tekniska enheter som kan monteras på fordon och som avsevärt kan försämra funktionen hos system som är väsentliga för miljöskydd eller säkerhet kontrolleras på förhand av en godkännandemyndighet innan de släpps ut på marknaden, registreras eller tas i bruk.
(11)
Enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 95/1/EG av den 2 februari 1995 om teknisk maxhastighet, högsta vridmoment och högsta nettomotoreffekt hos två- och trehjuliga motorfordon (5) har en medlemsstat möjlighet att vägra nyregistrering och eventuell omregistrering inom sitt territorium av fordon med en högsta nettoeffekt över 74 kW. Det förväntade sambandet mellan säkerhet och absolut begränsning av effekten kunde inte bekräftas av flera vetenskapliga studier. Av det skälet och för att undanröja handelshinder på unionsmarknaden bör den möjligheten inte längre kvarstå. Andra, mer verkningsfulla säkerhetsåtgärder bör införas för att bidra till att minska det stora antalet dödsfall och skador bland motordrivna tvåhjuliga fordons förare och passagerare i vägtrafikolyckor i unionen.
(12)
I denna förordning fastställs miljökrav för två etapper så att den andra etappen (Euro 5) är obligatorisk för nya fordonstyper från och med den 1 januari 2020, och därmed tryggas en långsiktig förutsebarhet i planeringsavseende för fordonstillverkare och leverantörsindustrin. På grundval av framtida uppgifter som finns att tillgå bör en miljökonsekvensundersökning som krävs enligt denna förordning bidra med ytterligare underlag genom modellskapande, teknisk genomförbarhet och kostnadseffektivitetsanalyser som grundar sig på senast tillgängliga uppgifter. Undersökningen bör dessutom bl.a. bedöma om det är möjligt och kostnadseffektivt att införa provningskrav för överensstämmelse i drift, utsläppskrav utanför cykeln och ett särskilt utsläppsgränsvärde för partikelantal för vissa (under-)kategorier. På grundval av resultaten av undersökningen bör kommissionen överväga att lägga fram ett förslag om att införa dessa nya aspekter i den framtida typgodkännandelagstiftning som blir tillämplig efter de etapper som föreskrivs i denna förordning.
(13)
Systemet för EU-typgodkännande är avsett att göra det möjligt för medlemsstaterna att bekräfta att varje fordonstyp har genomgått de kontroller som föreskrivs i den här förordningen och i de delegerade akter och genomförandeakter som antas enligt denna förordning, samt att fordonstillverkaren erhållit ett typgodkännandeintyg. Dessutom åläggs tillverkare att utfärda ett intyg om överensstämmelse för varje fordon som tillverkas i enlighet med typgodkännandet. När ett sådant intyg åtföljer ett fordon bör det vara tillåtet att tillhandahålla fordonet på marknaden och registrera det i hela unionen.
(14)
För att se till att förfarandet för kontroll av produktionsöverensstämmelse, som är en av hörnstenarna i unionens system för EU-typgodkännande, har genomförts korrekt och fungerar som det ska, bör tillverkare kontrolleras regelbundet av en behörig myndighet eller av en teknisk tjänst med lämpliga kvalifikationer som utnämns för detta ändamål.
(15)
I den här förordningen anges en uppsättning särskilda säkerhets- och miljökrav. Det är därför viktigt att fastställa bestämmelser för att säkerställa att tillverkaren eller någon annan ekonomisk aktör i leveranskedjan, i det fall då ett fordon utgör en allvarlig risk för användare eller miljö, vidtar verkningsfulla skyddsåtgärder, inbegripet återkallelse av fordon i den mening som avses i artikel 20 i förordning (EG) nr 765/2008. Godkännandemyndigheterna bör därför kunna bedöma om de åtgärderna är tillräckliga.
(16)
I vissa begränsade fall är det lämpligt att tillåta nationellt typgodkännande av små serier. För att förebygga missbruk bör ett förenklat förfarande för fordon i små serier inskränkas till en mycket liten produktion. Därför är det nödvändigt att exakt definiera begreppet små serier i fråga om antalet producerade fordon.
(17)
Unionen är avtalspart i Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europas överenskommelse om antagande av enhetliga tekniska föreskrifter för hjulförsedda fordon och för utrustning och delar som kan monteras och/eller användas på hjulförsett fordon samt om villkoren för ömsesidigt erkännande av typgodkännande utfärdade på grundval av dessa föreskrifter (”Reviderad överenskommelse av år 1958”) (6). För att förenkla typgodkännandelagstiftningen i överensstämmelse med rekommendationerna i den rapport som offentliggjordes av kommissionen 2006 med titeln ”CARS 21: Ett konkurrenskraftigt motorfordonsregelverk för tjugohundratalet” bör alla särdirektiv upphävas utan att skyddsnivån sänks. De krav som fastställs i de direktiven bör överföras till den här förordningen eller de delegerade akter som antas enligt den här förordningen, och bör där så är lämpligt ersättas med hänvisningar till motsvarande Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europas föreskrifter (FN/ECE-föreskrifter) som unionen har röstat för eller som unionen har anslutit sig till och som bifogats den reviderade överenskommelsen av år 1958. För att minska den administrativa börda som typgodkännandeförfarandet innebär bör fordonstillverkare när det är lämpligt tillåtas att ansöka om typgodkännande enligt denna förordning direkt genom att erhålla godkännande enligt tillämpliga FN/ECE-föreskrifter som avses i bilagorna till denna förordning eller i de delegerade akter som antas enligt denna förordning.
(18)
Därför bör FN/ECE-föreskrifter och ändringar av dem som unionen röstat för, i enlighet med beslut 97/836/EG, införlivas med lagstiftningen om EU-typgodkännande. Kommissionen bör följaktligen ges befogenhet att anta nödvändiga ändringar av bilagorna till denna förordning eller till de delegerade akter som antas enligt denna förordning.
(19)
För att förbättra den inre marknadens funktion, särskilt när det gäller fri rörlighet för varor, etableringsfrihet och frihet att tillhandahålla tjänster, krävs obegränsad tillgång till reparationsinformation om fordonen genom ett standardiserat format för att få fram teknisk information, samt en effektiv konkurrens på marknaden för tjänster som avser information om reparation och underhåll av fordon. En stor del av denna information gäller system för omborddiagnos och deras samverkan med andra system i fordonet. Det är lämpligt att fastställa tekniska specifikationer som tillverkarnas webbplatser bör följa liksom riktade åtgärder som säkerställer rimlig tillgång för små och medelstora företag.
(20)
För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter (7).
(21)
I syfte att komplettera denna förordning med ytterligare tekniska uppgifter bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt delegeras till kommissionen med avseende på krav på miljö- och framdrivningsprestanda, funktionssäkerhet och fordonskonstruktion. Det är av särskild betydelse att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå. När kommissionen förbereder och utarbetar delegerade akter bör den se till att relevanta handlingar översänds samtidigt till Europaparlamentet och rådet och att detta sker så snabbt som möjligt och på lämpligt sätt.
(22)
Medlemsstaterna bör fastställa regler om sanktioner som är tillämpliga vid överträdelse av denna förordning och delegerade akter eller genomförandeakter som antas enligt denna förordning och säkerställa att de genomförs. Dessa sanktioner bör vara effektiva, proportionella och avskräckande.
(23)
För att kunna bedöma och besluta huruvida obligatorisk montering av avancerade bromssystem bör utvidgas till att omfatta ytterligare motorcykelkategorier bör kommissionen rapportera till Europaparlamentet och till rådet, på grundval av bland annat den trafikolycksstatik som medlemsstaterna tillhandahåller.
(24)
Även om ingenting i denna förordning hindrar medlemsstaterna från att i fortsättningen tillämpa sina respektive nationella godkännandesystem bör kommissionen på grundval av medlemsstaternas uppgifter rapportera till Europaparlamentet och rådet om hur dessa nationella system fungerar, i syfte att återuppta frågan huruvida man bör lägga fram ett lagstiftningsförslag om harmonisering av enskilda godkännandesystem på unionsnivå.
(25)
I samband med översynen av Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/46/EG av den 5 september 2007 om fastställande av en ram för godkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon samt av system, komponenter och separata tekniska enheter som är avsedda för sådana fordon (8), bör avgränsningen mellan den här förordningen och direktiv 2007/46/EG beaktas mot bakgrund av medlemsstaternas erfarenheter av tillämpningen av den här förordningen, i synnerhet för att trygga rättvis konkurrens mellan fordonskategorier.
(26)
För tydlighetens, förutsägbarhetens, överskådlighetens och förenklingens skull, och för att minska bördan för fordonstillverkarna, bör denna förordning endast innehålla ett begränsat antal genomförandestadier för införandet av nya utsläppsnivåer och säkerhetskrav. Industrin bör ges tillräcklig tid att anpassa sig till de nya bestämmelser som införs genom denna förordning och till de tekniska specifikationer och administrativa bestämmelser som fastställs i de delegerade akter och genomförandeakter som antas enligt denna förordning. Kraven måste fastställas i god tid för att tillverkarna ska hinna utveckla, prova och genomföra tekniska lösningar för fordon som serietillverkas och för att tillverkare och godkännandemyndigheter i medlemsstaterna ska hinna införa de administrativa system som krävs.
(27)
Direktiv 2002/24/EG och de särdirektiv som avses i det direktivet har ändrats väsentligt flera gånger. För tydlighetens, överskådlighetens och förenklingens skull bör direktiv 2002/24/EG och de särdirektiv som avses i det direktivet upphävas och ersättas med en förordning och ett litet antal delegerade akter och genomförandeakter. Antagandet av en förordning säkerställer att de berörda bestämmelserna blir direkt tillämpliga och kan uppdateras mycket snabbare och effektivare för att bättre ta hänsyn till tekniska framsteg.
(28)
Följande direktiv bör upphöra att gälla:
-
Direktiv 2002/24/EG.
-
Rådets direktiv 93/14/EEG av den 5 april 1993 om bromsar på två- och trehjuliga motorfordon (9).
-
Rådets direktiv 93/30/EEG av den 14 juni 1993 om ljudsignalanordningar på två- och trehjuliga motorfordon (10).
-
Rådets direktiv 93/33/EEG av den 14 juni 1993 om skyddsanordningar för att förhindra obehörigt nyttjande av två- och trehjuliga motorfordon (11).
-
Rådets direktiv 93/93/EEG av den 29 oktober 1993 om två- och trehjuliga motorfordons vikt och dimensioner (12).
-
Direktiv 95/1/EG.
-
Europaparlamentets och rådets direktiv 97/24/EG av den 17 juni 1997 om vissa komponenter och karakteristiska egenskaper hos två- eller trehjuliga motorfordon (13).
-
Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/7/EG av den 20 mars 2000 om hastighetsmätare för två- och trehjuliga motorfordon (14).
-
Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/51/EG av den 19 juli 2002 om minskning av de förorenande utsläppen från två- och trehjuliga motorfordon (15).
-
Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/62/EG av den 13 juli 2009 om monteringsplatsen för den bakre registreringsskylten på två- och trehjuliga motorfordon (16).
-
Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/67/EG av den 13 juli 2009 om montering av belysnings- och ljussignalanordningar på två- eller trehjuliga motorfordon (17).
-
Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/78/EG av den 13 juli 2009 om stöd för tvåhjuliga motorfordon (18).
-
Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/79/EG av den 13 juli 2009 om passagerarhandtag på tvåhjuliga motorfordon (19).
-
Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/80/EG av den 13 juli 2009 om identifiering av manöverorgan, kontrollampor och visare för två- och trehjuliga motorfordon (20).
-
Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/139/EG av den 25 november 2009 om föreskrivna märkningar på två- och trehjuliga motorfordon (21).
(29)
Eftersom målen för denna förordning, nämligen att harmonisera bestämmelserna om administrativa och tekniska krav för typgodkännande av fordon i kategori L och marknadstillsyn av sådana fordon, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna, och de därför på grund av deras omfattning och verkningar bättre kan uppnås på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
KAPITEL I
SYFTE, TILLÄMPNINGSOMRÅDE OCH DEFINITIONER
Artikel 1
Syfte
1. I denna förordning fastställs administrativa och tekniska krav för typgodkännande av alla nya fordon, system, komponenter och separata tekniska enheter som avses i artikel 2.1.
Denna förordning är inte tillämplig på godkännande av enskilda fordon. De medlemsstater som beviljar sådana enskilda godkännanden ska emellertid godta varje typgodkännande av fordon, system, komponenter och separata tekniska enheter som beviljats enligt denna förordning i stället för enligt de tillämpliga nationella bestämmelserna.
2. I denna förordning fastställs krav för marknadstillsyn över fordon, system, komponenter och separata tekniska enheter som omfattas av godkännande i enlighet med denna förordning. I denna förordning fastställs även kraven för marknadstillsyn över delar och utrustning för sådana fordon.
3. Denna förordning påverkar inte tillämpningen av lagstiftning om trafiksäkerhet.
Artikel 2
Tillämpningsområde
1. Denna förordning ska tillämpas på alla tvåhjuliga och trehjuliga fordon och fyrhjulingar enligt de kategorier som anges i artikel 4 och bilaga I (nedan kallade fordon i kategori L) som är avsedda att framföras på allmän väg, inbegripet sådana som konstruerats och tillverkats i mer än en etapp, och på system, komponenter och separata tekniska enheter, samt på delar och utrustning, som konstruerats och tillverkats för sådana fordon.
Denna förordning tillämpas även på enduromotorcyklar (L3e-AxE (x = 1, 2 eller 3)), trialmotorcyklar (L3e-AxT (x = 1, 2 eller 3)) och tunga terränggående fyrhjulingar (L7e-B) enligt de kategorier som anges i artikel 4 och bilaga I.
2. Denna förordning ska inte tillämpas på följande fordon:
a)
Fordon som är konstruerade för en högsta hastighet som inte överstiger 6 km/h.
b)
Fordon som uteslutande är avsedda att användas av personer med fysiska funktionshinder.
c)
Fordon som uteslutande är avsedda att styras av fotgängare.
d)
Fordon som uteslutande är avsedda för tävlingsbruk.
e)
Fordon som är konstruerade och tillverkade för användning av försvarsmakten, civilförsvaret, räddningstjänsten, ordningsmakten och akutvården.
f)
Jordbruks- eller skogsbruksfordon som omfattas av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 167/2013 av den 5 februari 2013 om godkännande av jordbruks- och skogsbruksfordon (22), maskiner som omfattas av Europaparlamentets och rådets direktiv 97/68/EG av den 16 december 1997 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om åtgärder mot utsläpp av gas- och partikelformiga föroreningar från förbränningsmotorer som skall monteras i mobila maskiner som inte är avsedda att användas för transporter på väg (23) och Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/42/EG av den 17 maj 2006 om maskiner (24) samt motorfordon som omfattas av direktiv 2007/46/EG.
g)
Fordon som främst är avsedda för bruk i terräng och konstruerade för färd på obelagda ytor.
h)
Pedalassisterade cyklar som är utrustade med en elektrisk hjälpmotor med en högsta kontinuerlig märkeffekt på högst 250 W, varvid motorns effekt upphör helt om cyklisten slutar att trampa eller minskar gradvis och slutligen upphör helt innan fordonet uppnår en hastighet av 25 km/h.
i)
Självbalanserande fordon.
j)
Fordon som inte är utrustade med minst en sittplats.
k)
Fordon utrustade med passagerar- eller förarplatser med en R-punktshöjd ≤ 540 mm inom kategorierna L1e, L3e och L4e eller ≤ 400 mm inom kategorierna L2e, L5e, L6e och L7e.
Artikel 3
Definitioner
I denna förordning och i de akter som förtecknas i bilaga II gäller följande definitioner, om inte annat föreskrivs i dessa:
1. typgodkännande : förfarande genom vilket en godkännandemyndighet intygar att en typ av fordon, system, komponent eller separat teknisk enhet uppfyller de tillämpliga administrativa bestämmelserna och tekniska kraven.
2. typgodkännandeintyg : handling genom vilken godkännandemyndigheten officiellt intygar att en typ av fordon, system, komponent eller separat teknisk enhet är godkänd.
3. typgodkännande av komplett fordon : typgodkännande genom vilket en godkännandemyndighet intygar att ett icke färdigbyggt fordon, ett komplett fordon eller ett etappvis färdigbyggt fordon uppfyller de tillämpliga administrativa bestämmelserna och tekniska kraven.
4. EU-typgodkännande : förfarande genom vilket en godkännandemyndighet intygar att en typ av fordon, system, komponent eller separat teknisk enhet uppfyller de tillämpliga administrativa bestämmelserna och tekniska kraven i denna förordning.
5. EU-typgodkännandeintyg : intyg enligt mallen i den genomförandeförordning som antas enligt denna förordning eller meddelandeformuläret i tillämpliga FN/ECE-föreskrifter som avses i denna förordning eller i delegerade akter som antas enligt denna förordning.
6. typgodkännande av system : typgodkännande genom vilket en godkännandemyndighet intygar att ett system monterat i ett fordon av en viss typ uppfyller de tillämpliga administrativa bestämmelserna och tekniska kraven.
7. typgodkännande av separat teknisk enhet : typgodkännande genom vilket en godkännandemyndighet intygar att en separat teknisk enhet uppfyller de tillämpliga administrativa bestämmelserna och tekniska kraven med avseende på en eller flera angivna fordonstyper.
8. typgodkännande av komponent : typgodkännande genom vilket en godkännandemyndighet intygar att en från ett fordon fristående komponent uppfyller de tillämpliga administrativa bestämmelserna och tekniska kraven.
9. nationellt typgodkännande : förfarande för typgodkännande som fastställs i en medlemsstats nationella rätt, varvid godkännandet endast gäller på den medlemsstatens territorium.
10. intyg om överensstämmelse : handling utfärdad av tillverkaren, som intygar att det tillverkade fordonet överensstämmer med den godkända fordonstypen.
11. grundfordon : fordon som används under den inledande etappen av ett etappvist typgodkännande.
12. icke färdigbyggt fordon : fordon som måste genomgå åtminstone ytterligare en etapp i tillverkningsprocessen för att uppfylla de tillämpliga tekniska kraven i denna förordning.
13. etappvis färdigbyggt fordon : fordon som, efter att ha typgodkänts etappvist, uppfyller de tillämpliga tekniska kraven i denna förordning.
14. färdigbyggt fordon : fordon som inte behöver kompletteras för att uppfylla de tillämpliga tekniska kraven i denna förordning.
15. system : sammansättning av anordningar som är kombinerade för att utföra en eller flera specifika funktioner i ett fordon och som omfattas av kraven i denna förordning eller någon av de delegerade akter eller genomförandeakter som antagits enligt denna förordning.
16. komponent : anordning som omfattas av kraven i denna förordning eller någon av de delegerade akter eller genomförandeakter som antagits enligt denna förordning, som är avsedd att vara en del av ett fordon och som kan typgodkännas oberoende av ett fordon i enlighet med denna förordning och de delegerade akter eller genomförandeakter som antagits enligt denna förordning, förutsatt att dessa akter uttryckligen tillåter detta.
17. separat teknisk enhet : anordning som omfattas av kraven i denna förordning eller någon av de delegerade akter eller genomförandeakter som antagits enligt denna förordning och som är avsedd att vara en del av ett fordon som kan typgodkännas separat, dock endast i förbindelse med en eller flera specificerade fordonstyper, förutsatt att dessa akter uttryckligen tillåter detta.
18. delar : varor som används för montering av ett fordon samt reservdelar.
19. utrustning : alla andra varor än delar som kan läggas till eller installeras på ett fordon.
20. originaldelar eller originalutrustning : delar eller utrustning som tillverkats enligt fordonstillverkarens specifikationer och produktionsstandarder för framställning av delar för montering av fordonet i fråga. Detta innefattar delar eller utrustning som tillverkas på samma produktionslinje som dessa delar eller denna utrustning. Om inte motsatsen bevisas förutsätts det att delar eller utrustning utgör originaldelar om tillverkaren intygar att delarna eller utrustningen är av samma kvalitet som de komponenter som används för montering av fordonet och att de har tillverkats enligt fordonstillverkarens specifikationer och produktionsstandarder.
21. reservdelar : varor som ska installeras i eller på ett fordon för att ersätta originaldelar av det fordonet, inbegripet varor som smörjmedel som är nödvändiga för användningen av fordonet, dock inte bränsle.
22. funktionssäkerhet : frånvaro av oacceptabla risker för kroppsskada eller försämring av människors hälsa eller skada på egendom till följd av faror som orsakas av felfungerande mekaniska, hydrauliska, pneumatiska, elektriska eller elektroniska system, komponenter eller separata tekniska enheter.
23. avancerat bromssystem : ett låsningsfritt bromssystem, ett kombinerat bromssystem eller båda delarna.
24. låsningsfritt bromssystem : ett system som känner av hjulglidning och automatiskt anpassar det tryck som förmedlar bromskrafterna till hjulet eller hjulen för att begränsa hjulglidningens omfattning.
25. kombinerat bromssystem :
a)
för fordon i kategorierna L1e och L3e: ett bromssystem där minst två bromsar på olika hjul manövreras med aktivering av ett enda manöverorgan,
b)
för fordon i kategori L4e: ett bromssystem där bromsarna på åtminstone fram- och bakhjulen manövreras genom aktivering av ett enda manöverorgan (om bakhjulet och sidvagnshjulet bromsas av samma bromssystem betraktas detta som bakhjulsbroms),
c)
för fordon i kategorierna L2e, L5e, L6e och L7e: ett bromssystem där bromsarna på alla hjul manövreras med aktivering av ett enda manöverorgan.
26. automatisk inkoppling av belysning : ett belysningssystem som slås på när tändningsnyckeln eller fordonets huvudströmbrytare förs till påslaget läge.
27. utsläppsbegränsande anordning : komponenter i ett fordon som styr eller begränsar utsläpp från avgasröret eller utsläpp genom avdunstning.
28. ersättande utsläppsbegränsande anordning : en utsläppsbegränsande anordning eller en kombination av sådana anordningar avsedd att ersätta en ursprunglig utsläppsbegränsande anordning och som kan godkännas som separat teknisk enhet.
29. sittplats :
a)
en sadel avsedd för föraren eller en passagerare som använder denna genom att sitta gränsle, eller
b)
säte som kan användas av minst en person vars storlek, i förarens fall, motsvarar en vuxen man i den 50:e percentilen.
30. motor med kompressionständning eller KT : förbränningsmotor som arbetar enligt dieselmotorns principer.
31. motor med gnisttändning eller GT : förbränningsmotor som arbetar enligt ottocykeln.
32. hybridfordon : motorfordon som för sin framdrivning är försett med minst två olika energiomvandlare och två olika energilagringssystem (på fordonet).
33. hybridelfordon : ett fordon som för sin mekaniska framdrivning hämtar energi från de båda följande i fordonet placerade källorna för lagrad energi/effekt:
a)
ett förbränningsbart bränsle,
b)
ett batteri, kondensator eller svänghjul/generator eller annan lagringsanordning för elektrisk energi eller effekt.
Denna definition inbegriper även fordon som hämtar energi från förbrukningsbart bränsle enbart för att ladda upp anordningen för lagring av elektrisk energi/effekt.
34. framdrivning : förbränningsmotor, elektrisk motor, alla former av hybridtillämpningar eller kombinationer av dessa motortyper eller varje annan motortyp.
35. högsta kontinuerlig märkeffekt : högsta motoreffekt under 30 minuter vid elmotorn utgående axel enligt FN/ECE:s föreskrifter nr 85.
36. högsta nettoeffekt : högsta förbränningsmotoreffekt som erhållits i provbänk i slutet av vevaxeln eller motsvarande komponent.
37. manipulationsanordning : del av konstruktion som mäter temperatur, hastighet, varvtal, last, växel, insugningsundertryck eller andra parametrar i syfte att aktivera, modulera, fördröja eller inaktivera funktionen hos någon del i systemet för utsläppsbegränsning och avgasefterbehandling, och som försämrar effekten hos det utsläppsbegränsande systemet under förhållanden som rimligen kan förväntas vid normal användning av fordonet.
38. hållbarhet : komponenternas och systemens förmåga att hålla så länge att den miljöprestanda som anges i artikel 23 och bilaga V fortfarande uppfylls efter en körsträcka enligt bilaga VII och så att fordonets funktionssäkerhet garanteras, förutsatt att fordonet används under normala eller avsedda villkor och underhålls i enlighet med tillverkarens rekommendationer.
39. motorns slagvolym :
a)
för kolvmotorer: motorns nominella slagvolym,
b)
för rotationskolvmotorer (Wankelmotorer): motorns dubbla nominella slagvolym.
40. avdunstningsutsläpp : kolväteångor som går förlorade från ett motorfordons bränslelagrings- och bränsleförsörjningssystem, men inte från avgasrör.
41. SHED-provning : fordonsprovning i en förseglad kammare för bestämning av avdunstning, där en särskilt provning av avdunstningsutsläpp genomförs.
42. system för gasbränsle : system bestående av lagring av gasformigt bränsle, bränsletillförsel och kontrollanordningar monterade på en motor så att motorn kan köras på motorgas, komprimerad naturgas eller vätgas som enbränsle, tvåbränsle eller multibränsle.
43. gasformig förorening:: avgasutsläpp som består av kolmonoxid (CO), kväveoxider (NOx) uttryckt som ett kvävedioxidekvivalenter (NO2), och kolväten (HC).
44. utsläpp vid avgasrör : utsläpp av gasformiga föroreningar och partiklar genom fordonets avgasrör.
45. partiklar : beståndsdelar av avgas som avlägsnas från den utspädda avgasen vid en högsta temperatur av 325 K (52 °C) genom filter enligt provningsförfarandet för kontroll av genomsnittliga utsläpp vid avgasröret.
46. Worldwide harmonised Motorcycle Testing Cycle eller WMTC : den internationellt harmoniserade provningscykeln för utsläpp under laboratorieförhållanden enligt definitionen i FN/ECE:s globala tekniska föreskrifter nr 2.
47. tillverkare : en fysisk eller juridisk person som är ansvarig inför godkännandemyndigheten för alla aspekter av typgodkännande- eller tillståndsförfarandet, för att säkerställa produktionsöverensstämmelsen och som också är ansvarig för marknadstillsynsfrågor för de producerade fordonen, systemen, komponenterna och separata tekniska enheterna, oavsett om den fysiska eller juridiska personen är direkt involverad i alla led av utformningen och tillverkningen av det fordon, det system, den komponent eller den separata tekniska enhet som godkännandeförfarandet avser.
48. tillverkarens ombud : en fysisk eller juridisk person som är etablerad i unionen och som är vederbörligen utnämnd av tillverkaren att företräda tillverkaren inför godkännandemyndigheten eller marknadstillsynsmyndigheten och handla för tillverkarens räkning i frågor som omfattas av denna förordning.
49. importör : en fysisk eller juridisk person som är etablerad i unionen och som släpper ut ett fordon, ett system, en komponent, en separat teknisk enhet, en del eller en utrustning från ett tredjeland på marknaden.
50. distributör : en fysisk eller juridisk person i leveranskedjan, utom tillverkaren eller importören, som tillhandahåller ett fordon, ett system, en komponent, en separat teknisk enhet, en del eller en utrustning på marknaden.
51. ekonomisk aktör : tillverkaren, tillverkarens ombud, importören eller distributören.
52. registrering : administrativt tillstånd för ibruktagande i trafik på väg av ett fordon, innefattande identifiering av fordonet och tilldelning av ett serienummer, som kallas registreringsnummer, oavsett om tillståndet är permanent, tillfälligt eller giltigt för en kort tid.
53. ibruktagande : den första användningen för avsett ändamål i unionen av ett fordon, ett system, en komponent, en separat teknisk enhet, en del eller en utrusning.
54. utsläppande på marknaden : det första tillhandahållandet i unionen av ett fordon, ett system, en komponent, en separat teknisk enhet, en del eller en utrustning.
55. tillhandahållande på marknaden : varje form av tillhandahållande av ett fordon, ett system, en komponent, en separat teknisk enhet, en del eller en utrustning på marknaden för distribution eller användning inom ramen för en verksamhet av kommersiell natur, antingen mot betalning eller kostnadsfritt.
56. godkännandemyndighet : myndighet i en medlemsstat som inrättats eller utnämnts av medlemsstaten, och anmälts av medlemsstaten till kommissionen, och som har behörighet att handlägga dels samtliga led i förfarandet för godkännande av en typ av fordon, system, komponent eller separat teknisk enhet, dels tillståndsförfarandet, och som även har behörighet att utfärda och, i förekommande fall, återkalla eller vägra att utfärda intyg om godkännande, att fungera som kontaktpunkt med godkännandemyndigheterna i övriga medlemsstater, att utnämna de tekniska tjänsterna och att se till att tillverkaren uppfyller sina skyldigheter när det gäller produktionsöverensstämmelse.
57. marknadstillsynsmyndighet : en myndighet i en medlemsstat som ansvarar för att genomföra marknadstillsyn på sitt territorium.
58. marknadstillsyn : den verksamhet som bedrivs och de åtgärder som vidtas av nationella myndigheter för att se till att fordon, system, komponenter eller separata tekniska enheter som tillhandahålls på marknaden uppfyller de krav som fastställs i relevant unionslagstiftning om harmonisering och inte äventyrar hälsa, säkerhet eller andra aspekter av skyddet av allmänintresset.
59. nationell myndighet : godkännandemyndighet eller varje annan myndighet i en medlemsstat som arbetar med och ansvarar för marknadstillsyn, gränskontroll eller registrering med avseende på fordon, system, komponenter eller separata tekniska enheter, delar eller utrustning.
60. teknisk tjänst : organisation eller organ som har utnämnts av en medlemsstats godkännandemyndighet för att som kontrollaboratorium utföra provning eller för att som organ för bedömning av överensstämmelse utföra inledande bedömningar och andra provningar eller inspektioner för godkännandemyndighetens räkning. Godkännandemyndigheten kan även själv utöva dessa funktioner.
61. självprovning : provning i egna anläggningar, registrering av provningsresultat och inlämnande av en rapport med slutsatser till godkännandemyndigheten av en tillverkare som utnämnts till teknisk tjänst för att kontrollera att vissa krav har följts.
62. virtuell provningsmetod : datorsimulationer inklusive beräkningar som visar om ett fordon, ett system, en komponent eller en separat teknisk enhet uppfyller de tekniska kraven i en delegerad akt som antagits enligt artikel 32.6, utan att det krävs att ett fysiskt fordon, ett fysiskt system, en fysisk komponent eller en fysisk separat teknisk enhet används.
63. system för omborddiagnos eller OBD-system : system med förmåga att identifiera det sannolika felstället med hjälp av felkoder som lagrats i ett datorminne.
64. information om reparation och underhåll av fordonet : all information som krävs för diagnos, underhåll, kontroll, periodisk övervakning, reparation, omprogrammering eller återställning av originaldata när det gäller fordonet, och som tillverkarna tillhandahåller sina auktoriserade återförsäljare eller verkstäder, inklusive alla senare ändringar och tillägg till denna information; den informationen omfattar all information som krävs för att installera delar eller utrustning på fordon.
65. oberoende aktör : andra företag än auktoriserade återförsäljare och verkstäder som direkt eller indirekt är delaktiga i reparation och underhåll av fordon, särskilt verkstäder, tillverkare eller återförsäljare av utrustning för reparation, verktyg eller reservdelar, utgivare av teknisk information, bilklubbar, vägassistansaktörer, aktörer som erbjuder kontroll och provningstjänster och aktörer som erbjuder utbildning för installatörer och tillverkare av samt verkstäder för utrustning för fordon som drivs med alternativa bränslen.
66. auktoriserad verkstad : tillhandahållare av reparations- och underhållstjänster för fordon som är verksam inom det distributionssystem som en leverantör av motorfordon har inrättat.
67. fordon i slutserier : fordon i lager som inte kan tillhandahållas på marknaden eller som inte längre kan tillhandahållas på marknaden, registreras eller tas i bruk eftersom nya tekniska krav har trätt i kraft enligt vilka fordonet inte har godkänts.
68. motoriserad tvåhjuling : tvåhjuligt fordon med motor, inklusive motoriserade tvåhjuliga cyklar, tvåhjuliga mopeder och tvåhjuliga motorcyklar.
69. motoriserad trehjuling : trehjuligt fordon med motor som uppfyller klassificeringskraven för fordon i kategori L5e.
70. fyrhjuling : fyrhjuligt fordon som uppfyller klassificeringskraven för fordon i kategorierna L6e eller L7e.
71. självbalanserande fordon : fordon som bygger på principen om en intrinsiskt instabil jämvikt och som behöver ett hjälpkontrollsystem för att hålla balansen, inklusive motoriserade enhjuliga fordon eller motoriserade fordon med två hjul, som löper i två spår.
72. dubbelhjul : två hjul som är monterade på samma axel som betraktas som ett enda hjul, förutsatt att avståndet mellan deras markkontaktscentrum understiger 460 mm.
73. fordonstyp : grupp av fordon, inklusive varianter och versioner av en viss kategori, som åtminstone inte skiljer sig åt i sådana väsentliga avseenden som
a)
kategori och underkategori,
b)
tillverkare,
c)
chassi, ram, biram, golv eller struktur vid vilken viktigare komponenter är fästade,
d)
tillverkarens typbeteckning.
74. variant : fordon av samma typ där
a)
karosseriformens grundläggande egenskaper är desamma,
b)
framdrivningen och konfigurationen av framdrivningen är desamma,
c)
om en förbränningsmotor ingår i framdrivningen, motordriftscykeln är densamma,
d)
cylindrarnas antal och placering är desamma,
e)
växellådan är av samma typ,
f)
skillnaden avseende vikt i körklart skick mellan det lägsta och det högsta värdet inte överstiger 20 % av det lägsta värdet,
g)
skillnaden avseende högsta tillåtna vikt mellan det lägsta och det högsta värdet inte överstiger 20 % av det lägsta värdet,
h)
skillnaden avseende motorns slagvolym (om det rör sig om en förbränningsmotor) mellan det lägsta och det högsta värdet inte överstiger 30 % av det lägsta värdet, och
i)
skillnaden avseende motoreffekt mellan det lägsta och det högsta värdet som inte överstiger 30 % av det lägsta värdet.
75. version av en variant : fordon som består av en kombination av objekt som framgår av det informationsmaterial som avses i artikel 29.10.
76. extern förbränningsmotor : en värmemotor där förbränning och expansionskamrar är fysiskt åtskilda, och där ett internt arbetsflöde värms genom förbränning i en extern källa. Värme från den externa förbränningen utvidgar det interna arbetsflödet som, genom att expandera och agera på motorns mekanism, alstrar rörelse och mekaniskt arbete.
77. framdrivning : ett fordons komponenter och system som alstrar effekt och överför denna till vägytan, inbegripet motorerna, motorstyrsystemen eller andra kontrollmoduler, utsläppsbegränsande miljöskyddsanordningar, inbegripet system för minskning av utsläpp och buller, transmissionen och dess manövrering, antingen en drivaxel eller ett drivband eller en drivkedja, differentialerna, den slutliga utväxlingen samt de drivna hjulens däck (radie).
78. enbränslefordon : ett fordon som är konstruerat för att huvudsakligen drivas med en typ av bränsle.
79. enbränslefordon för gas : enbränslefordon som främst är konstruerade för permanent drift med motorgas (LPG), naturgas eller biometan, men som också kan ha ett system för drift med bensin för nödlägen eller endast vid start och där bensintanken inte rymmer mer än 5 liter bensin.
80. E5 : en bränsleblandning bestående av 5 % vattenfri etanol och 95 % bensin.
81. LPG : flytande petroleumgas som består av propan och butan som förtätats genom lagring under tryck.
82. NG : naturgas med mycket hög metanhalt.
83. biometan : en förnybar naturgas som framställs från organiska källor och som först uppträder som biogas men därefter renas och omvandlas till biometan i en process genom vilken föroreningar i biogasen, såsom koldioxid, siloxaner och vätesulfid (H2S), avlägsnas.
84. tvåbränslefordon : fordon med två separata bränslelagringssystem som kan drivas en del av tiden med två olika bränslen och som är konstruerat för att drivas med endast ett bränsle i taget.
85. tvåbränslefordon för gas : tvåbränslefordon som kan drivas med bensin och även med antingen motorgas, naturgas/biometan eller vätgas.
86. flexbränslefordon : ett fordon med ett bränslelagringssystem som kan drivas med olika blandningar av två eller flera bränslen.
87. E85 : en bränsleblandning bestående av 85 % vattenfri etanol och 15 % bensin.
88. flexbränslefordon för etanol : ett flexbränslefordon som kan drivas med bensin eller en blandning av bensin och etanol med upp till 85 % etanolhalt.
89. H2NG : en bränsleblandning av vätgas och naturgas.
90. H2NG-flexbränslefordon : fordon som kan drivas med olika blandningar av vätgas och naturgas/biometan.
91. flexbränslefordon för biodiesel : ett flexbränslefordon som kan drivas med mineraldiesel eller en blandning av mineraldiesel och biodiesel.
92. B5 : en bränsleblandning bestående av upp till 5 % biodiesel och 95 % diesel.
93. biodiesel : ett dieselbränsle baserat på vegetabilisk olja eller djurfett bestående av långkedjade alkylestrar som framställts på ett hållbart sätt.
94. fordon med endast eldrift : ett fordon som drivs med
a)
ett system som består av en eller flera anordningar för lagring av elektrisk energi, en eller flera anordningar för reglering av eleffekt och en eller flera elapparater som omvandlar lagrad elenergi till den mekaniska energi som för fordonets drift avges vid hjulen,
b)
en elektrisk hjälpmotor som monterats på ett pedalassisterad fordon.
95. vätgasbränslecellsfordon : fordon som drivs av en bränslecell som för framdrivning av fordonet omvandlar den kemiska energin från vätgas till elenergi.
96. R-punkt eller sätets referenspunkt : den konstruktionspunkt som anges av tillverkaren för varje sittplats och fastställs med avseende på det tredimensionella referenssystemet.
Hänvisningar i denna förordning till krav, förfaranden eller arrangemang som föreskrivs i denna förordning ska tolkas som hänvisningar till krav, förfaranden eller arrangemang som föreskrivs i denna förordning och i delegerade akter och genomförandeakter som antagits enligt denna förordning.
Artikel 4
Fordonskategorier
1. Fordon i kategori L omfattar motordrivna två-, tre- och fyrhjuliga fordon enligt uppdelningen i denna artikel och i bilaga I, inklusive motordrivna cyklar, två- och trehjuliga mopeder, två- och trehjuliga motorcyklar, motorcyklar med sidovagn, lätta och tunga fyrhjulingar avsedda att framföras på väg samt lätta och tunga mopedbilar.
2. I denna förordning ska följande kategorier och underkategorier av fordon tillämpas, enligt beskrivningen i bilaga I.
a)
Fordon i kategori L1e (lätta tvåhjuliga motordrivna fordon), i underkategorierna
i)
L1eA-fordon (motordriven cykel).
ii)
L1eB-fordon (tvåhjulig moped).
b)
Fordon i kategori L2e (trehjulig moped) i underkategorierna
i)
fordon i kategori L2e-P (trehjulig moped konstruerad för passagerarbefordran),
ii)
fordon i kategori L2e-U (trehjulig moped konstruerad för godsbefordran).
c)
Fordon i kategori L3e (tvåhjulig motorcykel), i underkategorier efter
i)
motorcykelns prestanda (25), vidare uppdelad enligt
-
L3e-A1-fordon (motorcykel med låg prestanda).
-
L3e-A2-fordon (motorcykel med medelhög prestanda).
-
L3e-A3-fordon (motorcykel med hög prestanda).
ii)
fordon avsedda för särskilt bruk, uppdelade på
-
enduromotorcykel i kategorierna L3e-A1E, L3e-A2E eller L3e-A3E,
-
trialmotorcykel i kategorierna L3e-A1T, L3e-A2T eller L3e-A3T.
d)
Fordon i kategori L4e (tvåhjulig motorcykel med sidovagn).
e)
Fordon i kategori L5e (motordriven trehjuling) uppdelad enligt följande:
i)
Fordon i underkategori L5e-A (trehjuling): fordon främst konstruerat för passagerarbefordran.
ii)
Fordon i kategori L5e-B (trehjuling för nyttotrafik): trehjuligt nyttofordon uteslutande konstruerat för godsbefordran.
f)
Fordon i kategori L6e (lätt fyrhjuling) uppdelat enligt följande:
i)
L6e-A-fordon (lätt fyrhjuling avsedd för väg).
ii)
L6e-B-fordon (lätt mopedbil), vidare uppdelat enligt
-
L6e-BU-fordon (lätt mopedbil för godsbefordran): nyttofordon uteslutande konstruerat för godsbefordran,
-
L6e-BP-fordon (lätt mopedbil för passagerarbefordran): fordon främst konstruerat för passagerarbefordran.
g)
Fordon i kategori L7e (tung fyrhjuling) uppdelat enligt
i)
Fordon i underkategori L7e-A (tung fyrhjuling på väg) uppdelat enligt
-
L7e-A1: A1 - fyrhjuling avsedd för väg,
-
L7e-A2: A2 - fyrhjuling avsedd för väg.
ii)
Fordon i underkategori L7e-B (tung terränggående fyrhjuling) uppdelat enligt
-
L7e-B1: terränggående fyrhjuling,
-
L7e-B2: side-by-side buggy.
iii)
Fordon i underkategori L7e-C (tung mopedbil) uppdelat enligt
-
L7e-CU-fordon: (tung mopedbil för godsbefordran) nyttofordon uteslutande konstruerat för godsbefordran,
-
L7e-CP-fordon: (tung mopedbil för passagerarbefordran) fordon främst konstruerat för passagerarbefordran.
3. De fordon i kategori L som förtecknas i punkt 2 klassificeras även efter fordonets framdrivning enligt följande:
a)
Fordon som drivs med förbränningsmotor med
-
kompressionständning,
-
gnisttändning.
b)
Fordon som drivs med en extern förbränningsmotor, en turbin eller en motor med roterande kolv, där fordonet med avseende på uppfyllande av krav på miljöskydd och funktionssäkerhet betraktas som likvärdigt med ett fordon som drivs med en förbränningsmotor med gnisttändning.
c)
Fordon som drivs av en motor som drivs med förkomprimerad luft och inte avger högre nivåer av föroreningar och/eller inerta gaser än vad som förekommer i omgivningsluften, där fordonet med avseende på uppfyllande av krav på funktionssäkerhet, bränslelagring och bränsletillförsel betraktas som ett fordon som drivs med gasformigt bränsle.
d)
Fordon som drivs med elektrisk motor.
e)
Hybridfordon med en kombination av något av framdrivningssätten i leden a, b, c eller d i denna punkt eller multipla sammansättningar av dessa framdrivningssätt, inbegripet flera förbränningsmotorer eller elmotorer.
4. Indelningen av fordon i kategori L enligt punkt 2 går enligt en logisk ordningsföljd: ett fordon som inte kan inordnas i en kategori eftersom det överskrider minst ett av kriterierna för den kategorin inordnas i nästa kategori vars kriterier det uppfyller. Detta är tillämpligt på följande grupper av kategorier och underkategorier:
a)
Kategori L1e med underkategorierna L1e-A och L1e-B samt kategori L3e med underkategorierna L3e-A1, L3e-A2 och L3e-A3.
b)
Kategori L2e och kategori L5e med underkategorierna L5e-A och L5e-B.
c)
Kategori L6e med underkategorierna L6e-A och L6e-B samt kategori L7e med underkategorierna L7e-A, L7e-B och L7e-C.
d)
Varje annan logisk följd av kategorier eller underkategorier som tillverkaren föreslår och godkännandemyndigheten godkänner.
5. Utan att indelningen i (under)kategorier enligt punkterna 1-4 i denna artikel och bilaga I påverkas ska ytterligare underkategorier tillämpas enligt vad som fastställs i bilaga V, i syfte att harmonisera miljöprovningsförfarandena på internationell nivå genom att hänvisa till FN/ECE:s föreskrifter och FN/ECE:s globala tekniska föreskrifter.
Artikel 5
Fastställande av vikt i körklart skick
1. Ett L-fordons vikt i körklart skick ska fastställas genom att man mäter det olastade fordonets vikt då det är klart för normal användning och inkluderar vikten för
a)
vätskor,
b)
standardutrustning i enlighet med tillverkarens specifikationer,
c)
bränsle i bränsletanken eller bränsletankar som ska fyllas till minst 90 procent av sin kapacitet.
Med avseende på tillämpningen av denna punkt:
i)
om ett fordon drivs med flytande bränsle ska detta betraktas som bränsle,
ii)
om ett fordon drivs med en flytande bränsle-/oljeblandning:
-
om bränslet för att driva fordonet och smörjoljan är förblandade ska denna förblandning betraktas som bränsle,
-
om bränslet för att driva fordonet och smörjoljan lagras separat ska endast det bränsle som driver fordonet betraktas som bränsle, eller
iii)
om ett fordon drivs med ett gasformigt bränsle, ett flytande gasformigt bränsle eller med komprimerad luft, får bränslemassan i gasbränsletanken eller gasbränsletankarna fastställas till 0 kg,
d)
karosseriet, förarkabinen och dörrarna, och
e)
glasrutor, kopplingsanordningar, reservdäck samt verktyg.
2. Ett L-fordons vikt i körklart skick ska exkludera vikten för
a)
föraren och passagerare (75 respektive 65 kg),
b)
maskiner eller utrustning på lastplattformen,
c)
i fråga om hybridfordon eller rena elfordon, framdrivningsbatteriet, och
d)
exkludera vikten för, för i fråga om en-, två- eller flerbränslefordon, ett gasbränslesystem, inklusive tankar för gasbränslelagring, och
e)
i fråga om framdrivning med förkomprimerad luft, tankar för lagring av komprimerad luft.
KAPITEL II
ALLMÄNNA SKYLDIGHETER
Artikel 6
Medlemsstaternas skyldigheter
1. Medlemsstaterna ska inrätta eller utnämna de godkännandemyndigheter som är behöriga i fråga om godkännanden och de marknadstillsynsmyndigheter som är behöriga i fråga om marknadstillsyn i enlighet med denna förordning. Medlemsstaterna ska anmäla inrättande och utnämning av dessa myndigheter till kommissionen.
Anmälan av godkännande- och marknadstillsynsmyndigheterna ska innehålla myndighetens namn, adress, inklusive elektronisk adress, samt ansvarsområde. Kommissionen ska offentliggöra en förteckning och uppgifter om godkännandemyndigheterna på sin webbplats.
2. Medlemsstaterna ska tillåta utsläppande på marknaden, registrering eller ibruktagande endast av sådana fordon, komponenter och separata tekniska enheter som uppfyller kraven i denna förordning.
3. Medlemsstaterna får inte förbjuda, begränsa eller hindra utsläppande på marknaden, registrering eller ibruktagande av fordon, system, komponenter eller separata tekniska enheter av skäl som hänför sig till sådana aspekter av deras konstruktion eller funktion som omfattas av denna förordning om de uppfyller dess krav.
4. Medlemsstaterna ska organisera och utöva marknadstillsyn över och kontroller av fordon, system, komponenter och separata tekniska enheter som förs in på marknaden i enlighet med kapitel III i förordning (EG) nr 765/2008.
Artikel 7
Godkännandemyndigheternas skyldigheter
1. Godkännandemyndigheterna ska se till att tillverkare som ansöker om typgodkännande uppfyller sina skyldigheter enligt denna förordning.
2. Godkännandemyndigheterna ska godkänna endast sådana fordon, system, komponenter eller separata tekniska enheter som uppfyller kraven i denna förordning.
Artikel 8
Marknadstillsynsåtgärder
1. För typgodkända fordon, system, komponenter och separata tekniska enheter ska marknadstillsynsmyndigheten i tillräcklig omfattning utföra lämplig dokumentkontroll och därvid beakta etablerade riskbedömningsprinciper samt klagomål och annan information.
Marknadstillsynsmyndigheterna får kräva att de ekonomiska aktörerna tillhandahåller sådan dokumentation och information som dessa myndigheter anser sig behöva för att utföra sin verksamhet.
Om ekonomiska aktörer uppvisar intyg om överensstämmelse ska marknadstillsynsmyndigheterna ta vederbörlig hänsyn till dessa intyg.
2. För delar och utrustning som inte omfattas av punkt 1 i denna artikel är artikel 19.1 i förordning (EG) nr 765/2008 tillämplig i sin helhet.
Artikel 9
Tillverkarnas skyldigheter
1. När tillverkarnas fordon, system, komponenter eller separata tekniska enheter släpps ut på marknaden eller tas i bruk ska de se till att de är tillverkade och godkända i enlighet med kraven i denna förordning och i de delegerade akter och genomförandeakter som antagits enligt denna förordning.
2. Vid etappvis typgodkännande ska varje tillverkare ansvara för godkännandet och produktionsöverensstämmelsen för de system, komponenter eller separata tekniska enheter som tillförs under den tillverkningsetapp tillverkaren ansvarar för. En tillverkare som ändrar komponenter eller system som redan har godkänts vid tidigare etapper ska ansvara för godkännandet och produktionsöverensstämmelsen för dessa ändrade komponenter och system.
3. Tillverkare som ändrar ett icke färdigbyggt fordon så att det klassificeras i en annan fordonskategori med följden att lagfästa krav som redan bedömts i en tidigare etapp ändras, ska också ansvara för överensstämmelse med tillämpliga krav för den fordonskategori som det ändrade fordonet klassificeras i.
4. För godkännande av fordon, system, komponenter eller separata tekniska enheter som omfattas av denna förordning ska tillverkare som är etablerade utanför unionen utnämna ett enda ombud som är etablerat i unionen för att företräda dem inför godkännandemyndigheten.
5. Tillverkare som är etablerade utanför unionen ska dessutom utnämna ett enda ombud - etablerat i unionen - för frågor som gäller marknadstillsyn, som kan vara samma ombud som avses i punkt 4 eller ytterligare ett ombud.
6. Tillverkaren ska inför godkännandemyndigheten ansvara för samtliga delar av godkännandeförfarandet och för produktionsöverensstämmelsen, oberoende av om de är direkt engagerade i samtliga etapper av tillverkningen av ett fordon, ett system, en komponent eller en separat teknisk enhet.
7. I enlighet med denna förordning och i de delegerade akter och genomförandeakter som antas enligt denna förordning ska tillverkarna se till att det finns rutiner som säkerställer att serietillverkningen fortsätter att överensstämma med den godkända typen. Ändringar av ett fordons, ett systems, en komponents eller en separat teknisk enhets konstruktion eller egenskaper och ändringar i de krav som ett fordon, ett system, en komponent eller en separat teknisk enhet intygas överensstämma med ska beaktas i enlighet med kapitel VI.
8. Förutom den obligatoriska märkningen och de typgodkännandemärken som anbringas på fordon, komponenter eller separata tekniska enheter i enlighet med artikel 39 ska tillverkarna även ange sitt namn, registrerade handelsnamn eller registrerade varumärke och den adress i unionen på vilken de kan kontaktas rörande deras fordon, komponenter eller separata tekniska enheter som tillhandahålls på marknaden, eller om detta inte är möjligt, på förpackningen eller i en handling som åtföljer komponenten eller den separata tekniska enheten.
9. Tillverkare ska, så länge de har ansvar för ett fordon, ett system, en komponent eller en separat teknisk enhet, se till att lagrings- eller transportförhållandena inte äventyrar produktens överensstämmelse med kraven i denna förordning.
Artikel 10
Tillverkarnas skyldigheter om deras produkter inte överensstämmer med kraven eller utgör en allvarlig risk
1. Tillverkare som anser eller har skäl att tro att deras fordon, system, komponent eller separata tekniska enhet som har släppts ut på marknaden eller tagits i bruk inte överensstämmer med denna förordning eller de delegerade akter och genomförandeakter som antagits enligt denna förordning ska omedelbart vidta de korrigerande åtgärder som krävs för att få fordonet, systemet, komponenten eller den separata tekniska enheten att överensstämma med kraven eller dra tillbaka eller återkalla fordonet, systemet, komponenten eller den separata tekniska enheten, beroende på vad som är lämpligt.
Tillverkaren ska omgående informera den godkännandemyndighet som beviljade godkännandet och lämna uppgifter om i synnerhet den bristande överensstämmelsen och eventuella korrigerande åtgärder som vidtagits.
2. Om fordonet, systemet, komponenten, den separata tekniska enheten, delen eller utrustningen utgör en allvarlig risk ska tillverkarna omedelbart underrätta godkännande- och marknadstillsynsmyndigheterna i de medlemsstater där fordonet, systemet, komponenten, den separata tekniska enheten, delen eller utrustningen hade tillhandahållits på marknaden eller tagits i bruk om detta, och lämna uppgifter om i synnerhet den bristande överensstämmelsen och de korrigerande åtgärder som vidtagits.
3. Tillverkare ska hålla det informationsmaterial som avses i artikel 29.10, och dessutom hålla en kopia av de intyg om överensstämmelse som avses i artikel 38, tillgängliga för godkännandemyndigheten under en period av tio år efter utsläppandet på marknaden av ett fordon, och under en period av fem år efter utsläppande på marknaden av ett system, en komponent eller en separat teknisk enhet.
4. Tillverkarna ska på motiverad begäran av en nationell myndighet tillhandahålla denna myndighet, via godkännandemyndigheten, en kopia av EU-typgodkännandeintyget eller det intyg som avses i artikel 51.1 som visar att fordonet, systemet, komponenten eller den separata tekniska enheten överensstämmer med kraven, på ett språk som lätt kan förstås av den myndigheten. Tillverkare ska samarbeta med den nationella myndigheten i alla åtgärder som vidtas i enlighet med artikel 20 i förordning (EG) nr 765/2008 för att undanröja riskerna med deras fordon, system, komponenter eller separata tekniska enheter som har släppts ut på marknaden, registrerats eller tagits i bruk.
Artikel 11
Tillverkarombudens skyldigheter i fråga om marknadstillsyn
Tillverkarens ombud för marknadstillsyn ska utföra de uppgifter som anges i fullmakten från tillverkaren. Den fullmakten ska åtminstone ge ombudet befogenhet att
a)
ha tillgång till det underlag som avses i artikel 27 och de intyg om överensstämmelse som avses i artikel 38 så att de kan göras tillgängliga för godkännandemyndigheterna under en period av tio år efter utsläppandet på marknaden av ett fordon och under en period av fem år efter utsläppandet på marknaden av ett system, en komponent eller en separat teknisk enhet,
b)
på motiverad begäran av en godkännandemyndighet ge den myndigheten all information och dokumentation som krävs för att visa att tillverkningen av ett fordon, ett system, en komponent eller en separat teknisk enhet överensstämmer med kraven,
c)
på begäran av godkännande- eller marknadstillsynsmyndigheterna samarbeta med dem om de åtgärder som vidtas för att undanröja den allvarliga risken med de fordon, system, komponenter, separata tekniska enheter, delar eller utrustning som omfattas av fullmakten.
Artikel 12
Importörernas skyldigheter
1. På marknaden får importörer endast släppa ut överensstämmande fordon, system, komponenter eller separata tekniska enheter som antingen har fått EU-typgodkännande eller som uppfyller kraven för nationellt godkännande, eller delar eller utrustning som till fullo omfattas av kraven i förordning (EG) nr 765/2008.
2. Innan ett fordon, ett system, en komponent eller en separat teknisk enhet som typgodkänts släpps ut på marknaden ska importörerna kontrollera att det finns ett informationsmaterial som överensstämmer med artikel 29.10 och att systemet, komponenten eller den separata tekniska enheten har försetts med erforderligt typgodkännandemärke och uppfyller kraven i artikel 9.8. För fordon ska importören se till att fordonet åtföljs av det erforderliga intyget om överensstämmelse.
3. Om importörerna anser eller har skäl att tro att fordonet, systemet, komponenten, den separata tekniska enheten, delen eller utrustningen inte överensstämmer med kraven i denna förordning, och särskilt att de inte överensstämmer med typgodkännandet, får de inte släppa ut fordonet, systemet, komponenten eller den separata tekniska enheten på marknaden eller tillåta ibruktagande eller registrering förrän de sett till att det råder överensstämmelse med de tillämpliga kraven. Om importörerna anser eller har skäl att tro att fordonet, systemet, komponenten, den separata tekniska enheten, delen eller utrustningen innebär en allvarlig risk, ska han dessutom underrätta tillverkaren och marknadstillsynsmyndigheterna. För typgodkända fordon, system, komponenter och separata tekniska enheter ska de dessutom informera den godkännandemyndighet som har beviljat godkännandet om detta.
4. Importörerna ska ange sitt namn, sitt registrerade handelsnamn eller varumärke och en kontaktadress på fordonet, systemet, komponenten, den separata tekniska enheten, delen eller utrustningen eller, om detta inte är möjligt, på förpackningen eller i en handling som åtföljer systemet, komponenten, den separata tekniska enheten, delen eller utrustningen.
5. Importörerna ska se till att fordonet, systemet, komponenten eller den separata tekniska enheten åtföljs av anvisningar och information, i enlighet med artikel 55, på de berörda medlemsstaternas officiella språk.
6. Importörerna ska så länge de har ansvar för ett fordon, ett system, en komponent eller separat teknisk enhet, se till att lagrings- eller transportförhållandena inte äventyrar dess överensstämmelse med kraven i denna förordning.
7. När det anses lämpligt med tanke på de allvarliga risker som ett fordon, ett system, en komponent, en separat teknisk enhet, del eller utrustning utgör ska importörerna för att skydda konsumenternas hälsa och säkerhet granska och vid behov registerföra klagomål om och återkallanden av fordon, system, komponenter, separata tekniska enheter, delar eller utrustning samt informera distributörerna om denna övervakning.
Artikel 13
Importörernas skyldigheter i fråga om produkter som inte överensstämmer med kraven eller utgör en allvarlig risk
1. Importörer som anser eller har skäl att tro att ett fordon, ett system, en komponent eller en separat teknisk enhet som de har släppt ut på marknaden inte överensstämmer med denna förordning ska omedelbart vidta de korrigerande åtgärder som krävs för att få fordonet, systemet, komponenten eller den separata tekniska enheten att överensstämma med kraven, dra tillbaka produkten från marknaden eller återkalla den, beroende på vad som är lämpligt.
2. Om ett fordon, ett system, en komponent, en separat teknisk enhet, en del eller en utrustning utgör en allvarlig risk ska importörerna omedelbart informera tillverkaren och godkännande- och marknadstillsynsmyndigheterna i de medlemsstater där de har släppt ut fordonet, systemet, komponenten, den separata tekniska enheten, delen eller utrustningen på marknaden. Importören ska också informera dem om eventuella åtgärder som vidtagits och lämna uppgifter om i synnerhet den allvarliga risken och de korrigerande åtgärder som vidtagits av tillverkaren.
3. Under en period av tio år efter utsläppandet på marknaden av ett fordon, och under en period av fem år efter utsläppandet på marknaden av ett system, en komponent eller en separat teknisk enhet, ska importörerna hålla ett exemplar av intyget om överensstämmelse tillgängligt för godkännande- och marknadstillsynsmyndigheterna och se till att dessa myndigheter på begäran kan få tillgång till det informationsmaterial som avses i artikel 29.10.
4. Importörerna ska på motiverad begäran av en nationell myndighet ge den all information och dokumentation som behövs för att visa att fordonet, systemet, komponenten eller den separata tekniska enheten överensstämmer med kraven på ett språk som lätt kan förstås av den myndigheten. Importörerna ska på myndighetens begäran samarbeta med denna om de åtgärder som vidtas för att undanröja riskerna med fordon, system, en komponent, en separat teknisk enhet, en del eller en utrustning som de har släppt ut på marknaden.
Artikel 14
Distributörernas skyldigheter
1. Vid tillhandahållande på marknaden av ett fordon, ett system, en komponent, en separat teknisk enhet, en del eller en utrustning ska distributörerna iaktta vederbörlig omsorg med avseende på kraven i denna förordning.
2. Innan distributörerna tillhandahåller ett fordon, ett system, en komponent eller en separat teknisk enhet på marknaden, eller registrerar dem eller tar dem i bruk, ska de kontrollera att fordonet, systemet, komponenten eller den separata tekniska enheten har försetts med obligatorisk märkning eller typgodkännandemärke, att det åtföljs av erforderliga handlingar, bruksanvisningar och säkerhetsinformation på de officiella språken i den medlemsstat där fordonet, systemet, komponenten eller den separata tekniska enheten är avsedd att tillhandahållas på marknaden samt att importören och tillverkaren har uppfyllt kraven i artiklarna 12.2 och 12.4 samt 39.1 och 39.2.
3. Distributörerna ska, så länge de har ansvar för ett fordon, ett system, en komponent eller en separat teknisk enhet, se till att lagrings- eller transportförhållandena inte äventyrar produktens överensstämmelse med kraven i denna förordning.
Artikel 15
Distributörernas skyldigheter om deras produkter inte överensstämmer med kraven eller utgör en allvarlig risk
1. Om distributörerna anser eller har skäl att tro att ett fordon, ett system, en komponent eller en separat teknisk enhet inte överensstämmer med kraven i denna förordning, får de inte tillhandahålla fordonet, systemet, komponenten eller den separata tekniska enheten på marknaden, eller registrera dem eller ta dem i bruk, till dess att produkten överensstämmer med de tillämpliga kraven.
2. Om distributörerna anser eller har skäl att tro att ett fordon, ett system, en komponent eller en separat teknisk enhet som de har tillhandahållit på marknaden eller registrerat eller för vars ibruktagande de ansvarar, inte överensstämmer med kraven i denna förordning ska de informera tillverkaren eller tillverkarens ombud för att se till att de korrigerande åtgärder som krävs för att få fordonet, systemet, komponenten eller den separata tekniska enheten att överensstämma med kraven eller vid behov återkalla produkten, vidtas i enlighet med artikel 10.1 eller 13.1.
3. Om fordonet, systemet, komponenten, den separata tekniska enheten, delen eller utrustningen utgör en allvarlig risk ska distributörerna omedelbart underrätta tillverkaren, importören samt godkännande- och marknadstillsynsmyndigheterna i de medlemsstater där de har tillhandahållit produkten på marknaden. Distributören ska också underrätta dem om eventuella åtgärder som vidtagits samt lämna uppgifter om i synnerhet den allvarliga risken och de korrigerande åtgärder som tillverkaren vidtagit.
4. Distributörerna ska på motiverad begäran av en nationell myndighet se till att tillverkaren ger myndigheten den information som anges i artikel 10.4 eller att importören ger den nationella myndigheten den information som anges i artikel 13.3. Distributörerna ska på begäran av den myndigheten samarbeta med den om alla åtgärder som vidtas i enlighet med artikel 20 i förordning (EG) nr 765/2008 för att undanröja riskerna med fordon, system, komponenter, separata tekniska enheter, delar eller utrustning som de har tillhandahållit på marknaden.
Artikel 16
Fall där tillverkarnas skyldigheter tillämpas på importörer och distributörer
En importör eller en distributör ska anses vara tillverkare enligt denna förordning och ska ha samma skyldigheter som tillverkaren enligt artiklarna 9-11 när importören eller distributören tillhandahåller ett fordon, ett system, en komponent eller en separat teknisk enhet på marknaden, registrerar produkten eller ansvar för dess ibruktagande i eget namn eller under eget varumärke eller ändrar ett fordon, ett system, en komponent eller en separat teknisk enhet på ett sådant sätt att överensstämmelsen med de tillämpliga kraven kan påverkas.
Artikel 17
Identifikation av ekonomiska aktörer
Ekonomiska aktörer ska på begäran och under en period på tio år för ett fordon, och under en period av fem år för ett system, en komponent, en separat teknisk enhet, del eller utrustning, identifiera följande aktörer för godkännande- och marknadstillsynsmyndigheterna:
a)
Alla ekonomiska aktörer som har levererat ett fordon, ett system, en komponent, en separat teknisk enhet, en del eller en utrustning till dem.
b)
Alla ekonomiska aktörer till vilka de har levererat ett fordon, ett system, en komponent, en separat teknisk enhet, en del eller en utrustning.
KAPITEL III
MATERIELLA KRAV
Artikel 18
Allmänna materiella krav
1. Fordon i kategori L och system, komponenter och separata tekniska enheter avsedda för sådana fordon ska uppfylla de krav som förtecknas i bilagorna II-VIII och som är tillämpliga på de relevanta fordons(under)kategorierna.
2. Fordon i kategori L eller deras system, komponenter eller separata tekniska enheter, vars eletromagnetiska överensstämmelse omfattas av de delegerade akter som avses i punkt 3 i denna artikel om fordonskonstruktion och de genomförandeakter som antas enligt denna förordning, ska inte omfattas av Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/108/EG av den 15 december 2004 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om elektromagnetisk kompatibilitet (26).
3. I syfte att komplettera de typgodkännandekrav för fordon i kategori L som fastställs i denna förordning ska kommissionen anta delegerade akter i enlighet med artikel 75 avseende de detaljerade tekniska krav och provningsförfaranden som sammanfattas i delarna A-C i bilaga II. De första av sådana delegerade akter ska antas senast den 31 december 2014.
Artikel 19
Förbud mot manipulationsanordningar
Det ska vara förbjudet att använda manipulationsanordningar som minskar verkan hos system för säkerhet, elektromagnetisk kompatibilitet, omborddiagnos, ljuddämpning eller utsläppsminskning. Ett konstruktionselement ska inte betraktas som en manipulationsanordning om något av följande villkor är uppfyllt:
a)
Anordningen är nödvändig för att skydda motorn mot skador eller olyckor samt för att garantera säker körning.
b)
Anordningen fungerar endast i den utsträckning det är nödvändigt för att starta motorn.
c)
Driftsförhållandena beaktas i väsentlig omfattning i provningsförfarandena för kontroll av om fordonet uppfyller denna förordning och de delegerade akter och genomförandeakter som har antagits enligt denna förordning.
Artikel 20
Åtgärder för tillverkare rörande ändringar av fordons framdrivning
1. Fordonstillverkare ska utrusta fordon i kategori L, med undantag för underkategorierna L3e-A3 och L4e-A3, på föreskrivet sätt för att förebygga otillåtna förändringar av fordonets framdrivning genom en rad tekniska krav och specifikationer med syftet att
a)
förebygga förändringar som kan nedsätta säkerheten, i synnerhet genom att öka fordonets prestanda genom otillåtna förändringar av framdrivningen för att öka största vridmoment, effekt eller konstruktionshastighet, som i vederbörlig ordning fastställts under det typgodkännandeförfarande som fordonstillverkaren genomgått, eller
b)
förebygga skador på miljön.
2. Kommissionen ska anta delegerade akter i enlighet med artikel 75 med avseende på särskilda krav på åtgärder enligt punkt 1 och i syfte att underlätta efterlevnaden av punkt 4 i den här artikeln. De första av sådana delegerade akter ska antas senast den 31 december 2014.
3. Efter en ändring av framdrivningen ska fordonet uppfylla de tekniska kraven för den ursprungliga fordonskategorin och underkategorin, eller i förekommande fall den nya fordonskategorin och underkategorin, som gällde när det ursprungliga fordonet släpptes ut på marknaden, registrerades eller togs i bruk, inbegripet de senaste ändringarna av kraven.
Om fordonstillverkaren utformar framdrivningen för en fordonstyp på ett sådant sätt att den kan ändras så att fordonet inte längre överensstämmer med den godkända typen, men skulle motsvara en annan variant eller version, ska tillverkaren i ansökan inbegripa relevanta uppgifter för varje variant eller version som utformats på detta sätt, och varje variant eller version ska uttryckligen typgodkännas. Om ett ändrat fordon inordnas i en ny kategori eller underkategori ska ansökan göras för ett nytt typgodkännande.
4. Utan att bestämmelserna i punkt 1 påverkas ska tillverkaren, i syfte att undvika ändringar eller anpassningar med negativa effekter på fordonets funktionssäkerhet och miljöprestanda, sträva efter att genom användning av god branschpraxis förhindra att det blir tekniskt möjligt att göra sådana ändringar eller anpassningar, såvida inte sådana ändringar eller anpassningar uttryckligen anges och ingår i det tekniska underlaget och därmed omfattas av typgodkännande.
Artikel 21
Allmänna krav på system för omborddiagnos
1. Fordon i kategori L ska utrustas med ett OBD-system som uppfyller de funktionskrav och provningsförfaranden som fastställs i de delegerade akter som antagits enligt punkt 5, och från och med tillämpningsdatumen i bilaga IV.
2. Från och med de datum som anges i punkt 1.8.1 i bilaga IV ska fordon i (under)kategorierna L3e, L4e, L5e-A, L6e-A och L7e-A utrustas med ett OBD-steg I-system som övervakar eventuella avbrott i elkretsen eller elektroniken i det utsläppsbegränsande systemet och rapporterar de avbrott som kan leda till att utsläppströsklarna i del B1 i bilaga VI överskrids.
3. Från och med de datum som anges i punkt 1.8.2 i bilaga IV ska fordon i (under)kategorierna L3e-L7e utrustas med ett OBD-steg I-system som övervakar eventuella avbrott i elkretsen eller elektroniken i det utsläppsbegränsande systemet och som sätts igång om utsläppströsklarna i del B2 i bilaga VI överskrids. OBD-steg I-system för dessa fordonskategorier ska även rapportera om igångsättning av eventuella driftslägen som i hög grad minskar motorns drivmoment.
4. Från och med de datum som anges i punkt 1.8.3 i bilaga IV, och med förbehåll för artikel 23.5, ska fordon i (under)kategorierna L3e, L5e-A L6e-A och L7e-A dessutom utrustas med ett OBD-steg II-system som övervakar och rapporter brister i det utsläppsbegränsande systemet och försämringar som leder till att OBD-utsläppsgränserna i del B2 i bilaga VI överskrids.
5. I syfte att harmonisera OBD-systemet som rapporterar om funktionssäkerhetsbrister och brister i det utsläppsbegränsande systemet, och för att underlätta en effektiv och ändamålsenlig reparation av ett fordon, ska kommissionen ges befogenhet att i enlighet med artikel 75 anta delegerade akter med avseende på närmare tekniska krav rörande omborddiagnos, inbegripet funktionella OBD-krav och provningsförfaranden, för de områden som förtecknas i punkterna 1-4 och i enlighet med del C punkt 11 i bilaga II och den provning av typ VIII som avses i bilaga V.
Artikel 22
Krav på fordons funktionssäkerhet
1. Tillverkarna ska se till att fordonen utformas, konstrueras och sammansätts så att risken för skador på passagerare och övriga trafikanter blir så liten som möjligt.
2. Tillverkaren ska se till att fordonets funktionssäkerhet fortsatt upprätthålls under fordonets normala livslängd, förutsatt att fordonet används under normala villkor och underhålls i enlighet med tillverkarens rekommendationer. Tillverkaren ska till det tekniska underlaget bifoga en förklaring som fastställer att uthålligheten för system, delar och utrustning som är kritiska för funktionssäkerheten garanteras genom lämplig provning och tillämpning av god branschpraxis.
3. Tillverkarna ska se till att fordon, system, komponenter och separata tekniska enheter uppfyller de tillämpliga kraven i bilagorna II och VIII och uppfyller de provningsförfaranden och prestandakrav som fastställs i en delegerad akt som antagits enligt punkt 5.
4. Fordonskomponenter vars risker av elektrisk natur omfattas av de delegerade akter eller genomförandeakter som antas enligt denna förordning ska inte omfattas av Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/95/EG av den 12 december 2006 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om elektrisk utrustning avsedd för användning inom vissa spänningsgränser (27).
5. För att ombesörja att en hög funktionssäkerhetsnivå uppnås ska kommissionen anta delegerade akter i enlighet med artikel 75 med avseende på de särskilda krav på fordons funktionssäkerhet som förtecknas i del B i bilaga II, och i förekommande fall grunda sig på de utökade krav på funktionssäkerhet som fastställs i bilaga VIII. De första av sådana delegerade akter ska antas senast den 31 december 2014.
6. Kommissionen ska inom ramen för en andra uppsättning senast den 31 december 2020 anta en delegerad akt i enlighet med artikel 75 i syfte att harmonisera de krav på normal livslängd och de provningar för att garantera fordonens strukturella integritet som anges i del B punkt 17 i bilaga II.
7. Kommissionen kan ges befogenhet att anta genomförandeakter i syfte att fastställa en mall för tillverkarens förklaring. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 73.2.
Artikel 23
Krav på miljöprestanda
1. Tillverkarna ska se till att fordon utformas, konstrueras och sammansätts så att miljöpåverkan hålls så låg som möjligt. Tillverkarna ska se till att typgodkända fordon uppfyller kraven på miljöprestanda i enlighet med bilagorna II, V och VI, inom ramen för de körsträckor för hållbarhet som anges i bilaga VII.
2. Tillverkarna ska se till att fordon, system, komponenter och särskilda tekniska enheter uppfyller de provningsförfaranden och provningskrav som anges i bilaga V inom de tillämpningsdatum som anges i bilaga IV och som ska anges i en delegerad akt som antagits enligt i punkt 12 i denna artikel.
3. Tillverkarna ska se till att typgodkännandekraven för kontroll av hållbarhetskraven är uppfyllda. Efter tillverkarens val ska något av nedanstående provningsförfaranden för hållbarhet användas för att inför godkännandemyndigheten styrka att ett typgodkänt fordons miljöprestanda är varaktig:
a)
Provning av fordonets faktiska hållbarhet under hela körningen:
De fordon som provas ska fysiskt tillryggalägga hela den sträcka som anges i del A i bilaga VII och ska provas i enlighet med det förfarande som fastställs i provning av typ V enligt beskrivningen i den delegerade akt som antagits enligt punkt 12 i denna artikel. Utsläppstestresultaten för hela den sträcka som anges i del A i bilaga VII ska vara lägre än de miljögränsvärden som anges i del A i bilaga VI.
b)
Provning av fordonets faktiska hållbarhet under en del av körningen:
De fordon som provas ska fysiskt tillryggalägga minst 50 % av hela den sträcka som anges i del A i bilaga VII och ska provas i enlighet med det förfarande som fastställs i provning av typ V enligt beskrivningen i den delegerade akt som antagits enligt punkt 12 i denna artikel. Enligt specifikationerna i denna akt ska provningsresultaten extrapoleras för hela den sträcka som anges i del A i bilaga VII. Både provresultaten och de extrapolerade resultaten ska vara lägre än de miljögränsvärden som anges i del A i bilaga VI.
c)
Förfarande för matematisk hållbarhet:
För varje utsläppskomponent ska produkten av multiplikationen av den försämringsfaktor som anges i del B i bilaga VII och miljöprovningsresultat från ett fordon som körts mer än 100 km sedan det startades för första gången vid slutet av tillverkningsprocessen vara lägre än de miljögränsvärden som fastställs i del A i bilaga VI.
4. Senast den 1 januari 2016 ska kommissionen genomföra en heltäckande undersökning av miljökonsekvenserna. Undersökningen ska omfatta luftkvalitet och andel föroreningar från fordon i kategori L och ska omfatta kraven på provningstyperna I, IV, V, VII och VIII i bilaga V.
I undersökningen ska de senaste vetenskapliga uppgifterna, forskningsrönen, modellerna och övervägandena om kostnadseffektivitet sammanställas och bedömas i syfte att fastställa slutgiltiga åtgärder i form av bekräftelse och slutligt fastställande av ikraftträdande av Euro 5 i bilaga IV och Euro 5-kraven på miljö i bilaga V, delarna A2, B2 och C2 i bilaga VI och i bilaga VII beträffande körsträcka för hållbarhetsprovning och försämringsfaktorer för Euro 5.
5. På grundval av de resultat som avses i punkt 4 ska kommissionen senast den 31 december 2016 förelägga Europaparlamentet och rådet en rapport om följande:
a)
Vilka datum Euro 5-steget bör träda i kraft enligt bilaga IV.
b)
Utsläppsgränserna för Euro 5 enligt del A2 i bilaga VI och OBD-gränsvärdena i del B2 i bilaga VI.
c)
Huruvida alla nya fordonstyper i kategorierna L3e, L5e, L6e-A och L7e-A förutom OBD steg I även ska förses med OBD steg II på Euro 5-nivå.
d)
Körsträcka för hållbarhetsprovning för Euro 5 enligt del A i bilaga VII och försämringsfaktorerna för Euro 5 enligt del B i bilaga VII.
Kommissionen ska lägga fram eventuella lämpliga lagstiftningsförslag i ljuset av denna rapport.
6. På grundval av resultaten av miljökonsekvensundersökningen ska kommissionen anta en delegerad akt i enlighet med artikel 75 som fastställer vilka av (under)kategorierna L1e-A, L1e-B, L2e, L5e-B, L6e-B, L7e-B och L7e-C som för steget Euro 5 ska genomgå SHED-provning eller provning av bränsletankens och bränsleledningarnas genomsläpplighet med de provningsgränser som anges i del C2 i bilaga VI.
7. Tillverkarna ska se till att fordon i kategori L uppfyller tillämpliga provningskrav för miljöprestanda för godkännande och utökningar som anges i del A i bilaga V.
8. När det gäller provning av typ I ska den relevanta utsläppsgränsen för motorcyklar i kategori L3e-AxE (Enduro, x = 1, 2 or 3) och L3e-AxT (Trial, x = 1, 2 eller 3) vara summan av L2 (THC) och L3 (NOx) i del A i bilaga VI. Utsläppstestresultaten (NOx + THC) ska vara högst lika höga som denna gräns (L2 + L3).
9. Fordon i kategori L4e ska uppfylla miljökraven i bilaga V när det gäller fordon i kategori L3e, där provningstyperna I, IV, VII och VIII i bilaga V utförs antingen på det färdigmonterade grundfordonet med motor, med monterad sidovagn, eller endast grundfordonet med motor, men utan monterad sidovagn.
10. Tillverkaren ska se till att alla ersättningar för utsläppsbegränsande anordning som släpps ut på marknaden eller tas i bruk i unionen är typgodkända enligt denna förordning.
11. De krav som avses i punkterna 1-10 ska tillämpas på fordon, system, komponenter och separata tekniska enheter i enlighet med bilaga II.
12. För att ombesörja ett starkt miljöskydd ska kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 75 med avseende på närmare tekniska bestämmelser om miljökrav för de ämnen som anges i punkterna 1, 2, 3, 6 och 7 i den här artikeln, inbegripet provningsförfaranden.
Artikel 24
Kompletterande miljökrav rörande utsläpp av växthusgaser, bränsleförbrukning, elenergiförbrukning och elektrisk räckvidd
1. Koldioxidutsläpp ska bestämmas av tillverkaren enligt tillämplig laboratorieutsläppsprovningscykel och redovisas av tillverkaren för godkännandemyndigheten. Bränsleförbrukningen och/eller elenergiförbrukningen och den elektriska räckvidden ska antingen beräknas på grundval av laboratorieprovresultaten för utsläpp i samband med typgodkännandet, eller mätas, under den tekniska tjänstens närvaro, och redovisas för godkännandemyndigheten.
2. Resultaten av koldioxidmätningen, den beräknade eller uppmätta bränsleförbrukningen, elenergiförbrukningen och den elektriska räckvidden ska tas med i det tekniska underlaget, enligt specifikationerna i den genomförandeakt som avses i artikel 27.4, och den relevanta informationen ska också anges på intyget om överensstämmelse.
Förutom uppgiften på intyget om överensstämmelse ska tillverkarna även se till att uppgifter om koldioxidutsläpp, bränsleförbrukning, elenergiförbrukning och elektrisk räckvidd lämnas till fordonets köpare vid köp av nytt fordon, i ett format som de anser lämpligt.
3. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 75 med avseende på förfarandekrav vid provning av typ VII när det gäller mätning av koldioxidutsläpp och metoder för beräkning och mätning av bränsleförbrukning, elenergiförbrukning och elektrisk räckvidd.
KAPITEL IV
FÖRFARANDEN FÖR EU-TYPGODKÄNNANDE
Artikel 25
Förfaranden för EU-typgodkännande
1. Vid ansökan om typgodkännande för ett komplett fordon kan tillverkaren välja ett av följande förfaranden:
a)
Typgodkännande i flera steg.
b)
Typgodkännande i ett steg.
c)
Kombinerat typgodkännande.
Dessutom kan tillverkare av fordon i de kategorier som avses i punkt 5 välja ett etappvist typgodkännande.
Vid typgodkännande av system, komponenter eller separata tekniska enheter är endast förfarandet med typgodkännande i ett steg tillämpligt.
2. Typgodkännande i flera steg ska bestå av stegvis insamling av samtliga EU-typgodkännandeintyg för system, komponenter och separata tekniska enheter som ingår i fordonet och som i slutskedet leder till typgodkännande av det kompletta fordonet.
3. Typgodkännande i ett steg ska bestå av godkännande av det kompletta fordonet i ett enda steg.
4. Kombinerat typgodkännande är ett förfarande för typgodkännande i flera steg genom vilket ett eller flera systemgodkännanden erhålls under slutskedet av godkännandet av det kompletta fordonet, utan att EU-typgodkännandeintyget behöver utfärdas för dessa system.
5. Vid ett etappvist typgodkännande intygar en eller flera godkännandemyndigheter att en typ av etappvis färdigbyggt eller icke färdigbyggt fordon, i det tillverkningsstadium det befinner sig i, uppfyller de tillämpliga administrativa bestämmelserna och tekniska kraven i denna förordning.
Etappvis typgodkännande ska beviljas för icke färdigbyggda eller etappvis färdigbyggda fordonstyper som överensstämmer med uppgifterna i det underlag som anges i artikel 27 och som uppfyller de tekniska krav som föreskrivs i de tillämpliga akter som förtecknas i bilaga II, med hänsyn till det konstruktionsstadium fordonet befinner sig i.
6. Typgodkännande av det sista konstruktionsskedet får beviljas först efter det att godkännandemyndigheten har kontrollerat att det fordon som typgodkänts i det sista konstruktionsskedet vid den tidpunkten uppfyller alla tillämpliga tekniska krav. Detta ska inbegripa dokumentkontroll av alla krav som ingår i typgodkännandet för ett icke färdigbyggt fordon som beviljats under loppet av ett flerstegsförfarande, även om det beviljats för en annan kategori eller underkategori av fordon.
Etappvis godkännande enligt punkt 1 andra stycket ska endast tillämpas på fordon i underkategorierna L2e-U, L4e, L5e-B, L6e-BU och L7e-CU.
7. Val av godkännandeförfarande ska inte påverka tillämpliga materiella krav som den godkända fordonstypen ska uppfylla vid tidpunkten för utfärdande av typgodkännande av komplett fordon.
8. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 75 för att fastställa närmare bestämmelser om typgodkännandeförfaranden. De första av sådana delegerade akter ska antas senast den 31 december 2014.
Artikel 26
Ansökningar om typgodkännande
1. Tillverkaren ska lämna ansökan om typgodkännande till godkännandemyndigheten.
2. Endast en ansökan får lämnas in för en viss typ av fordon, system, komponent eller separat teknisk enhet och endast i en medlemsstat.
3. För varje typ som ska godkännas ska en separat ansökan inlämnas.
Artikel 27
Underlag
1. Sökanden ska lämna ett underlag till godkännandemyndigheten.
2. Underlaget ska omfatta följande:
a)
Ett informationsdokument.
b)
Alla uppgifter, ritningar, fotografier och andra upplysningar.
c)
För fordon: uppgift om det eller de förfaranden som valts i enlighet med artikel 25.1.
d)
Alla övriga uppgifter som godkännandemyndigheten begär i samband med ansökningsförfarandet.
3. Underlaget får lämnas på papper eller i ett elektronisk format som godtas av den tekniska tjänsten och godkännandemyndigheten.
4. Kommissionen ska i genomförandeakter fastställa mallar för informationsdokumentet och underlaget. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 73.2. De första av sådana genomförandeakter ska antas senast den 31 december 2014.
Artikel 28
Särskilda krav på information som ska lämnas i ansökan om typgodkännande i olika förfaranden
1. En ansökan om typgodkännande i flera steg ska åtföljas av ett underlag i enlighet med artikel 27 och en fullständig uppsättning av de typgodkännandeintyg som krävs enligt var och en av de tillämpliga akter som förtecknas i bilaga II.
Vid typgodkännande av ett system, en komponent eller en separat teknisk enhet, enligt de tillämpliga akter som förtecknas i bilaga II, ska godkännandemyndigheten ha tillgång till det tillhörande underlaget tills godkännandet har utfärdats eller vägrats.
2. En ansökan om typgodkännande i ett steg ska åtföljas av ett underlag som anges i artikel 27 med relevanta uppgifter i enlighet med de genomförandeakter som antas enligt denna förordning, med avseende på de tillämpliga akterna.
3. Vid kombinerat typgodkännande ska underlaget åtföljas av ett eller flera typgodkännandeintyg som krävs enligt var och en av de tillämpliga akter som förtecknas i bilaga II och ska, om inget typgodkännandeintyg uppvisas, innefatta de relevanta uppgifter som krävs i enlighet med de genomförandeakter som antas enligt denna förordning med avseende på de tillämpliga akterna.
4. Utan att det påverkar tillämpningen av punkterna 1, 2 och 3 ska följande uppgifter lämnas vid etappvist typgodkännande:
a)
I första etappen: de delar av underlaget och de EU-typgodkännandeintyg som är tillämpliga för grundfordonet i dess aktuella konstruktionsfas.
b)
I samtliga därpå följande etapper: de delar av underlaget och de EU-typgodkännandeintyg som hänför sig till den aktuella tillverkningsetappen samt en kopia av det EU-typgodkännande för fordonet som utfärdades för den föregående etappen och fullständiga uppgifter om alla ändringar och kompletteringar som tillverkaren gjort på fordonet.
De uppgifter som anges i första stycket i denna punkt leden a och b får lämnas i enlighet med punkt 3.
5. Genom en motiverad begäran får godkännandemyndigheten kräva att tillverkaren tillhandahåller ytterligare information som behövs för att ett beslut ska kunna fattas om vilka provningar som krävs eller för att underlätta genomförandet av dessa provningar.
KAPITEL V
GENOMFÖRANDE AV FÖRFARANDEN FÖR EU-TYPGODKÄNNANDE
Artikel 29
Allmänna bestämmelser
1. Godkännandemyndigheterna får bevilja EU-typgodkännande först efter att ha kontrollerat att de förfaranden för produktionsöverensstämmelse som avses i artikel 33 är korrekta och att typen av fordon, system, komponent eller separat teknisk enhet uppfyller de tillämpliga kraven.
2. EU-typgodkännande ska beviljas i enlighet med detta kapitel.
3. Om en godkännandemyndighet finner att en typ av fordon, system, komponent eller separat teknisk enhet, trots att den överensstämmer med tillämpliga bestämmelser, utgör en allvarlig säkerhetsrisk eller kan skada miljön eller folkhälsan allvarligt, får den vägra att bevilja EU-typgodkännande. Den ska då omedelbart underrätta övriga medlemsstaters godkännandemyndigheter och kommissionen om detta med en utförlig sammanställning av vilka skäl som ligger till grund för beslutet tillsammans med styrkande uppgifter.
4. EU-typgodkännandeintyg ska numreras i enlighet med ett harmoniserat system som fastställts av kommissionen genom genomförandeakter. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 73.2. De första av sådana genomförandeakter ska antas senast den 31 december 2014.
5. Godkännandemyndigheten ska inom en månad från utfärdandet av EU-typgodkännandeintyget till godkännandemyndigheterna i övriga medlemsstater sända en kopia av intyget om EU-fordonstypgodkännande, inklusive bilagor, för varje fordonstyp som den har godkänt via ett gemensamt och säkert system för elektronisk kommunikation. Kopian får även föreligga i form av en säker elektronisk fil.
6. Godkännandemyndigheten ska utan dröjsmål meddela godkännandemyndigheterna i övriga medlemsstater när den har avslagit eller återkallat ett typgodkännande för fordon samt ange skälen för beslutet.
7. Godkännandemyndigheten ska var tredje månad till godkännandemyndigheterna i övriga medlemsstater sända en förteckning över de EU-typgodkännanden av system, komponenter eller separata tekniska enheter som den har beviljat, ändrat, vägrat att bevilja eller återkallat under den föregående perioden.
8. På begäran av en annan medlemsstats godkännandemyndighet ska den godkännandemyndighet som har beviljat ett EU-typgodkännande inom en månad från mottagandet av begäran översända en kopia av det begärda EU-typgodkännandeintyget inklusive bilagor via ett gemensamt och säkert system för elektronisk kommunikation. Kopian får även föreligga i form av en säker elektronisk fil.
9. Om kommissionen begär det ska godkännandemyndigheten lämna de uppgifter som avses i punkterna 5-8 även till kommissionen.
10. Godkännandemyndigheten ska sammanställa ett informationsmaterial bestående av underlaget åtföljt av provningsrapporter och alla andra handlingar som den tekniska tjänsten eller godkännandemyndigheten fogat till underlaget under sin tjänsteutövning. Informationsmaterialet ska innehålla ett index där dess innehåll redovisas, uppställt enligt ett lämpligt numrerings- eller märkningssystem som gör det möjligt att lätt hitta varje sida och se de olika dokumentens format, så att det blir en förteckning över de olika stadierna i förfarandet för EU-typgodkännande, i synnerhet datum för revideringar och uppdatering. Godkännandemyndigheten ska hålla den information som finns i informationsmaterialet tillgängligt under en period av tio år efter det att giltighetstiden för det berörda godkännandet löpt ut.
Artikel 30
Särskilda bestämmelser om EU-typgodkännandeintyg
1. EU-typgodkännandeintyget ska innehålla som bilagor följande:
a)
Det informationsmaterial som avses i artikel 29.10.
b)
Provningsresultaten.
c)
Namn och exempel på namnteckning(ar) för den eller de personer på företaget som är behöriga att underteckna intyg om överensstämmelse samt intyg om deras befattning i företaget.
d)
För EU-typgodkännande av komplett fordon, ett ifylld exemplar av intyget om överensstämmelse.
2. EU-typgodkännandeintyget ska utfärdas på grundval av den mall som kommissionen fastställt genom genomförandeakter. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 73.2. De första av sådana genomförandeakter ska antas senast den 31 december 2014.
3. För varje fordonstyp ska godkännandemyndigheten
a)
fylla i alla tillämpliga delar av EU-typgodkännandeintyget, inklusive bilagan för provningsresultat,
b)
sammanställa innehållsförteckningen till det informationsmaterialet,
c)
utan dröjsmål utfärda det ifyllda intyget med bilagor till den sökande.
Kommissionen ska fastställa den mall för bilagan för provningsresultat som avses i led a genom genomförandeakter. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 73.2. De första av sådana genomförandeakter ska antas senast den 31 december 2014.
4. Om ett EU-typgodkännande har begränsad giltighet i enlighet med artikel 40, eller om det har gjorts undantag från vissa bestämmelser i denna förordning eller de delegerade akterna eller genomförandeakterna som antagits enligt denna förordning, ska dessa begränsningar eller undantag anges i EU-typgodkännandeintyget.
5. Om tillverkaren väljer det kombinerade typgodkännandeförfarandet, ska godkännandemyndigheten i informationsmaterialet fylla i uppgifterna om de provningsrapporter som fastställts genom de genomförandeakter som avses i artikel 32.1 och för vilka det inte finns något EU-typgodkännandeintyg.
6. Om tillverkaren väljer typgodkännandeförfarandet i ett steg ska godkännandemyndigheten fastställa en förteckning över tillämpliga krav eller akter och foga den förteckningen till EU-typgodkännandeintyget. Kommissionen ska fastställa mallen för denna förteckning genom genomförandeakter. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 73.2. De första av sådana genomförandeakter ska antas senast den 31 december 2014.
Artikel 31
Särskilda bestämmelser för system, komponenter eller separata tekniska enheter
1. EU-typgodkännande ska beviljas för system som överensstämmer med uppgifterna i underlaget och som uppfyller de tekniska kraven i de tillämpliga akter som förtecknas i bilaga II.
2. EU-typgodkännande för en komponent eller separat teknisk enhet ska beviljas för komponenter eller separata tekniska enheter som överensstämmer med uppgifterna i underlaget och som uppfyller de tekniska kraven i de tillämpliga akter som förtecknas i bilaga II.
3. Om komponenter eller separata tekniska enheter, oavsett om de är avsedda för reparation, service eller underhåll, också ingår i ett typgodkännande för system avseende ett fordon, krävs inte något ytterligare godkännande för komponenten eller den separata tekniska enheten om detta inte krävs enligt de tillämpliga akter som förtecknas i bilaga II.
4. Om det endast är i kombination med andra delar av fordonet som en komponent eller en separat teknisk enhet har avsedd funktion eller uppvisar ett särdrag, och dess överensstämmelse med kraven därför endast kan kontrolleras när denna komponent eller separata tekniska enhet fungerar i kombination med dessa andra delar av fordonet, ska EU-typgodkännandets räckvidd begränsas i motsvarande utsträckning.
I EU-typgodkännandeintyget ska då eventuella begränsningar för komponentens eller den separata tekniska enhetens användning anges samt vilka särskilda krav som ställs vid monteringen.
Om en sådan komponent eller separat teknisk enhet monteras av fordonstillverkaren, ska det i samband med godkännandet av fordonet kontrolleras att eventuella begränsningar för användning eller krav vid monteringen har iakttagits.
Artikel 32
Provningar som krävs för EU-typgodkännande
1. Överensstämmelse med de tekniska bestämmelserna i denna förordning och i de akter som förtecknas i bilaga II ska visas genom lämpliga provningar utförda av utnämnda tekniska tjänster.
De provningsförfaranden som avses i första stycket och den särskilda utrustning och de särskilda verktyg som är föreskrivna för att utföra dessa provningar ska vara de som fastställs i de relevanta akter som förtecknas i bilaga II.
Provningsrapporternas format ska stämma överens med de allmänna krav som kommissionen fastställt genom genomförandeakter. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 73.2. De första av sådana genomförandeakter ska antas senast den 31 december 2014.
2. Tillverkaren ska ge godkännandemyndigheten tillgång till så många fordon, komponenter eller separata tekniska enheter som i enlighet med de relevanta akter som förtecknas i bilaga II krävs för genomförandet av de föreskrivna provningarna.
3. Nödvändiga provningar ska utföras på fordon, komponenter och separata tekniska enheter som är representativa för den typ som ska godkännas.
Tillverkaren får dock efter överenskommelse med godkännandemyndigheten välja ett fordon, ett system, en komponent eller en separat teknisk enhet som inte är representativ för den typ som ska godkännas, men som kombinerar några av de mest negativa egenskaperna vad avser den nödvändiga prestandanivån. Virtuella provningsmetoder kan användas till stöd för beslutsfattandet under urvalsprocessen.
4. På tillverkarens begäran får virtuella provningsmetoder användas som alternativ till de provningsförfaranden som avses i punkt 1 om godkännandemyndigheten medger det, med avseende på de krav som fastställs i de delegerade akter som antas enligt punkt 6.
5. Virtuella provningsmetoder ska uppfylla de villkor som anges i de delegerade akter som antas enligt punkt 6.
6. För att säkerställa att de resultat som erhålls genom virtuell provning är lika meningsfulla som de som erhålls genom fysisk provning ska kommissionen ges befogenhet att i enlighet med artikel 75 anta delegerade akter om vilka krav som får bli föremål för virtuell provning och villkor enligt vilka den virtuella provningen ska utföras. När kommissionen antar dessa delegerade akter ska den, när det är lämpligt, utgå från de krav och förfaranden som föreskrivs i bilaga XVI till direktiv 2007/46/EG.
Artikel 33
Kontroll av produktionsöverensstämmelse
1. En godkännandemyndighet som beviljar ett EU-typgodkännande ska vidta nödvändiga åtgärder för att, om det är nödvändigt i samarbete med godkännandemyndigheterna i övriga medlemsstater, kontrollera att tillräckliga förfaranden har införts för att se till att serietillverkade fordon, system, komponenter eller separata tekniska enheter kommer att överensstämma med den godkända typen.
2. En godkännandemyndighet som beviljar typgodkännande för kompletta fordon ska vidta nödvändiga åtgärder för att kontrollera att intyg om överensstämmelse som utfärdas av tillverkaren överensstämmer med artikel 38. I detta syfte ska godkännandemyndigheten kontrollera att ett tillräckligt antal provexemplar av överensstämmelseintyg överensstämmer med artikel 38 och att tillverkaren har vidtagit tillräckliga åtgärder för att säkerställa att uppgifterna i dessa intyg om överensstämmelse är korrekta.
3. En godkännandemyndighet som beviljat ett EU-typgodkännande ska vidta nödvändiga åtgärder i samband med detta godkännande för att kontrollera, om det är nödvändigt i samarbete med godkännandemyndigheterna i övriga medlemsstater, att de förfaranden som avses i punkterna 1 och 2 även fortsättningsvis är tillräckliga så att serietillverkade fordon, system, komponenter eller separata tekniska enheter även fortsättningsvis kommer att överensstämma med den godkända typen och att överensstämmelseintyg även fortsättningsvis överensstämmer med artikel 38.
4. För att kontrollera att ett fordon, ett system, en komponent eller en separat teknisk enhet överensstämmer med den godkända typen får den godkännandemyndighet som har beviljat EU-typgodkännandet utföra de kontroller eller provningar som krävs för EU-typgodkännandet på stickprov som tagits i tillverkarens lokaler, inklusive produktionsanläggningar.
5. När en godkännandemyndighet som beviljat ett EU-typgodkännande konstaterar att de förfaranden som anges i punkterna 1 och 2 inte tillämpas, att de avviker i väsentlig grad från överenskomna förfaranden och kontrollplaner eller har upphört att tillämpas eller inte längre anses tillräckliga, trots att tillverkningen fortsätter, ska den vidta nödvändiga åtgärder för att se till att förfarandet för produktionsöverensstämmelse följs korrekt eller återkalla typgodkännandet.
6. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 75 om närmare bestämmelser om produktionsöverensstämmelse. De första av sådana delegerade akter ska antas senast den 31 december 2014.
KAPITEL VI
ÄNDRINGAR AV EU-TYPGODKÄNNANDEN
Artikel 34
Allmänna bestämmelser
1. Tillverkaren ska utan dröjsmål underrätta den godkännandemyndighet som har beviljat EU-typgodkännandet om varje ändring av uppgifterna i informationsmaterialet.
Den godkännandemyndigheten ska besluta vilket av de förfaranden som fastställs i artikel 35 som ska tillämpas.
Vid behov får godkännandemyndigheten efter samråd med tillverkaren besluta att ett nytt EU-typgodkännande ska beviljas.
2. Ansökningar om ändring av ett EU-typgodkännande får endast lämnas in till den godkännandemyndighet som beviljade det ursprungliga EU-typgodkännandet.
3. Om godkännandemyndigheten finner att en ändring kräver att kontroller eller provningar görs om, ska den underrätta tillverkaren om detta.
De förfaranden som avses i artikel 35 ska tillämpas endast om godkännandemyndigheten, med utgångspunkt från de kontrollerna eller provningarna, konstaterar att kraven för EU-typgodkännande fortfarande är uppfyllda.
Artikel 35
Revideringar och utökningar av EU-typgodkännanden
1. Om uppgifterna i informationsmaterialet har ändrats, utan att kontroller eller provningar behöver göras om, ska ändringen betecknas som en revidering.
Godkännandemyndigheten ska då i nödvändig utsträckning utfärda reviderade blad till informationsmaterialet och på varje reviderat blad tydligt markera vilket slag av ändring det gäller och vilken dag det nya bladet utfärdats. En konsoliderad, uppdaterad version av informationsmaterialet tillsammans med en detaljerad beskrivning av ändringarna ska anses uppfylla det kravet.
2. Ändringen ska betecknas som en utökning när uppgifterna i informationsmaterialet har ändrats och något av följande gäller:
a)
Ytterligare kontroller eller provningar krävs.
b)
Uppgifter i EU-typgodkännandeintyget, med undantag för bilagorna, har ändrats.
c)
Nya krav enligt någon av de akter som förtecknas i bilaga II blir tillämpliga på den godkända fordonstypen eller det godkända systemet, den godkända komponenten eller den separata tekniska enheten.
Vid utökning ska godkännandemyndigheten utfärda ett uppdaterat EU-typgodkännandeintyg med utökningsnummer i enlighet med det antal utökningar som redan beviljats. Skälet till utvidgningen och datum för det nya utfärdandet ska tydligt framgå av det godkännandeintyget.
3. Varje gång reviderade blad eller en konsoliderad, uppdaterad version utfärdas ska även index till informationsmaterialet, som bifogas godkännandeintyget, ändras så att datum för den senaste utökningen eller revisionen eller datum för den senaste konsolideringen av den uppdaterade versionen framgår.
4. Det krävs ingen ändring av typgodkännandet för ett fordon om de nya krav som avses i punkt 2 c rent tekniskt saknar betydelse för denna fordonstyp eller gäller andra fordonskategorier än den som fordonstypen tillhör.
Artikel 36
Utfärdande av och anmälan av ändringar
1. Vid utökning ska alla berörda avsnitt av EU-typgodkännandeintyget, dess bilagor och indexet till informationsmaterialet uppdateras. Det uppdaterade intyget med bilagor ska utfärdas till sökanden utan dröjsmål.
2. Vid revidering ska godkännandemyndigheten utan dröjsmål utfärda de reviderade handlingarna eller den konsoliderade, uppdaterade versionen, beroende på vad som är tillämpligt, inklusive det reviderade indexet till informationsmaterialet till sökanden.
3. Godkännandemyndigheten ska anmäla alla ändringar av EU-typgodkännanden till de övriga medlemsstaternas godkännandemyndigheter i enlighet med förfarandena i artikel 29.
KAPITEL VII
EU-TYPGODKÄNNANDETS GILTIGHET
Artikel 37
Giltighetens upphörande
1. EU-typgodkännanden ska utfärdas för en obegränsad giltighetstid.
2. Ett EU-typgodkännande av ett fordon ska upphöra att gälla i följande fall:
a)
När nya krav i en akt som är tillämplig på den godkända fordonstypen blir obligatoriska för tillhandahållande på marknaden, registrering eller ibruktagande av fordon och det inte går att uppdatera typgodkännandet i enlighet med dem.
b)
När tillverkningen av den godkända fordonstypen slutgiltigt och frivilligt har upphört.
c)
När godkännandets giltighet löper ut på grund av en begränsning i enlighet med artikel 40.6.
d)
Godkännandet har återkallats i enlighet med artikel 33.5, 49.1 eller 52.4.
3. Om bara en variant av en typ eller en version av en variant upphör att gälla, blir EU-typgodkännandet av fordonet i fråga ogiltigt bara för denna variant eller version.
4. När tillverkningen av en fordonstyp slutgiltigt upphör ska tillverkaren underrätta den godkännandemyndighet som har beviljat EU-typgodkännandet för det fordonet.
Inom en månad från det att den godkännandemyndighet som beviljade fordonet EU-typgodkännande tar emot den underrättelse som avses i första stycket ska den underrätta godkännandemyndigheterna i övriga medlemsstater.
5. Om ett EU-typgodkännande för fordon snart kommer att upphöra att gälla ska tillverkaren, utan att det påverkar tillämpningen av punkt 4, underrätta den godkännandemyndighet som beviljade EU-typgodkännandet.
Den godkännandemyndighet som beviljade EU-typgodkännandet ska utan dröjsmål meddela alla relevanta uppgifter till godkännandemyndigheterna i övriga medlemsstater så att artikel 44 vid behov kan tillämpas.
I det meddelande som avses i andra stycket ska särskilt anges det sist tillverkade fordonets tillverkningsdatum och fordonsidentifieringsnummer.
KAPITEL VIII
INTYG OM ÖVERENSSTÄMMELSE OCH MÄRKNING
Artikel 38
Intyg om överensstämmelse
1. Tillverkaren ska i sin egenskap av innehavare av ett typgodkännande av fordon utfärda ett intyg om överensstämmelse på papper som ska åtfölja varje fordon, vare sig det är färdigbyggt, icke färdigbyggt eller etappvis färdigbyggt, som tillverkas i överensstämmelse med den godkända fordonstypen.
Det intyget ska tillhandahållas kostnadsfritt till köparen tillsammans med fordonet. Tillhandahållandet får inte förenas med villkor om en uttrycklig begäran eller lämnande av ytterligare upplysningar till tillverkaren.
Under en period av tio år från fordonets tillverkningsdatum ska fordonstillverkaren på fordonsägarens begäran utfärda en dubblett av intyget om överensstämmelse, mot en ersättning som inte får överskrida kostnaden för att utfärda intyget. Ordet ”dubblett” ska synas tydligt på framsidan av dubbletten.
2. Tillverkaren ska använda den mall för intyget om överensstämmelse som antagits av kommissionen genom genomförandeakter. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 73.2. Intyget om överensstämmelse ska utformas på ett sådant sätt att förfalskningar förhindras. I detta syfte ska det i genomförandeakterna fastställas att det papper som används för intyget ska skyddas genom ett antal säkerhetsåtgärder vid tryckning. De första av sådana genomförandeakter ska antas senast den 31 december 2014.
3. Intyget om överensstämmelse ska upprättas på åtminstone ett av unionens officiella språk. Varje medlemsstat får begära att intyget om överensstämmelse översätts till dess eget eller egna officiella språk.
4. Den eller de personer som är behöriga att underteckna intyg om överensstämmelse ska ingå i tillverkarens organisation och ska vara vederbörligen befullmäktigade av ledningen att binda tillverkaren rättsligt när det gäller ansvar för fordonets utformning och konstruktion eller produktionens överensstämmelse.
5. Hela intyget om överensstämmelse ska fyllas i och det får inte innehålla andra begränsningar för användningen av fordonet än de som föreskrivs i denna förordning eller i någon av de delegerade akter som antas enligt denna förordning.
6. I fråga om icke färdigbyggda eller etappvis färdigbyggda fordon ska tillverkaren endast fylla i de uppgifter på intyget om överensstämmelse som har tillkommit eller ändrats på det aktuella stadiet av godkännandeförfarandet samt, i tillämpliga fall, till detta intyg bifoga samtliga intyg om överensstämmelse som utfärdats under de föregående etapperna.
7. För fordon som godkänts i enlighet med artikel 40.2 ska rubriken till intyget om överensstämmelse innehålla följande mening: ”För färdigbyggda/etappvis färdigbyggda fordon, typgodkännande enligt artikel 40.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 168/2013 av den 15 januari 2013 om godkännande av och marknadstillsyn för två- och trehjuliga fordon och fyrhjulingar (preliminärt godkännande).”
8. Rubriken till intyget om överensstämmelse, såsom det fastställs i de genomförandeakter som avses i punkt 2, ska för fordon som är typgodkända enligt artikel 42 innehålla följande mening: ”För färdigbyggda/etappvis färdigbyggda fordon som är typgodkända i små serier”, och i nära anslutning till detta tillverkningsåret följt av ett löpnummer mellan 1 och det högsta tal som anges i tabellen i bilaga III, vilket för varje tillverkningsår anger fordonets löpnummer i produktionen för det året.
9. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 1 får tillverkaren på elektronisk väg översända intyget om överensstämmelse till registreringsmyndigheten i valfri medlemsstat.
Artikel 39
Obligatorisk skylt med lämplig märkning av fordon och typgodkännandemärkning av komponenter och separata tekniska enheter
1. Fordonstillverkaren ska på varje fordon som tillverkats i överensstämmelse med den godkända typen anbringa en obligatorisk skylt med lämplig märkning i enlighet med tillämplig genomförandeakt som antagits i enlighet med punkt 3.
2. Tillverkaren av en komponent eller en separat teknisk enhet, oavsett om denna ingår i ett system eller inte, ska på varje komponent eller separat teknisk enhet som tillverkas i överensstämmelse med den godkända typen anbringa ett typgodkännandemärke i enlighet med den tillämpliga genomförandeakt som antagits enligt denna förordning eller den tillämpliga FN/ECE-föreskriften.
Om inget sådant typgodkännandemärke krävs, ska tillverkaren åtminstone anbringa sitt handelsnamn eller varumärke, typbeteckning eller ett identifikationsnummer.
3. Den obligatoriska skylten och EU-typgodkännandemärket ska överensstämma med den förlaga som fastställs av kommissionen genom genomförandeakter. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 73.2. De första av sådana genomförandeakter ska antas senast den 31 december 2014.
KAPITEL IX
UNDANTAG FÖR NY TEKNIK OCH NYA PRINCIPER
Artikel 40
Undantag för ny teknik och nya principer
1. Tillverkaren får ansöka om EU-typgodkännande med avseende på en typ av fordon, system, komponent eller separat teknisk enhet som inbegriper ny teknik eller nya principer som är oförenliga med en eller flera av de akter som förtecknas i bilaga II.
2. Godkännandemyndigheten ska bevilja det EU-typgodkännande som avses i punkt 1 om alla följande förutsättningar föreligger:
a)
I ansökan anges varför tekniken eller principerna i fråga gör att systemet, komponenten eller den separata tekniska enheten inte överensstämmer med en eller flera av de akter som förtecknas i bilaga II.
b)
I ansökan beskrivs den nya teknikens säkerhets- och miljöeffekter och de åtgärder som vidtagits för att säkerställa att en minst likvärdig nivå på säkerhet och miljöskydd uppnås i förhållande till de krav från vilka undantag söks.
c)
Beskrivningar och resultat av provningar uppvisas som styrker att villkoret i led b är uppfyllt.
3. Beviljandet av ett sådant EU-typgodkännande som innebär undantag för ny teknik eller nya principer ska godkännas av kommissionen. Detta tillstånd ska lämnas i form av en genomförandeakt. Den genomförandeakten ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 73.2.
4. I väntan på att kommissionen beslutar om tillstånd får godkännandemyndigheten utfärda EU-typgodkännandet, vilket dock ska vara tillfälligt, och giltigt enbart på den medlemsstatens territorium, av en typ av fordon som omfattas av det sökta undantaget. Godkännandemyndigheten ska underrätta kommissionen och de andra medlemsstaterna om detta utan dröjsmål genom en akt som innehåller de uppgifter som avses i punkt 2.
Att det rör sig om ett tidsbegränsat EU-typgodkännande med geografiskt begränsad giltighet ska framgå av rubriken till typgodkännandeintyget och rubriken till intyget om överensstämmelse. Kommissionen får anta genomförandeakter för att tillhandahålla harmoniserade mallar för typgodkännandeintyg och intyg om överensstämmelse med avseende på tillämpningen av detta stycke. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 73.2.
5. Andra godkännandemyndigheter får besluta att skriftligen godta ett sådant tillfälligt godkännande som avses i punkt 4 på sitt territorium.
6. I förekommande fall ska det i det tillstånd av kommissionen som avses i punkt 3 också anges om det är förenat med några begränsningar. I samtliga fall ska typgodkännandet vara giltigt i minst 36 månader.
7. Om kommissionen beslutar att inte bevilja tillstånd, ska godkännandemyndigheten omedelbart underrätta innehavaren av det tillfälliga typgodkännande som avses i punkt 4 om att det tillfälliga typgodkännandet kommer att upphävas sex månader efter dagen för kommissionens beslut.
Fordon som tillverkats i överensstämmelse med det tillfälliga godkännandet innan det slutade gälla får dock släppas ut på marknaden, registreras eller tas i bruk i de medlemsstater som godtagit det tillfälliga typgodkännandet.
Artikel 41
Efterföljande anpassning av delegerade akter och genomförandeakter
1. Om kommissionen beviljar ett undantag enligt artikel 40 ska den omedelbart vidta nödvändiga åtgärder för att anpassa de berörda delegerade akterna eller genomförandeakterna till den tekniska utvecklingen.
Om ett undantag enligt artikel 40 avser en FN/ECE-föreskrift ska kommissionen föreslå en ändring i den berörda FN/ECE-föreskriften i enlighet med det förfarande som är tillämpligt enligt 1958 års reviderade överenskommelse.
2. Så snart de berörda akterna har ändrats ska eventuella begränsningar enligt kommissionens beslut om godkännande av undantag upphävas.
Om de åtgärder som är nödvändiga för att anpassa de delegerade akterna eller genomförandeakterna inte har vidtagits får kommissionen, på begäran av den medlemsstat som beviljade godkännandet genom ett beslut i form av en genomförandeakt som antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 73.2 ge medlemsstaten tillstånd att förlänga typgodkännandets giltighetstid.
KAPITEL X
FORDON SOM TILLVERKAS I SMÅ SERIER
Artikel 42
Nationellt typgodkännande av små serier
1. Tillverkaren får ansöka om nationellt typgodkännande av små serier av en fordonstyp inom de årliga kvantitativa gränser som anges i bilaga III. Dessa gränser ska tillämpas på tillhandahållande på marknaden, registrering eller ibruktagande av fordon av den godkända typen på varje medlemsstats marknad under ett visst år.
2. För den fordonstyp som avses i punkt 1 får medlemsstaterna bevilja undantag från en eller flera av de materiella krav som fastställs i en eller flera av de delegerade akter som förtecknas i bilaga II, förutsatt att de fastställer relevanta alternativa krav.
”Alternativa krav” innebär administrativa bestämmelser och tekniska krav som syftar till att garantera en nivå på funktionssäkerhet och miljöskydd samt arbetarskydd som i största möjliga utsträckning motsvarar den nivå som anges i en eller flera av de delegerade akter som förtecknas i bilaga II.
För den fordonstyp som avses i punkt 1 får medlemsstaterna bevilja undantag från en eller flera av de administrativa bestämmelserna i denna förordning eller i de genomförandeakter som antas enligt denna förordning.
En medlemsstat får endast göra undantag från bestämmelserna i denna punkt om den har godtagbara skäl att göra detta.
3. För det nationella typgodkännandet av fordon enligt denna artikel ska system, komponenter eller separata tekniska enheter som är typgodkända enligt de akter som förtecknas i bilaga II godtas.
4. Typgodkännandeintyget för fordon som typgodkänts enligt denna artikel ska upprättas i enlighet med den mall som avses i artikel 30.2, men får inte förses med rubriken ”Intyg om EU-typgodkännande av fordon”, och ska ange innehållet i de undantag som beviljats enligt punkt 2. Typgodkännandeintyg ska numreras i enlighet med det harmoniserade system som avses i artikel 29.4.
5. På typgodkännandeintyget ska det anges vilken typ av undantag som beviljats enligt punkt 2 första och tredje stycket.
6. Giltigheten för ett nationellt typgodkännande av små serier ska vara begränsad till territoriet i den medlemsstat vars godkännandemyndighet beviljade godkännandet.
7. På tillverkarens begäran ska dock en kopia av typgodkännandeintyget, inklusive bilagor, sändas som rekommenderad försändelse eller e-post till godkännandemyndigheterna i de medlemsstater som tillverkaren angett.
8. Inom tre månader från mottagandet av den begäran som avses i punkt 7 ska godkännandemyndigheterna i de medlemsstater som tillverkaren anger besluta om de godtar typgodkännandet eller inte. De ska formellt meddela sitt beslut till den godkännandemyndighet som beviljade det nationella typgodkännandet av små serier.
9. Medlemsstaternas godkännandemyndigheter ska godta det nationella typgodkännandet, såvida de inte har godtagbara skäl att anse att de nationella tekniska kraven i enlighet med vilka fordonet godkändes inte är likvärdiga med deras egna.
10. På begäran av en sökande som önskar släppa ut på marknaden eller registrera ett fordon med ett nationellt typgodkännande av små serier i en annan medlemsstat, ska den godkännandemyndighet som beviljade det nationella typgodkännandet av små serier tillhandahålla den andra medlemsstatens nationella myndighet en kopia av typgodkännandeintyget, inklusive informationsmaterialet. Punkterna 8 och 9 ska tillämpas.
KAPITEL XI
TILLHANDAHÅLLANDE PÅ MARKNADEN, REGISTRERING ELLER IBRUKTAGANDE
Artikel 43
Tillhandahållande på marknaden, registrering eller ibruktagande av fordon
Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 46 och 47 får fordon för vilka EU-typgodkännande av komplett fordon är obligatoriskt eller för vilka tillverkaren erhållit sådant typgodkännande enligt denna förordning endast tillhandahållas på marknaden, registreras eller tas i bruk om de åtföljs av ett giltigt intyg om överensstämmelse som utfärdats i överensstämmelse med artikel 38.
Icke färdigbyggda fordon får tillhandahållas på marknaden eller tas i bruk, men de myndigheter som svarar för fordonsregistreringar i medlemsstaterna får vägra att tillåta registrering och användning i trafik av sådana fordon.
Artikel 44
Tillhandahållande på marknaden, registrering eller ibruktagande av fordon i slutserier
1. Med förbehåll för de gränser för slutserier och de tidsfrister som anges i punkterna 2 och 4 får fordon som överensstämmer med en fordonstyp vars EU-typgodkännande har upphört att gälla enligt artikel 37 inte längre tillhandahållas på marknaden, registreras eller tas i bruk.
Första stycket ska tillämpas endast på fordon inom unionens territorium som omfattades av ett giltigt EU-typgodkännande när de tillverkades, men som vare sig hade tillhandahållits på marknaden, registrerats eller tagits i bruk innan giltighetstiden för detta EU-typgodkännande gick ut.
2. För färdigbyggda fordon ska möjligheten enligt punkt 1 tillämpas i 24 månader från och med den dag då EU-typgodkännandet upphörde att gälla, och för etappvis färdigbyggda fordon i 30 månader från den dagen.
3. En tillverkare som vill utnyttja punkt 1 ska lämna en begäran om detta till den nationella myndigheten i varje medlemsstat där de berörda fordonen antingen ska tillhandahållas på marknaden, registreras eller tas i bruk. I begäran ska det anges av vilka tekniska eller ekonomiska skäl dessa fordon inte uppfyller de nya typgodkännandekraven.
Den berörda nationella myndigheten ska inom tre månader från mottagandet av begäran besluta om och för hur många av dessa fordon registrering ska tillåtas inom dess territorium.
4. Antalet fordon i slutserier får inte överskrida det högsta värdet av 10 % av antalet fordon som registrerades under de två föregående åren eller 100 fordon per medlemsstat.
5. För fordon som tas i bruk enligt detta förfarande ska en särskild notering göras på intyget om överensstämmelse där fordonet betecknas som ett ”slutseriefordon”.
6. Medlemsstaterna ska se till att det antal fordon som ska tillhandahållas på marknaden, registreras eller tas i bruk enligt förfarandet i denna artikel övervakas verkningsfullt.
7. Denna artikel ska tillämpas endast på upphörande på grund av att typgodkännandets giltighet gått ut i sådana fall som avses i artikel 37.2 a.
Artikel 45
Tillhandahållande på marknaden eller ibruktagande av komponenter och separata tekniska enheter
1. Komponenter eller separata tekniska enheter får endast tillhandahållas på marknaden eller tas i bruk om de överensstämmer med kraven i de tillämpliga akter som förtecknas i bilaga II och är korrekt märkta i enlighet med artikel 39.
2. Punkt 1 ska inte gälla komponenter eller separata tekniska enheter som är särskilt konstruerade eller avsedda för nya fordon som inte omfattas av denna förordning.
3. Med avvikelse från punkt 1 får medlemsstaterna tillåta tillhandahållande på marknaden eller ibruktagande av komponenter eller separata tekniska enheter som har undantagits från en eller flera bestämmelser i denna förordning enligt artikel 40 eller som är avsedda att monteras på fordon som omfattas av godkännanden som beviljats enligt artikel 42 och som avser ifrågavarande komponent eller separata tekniska enhet.
4. Med avvikelse från punkt 1 och om inte annat föreskrivs i denna förordning eller i någon av de delegerade akter som antas enligt denna förordning får medlemsstaterna tillåta tillhandahållande på marknaden eller ibruktagande av komponenter eller separata tekniska enheter som är avsedda att monteras i fordon som vid tidpunkten för tillhandahållandet på marknaden eller ibruktagandet inte behövde typgodkännas enligt denna förordning eller enligt direktiv 2002/24/EG.
KAPITEL XII
SKYDDSKLAUSULER
Artikel 46
Förfarande för att hantera fordon, system, komponenter eller separata tekniska enheter som utgör en allvarlig risk på nationell nivå
1. Om en medlemsstats marknadstillsynsmyndigheter har vidtagit åtgärder i enlighet med artikel 20 i förordning (EG) nr 765/2008 eller om de har tillräckliga skäl att anta att ett fordon, ett system, en komponent eller en separat teknisk enhet som omfattas av denna förordning utgör en allvarlig risk för människors hälsa eller säkerhet eller andra aspekter av skyddet av allmänintressen som omfattas av denna förordning, ska den godkännandemyndighet som beviljade godkännandet utvärdera fordonet, systemet, komponenten eller den separata tekniska enheten med avseende på alla de krav som fastställs i denna förordning. De berörda ekonomiska aktörerna ska samarbeta fullt ut med godkännande- och/eller marknadstillsynsmyndigheterna.
Om den godkännandemyndighet som beviljade godkännandet vid utvärderingen konstaterar att fordonet, systemet, komponenten eller den separata tekniska enheten inte uppfyller kraven i denna förordning ska den utan dröjsmål ålägga den berörda ekonomiska aktören att vidta alla lämpliga korrigerande åtgärder för att fordonet, systemet, komponenten eller den separata tekniska enheten ska uppfylla dessa krav eller dra tillbaka produkten från marknaden eller återkalla den inom en rimlig period, som står i förhållande till typen av risk.
Artikel 21 i förordning (EG) nr 765/2008 ska tillämpas på de åtgärder som avses i andra stycket i denna punkt.
2. Om godkännandemyndigheterna anser att den bristande överensstämmelsen inte bara gäller det nationella territoriet, ska de informera kommissionen och de andra medlemsstaterna om utvärderingsresultaten och om de åtgärder som de har ålagt den ekonomiska aktören.
3. Den ekonomiska aktören ska se till att alla lämpliga korrigerande åtgärder vidtas i fråga om alla icke överensstämmande fordon, system, komponenter eller separata tekniska enheter som den har släppt ut på marknaden eller registrerat eller för vars ibruktagande i unionen de ansvarar.
4. Om den berörda ekonomiska aktören inte vidtar lämpliga korrigerande åtgärder inom den period som avses i punkt 1 andra stycket, ska de nationella myndigheterna vidta lämpliga åtgärder för att förbjuda eller begränsa tillhandahållande på marknaden, registrering eller ibruktagande av fordon, system, komponenter eller separata tekniska enheter på deras nationella marknad, dra tillbaka dem från den marknaden eller återkalla dem.
5. De nationella myndigheterna ska utan dröjsmål underrätta kommissionen och de andra medlemsstaterna om de åtgärder som avses i punkt 4.
I den information som lämnas ska alla tillgängliga uppgifter ingå, särskilt de uppgifter som krävs för att kunna identifiera det fordon, det system, den komponent eller den separata tekniska enhet som inte uppfyller kraven, dess ursprung, vilken typ av bristande överensstämmelse som görs gällande och vilken risk som är aktuell, vilken typ av nationell åtgärd som vidtagits och dess varaktighet samt den berörda ekonomiska aktörens synpunkter. Godkännandemyndigheterna ska i synnerhet ange om den bristande överensstämmelsen beror på något av följande:
a)
Fordonet, systemet, komponenten eller den separata tekniska enheten uppfyller inte krav som rör personers hälsa eller säkerhet, miljöskydd eller andra aspekter av skyddet av allmänintressen som omfattas av denna förordning.
b)
Brister i de tillämpliga akter som förtecknas i bilaga II.
6. Medlemsstaterna ska inom en månad informera kommissionen och de andra medlemsstaterna om vidtagna åtgärder och om eventuella kompletterande uppgifter som de har tillgång till med avseende på fordonets, systemets, komponentens eller den separata tekniska enhetens bristande överensstämmelse med kraven samt eventuella invändningar mot den anmälda nationella åtgärden.
7. Om varken en medlemsstat eller kommissionen har invänt mot en åtgärd som en medlemsstat har vidtagit inom en månad från mottagandet av den information som avses i punkt 6 i denna artikel, ska åtgärden utvärderas av kommissionen i enlighet med artikel 47.
8. Medlemsstaterna ska se till att lämpliga begränsande åtgärder vidtas avseende berörda fordon, system, komponenter eller separata tekniska enheter utan dröjsmål, till exempel att fordonet, systemet, komponenten eller den separata tekniska enheten dras tillbaka från marknaden.
Artikel 47
Unionsförfarande för skyddsåtgärder
1. Om det under det förfarande som beskrivs i artikel 46.3 och 46.4 gjorts invändningar mot en åtgärd som en medlemsstat har vidtagit eller om kommissionen anser att en nationell åtgärd strider mot unionslagstiftningen ska kommissionen utan dröjsmål utvärdera den nationella åtgärden efter samråd med medlemsstaterna och den eller de berörda ekonomiska aktörerna. På grundval av resultaten av denna utvärdering ska kommissionen, i enlighet med granskningsförfarande som avses i artikel 73.2, fastställa om den nationella åtgärden anses vara berättigad eller inte.
Kommissionen ska underrätta alla medlemsstater och den eller de berörda ekonomiska aktörerna om beslutet.
2. Om kommissionen anser att den nationella åtgärden är berättigad ska alla medlemsstater vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att det fordon, det system, den komponent eller den separata tekniska enhet som inte uppfyller kraven dras tillbaka från deras marknader och underrätta kommissionen om detta. Om den nationella åtgärden inte anses vara berättigad ska den berörda medlemsstaten dra tillbaka eller anpassa åtgärden, i enlighet med det beslut som avses i punkt 1.
3. Om den nationella åtgärden anses berättigad och tillskrivs brister i denna förordning eller i de delegerade akter eller genomförandeakter som antagits enligt denna förordning, ska kommissionen föreslå lämpliga åtgärder enligt följande:
a)
Om delegerade akter eller genomförandeakter som antagits enligt denna förordning berörs, ska kommissionen föreslå nödvändiga ändringar av den berörda akten.
b)
Om FN/ECE-föreskrifter berörs ska kommissionen utarbeta utkast till nödvändiga ändringar av berörda FN/ECE-föreskrifter i enlighet med det förfarande som är tillämpligt enligt 1958 års reviderade överenskommelse.
Artikel 48
Överensstämmande fordon, system, komponenter eller separata tekniska enheter som utgör en allvarlig risk
1. Om en medlemsstat efter en utvärdering enligt artikel 46.1 konstaterar att fordon, system, komponenter eller separata tekniska enheter trots att de uppfyller de tillämpliga kraven eller är korrekt märkta, utgör en allvarlig säkerhetsrisk eller kan skada miljön eller folkhälsan allvarligt, ska den ålägga den berörda ekonomiska aktören att vidta lämpliga åtgärder för att se till att fordonet, systemet, komponenten eller den separata tekniska enheten vid utsläppande på marknaden, registrering eller efter ibruktagande inte längre utgör en sådan risk, för att dra tillbaka fordonet, systemet, komponenten eller den separata tekniska enheten från marknaden eller återkalla produkten inom en period som är rimlig i förhållande till typen av risk. Medlemsstaten får vägra att registrera sådana fordon till dess att fordonstillverkaren har vidtagit alla lämpliga åtgärder.
2. För fordon, system, komponenter eller separata tekniska enheter som avses i punkt 1 ska den ekonomiska aktören se till att korrigerande åtgärder vidtas med avseende på alla sådana fordon, system, komponenter eller separata tekniska enheter som släpps ut på marknaden, registreras eller tas i bruk i unionen.
3. Den medlemsstat som avses i punkt 1 ska inom en månad underrätta kommissionen och de andra medlemsstaterna om alla tillgängliga uppgifter, särskilt de uppgifter som krävs för att identifiera fordonet, systemet, komponenten eller den separata tekniska enheten, dess ursprung och leveranskedja, vilken typ av risk som är aktuell, vilken typ av nationella åtgärder som vidtagits och deras varaktighet.
4. Kommissionen ska utan dröjsmål samråda med medlemsstaterna och den eller de berörda ekonomiska aktörerna, och särskilt med den godkännandemyndighet som beviljade typgodkännandet, och utvärdera de nationella åtgärder som vidtagits. På grundval av den utvärderingen ska kommissionen fastställa om den nationella åtgärd som avses i punkt 1 anses vara berättigad eller inte och om det är nödvändigt föreslå lämpliga åtgärder.
5. Kommissionen ska rikta sitt beslut till alla medlemsstater och omedelbart underrätta dem och den eller de berörda ekonomiska aktörerna om beslutet.
Artikel 49
Fordon, system, komponenter eller separata tekniska enheter som inte överensstämmer med den godkända typen
1. Om nya fordon, system, komponenter eller separata tekniska enheter som åtföljs av intyg om överensstämmelse eller försetts med godkännandemärke inte överensstämmer med den godkända typen, ska den godkännandemyndighet som beviljade EU-typgodkännandet vidta nödvändiga åtgärder, inbegripet återkallelse av typgodkännandet, för att se till att serietillverkade fordon, system, komponenter eller separata tekniska enheter överensstämmer med den godkända typen.
2. Med avseende på punkt 1 ska avvikelser från uppgifterna i EU-typgodkännandeintyget eller informationsmaterialet anses utgöra bristande överensstämmelse med den godkända typen.
3. Om en godkännandemyndighet visar att nya fordon, komponenter eller separata tekniska enheter som åtföljs av intyg om överensstämmelse eller som försetts med godkännandemärke som utfärdats i en annan medlemsstat inte överensstämmer med den godkända typen, kan den begära att den godkännandemyndighet som beviljade EU-typgodkännandet kontrollerar att de serietillverkade fordonen, systemen, komponenterna eller separata tekniska enheterna fortsättningsvis överensstämmer med den godkända typen. Efter att ha tagit emot en sådan begäran ska den godkännandemyndighet som beviljade EU-typgodkännandet vidta de begärda åtgärderna så snart som möjligt och senast inom tre månader från dagen för begäran.
4. Godkännandemyndigheten ska begära att den godkännandemyndighet som beviljade EU-typgodkännandet av ett system, en komponent, en separat teknisk enhet eller ett icke färdigbyggt fordon vidtar nödvändiga åtgärder för att se till att serietillverkade fordon åter bringas att överensstämma med den godkända typen i följande fall:
a)
Om det i samband med EU-typgodkännande av fordon visat sig att ett fordons bristande överensstämmelse uteslutande beror på bristande överensstämmelse hos ett system, en komponent eller en separat teknisk enhet.
b)
Om det i samband med etappvis typgodkännande visat sig att den bristande överensstämmelsen hos ett etappvis färdigbyggt fordon uteslutande beror på bristande överensstämmelse hos ett system, en komponent eller en separat teknisk enhet som ingår i det icke färdigbyggda fordonet eller på bristande överensstämmelse hos det icke färdigbyggda fordonet i sig.
5. Efter att ha tagit emot en sådan begäran ska den berörda godkännandemyndigheten, vid behov i samarbete med den godkännandemyndighet som lämnade in begäran, vidta nödvändiga åtgärder snarast möjligt och senast tre månader från dagen för begäran.
6. Om bristande överensstämmelse konstateras, ska godkännandemyndigheten i den medlemsstat som beviljade EU-typgodkännandet av systemet, komponenten eller den separata tekniska enheten eller det icke färdigbyggda fordonet vidta de åtgärder som anges i punkt 1.
Godkännandemyndigheterna ska inom en månad underrätta varandra om varje återkallelse av EU-typgodkännanden och orsakerna till detta.
7. Om den godkännandemyndighet som beviljade EU-typgodkännandet bestrider den bristande överensstämmelse som anmälts till den, ska de berörda medlemsstaterna söka lösa denna tvist. Kommissionen ska hållas underrättad och, om det är nödvändigt, inleda samråd i syfte att nå fram till en uppgörelse.
Artikel 50
Utsläppande på marknaden och ibruktagande av delar eller utrustning som kan utgöra en allvarlig risk för nödvändiga systems korrekta funktion
1. Delar eller utrustning som kan utgöra en allvarlig risk för den korrekta funktionen hos system som är nödvändiga för ett fordons säkerhet eller dess miljöprestanda får inte släppas ut på marknaden, registreras eller tas i bruk och ska vara förbjudna, om de inte har beviljats tillstånd av en godkännandemyndighet i enlighet med artikel 51.1 och 51.4.
2. För att säkerställa en enhetlig tillämpning av punkt 1 kan kommissionen anta genomförandeakter för att fastställa en förteckning över sådana delar eller sådan utrustning utifrån tillgänglig information, i synnerhet information som medlemsstaterna tillhandahåller om
a)
graden av allvar i risken avseende säkerhet eller miljöprestanda hos fordon som utrustats med de aktuella delarna eller den aktuella utrustningen,
b)
de eventuella konsekvenserna av ett eventuellt krav på godkännande av delar eller utrustning enligt denna artikel för konsumenter och tillverkare på eftermarknaden.
Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 73.2.
3. Punkt 1 ska inte tillämpas på originaldelar eller originalutrustning eller på delar eller utrustning som har typgodkänts i enlighet med någon av de akter som förtecknas i bilaga II, såvida godkännandet inte hänför sig till andra aspekter än de som omfattas av punkt 1.
Punkt 1 ska inte tillämpas på delar eller utrustning som uteslutande framtagits för tävlingsfordon som inte är avsedda för användning på allmänna vägar. Om delar eller utrustning som upptas på en förteckning som upprättats genom en genomförandeakt som avses i punkt 2 kan användas både i tävlingsfordon och i fordon som är avsedda för användning på allmänna vägar, får dessa delar eller denna utrustning inte tillhandahållas allmänheten för användning i fordon avsedda för väg, såvida de inte uppfyller kraven i denna artikel. Kommissionen ska vid behov anta bestämmelser för att identifiera de delar eller den utrustning som avses i denna punkt.
4. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade aktier i enlighet med artikel 75 avseende de krav som de delar och den utrustning som avses i punkt 1 i den här artikeln ska uppfylla.
Dessa krav kan baseras på de akter som förtecknas i bilaga II eller kan bestå av en jämförelse mellan delen eller utrustningen och miljö- eller säkerhetsprestanda hos originalfordonet eller någon av dess delar beroende på vad som är lämpligt. Oavsett vilket ska kraven säkerställa att delarna eller utrustningen inte påverkar funktionen hos de system som är nödvändiga för fordonets säkerhet eller dess miljöprestanda.
Artikel 51
Delar eller utrustning som kan utgöra en allvarlig risk för nödvändiga systems korrekta funktion - kompletterande krav
1. Med avseende på tillämpningen av artikel 50.1 ska tillverkaren av delar eller utrustning till godkännandemyndigheten inlämna en ansökan tillsammans med en provningsrapport från en utnämnd teknisk tjänst som intygar att de delar och den utrustning för vilka tillstånd söks uppfyller de krav som avses i artikel 50.4. Endast en ansökan får lämnas in av tillverkaren per typ av del och endast till en godkännandemyndighet.
På begäran av en annan medlemsstats behöriga myndighet ska den godkännandemyndighet som har beviljat tillståndet inom en månad från mottagandet av begäran till den förstnämnda myndigheten översända en kopia av det begärda intyget om tillstånd inklusive bilagor via ett gemensamt och säkert system för elektronisk kommunikation. Kopian får även föreligga i form av en säker elektronisk fil.
2. Ansökan ska innehålla uppgifter om tillverkaren av delar eller utrustning, om typ, identifikation och delnummer samt fordonstillverkarens namn, fordonstypen och, om det är lämpligt, tillverkningsår eller annan information som medger identifikation av det fordon som dessa delar eller denna utrustning ska monteras i.
När godkännandemyndigheten, med beaktande av provningsrapporten och övriga styrkande uppgifter, är övertygad om att delarna eller utrustningen i fråga uppfyller kraven i artikel 50.4, ska den ge tillstånd till att delarna eller utrustningen släpps ut på marknaden och tas i bruk, om inte annat följer av punkt 4 andra stycket i den här artikeln.
Godkännandemyndigheten ska utan dröjsmål utfärda ett intyg till tillverkaren.
3. Kommissionen får anta genomförandeakter för att fastställa en mall och ett numreringssystem för det intyg som avses i punkt 2 tredje stycket i denna artikel. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 73.2.
4. Tillverkaren ska utan dröjsmål informera den godkännandemyndighet som gav sitt tillstånd om eventuella ändringar avseende de villkor enligt vilka det utfärdades. Denna godkännandemyndighet ska besluta om det är nödvändigt att revidera tillståndet eller utfärda ett nytt och om ytterligare provningar är nödvändiga.
Tillverkaren ska se till att delarna och utrustningen tillverkas och fortsätter att tillverkas i enlighet med de villkor enligt vilka tillståndet utfärdades.
5. Innan ett tillstånd beviljas ska godkännandemyndigheten kontrollera att det finns tillfredsställande rutiner och förfaranden för att säkerställa effektiv kontroll av produktionsöverensstämmelsen.
Om godkännandemyndigheten finner att villkoren för att utfärda tillståndet inte längre är uppfyllda, ska den begära att tillverkaren vidtar de åtgärder som krävs för att se till att delarna eller utrustningen återigen bringas i överensstämmelse. Om det är nödvändigt ska godkännandemyndigheten återkalla tillståndet.
6. De olika medlemsstaternas godkännandemyndigheter ska uppmärksamma kommissionen på all oenighet beträffande det tillstånd som avses i punkt 2 andra stycket. Kommissionen ska vidta lämpliga åtgärder för att lösa oenigheten, och även vid behov begära att tillståndet återkallas, efter att ha samrått med godkännandemyndigheterna.
7. Till dess att den förteckning som avses i artikel 50.2 har upprättats, får medlemsstaterna behålla nationella bestämmelser om vilka delar eller vilken utrustning som kan påverka den korrekta funktionen hos system som är nödvändiga för fordonets säkerhet eller dess miljöprestanda.
Artikel 52
Återkallelse av fordon, system, komponenter eller separata tekniska enheter
1. En tillverkare som beviljats ett EU-typgodkännande av komplett fordon ska omedelbart underrätta den godkännandemyndighet som godkänt fordonet om tillverkaren åläggs att, i enlighet med förordning (EG) nr 765/2008, återkalla fordon som släppts ut på marknaden, registrerats eller för vars ibruktagande tillverkaren var ansvarig, på grund av att ett system, en komponent eller en separat teknisk enhet som monterats på fordonet utgör en allvarlig risk för säkerheten, folkhälsan eller miljöskyddet, oberoende av om godkännande beviljats i vederbörlig ordning i enlighet med den här förordningen, eller på grund av att en del som inte är föremål för några särskilda krav enligt typgodkännandelagstiftningen utgör en allvarligt risk för säkerheten, folkhälsan eller miljöskyddet.
2. En tillverkare av system, komponenter eller separata tekniska enheter som beviljats ett EU-typgodkännande ska omedelbart underrätta den godkännandemyndighet som godkänt produkten om tillverkaren åläggs att i enlighet med förordning (EG) nr 765/2008 återkalla system, komponenter eller separata tekniska enheter som släppts ut på marknaden eller registrerats eller för vars ibruktagande tillverkaren var ansvarig på grund av att de utgör en allvarlig risk för säkerheten, arbetarskydd, folkhälsan eller miljöskyddet, oberoende av om godkännande beviljats i vederbörlig ordning enligt den här förordningen.
3. Tillverkaren ska föreslå godkännandemyndigheten lämpliga korrigerande åtgärder för att undanröja den allvarliga risk som avses i punkterna 1 och 2. Godkännandemyndigheten ska utan dröjsmål meddela godkännandemyndigheterna i de övriga medlemsstaterna de föreslagna korrigerande åtgärderna.
Godkännandemyndigheterna ska se till att de korrigerande åtgärderna genomförs på ett verksamt sätt i deras respektive medlemsstater.
4. Om den berörda godkännandemyndigheten anser att åtgärderna är otillräckliga eller inte har genomförts tillräckligt snabbt, ska den utan dröjsmål informera den godkännandemyndighet som beviljat EU-typgodkännandet.
Den godkännandemyndighet som beviljade EU-typgodkännandet ska därefter informera tillverkaren. Om tillverkaren inte föreslår och genomför effektiva korrigerande åtgärder, ska den godkännandemyndighet som beviljat EU-typgodkännandet vidta alla skyddsåtgärder som krävs, inbegripet återkallelse av EU-typgodkännandet. Vid återkallelse av EU-typgodkännande ska godkännandemyndigheten inom en månad från en sådan återkallelse underrätta tillverkaren, övriga medlemsstaters godkännandemyndigheter och kommissionen om detta med rekommenderad post eller likvärdigt elektroniskt medel.
Artikel 53
Delgivning av beslut och tillgängliga rättsmedel
1. I varje beslut som fattas enligt denna förordning och varje beslut som innebär att EU-typgodkännande vägras eller återkallas, att registrering vägras, att utsläppande på marknaden, registrering eller ibruktagande av ett fordon förbjuds eller förenas med begränsningar eller att tillbakadragande av ett fordon från marknaden ska ske, ska de skäl på vilka beslutet grundas redovisas utförligt.
2. Den berörda parten ska underrättas om varje sådant beslut och samtidigt upplysas om vilka rättsmedel som är tillgängliga inom ramen för gällande rätt i den berörda medlemsstaten och tidsfristerna för att utöva dessa rättsmedel.
KAPITEL XIII
INTERNATIONELLA FÖRESKRIFTER
Artikel 54
FN/ECE-föreskrifter som krävs för EU-typgodkännande
1. FN/ECE-föreskrifter eller ändringar av dessa som unionen har röstat för eller som unionen har anslutit sig till och som förtecknas i denna förordning eller i de delegerade akter som antagits enligt denna förordning ska vara en del av de krav som ställs för ett EU-typgodkännandet av ett fordon.
2. Medlemsstaternas godkännandemyndigheter ska godta godkännanden som beviljats enligt de FN/ECE-föreskrifter som avses i punkt 1 samt, i tillämpliga fall, tillhörande godkännandemärken i stället för motsvarande godkännanden och godkännandemärken som beviljats i enlighet med denna förordning och de delegerade akter som antagits enligt denna förordning.
3. Om unionen har röstat för en FN/ECE-föreskrift eller ändringar av denna med avseende på ett EU-typgodkännande av fordon, ska kommissionen i enlighet med artikel 75 anta en delegerad akt som gör FN/ECE-föreskriften eller ändringar av denna obligatoriska och för att ändra denna förordning och de delegerade akter som antagits enligt denna förordning, beroende på vad som är lämpligt.
Den delegerade akten ska ange dag för obligatorisk tillämpning av FN/ECE-föreskriften eller ändringarna av denna och ska när det är lämpligt innehålla övergångsbestämmelser.
Kommissionen ska anta separata delegerade akter som anger den obligatoriska tillämpningen av FN/ECE-föreskrifter.
KAPITEL XIV
TILLHANDAHÅLLANDE AV TEKNISK INFORMATION
Artikel 55
Information riktad till användarna
1. Tillverkaren får inte, avseende de uppgifter som föreskrivs i denna förordning, eller i de delegerade akter eller genomförandeakter som antagits enligt denna förordning, tillhandahålla teknisk information som avviker från de uppgifter som godkänts av godkännandemyndigheten.
2. Om så föreskrivs i en delegerad akt eller en genomförandeakt som antagits enligt denna förordning, ska tillverkaren ge användarna tillgång till all relevant information och nödvändiga instruktioner som beskriver eventuella särskilda villkor eller begränsningar för användningen av ett fordon, ett system, en komponent eller en separat teknisk enhet.
3. Den information som avses i punkt 2 ska tillhandahållas på det eller de officiella språken i den medlemsstat där fordonet är avsett att släppas ut på marknaden, registreras eller tas i bruk. Den ska tillhandahållas i användarhandboken efter godkännandemyndighetens godtagande.
Artikel 56
Information riktad till tillverkare av komponenter eller separata tekniska enheter
1. Fordonstillverkaren ska ge tillverkare av komponenter eller separata tekniska enheter tillgång till alla uppgifter som krävs för EU-typgodkännande av komponenter eller separata tekniska enheter eller för erhållande av tillstånd enligt artikel 50, inbegripet i förekommande fall ritningar som avses i de delegerade akter och genomförandeakter som antagits enligt denna förordning.
Fordonstillverkaren får kräva att tillverkarna av komponenter eller separata tekniska enheter ingår bindande avtal om att information som inte är allmänt tillgänglig eller som hänför sig till immateriella rättigheter ska hållas konfidentiell.
2. En tillverkare av komponenter eller separata tekniska enheter som är innehavare av ett EG-typgodkännandeintyg som i enlighet med i artikel 31.4 omfattar begränsningar för användningen eller särskilda monteringskrav eller båda delarna, ska tillhandahålla fordonstillverkaren fullständig, utförlig information om detta.
Om så föreskrivs i en delegerad akt som antas enligt denna förordning, ska tillverkaren av komponenter eller separata tekniska enheter tillsammans med dessa komponenter eller separata tekniska enheter tillhandahålla instruktioner rörande begränsningar för användningen eller särskilda monteringskrav eller båda delarna.
KAPITEL XV
TILLGÅNG TILL INFORMATION OM REPARATION OCH UNDERHÅLL
Artikel 57
Tillverkares skyldigheter
1. Tillverkare ska tillhandahålla obegränsad tillgång till information om reparation och underhåll av fordonet till oberoende aktörer genom webbplatser i ett standardiserat format på ett lättillgängligt och direkt sätt. Denna tillgång ska särskilt ges på ett sätt som är icke-diskriminerande jämfört med de former eller den tillgång som gäller för auktoriserade återförsäljare och verkstäder. Denna skyldighet ska inte gälla om ett fordon har godkänts som ett fordon som tillverkas i små serier.
2. Till dess att kommissionen har antagit en gemensam standard ska den information som avses i punkt 1 lämnas på ett enhetligt sätt som kan behandlas av oberoende aktörer med rimlig arbetsinsats.
Tillverkarna ska även ge oberoende aktörer och auktoriserade återförsäljare och verkstäder tillgång till utbildningsmaterial.
3. Den information som avses i punkt 1 ska minst omfatta följande:
a)
Fordonets entydiga identifieringsnummer.
b)
Servicehandböcker inklusive reparations- och underhållsregister samt servicescheman.
c)
Tekniska manualer och rapporter om teknisk service.
d)
Komponent- och diagnosinformation (t.ex. högsta respektive lägsta teoretiska mätvärden).
e)
Kopplingsscheman.
f)
Diagnostiska felkoder, inklusive tillverkarspecifika koder.
g)
Identifieringsnummer för mjukvara och kalibreringskontrollnummer för en viss fordonstyp.
h)
Information om, och förmedlad med hjälp av, märkesskyddade verktyg och utrustning.
i)
Information om dataregistrering samt bidirektionella övervaknings- och provningsdata.
j)
Arbetsenheter.
4. Auktoriserade återförsäljare eller verkstäder som ingår i en viss fordonstillverkares distributionsnät ska betraktas som oberoende aktörer i den mening som avses i denna förordning, om de tillhandahåller reparations- och underhållstjänster för fordon som omfattas av en annan tillverkares distributionsnät i vilket de inte ingår.
5. Information om reparation och underhåll av fordonen ska alltid vara tillgänglig, utom när underhållsarbete måste utföras på informationssystemen.
6. För tillverkning och underhåll av ersättnings- eller servicekomponenter samt diagnosverktyg och provningsutrustning som är OBD-kompatibla ska tillverkarna, på ett sätt som inte diskriminerar, tillhandahålla relevant OBD-information samt information om reparation och underhåll av fordonen till alla berörda företag som tillverkar eller reparerar komponenter, diagnosverktyg eller provningsutrustning.
7. För utformning och tillverkning av fordonssystem för alternativbränslefordon ska tillverkarna, på ett icke-diskriminerande sätt, tillhandahålla relevant OBD-information samt information om reparation och underhåll av fordonen till alla berörda företag som tillverkar, installerar eller reparerar utrustning för alternativbränslefordon.
8. I samband med ansökan om EU-typgodkännande ska tillverkaren för godkännandemyndigheten styrka att denna förordning efterlevs i fråga om den information som krävs enligt denna artikel.
Om sådan information inte finns tillgänglig eller inte överensstämmer med denna förordning och de delegerade akter och genomförandeakter som antagits enligt denna förordning vid tidpunkten för ansökan om EU-typgodkännande, ska tillverkaren tillhandahålla den inom sex månader från dagen för typgodkännandet.
Kommissionen får anta genomförandeakter för att fastställa en mall för ett intyg om tillgång till fordonets OBD-information och information om reparation och underhåll av fordonet, vilket ger godkännandemyndigheten uppgifter som styrker överensstämmelsen med denna förordning. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 73.2.
9. Om uppgifter som styrker överensstämmelsen med denna förordning inte tillhandahålls inom den tid som avses i punkt 8 andra stycket, ska godkännandemyndigheten vidta lämpliga åtgärder för att se till att bestämmelserna efterlevs.
10. Tillverkaren ska på sina webbplatser tillhandahålla ändringar och tillägg till informationen om reparation och underhåll av fordon samtidigt som dessa ställs till förfogande för auktoriserade verkstäder.
11. Om ett fordons reparations- och underhållsregister lagras i en central databas hos tillverkaren eller för dennes räkning, ska oberoende verkstäder ha kostnadsfri tillgång till detta register och ska kunna föra in uppgifter om reparation och underhåll som de utfört.
12. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 75 där närmare bestämmelser fastställs om kraven på tillgång till information om reparation och underhåll, särskilt tekniska specifikationer om hur information om reparation och underhåll av fordonet ska tillhandahållas.
Artikel 58
Ansvar när det gäller flera innehavare av typgodkännande
1. Vid typgodkännande i flera steg eller etappvis typgodkännande ska den tillverkare som ansvarar för respektive typgodkännande också vara ansvarig för att meddela reparationsinformation om särskilda system, komponenter eller separata tekniska enheter eller den särskilda etappen till både den slutliga tillverkaren och oberoende aktörer.
2. Den slutliga tillverkaren ska ansvara för att tillhandahålla information till oberoende aktörer om det kompletta fordonet.
Artikel 59
Avgift för tillgång till information om reparation och underhåll av fordon
1. Tillverkaren får ta ut en rimlig och proportionell avgift för tillgången till den information om reparation och underhåll av fordon som omfattas av denna förordning. En avgift är inte rimlig eller proportionell om den avhåller oberoende aktörer från att söka tillgång därför att den inte står i proportion till den utsträckning den oberoende aktören använder sig av denna tillgång.
2. Tillverkaren ska tillhandahålla information om reparation och underhåll av fordon dagligen, månadsvis och årsvis, med olika avgifter för tillgång till informationen beroende på den tidsperiod för vilken tillgång ges.
Artikel 60
Forum för tillgång till fordonsinformation
Tillämpningsområdet för den verksamhet som utförs av det forum för tillgång till fordonsinformation som inrättades i enlighet med artikel 13.9 i kommissionens förordning (EG) nr 692/2008 av den 18 juli 2008 om genomförande och ändring av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 715/2007 om typgodkännande av motorfordon med avseende på utsläpp från lätta personbilar och lätta nyttofordon (Euro 5 och Euro 6) och om tillgång till information om reparation och underhåll av fordon (28) ska utvidgas till de fordon som omfattas av denna förordning.
På grundval av indikationer på avsiktlig eller oavsiktlig felaktig användning av OBD-information om fordonet och information om reparation och underhåll av fordonet, ska det forum som avses i första stycket ge kommissionen råd om åtgärder för att förhindra sådant missbruk av information.
KAPITEL XVI
UTNÄMNING OCH ANMÄLAN AV TEKNISKA TJÄNSTER
Artikel 61
Krav avseende tekniska tjänster
1. De utnämnande godkännandemyndigheterna ska innan de utnämner en teknisk tjänst enligt artikel 63 säkerställa att den tekniska tjänsten uppfyller kraven i punkterna 2-9 i denna artikel.
2. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 64.1 ska en teknisk tjänst vara etablerad enligt en medlemsstats nationella rätt och vara en juridisk person.
3. En teknisk tjänst ska vara ett tredjepartsorgan som inte är involverat i konstruktion, tillverkning, leverans eller underhåll av de fordon, system, komponenter eller separata tekniska enheter som den bedömer.
Ett organ som hör till en näringslivsorganisation eller branschorganisation som företräder företag som är involverade i konstruktion, tillverkning, leverans, installation, användning eller underhåll av de fordon, system, komponenter eller separata tekniska enheter som det bedömer, provar eller inspekterar får anses uppfylla kraven i första stycket, förutsatt att det kan styrkas att organet är oberoende och att intressekonflikter inte föreligger.
4. En teknisk tjänst, dess högsta ledning och den personal som ansvarar för att utföra de olika verksamhetskategorier för vilka tjänsten utnämnts i enlighet med artikel 63.1 får inte vara konstruktör, tillverkare, leverantör eller ansvara för underhåll av de fordon, system, komponenter eller separata tekniska enheter som den bedömer och inte heller företräda parter som är involverade i dessa verksamheter. Detta ska inte hindra användning av bedömda fordon, system, komponenter eller separata tekniska enheter som avses i punkt 3 i den här artikeln som är nödvändiga för den tekniska tjänstens verksamhet eller användning av sådana fordon, system, komponenter eller separata tekniska enheter för personligt bruk.
En teknisk tjänst ska se till att dess dotterbolags eller underleverantörers verksamhet inte påverkar sekretessen, objektiviteten eller opartiskheten inom de verksamhetskategorier som tjänsten har utnämnts för att utföra.
5. En teknisk tjänst och dess personal ska utföra de verksamhetskategorier för vilka tjänsten har utnämnts med största möjliga yrkesintegritet och erforderlig teknisk kompetens på det specifika området och vara fria från varje påtryckning och incitament, i synnerhet ekonomiska incitament, som kan påverka deras omdöme eller resultaten av deras bedömningar, särskilt när det gäller påtryckningar och incitament från personer eller grupper av personer som berörs av verksamhetens resultat.
6. En teknisk tjänst ska vara i stånd att utföra alla de verksamhetskategorier för vilka den utnämnts i enlighet med artikel 63.1 genom att på ett tillfredsställande sätt visa för den utnämnande godkännandemyndigheten att den har
a)
personal med lämplig kompetens, teknisk specialkunskap och yrkesutbildning samt lämplig erfarenhet för att utföra uppdraget,
b)
beskrivningar av de förfaranden som är relevanta för de verksamhetskategorier för vilka den önskar utnämnas, varvid det garanteras att förfarandena är öppna och kan upprepas,
c)
förfaranden för att utöva de verksamhetskategorier för vilka den önskar utnämnas med vederbörlig hänsyn tagen till den tekniska komplexiteten hos fordonet, systemet, komponenten eller den separata tekniska enheten i fråga och produktionsprocessens omfattning eller seriemässiga karaktär, och
d)
nödvändiga medel för att på lämpligt sätt kunna utföra uppgifterna relaterade till de verksamhetskategorier för vilka den önskar utnämnas och tillgång till den utrustning eller de hjälpmedel som är nödvändiga.
Den tekniska tjänsten ska dessutom visa den utnämnande godkännandemyndigheten att den respekterar de standarder som fastställs i de delegerade akter som antas enligt artikel 65 och som är relevanta för de verksamhetskategorier för vilka tjänsten har utnämnts.
7. De tekniska tjänsternas, deras högsta lednings och bedömningspersonalens opartiskhet ska säkerställas. De får inte delta i någon verksamhet som kan påverka dess objektivitet och integritet med hänsyn till de verksamhetskategorier för vilka tjänsten har utnämnts.
8. Tekniska tjänster ska teckna ansvarsförsäkring för sina verksamheter såvida inte medlemsstaten i enlighet med nationell rätt tar på sig ansvaret eller medlemsstaten själv är direkt ansvarig för bedömningen av överensstämmelse.
9. Personalen vid en teknisk tjänst ska iaktta tystnadsplikt beträffande all information som de erhåller vid utförandet av sina uppgifter enligt denna förordning eller de nationella bestämmelser som genomför den, utom gentemot den godkännandemyndighet som utnämner tjänsten eller när det krävs enligt unionsrätten eller nationell rätt. Immaterialrätten ska vara skyddad.
Artikel 62
Dotterbolag och underentreprenörer till tekniska tjänster
1. En teknisk tjänst får lägga ut delar av den verksamhet för vilken den utnämns i enlighet med artikel 63.1 på underentreprenad eller låta verksamheten utföras av ett dotterbolag endast efter medgivande från den utnämnande godkännandemyndigheten.
2. Om en teknisk tjänst lägger ut specifika uppgifter med anknytning till de verksamhetskategorier som de utnämnts att utföra eller anlitar ett dotterbolag ska den se till att underentreprenören eller dotterbolaget uppfyller kraven i artikel 61 och informera den utnämnande godkännandemyndigheten om detta.
3. De tekniska tjänsterna ska ta det fulla ansvaret för alla uppgifter som utförs av dess underentreprenörer eller dotterbolag, oavsett var de är etablerade.
4. De tekniska tjänsterna ska se till att den utnämnande godkännandemyndigheten har tillgång till de relevanta handlingarna rörande bedömningen av underentreprenörens eller dotterbolagets kvalifikationer och de uppgifter som de har utfört.
Artikel 63
Utnämning av tekniska tjänster
1. Beroende på kompetensområde ska de tekniska tjänsterna utnämnas för en eller flera av följande verksamhetskategorier:
a)
kategori A: tekniska tjänster som i sina egna anläggningar genomför de provningar som avses i denna förordning och i de akter som förtecknas i bilaga II,
b)
kategori B: tekniska tjänster som övervakar de provningar som avses i denna förordning och i de akter som förtecknas i bilaga II och som utförs i tillverkarens anläggningar eller i en tredje parts anläggningar,
c)
kategori C: tekniska tjänster som regelbundet bedömer och övervakar tillverkarens rutiner för kontroll av produktionsöverensstämmelsen,
d)
kategori D: tekniska tjänster som övervakar eller genomför provningar eller inspektioner för övervakningen av produktionsöverensstämmelse.
2. En godkännandemyndighet kan utnämnas till teknisk tjänst för en eller flera av de verksamheter som avses i punkt 1.
3. Andra tekniska tjänster än de som har utnämnts av ett tredjeland i enlighet med artikel 64 får anmälas som teknisk tjänst i den mening som avses i artikel 67, men endast om ett sådant godtagande av tekniska tjänster föreskrivs i ett bilateralt avtal mellan unionen och det berörda tredjelandet. Detta ska inte förhindra en teknisk tjänst etablerad enligt en medlemsstats nationella rätt i enlighet med artikel 61.2 från att etablera dotterbolag i tredjeländer, förutsatt att dotterbolagen står under den utnämnda tekniska tjänstens direkta ledning och kontroll.
Artikel 64
Tillverkarens ackrediterade interna tekniska tjänster
1. En tillverkares ackrediterade interna tekniska tjänst får utnämnas endast för verksamhet inom kategori A med avseende på tekniska krav för vilka självprovning är tillåten i enlighet med en delegerad akt som antagits enligt denna förordning. Den tekniska tjänsten ska utgöra en separat och urskiljbar del av företaget och får inte medverka i konstruktion, tillverkning, leverans eller underhåll av de fordon, system, komponenter eller separata tekniska enheter som det ska bedöma.
2. En ackrediterad intern teknisk tjänst ska uppfylla följande krav:
a)
Utöver att vara utnämnd av en medlemsstats godkännandemyndighet ska den vara ackrediterad av ett nationellt ackrediteringsorgan enligt definitionen i artikel 2 led 11 i förordning (EG) nr 765/2008 och i enlighet med de standarder och förfaranden som avses i artikel 65 i den här förordningen.
b)
Den ackrediterade interna tekniska tjänsten och dess personal ska vara organisatoriskt åtskilda från det företag som de är en del av och ha rapporteringsmetoder som säkerställer att de är opartiska, och de ska styrka detta för det berörda nationella ackrediteringsorganet.
c)
Varken den ackrediterade interna tekniska tjänsten och dess personal får delta i någon verksamhet som kan påverka dess objektivitet och integritet i samband med de verksamhetskategorier för vilka den utnämnts.
d)
Den ackrediterade interna tekniska tjänsten ska tillhandahålla sina tjänster enbart till det företag som den är en del av.
3. En ackrediterad intern teknisk tjänst behöver inte anmälas till kommissionen enligt artikel 67, men information om dess ackreditering ska lämnas av det företag som den är en del av, eller av det nationella ackrediteringsorganet, till den utnämnande godkännandemyndigheten på denna myndighets begäran.
Artikel 65
Förfaranden för fastställande av prestandakrav och bedömning av tekniska tjänster
För att se till att tekniska tjänster uppfyller samma högt ställda prestandakrav i alla medlemsstater ska kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 75 med avseende på de krav som de tekniska tjänsterna måste uppfylla och förfarandet för bedömning av dem i enlighet med artikel 66 och ackreditering av dem i enlighet med artikel 64.
Artikel 66
Bedömning av de tekniska tjänsternas kompetens
1. Den utnämnande godkännandemyndigheten ska upprätta en bedömningsrapport som visar att den tekniska tjänst som önskar utnämnas har bedömts med avseende på dess efterlevnad av kraven i denna förordning och de delegerade akter som antagits enligt denna förordning. Den rapporten kan inbegripa ett ackrediteringsintyg som utfärdats av ett ackrediteringsorgan.
2. Bedömningen som den rapport som avses i punkt 1 bygger på ska utföras i enlighet med bestämmelserna i en delegerad akt som antas enligt artikel 65. Bedömningsrapporten ska ses över minst vart tredje år.
3. Bedömningsrapporten ska på begäran översändas till kommissionen. I detta fall, och om bedömningen inte bygger på ett intyg om ackreditering utfärdat av ett nationellt ackrediteringsorgan som intygar att den tekniska tjänsten uppfyller kraven i denna förordning, ska den utnämnande godkännandemyndigheten förse kommissionen med dokumentation som styrker den tekniska tjänstens kompetens och åtgärder som vidtagits för att se till att den tekniska tjänsten övervakas regelbundet av den utnämnande godkännandemyndigheten och uppfyller kraven i denna förordning och de delegerade akter som antas enligt denna förordning.
Den godkännandemyndighet som avser att utnämnas till teknisk tjänst i enlighet med artikel 63.2 ska visa att den uppfyller tillämpliga krav genom dokumentation i form av en bedömning utförd av bedömare som är oberoende i förhållande till den verksamhet som bedöms. Sådana bedömare kan komma från samma organisation under förutsättning att de är oberoende i förhållande till den personal som utför den verksamhet som är föremål för bedömning.
4. En ackrediterad intern teknisk tjänst ska uppfylla de relevanta bestämmelserna i denna artikel.
Artikel 67
Anmälningsförfaranden
1. Medlemsstaterna ska till kommissionen anmäla namn, adress, inbegripet elektronisk adress, ansvariga personer och verksamhetskategorier för varje teknisk tjänst som de har utnämnt, samt alla senare ändringar av dessa utnämnda tjänster. Av anmälan ska det framgå vilka områden i förteckningen i bilaga II som de tekniska tjänsterna har utnämnts för.
2. En teknisk tjänst får bedriva sådana verksamheter som avses i artikel 63.1 för den utnämnande godkännandemyndighets räkning som ansvarar för typgodkännandet endast om detta på förhand har anmälts till kommissionen i enlighet med punkt 1 i den här artikeln.
3. Samma tekniska tjänst får utnämnas av flera utnämnande godkännandemyndigheter och anmälas av dessa utnämnande godkännandemyndigheters medlemsstater oberoende av vilken eller vilka verksamhetskategorier som den kommer att bedriva i enlighet med artikel 63.1.
4. Kommissionen ska informeras om alla senare relevanta ändringar av den utnämnda tjänsten.
5. Om en viss organisation eller ett visst behörigt organ, vars verksamhet inte omfattas av artikel 63.1, behöver utnämnas för tillämpning av en akt som förtecknas i bilaga II, ska anmälan göras enligt den här artikeln.
6. Kommissionen ska på sin webbplats offentliggöra en förteckning och närmare uppgifter om de tekniska tjänster som anmälts i enlighet med denna artikel.
Artikel 68
Ändringar av utnämningar
1. Om en utnämnande godkännandemyndighet har konstaterat eller har informerats om att en teknisk tjänst som den utnämnt inte längre uppfyller de krav som anges i denna förordning eller att den underlåter att fullgöra sina skyldigheter, ska myndigheten begränsa eller återkalla utnämningen tillfälligt eller slutgiltigt, beroende på hur allvarlig underlåtenheten att uppfylla kraven eller fullgöra skyldigheterna är. Den medlemsstat som har anmält denna tekniska tjänst ska omedelbart underrätta kommissionen om detta. Kommissionen ska på motsvarande sätt ändra de offentliggjorda uppgifter som avses i artikel 67.6.
2. I händelse av begränsning eller tillfällig eller slutgiltig återkallelse av utnämningen eller om den tekniska tjänsten har upphört med verksamheten ska den utnämnande godkännandemyndigheten vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att den tekniska tjänstens akter antingen behandlas av en annan teknisk tjänst eller hålls tillgängliga för den utnämnande godkännandemyndigheten eller marknadstillsynsmyndigheterna på deras begäran.
Artikel 69
Ifrågasättande av de tekniska tjänsternas kompetens
1. Kommissionen ska undersöka alla fall där den tvivlar på att en teknisk tjänst har erforderlig kompetens eller att en teknisk tjänst fortsatt uppfyller de krav och fullgör de skyldigheter som den omfattas av, och även alla fall där den gjorts uppmärksam på att det föreligger sådana tvivel.
2. Den utnämnande godkännandemyndighetens medlemsstat ska på begäran ge kommissionen all information om grunderna för att utnämna eller bibehålla utnämningen av den tekniska tjänsten.
3. Kommissionen ska se till att all känslig information som erhålls under dess undersökningar behandlas konfidentiellt.
4. Om kommissionen konstaterar att en teknisk tjänst inte uppfyller eller inte längre uppfyller utnämningskraven, ska den meddela detta till den utnämnande godkännandemyndighetens medlemsstat, i syfte att, i samarbete med den medlemsstaten, fastställa vilka korrigerande åtgärder som krävs, och anmoda den medlemsstaten att vidta de korrigerande åtgärderna, inbegripet vid behov återkallande av utnämningen.
Artikel 70
Krav avseende de tekniska tjänsternas verksamhet
1. Tekniska tjänster ska utföra de verksamhetskategorier för vilka de utnämnts av den utnämnande godkännandemyndigheten och i enlighet med de bedömnings- och provningsförfaranden som fastställs i denna förordning och i de akter som förtecknas i bilaga II.
Tekniska tjänster ska övervaka eller ska själva genomföra de provningar som krävs för godkännande eller inspektioner enligt denna förordning eller i någon av de akter som förtecknas i bilaga II, utom i de fall där alternativa förfaranden medges. De tekniska tjänsterna ska inte genomföra provningar, bedömningar eller inspektioner för vilka de inte vederbörligen har utnämnts av sin godkännandemyndighet.
2. Tekniska tjänster ska alltid
a)
låta sin utnämnande godkännandemyndighet, om det är lämpligt, närvara vid förfarandet för bedömning av överensstämmelse, och
b)
utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 61.9 och 71, förse sin utnämnande godkännandemyndighet med sådan information som kan komma att begäras om de olika verksamhetskategorier som omfattas av denna förordnings tillämpningsområde.
3. Om en teknisk tjänst konstaterar att en tillverkare inte uppfyller kraven i denna förordning, ska den rapportera detta till den utnämnande godkännandemyndigheten så att den utnämnande godkännandemyndigheten ålägger tillverkaren att vidta lämpliga korrigerande åtgärder, och följaktligen inte utfärdar typgodkännandeintyg, om inte lämpliga korrigerande åtgärder vidtagits på ett sätt som godkännandemyndigheten godkänner.
4. Om en teknisk tjänst, som agerar för den utnämnande godkännandemyndighetens räkning, under sin övervakning av produktionsöverensstämmelsen efter det att ett typgodkännandeintyg utfärdats, konstaterar att ett fordon, ett system, en komponent eller en separat teknisk enhet inte längre överensstämmer med denna förordning, ska den rapportera detta till den utnämnande godkännandemyndigheten. Godkännandemyndigheten ska vidta de lämpliga åtgärder som föreskrivs i artikel 33.
Artikel 71
Informationskrav för de tekniska tjänsterna
1. De tekniska tjänsterna ska underrätta sin utnämnande godkännandemyndighet om följande:
a)
Varje upptäckt bristande överensstämmelse som kan föranleda att ett intyg om typgodkännande måste avslås, begränsas eller återkallas tillfälligt eller slutgiltigt.
b)
Alla omständigheter som inverkar på utnämningens räckvidd och villkor.
c)
Varje begäran från marknadstillsynsmyndigheterna om information om deras verksamheter.
2. På sin utnämnande godkännandemyndighets begäran ska de tekniska tjänsterna tillhandahålla information om verksamheterna inom ramen för utnämningen, och om all annan verksamhet som de utför, inklusive gränsöverskridande verksamhet och underentreprenad.
KAPITEL XVII
GENOMFÖRANDEAKTER OCH DELEGERADE AKTER
Artikel 72
Genomförandeakter
I syfte att uppnå målen i denna förordning och för att fastställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning ska kommissionen, i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 73.2, anta genomförandeakter om fastställande av följande genomförandeåtgärder:
a)
Mallen för tillverkarens förklaring avseende uthålligheten för system, delar och utrustning som är kritiska för funktionssäkerheten som avses i artikel 22.7.
b)
Mallar för den informationshandling och det underlag som avses i artikel 27.4.
c)
Det numreringssystem för EU-typgodkännandeintyg som avses i artikel 29.4.
d)
Mallen för det EU-typgodkännandeintyg som avses i artikel 30.2.
e)
Den mall för provningsresultat som bifogas det EU-typgodkännandeintyg som avses i artikel 30.3.
f)
Den mall för förteckningen över tillämpliga krav eller akter som avses i artikel 30.6.
g)
De allmänna kraven avseende provningsrapportens format som avses i artikel 32.1.
h)
Mallen för det intyg om överensstämmelse som avses i artikel 38.2.
i)
Mallen för det EU-typgodkännandemärke som avses i artikel 39.3.
j)
De tillstånd för att bevilja EU-typgodkännande som innebär undantag för ny teknik eller nya koncept som avses i artikel 40.3.
k)
De mallar för det typgodkännande och det intyg om överensstämmelse med avseende på ny teknik eller nya principer som avses i artikel 40.4.
l)
De tillstånd för medlemsstater att förlänga typgodkännandets giltighetstid som avses i artikel 41.2.
m)
Den förteckning över delar och utrustning som avses i artikel 50.2.
n)
Den mall och det numreringssystem för det intyg som avses i artikel 51.3 samt aspekter som rör det godkännandeförfarande som avses i den artikeln.
o)
Mallen för det intyg som tillhandahåller typgodkännandemyndigheten uppgifter som styrker efterlevnad som avses i artikel 57.8.
Artikel 73
Kommittéförfarande
1. Kommissionen ska biträdas av tekniska kommittén för motorfordon, som inrättats genom artikel 40 i direktiv 2007/46/EG. Denna kommitté ska vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011.
2. När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.
Om kommittén inte avger något yttrande, ska kommissionen inte anta utkastet till genomförandeakt och artikel 5.4 tredje stycket i förordning (EU) nr 182/2011 ska tillämpas.
Artikel 74
Ändring av bilagorna
Utan att det påverkar tillämpningen av andra bestämmelser i denna förordning avseende ändring av bilagorna ska kommissionen även ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 75 med avseende på ändringar av följande:
i)
Del B och C i bilaga II när det gäller införande av ytterligare funktionssäkerhetskrav och krav på fordonskonstruktion för tunga fyrhjulingar avsedda att framföras på väg i underkategori L7e-A.
ii)
Bilagorna II och V i syfte att införa rättsaktshänvisningar och korrigeringar.
iii)
Del B i bilaga V för att ändra tillämpliga referensbränslen.
iv)
Delarna C och D i bilaga VI i syfte att ta hänsyn till resultaten av den undersökning som avses i artikel 23.4 och antagande av FN/ECE-föreskrifter.
Artikel 75
Utövande av delegering
1. Befogenheten att anta delegerade akter ska ges till kommissionen med förbehåll för de villkor som anges i denna artikel.
2. Den befogenhet att anta delegerade akter som avses i artiklarna 18.3, 20.2, 21.5, 22.5, 22.6, 23.6, 23.12, 24.3, 25.8, 32.6, 33.6, 50.4, 54.3, 57.12, 65 och 74 ska ges till kommissionen för en period av fem år från och med den 22 mars 2013.
3. Den delegering av befogenhet som avses i artiklarna 18.3, 20.2, 21.5, 22.5, 22.6, 23.6, 23.12, 24.3, 25.8, 32.6, 33.6, 50.4, 54.3, 57.12, 65 och 74 får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet. Ett beslut om återkallande innebär att delegeringen av den befogenhet som anges i beslutet upphör att gälla. Beslutet får verkan dagen efter det att det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning, eller vid ett senare i beslutet angivet datum. Det påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan har trätt i kraft.
4. Så snart kommissionen antar en delegerad akt ska den samtidigt delge Europaparlamentet och rådet denna.
5. En delegerad akt som antas enligt artiklarna 18.3, 20.2, 21.5, 22.5, 22.6, 23.6, 23.12, 24.3, 25.8, 32.6, 33.6, 50.4, 54.3, 57.12, 65 och 74 ska träda i kraft endast om varken Europaparlamentet eller rådet har gjort invändningar inom en period av två månader från den dag då akten delgavs Europaparlamentet och rådet, eller om både Europaparlamentet och rådet, före utgången av den perioden, har underrättat kommissionen om att de inte kommer att invända. Denna period ska förlängas med två månader på Europaparlamentets eller rådets initiativ.
KAPITEL XVIII
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 76
Sanktioner
1. Medlemsstaterna ska fastställa sanktioner för ekonomiska aktörer vid överträdelser av denna förordning och de delegerade akter eller genomförandeakter som antas enligt denna förordning. De ska vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att sanktionerna tillämpas. Sanktionerna ska vara effektiva, proportionella och avskräckande. Medlemsstaterna ska anmäla dessa bestämmelser till kommissionen senast den 23 mars 2015 och ska utan dröjsmål meddela eventuella senare ändringar som påverkar bestämmelserna.
2. Bland annat följande överträdelser ska medföra sanktioner:
a)
Lämnande av falsk uppgift under godkännandeförfarandet eller förfaranden som leder till återkallande.
b)
Förfalskning av provningsresultat för typgodkännande.
c)
Undanhållande av uppgifter eller tekniska specifikationer som kan leda till att typgodkännandet återkallas, avslås eller dras in.
d)
Användning av manipulationsanordningar.
e)
Vägran att lämna ut uppgifter.
f)
Ekonomiska aktörer som tillhandahåller fordon, system, komponenter eller separata tekniska enheter på marknaden som omfattas av kraven på godkännande, utan att ett sådant godkännande beviljats, eller som med denna avsikt förfalskar handlingar eller märkningar.
Artikel 77
Övergångsbestämmelser
1. Utan att det påverkar tillämpningen av andra bestämmelser i denna förordning ska denna förordning inte innebära att EU-typgodkännanden som beviljats fordon eller system, komponenter eller separata tekniska enheter före den 1 januari 2016 blir ogiltiga.
2. Om inte annat föreskrivs ska EU-typgodkännanden som beviljats fordon, system, komponenter eller separata tekniska enheter i enlighet med de akter som avses i artikel 81.1 förbli giltiga fram till de datum som anges i bilaga IV för de olika fordonskategorierna.
3. Genom undantag från denna förordning ska nya fordonstyper i kategorierna L1e, L2e och L6e eller nya system, komponenter eller separata tekniska enheter avsedda för sådana fordonstyper fortsättningsvis vara typgodkända enligt direktiv 2002/24/EG fram till den 31 december 2016.
4. Godkännandemyndigheterna ska fortsätta att bevilja utökningar av godkännanden av de fordon, system, komponenter eller separata tekniska enheter som avses i punkt 1 i enlighet med direktiv 2002/24/EG och de direktiv som förtecknas i artikel 81.1. Sådana godkännanden ska emellertid inte användas i syfte att erhålla ett typgodkännande av komplett fordon enligt denna förordning.
5. Genom undantag från direktiv 2002/24/EG ska typgodkännande även beviljas för fordon som senast den 31 december 2015 uppfyller kraven i denna förordning och de delegerade akter som antas enligt denna förordning om miljökrav och krav på framdrivningen enligt del A i bilaga II.
I ett sådant fall ska nationella myndigheterna ska inte förbjuda, begränsa eller hindra registrering, utsläppande på marknaden eller ibruktagande av fordon som uppfyller typgodkännandekraven.
Artikel 78
Rapport
1. Senast den 31 december 2020 ska medlemsstaterna lämna information till kommissionen om tillämpningen av typgodkännandeförfarandena enligt denna förordning.
2. På grundval av den information som lämnas enligt punkt 1 ska kommissionen lägga fram en rapport för Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av denna förordning senast den 31 december 2021. I rapporten ska kommissionen särskilt överväga huruvida det, på grundval av erfarenheterna av tillämpningen av denna förordning, skulle vara lämpligt att i kapitel X även föreskriva om EU-typgodkännande av små serier. Om kommissionen anser det vara nödvändigt ska den lägga fram ett förslag om denna fråga.
Artikel 79
Översyn rörande avancerade bromssystem
1. Senast den 31 december 2019 ska kommissionen lägga fram en rapport för Europaparlamentet och rådet.
2. Den rapporten ska utreda frågan om obligatorisk montering på motorcyklar i underkategori L3e-A1 av ett låsningsfritt bromssystem som kompletteras med ett kombinerat bromssystem, efter fordonstillverkarens val. Rapporten ska baseras på en bedömning av den tekniska genomförbarheten av ett sådant krav, en kostnadseffektivitetsanalys, en analys av trafikolyckor och ett samråd med berörda aktörer. Den ska dessutom beakta befintliga relaterade europeiska och internationella standarder.
3. I enlighet med den rapport som avses i punkt 2 ska medlemsstaterna senast den 31 december 2017 förse kommissionen med en trafikolycksstatistik för de berörda motorcyklarna som omfattar de fyra föregående åren och som baserar sig på den fordonsindelning som fastställs i bilaga I och den typ av avancerat bromssystem som monterats.
4. På grundval av resultaten i rapporten ska kommissionen överväga möjligheten att lägga fram ett lagstiftningsförslag om obligatorisk montering av avancerade bromssystem på den berörda fordonskategorin.
Artikel 80
Översyn rörande enskilda fordonsgodkännanden
1. Senast den 31 december 2022 ska kommissionen lägga fram en rapport för Europaparlamentet och rådet avseende de frågor som avses i punkt 3.
2. Rapporten ska grundas på samråd med berörda parter och ska beakta befintliga relaterade europeiska och internationella standarder.
3. Senast den 31 december 2021 ska medlemsstaterna underrätta kommissionen om
a)
antalet enskilda godkännanden per år som medlemsstatens nationella myndigheter beviljat fordon i kategori L före deras första registrering sedan den 1 januari 2016,
b)
de nationella kriterierna som sådana godkännanden grundat sig på om dessa kriterier avvek från de obligatoriska kraven för EU-typgodkännande.
4. Rapporten ska vid behov åtföljas av lagstiftningsförslag och ska undersöka införandet av enskilda godkännanden i denna förordning på grundval av harmoniserade krav.
Artikel 81
Upphävande
1. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 77 i denna förordning, ska direktiv 2002/24/EG samt direktiven 93/14/EEG, 93/30/EEG, 93/33/EEG, 93/93/EEG, 95/1/EG, 97/24/EG, 2000/7/EG, 2002/51/EG, 2009/62/EG, 2009/67/EG, 2009/78/EG, 2009/79/EG, 2009/80/EG och 2009/139/EG upphöra att gälla med verkan från och med den 1 januari 2016.
2. Hänvisningar till de upphävda direktiven ska anses som hänvisningar till denna förordning och ska vad gäller direktiv 2002/24/EG läsas enligt jämförelsetabellen i bilaga IX.
Artikel 82
Ikraftträdande och tillämpning
1. Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
2. Den ska tillämpas från och med den 1 januari 2016.
Från och med den 22 mars 2013 får nationella myndigheter, efter en begäran från en tillverkare, inte vägra att bevilja ett EU-typgodkännande eller ett nationellt typgodkännande för en ny fordonstyp, eller förbjuda registrering, utsläppande på marknaden eller ibruktagande av ett nytt fordon om det berörda fordonet uppfyller kraven i denna förordning och de delegerade akter och genomförandeakter som antas enligt denna förordning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Strasbourg den 15 januari 2013.