NAŘÍZENÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY (EU) č. 1011/2012
ze dne 17. října 2012
o statistice držby cenných papírů
(ECB/2012/24)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na článek 5 tohoto statutu,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2223/96 ze dne 25. června 1996 o Evropském systému národních a regionálních účtů ve Společenství (dále jen „ESA 95“) (1), a zejména na přílohu A uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2533/98 ze dne 23. listopadu 1998 o shromažďování statistických informací Evropskou centrální bankou (2), a zejména na čl. 5 odst. 1 a čl. 6 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Evropské centrální banky (ES) č. 958/2007 ze dne 27. července 2007 o statistice aktiv a pasiv investičních fondů (ECB/2007/8) (3),
s ohledem na nařízení Evropské centrální banky (ES) č. 24/2009 ze dne 19. prosince 2008 o statistice aktiv a pasiv účelových finančních společností zapojených do sekuritizačních transakcí (ECB/2008/30) (4),
s ohledem na nařízení Evropské centrální banky (ES) č. 25/2009 ze dne 19. prosince 2008 o rozvaze sektoru měnových finančních institucí (ECB/2008/32) (5),
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS (6),
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu (7),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Aby mohla plnit úkoly Evropského systému centrálních bank (ESCB) a monitorovat finanční trhy a finanční činnost v rámci eurozóny, je třeba, aby Evropská centrální banka (ECB) ve spolupráci s národními centrálními bankami shromažďovala velmi kvalitní statistické informace podle jednotlivých cenných papírů, pokud se týká cenných papírů v držbě institucionálních sektorů eurozóny a cenných papírů emitovaných rezidenty eurozóny a držených institucionálními sektory mimo eurozónu.
(2)
S cílem přispět k řádnému provádění opatření, která přijímají příslušné orgány v oblasti dohledu nad úvěrovými institucemi a stability finančního systému, a pro účely analýzy transmisního mechanismu měnové politiky je třeba, aby ECB od bankovních skupin shromažďovala informace o jejich držbě cenných papírů podle jednotlivých cenných papírů.
(3)
Účelem shromažďování údajů je poskytnout ECB komplexní statistické informace o tom, jak jsou hospodářská odvětví a jednotlivé bankovní skupiny v členských státech eurozóny angažovány v určitých třídách cenných papírů, jakož i o vztazích mezi hospodářskými odvětvími držitelů a emitentů cenných papírů a o trhu cenných papírů emitovaných rezidenty eurozóny. Jak je významné mít přesné a podrobně členěné informace o angažovanosti hospodářských odvětví a bankovních skupin v určitých třídách cenných papírů, se stalo zřejmým v průběhu finanční krize, neboť rizika ohrožující finanční stabilitu vzhledem k mechanismům nákazy na úrovni jednotlivých finančních institucí, jež způsobují určité třídy cenných papírů, nelze z agregovaných údajů řádně rozpoznat. Včasné informace o držbě cenných papírů na úrovni jednotlivých cenných papírů rovněž ECB umožní sledovat přenos rizik z finančních trhů do reálné ekonomiky.
(4)
Tyto statistické informace kromě toho pomohou ECB při provádění analýzy vývoje na finančním trhu a při sledování změn portfolií cenných papírů hospodářských odvětví a vztahů mezi finančními zprostředkovateli a nefinančními investory.
(5)
S ohledem na propojení měnové politiky se stabilitou finančního systému je shromažďování statistických informací podle jednotlivých cenných papírů, pokud se týká pozic držby cenných papírů a finančních transakcí, jakož i pro účely odvození transakcí z pozic, rovněž nezbytné pro uspokojení potřeby pravidelných i ad hoc analýz k podpoře ECB při provádění měnové a finanční analýzy a pro příspěvek ESCB ke stabilitě finančního systému. Tyto statistické informace umožní spojit informace o cenných papírech držených institucionálními sektory s informacemi o jednotlivých emitentech po celém světě, a poskytnout tak významný nástroj ke sledování vzniku a vývoje finanční nerovnováhy.
(6)
Je rovněž nezbytné umožnit, aby ECB poskytovala analytickou a statistickou podporu Evropské radě pro systémová rizika v souladu s nařízením Rady (EU) č. 1096/2010 ze dne 17. listopadu 2010 o pověření Evropské centrální banky zvláštními úkoly, které se týkají fungování Evropské rady pro systémová rizika (8).
(7)
Z tohoto důvodu by Rada guvernérů ECB měla pro účely shromažďování údajů podle tohoto nařízení určit zpravodajské bankovní skupiny s ohledem na velikost konsolidované rozvahy každé skupiny ve srovnání s aktivy konsolidované rozvahy všech bankovních skupin v Evropské unii, význam činnosti skupiny v konkrétním segmentu bankovní činnosti a relevanci skupiny pro stabilitu a fungování finančního systému v eurozóně a/nebo v jednotlivých členských státech.
(8)
Měla by se uplatňovat pravidla ochrany a využití důvěrných statistických informací stanovená v článku 8 nařízení Rady (ES) č. 2533/98.
(9)
Zpravodajskou povinností podle tohoto nařízení včetně výjimek z této povinnosti nejsou dotčeny zpravodajské povinnosti zakotvené v jiných právních aktech a nástrojích ECB, které mohou alespoň částečně rovněž zahrnovat vykazování statistických informací o držbě cenných papírů podle jednotlivých cenných papírů.
(10)
Je třeba zavést postup pro účinné provádění technických změn příloh tohoto nařízení za předpokladu, že takové změny nezmění základní koncepční rámec, ani nepříznivě neovlivní zatížení zpravodajských jednotek v členských státech. Při uplatňování tohoto postupu musí být brán ohled na stanoviska Výboru pro statistiku ESCB,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení:
1.
shromažďováním údajů podle „jednotlivých cenných papírů“ se rozumí shromažďování údajů členěných podle jednotlivých cenných papírů;
2.
„pozicí“ se rozumí stavová hodnota cenných papírů, jejichž druhy jsou uvedeny v odstavci 15 a které skutečné zpravodajské jednotky vlastní či drží v úschově na konci referenčního období, jak je dále vymezeno v části 4 přílohy II;
3.
„mateřská úvěrová instituce“, „mateřská finanční holdingová společnost“, „dceřiná společnost“ a „pobočka“ mají stejný význam jako v definici v článku 4 směrnice 2006/48/ES;
4.
„bankovní skupinou“ se rozumí a) mateřská úvěrová instituce a všechny její finanční dceřiné společnosti a pobočky s výjimkou pojišťoven, které získaly úřední povolení v souladu s článkem 6 směrnice 73/239/EHS (9) nebo článkem 4 směrnice 2002/83/ES (10); nebo b) mateřská finanční holdingová společnost a všechny její finanční dceřiné společnosti a pobočky s výjimkou pojišťoven, které získaly úřední povolení v souladu s článkem 6 směrnice 73/239/EHS nebo článkem 4 směrnice 2002/83/ES, za předpokladu, že v obou případech je mateřská společnost v čele bankovní skupiny. Subjekt bez dceřiných společností tvoří sám o sobě skupinu za předpokladu, že subjekt sám není dceřinou společností;
5.
„rezident“ má stejný význam jako v definici v čl. 1 odst. 4 nařízení (ES) č. 2533/98;
6.
„měnová finanční instituce“, „úvěrová instituce“ a „fond peněžního trhu“ mají stejný význam jako v definici v článku 1 nařízení (ES) č. 25/2009 (ECB/2008/32). Sektor měnových finančních institucí se skládá z úvěrových institucí a fondů peněžního trhu;
7.
„investiční fond“ má stejný význam jako v definici v článku 1 nařízení (ES) č. 958/2007 (ECB/2007/8);
8.
„účelová finanční společnost“ má stejný význam jako v definici v čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 24/2009 (ECB/2008/30);
9.
„uschovatelem“ se rozumí subjekt, který patří do sektoru „finančních institucí“ (S.12 (11)) a který provádí úschovu a správu finančních nástrojů na účet klientů včetně svěřenské správy a souvisejících služeb, jako je správa hotovosti nebo zajištění, jak je uvedeno v oddílu B bodu 1 přílohy I směrnice 2004/39/ES;
10.
„subjektem v čele bankovní skupiny“ se rozumí mateřská společnost bankovní skupiny za předpokladu, že je buď mateřskou úvěrovou institucí v EU nebo mateřskou finanční holdingovou společností v EU, jak je vymezeno v článku 4 směrnice 2006/48/ES a jak je provedeno v členských státech Unie, avšak s tím, že „EU“ se nahrazuje pojmem „eurozóna“ a „členský stát“ se nahrazuje pojmem „členský stát eurozóny“;
11.
„subjektem v čele zpravodajské skupiny“ se rozumí subjekt v čele bankovní skupiny, kterou Rada guvernérů určila jako zpravodajskou skupinu podle čl. 2 odst. 4;
12.
„investorem“ se rozumí subjekt či osoba, jež vlastní finanční nástroje;
13.
„cennými papíry v úschově“ se rozumějí cenné papíry, které jménem investorů drží a spravují uschovatelé;
14.
„příslušnou národní centrální bankou“ se rozumí národní centrální banka členského státu eurozóny, v němž je zpravodajská jednotka rezidentem;
15.
„cennými papíry“ se rozumí tyto druhy cenných papírů:
a)
„dluhové cenné papíry“ (F.3);
b)
„kótované akcie“ (F.511);
c)
„akcie nebo podílové listy investičních fondů“ (F.52);
16.
„držbou cenných papírů“ se rozumí ekonomické vlastnictví cenných papírů, jejichž druhy jsou uvedeny v odstavci 15;
17.
„kódem ISIN“ se rozumí mezinárodní identifikační číslo cenného papíru přidělené cenným papírům, které se skládá z 12 alfanumerických znaků a jednoznačně určuje emisi cenných papírů (podle normy ISO 6166).
Článek 2
Skutečný soubor zpravodajských jednotek
1. Skutečný soubor zpravodajských jednotek se skládá z rezidentských měnových finančních institucí, investičních fondů, účelových finančních společností, uschovatelů a subjektů v čele bankovních skupin, které Rada guvernérů podle odstavce 4 určila jako zpravodajské skupiny a které byly o své zpravodajské povinnosti vyrozuměny podle odstavce 5 (společně dále jen „skutečné zpravodajské jednotky“ a jednotlivě dále jen „skutečná zpravodajská jednotka“).
2. Pokud fond peněžního trhu, investiční fond nebo účelová finanční společnost nemají podle svého vnitrostátního práva právní subjektivitu, odpovídají za vykazování informací vyžadovaných na základě tohoto nařízení osoby, které jsou na základě právních předpisů oprávněny tyto subjekty zastupovat, nebo - v případě neexistence formálního zastoupení - osoby, které podle příslušných vnitrostátních právních předpisů odpovídají za jednání těchto subjektů.
3. Na skutečné zpravodajské jednotky se vztahuje úplná zpravodajská povinnost, pokud se neuplatňuje výjimka udělená podle článku 4.
4. Rada guvernérů může rozhodnout, že bankovní skupina je zpravodajskou skupinou, pokud má tato bankovní skupina v souladu s hlavou V kapitolou 4 oddílem 1 směrnice 2006/48/ES aktiva konsolidované rozvahy:
a)
která převyšují 0,5 % celkových aktiv konsolidované rozvahy bankovních skupin v Unii (dále jen „prahová hodnota 0,5 %“), a to na základě posledních aktuálních údajů, jež má ECB k dispozici, tj.:
i)
údajů, jež se vztahují ke konci prosince kalendářního roku předcházejícího oznámení podle odstavce 5, nebo
ii)
nejsou-li údaje podle odrážky i) k dispozici, údajů, jež se vztahují ke konci prosince předchozího roku, nebo
b)
která jsou nižší než prahová hodnota 0,5 % nebo se této hodnotě rovnají, za předpokladu, že bankovní skupina splňuje určitá kvantitativní nebo kvalitativní kritéria, která ji činí významnou pro stabilitu a fungování finančního systému v eurozóně (pokud jde např. o vzájemné propojení s jinými finančními institucemi v eurozóně, činnost v rámci více jurisdikcí, nezastupitelnost, složitost korporační struktury) a/nebo v jednotlivém členském státě eurozóny (pokud jde např. o relativní význam bankovní skupiny v rámci konkrétního segmentu trhu bankovních služeb v jednom či více členských státech eurozóny).
5. Příslušná národní centrální banka vyrozumí subjekty v čele zpravodajských skupin o rozhodnutí Rady guvernérů podle odstavce 4, jakož i o jejich povinnostech na základě tohoto nařízení.
6. Aniž by byl dotčen článek 10, začnou subjekty v čele zpravodajských skupin, které byly vyrozuměny podle odstavce 5 poté, co začalo první vykazování na základě tohoto nařízení, vykazovat údaje nejpozději ve lhůtě šesti měsíců ode dne vyrozumění.
7. Subjekt v čele zpravodajské skupiny, který byl vyrozuměn podle odstavce 5, oznamuje příslušné národní centrální bance změny svého jména či právní formy, fúze či restrukturalizace či jakoukoli jinou událost či okolnost, která má vliv na zpravodajskou povinnost tohoto subjektu, nejpozději do 14 dnů ode dne, kdy tato událost či okolnost nastala.
8. Na subjekt v čele zpravodajské skupiny, který byl vyrozuměn podle odstavce 5, se povinnosti vymezené v tomto nařízení vztahují, dokud jej příslušná národní centrální banka nevyrozumí o opaku.
Článek 3
Statistická zpravodajská povinnost
1. Měnové finanční instituce, investiční fondy, účelové finanční společnosti a uschovatelé poskytují své příslušné národní centrální bance údaje, v členění podle jednotlivých cenných papírů, o pozicích ke konci čtvrtletí nebo ke konci měsíce a o finančních transakcích v průběhu referenčního měsíce nebo čtvrtletí v souladu s odstavcem 5, nebo statistické informace nezbytné k odvození těchto transakcí, týkající se držby cenných papírů s kódem ISIN na vlastní účet v souladu s částí 2 přílohy I. Tyto údaje se vykazují čtvrtletně nebo měsíčně v souladu se zpravodajskými pokyny, které stanoví příslušné národní centrální banky.
2. Uschovatel příslušné národní centrální bance oznámí provádění činnosti uschovatele do jednoho týdne ode dne, kdy započne s činností uschovatele, bez ohledu na to, zda očekává, že se na něj bude vztahovat řádná zpravodajská povinnost na základě tohoto nařízení, s výjimkou případu, kdy uschovatel tuto činnost oznámil jiným příslušným orgánům.
Uschovatelé poskytují příslušné národní centrální bance čtvrtletně nebo měsíčně v souladu se zpravodajskými pokyny stanovenými příslušnými národními centrálními bankami údaje, členěné podle jednotlivých cenných papírů, o pozicích ke konci čtvrtletí nebo ke konci měsíce týkající se těchto cenných papírů s kódem ISIN:
a)
cenné papíry, které mají v úschově jménem rezidentských investorů, kteří v souladu s částí 3 přílohy I nevykazují držbu na vlastní účet podle odstavce 1;
b)
cenné papíry, které mají v úschově jménem nefinančních investorů, kteří jsou rezidenty v jiných členských státech eurozóny, v souladu s částí 4 přílohy I;
c)
cenné papíry emitované subjekty v eurozóně, které mají v úschově jménem investorů, kteří jsou rezidenty v členských státech mimo eurozónu, a investorů, kteří jsou rezidenty mimo Unii, v souladu s částí 5 přílohy I.
3. Subjekty v čele zpravodajských skupin poskytují příslušné národní centrální bance čtvrtletně údaje, členěné podle jednotlivých cenných papírů, o pozicích cenných papírů s kódem ISIN ke konci čtvrtletí, které jsou v držbě jejich skupiny včetně nerezidentských subjektů. Tyto údaje se vykazují na základě portfolia skupiny vyjádřeného v hrubých hodnotách bez očištění o držbu cenných papírů emitovaných subjekty téže skupiny.
V souladu s pokyny příslušné národní centrální banky vykazují subjekty v čele zpravodajských skupin údaje o držbě cenných papírů na základě jednoho ze tří přístupů uvedených v části 6 přílohy I.
4. Zpravodajskou povinností na základě tohoto nařízení včetně výjimek z této povinnosti nejsou dotčeny zpravodajské povinnosti vymezené v a) nařízení (ES) č. 25/2009 (ECB/2008/32), b) nařízení (ES) č. 958/2007 (ECB/2007/8) a c) nařízení (ES) č. 24/2009 (ECB/2008/30).
5. Skutečné zpravodajské jednotky vykazují v souladu s pokyny příslušné národní centrální banky buď a) údaje, členěné podle jednotlivých cenných papírů, o měsíčních nebo čtvrtletních finančních transakcích a pokud to vyžaduje příslušná národní centrální banka, jiné změny objemu; nebo b) statistické informace nezbytné k odvození finančních transakcí na základě jednoho z přístupů uvedených v části 1 přílohy I. Další požadavky a zásady pro sestavování transakcí jsou uvedeny v části 3 přílohy II.
6. Skutečné zpravodajské jednotky na pokyn příslušné národní centrální banky čtvrtletně nebo měsíčně vykazují údaje o pozicích ke konci čtvrtletí nebo ke konci měsíce a v souladu s odstavcem 5 statistické informace o držbě cenných papírů bez kódu ISIN v průběhu referenčního čtvrtletí nebo měsíce v souladu s částí 7 přílohy I. Tento odstavec neplatí pro skutečné zpravodajské jednotky, kterým byly uděleny výjimky podle článku 4.
7. Údaje, členěné podle jednotlivých cenných papírů, o pozicích ke konci čtvrtletí nebo ke konci měsíce a statistické informace za referenční čtvrtletí nebo měsíc v souladu s odstavcem 5 se vykazují v souladu s částmi 1, 2 a 4 přílohy II a v souladu s účetními pravidly uvedenými v článku 5.
Článek 4
Výjimky
1. Dle uvážení příslušné národní centrální banky lze udělit skutečným zpravodajským jednotkám tyto výjimky:
a)
v členských státech eurozóny, v nichž rezidentští investoři celkově drží cenné papíry s kódem ISIN, jejichž tržní hodnota je nižší než 40 miliard EUR či je této hodnotě rovna:
i)
mohou národní centrální banky měnovým finančním institucím, investičním fondům, účelovým finančním společnostem a uschovatelům udělovat výjimky ze zpravodajské povinnosti vymezené v čl. 3 odst. 1 za předpokladu, že pokud se týká pozic, společný příspěvek měnových finančních institucí, kterým byly uděleny výjimky, nepřesahuje 40 % národní držby měnových finančních institucí, společný příspěvek investičních fondů, kterým byly uděleny výjimky, nepřesahuje 40 % národní držby investičních fondů, společný příspěvek účelových finančních společností, kterým byly uděleny výjimky, nepřesahuje 40 % národní držby účelových finančních společností a společný příspěvek uschovatelů, kterým byly uděleny výjimky, nepřesahuje 40 % národní držby uschovatelů. Účelové finanční společnosti, které nevykazují údaje podle jednotlivých cenných papírů v souladu s nařízením (ES) č. 24/2009 (ECB/2008/30), mají právo překročit tuto prahovou hodnotu v souladu s pokyny příslušných národních centrálních bank po dobu prvních dvou let po začátku vykazování podle tohoto nařízení;
ii)
mohou národní centrální banky uschovatelům udělovat výjimky ze zpravodajské povinnosti vymezené v čl. 3 odst. 2 písm. a) za předpokladu, že pokud se týká pozic, nepřesahuje společný příspěvek uschovatelů, kterým byly uděleny výjimky, 40 % národní hodnoty cenných papírů v úschově;
b)
v členských státech eurozóny, v nichž rezidentští investoři celkově drží cenné papíry s kódem ISIN, jejichž tržní hodnota je vyšší než 40 miliard EUR:
i)
mohou národní centrální banky měnovým finančním institucím, investičním fondům, účelovým finančním společnostem a uschovatelům udělovat výjimky ze zpravodajské povinnosti vymezené v čl. 3 odst. 1 za předpokladu, že pokud se týká pozic, společný příspěvek měnových finančních institucí, kterým byly uděleny výjimky, nepřesahuje 5 % národní držby měnových finančních institucí, společný příspěvek investičních fondů, kterým byly uděleny výjimky, nepřesahuje 5 % národní držby investičních fondů, společný příspěvek účelových finančních společností, kterým byly uděleny výjimky, nepřesahuje 5 % národní držby účelových finančních společností a společný příspěvek uschovatelů, kterým byly uděleny výjimky, nepřesahuje 5 % národní držby uschovatelů;
ii)
mohou národní centrální banky uschovatelům udělovat výjimky ze zpravodajské povinnosti vymezené v čl. 3 odst. 2 písm. a) za předpokladu, že pokud se týká pozic, nepřesahuje společný příspěvek uschovatelů, kterým byly uděleny výjimky, 5 % národní hodnoty cenných papírů v úschově;
c)
Národní centrální banky konzultují ECB ohledně využití informací k určení celkové držby cenných papírů v tržní hodnotě, jež je nezbytná k udělení výjimek podle tohoto odstavce.
2. Národní centrální banky mohou rozhodnout, že výjimky ze zpravodajské povinnosti vymezené v čl. 3 odst. 1 udělí úvěrovým institucím takto:
a)
národní centrální banky mohou úvěrovým institucím udělit úplnou či částečnou výjimku ze zpravodajské povinnosti za předpokladu, že pokud se týká pozic, nepřesahuje společný příspěvek 5 % celkové hodnoty cenných papírů držených úvěrovými institucemi v příslušném členském státě eurozóny;
b)
tuto prahovou hodnotu však lze po první dva roky po začátku vykazování podle tohoto nařízení zvýšit na 15 %;
c)
prahové hodnoty uvedené v bodech a) a b) se vypočítají na základě celkové držby cenných papírů pro příslušný členský stát po uplatnění výjimek podle odstavce 1.
3. Národní centrální banky mohou rozhodnout, že udělí výjimky ze zpravodajské povinnosti vymezené v čl. 3 odst. 1 všem fondům peněžního trhu, za předpokladu, že tyto fondy celkově drží cenné papíry s kódem ISIN, které představují méně než 2 % cenných papírů, které drží fondy peněžního trhu v eurozóně. Prahová hodnota 2 % se vypočítá na základě celkové držby cenných papírů fondy peněžního trhu v příslušném členském státě po uplatnění všech výjimek podle odstavce 1.
4. Národní centrální banky mohou rozhodnout, že udělí výjimky ze zpravodajské povinnosti vymezené v čl. 3 odst. 1 všem účelovým finančním společnostem, za předpokladu, že tyto společnosti celkově drží cenné papíry s kódem ISIN, které představují méně než 2 % cenných papírů, které drží účelové finanční společnosti v eurozóně. Prahová hodnota 2 % se vypočítá na základě celkové držby cenných papírů účelovými finančními společnostmi v příslušném členském státě po uplatnění všech výjimek podle odstavce 1.
5. Národní centrální banky mohou rozhodnout, že udělí tyto výjimky uschovatelům:
a)
národní centrální banky mohou uschovatelům udělit úplnou či částečnou výjimku ze zpravodajské povinnosti vymezené v čl. 3 odst. 2 písm. a) za předpokladu, že údaje uvedené v čl. 3 odst. 2 písm. a) lze odvodit z jiných statistických či dohledových zdrojů údajů v souladu s minimálními statistickými standardy uvedenými v článku III. Kromě toho se uplatňuje následující:
i)
v členských státech, v nichž se uplatňují výjimky podle odst. 1 písm. a) a v nichž údaje uvedené v čl. 3 odst. 2 písm. a) přímo vykazují investoři, tvoří tyto údaje, členěné podle jednotlivých cenných papírů, nejméně 60 % hodnoty cenných papírů uvedené v čl. 3 odst. 2 písm. a);
ii)
v členských státech, v nichž se uplatňují výjimky podle odst. 1 písm. b) a v nichž údaje uvedené v čl. 3 odst. 2 písm. a) přímo vykazují investoři, tvoří tyto údaje, členěné podle jednotlivých cenných papírů, nejméně 75 % hodnoty cenných papírů uvedené v čl. 3 odst. 2 písm. a);
b)
národní centrální banky mohou udělit úplnou či částečnou výjimku ze zpravodajské povinnosti uvedené v čl. 3 odst. 2 písm. b) a c) uschovatelům, kteří jménem všech investorů, kteří nejsou rezidenty, drží v úschově cenné papíry v celkové hodnotě nižší než 10 miliard EUR.
6. Národní centrální banky mohou rozhodnout, že udělí výjimku ze zpravodajské povinnosti vymezené v čl. 3 odst. 3 subjektům v čele zpravodajských skupin:
a)
národní centrální banky mohou subjektům v čele zpravodajských skupin povolit, aby podle jednotlivých cenných papírů vykazovaly statistické informace, které pokrývají 95 % hodnoty cenných papírů s kódem ISIN, které drží daná skupina, v souladu s požadavky tohoto nařízení za předpokladu, že zbývajících 5 % cenných papírů v držbě skupiny nevydal jeden jediný emitent;
b)
národní centrální banky mohou subjekty v čele zpravodajských skupin žádat o poskytnutí dalších informací o druhu cenných papírů, které jsou vyňaty z vykazování podle bodu a).
7. Národní centrální banky mohou rozhodnout, že udělí výjimky ze zpravodajské povinnosti podle tohoto nařízení, pokud skutečné zpravodajské jednotky vykazují tytéž údaje podle nařízení (ES) č. 25/2009 (ECB/2008/32), nařízení (ES) č. 958/2007 (ECB/2007/8) nebo nařízení (ES) č. 24/2009 (ECB/2008/30), nebo pokud národní centrální banky mohou tytéž údaje odvodit jiným způsobem v souladu s minimálními statistickými standardy vymezenými v příloze III.
8. Pokud se týká skutečných zpravodajských jednotek, na něž se vztahuje výjimka uvedená v odstavcích 1, 2, 3 nebo 4, národní centrální banky i nadále každoročně shromažďují údaje o hodnotě cenných papírů, kterou drží nebo mají v úschově v souladu s požadavky vymezenými v čl. 3 odst. 1, a to jako agregované údaje nebo jako údaje podle jednotlivých cenných papírů.
9. Národní centrální banky kontrolují plnění podmínek uvedených v odstavcích 1 až 7 pro účely případného udělení, obnovy či odnětí jakékoli výjimky s účinností od počátku každého kalendářního roku.
10. Příslušná národní centrální banka odejme výjimku udělenou uschovatelům podle odst. 5 písm. a), pokud po tři po sobě jdoucí vykazovací období nebyly včas k dispozici údaje z jiných statistických či dohledových zdrojů údajů, jež splňují minimální statistické standardy uvedené v příloze III, bez ohledu na to, zda to uschovatel zavinil. Uschovatelé začnou vykazovat údaje, jak je uvedeno v čl. 3 odst. 2, nejpozději ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jim národní centrální banka oznámila, že došlo k odnětí výjimky.
11. Národní centrální banky mohou rozhodnout, že skutečným zpravodajským jednotkám, jimž byla udělena výjimka podle tohoto článku, uloží zpravodajskou povinnost ad hoc, a to v tak podrobné míře, jakou považují za nezbytné. Skutečné zpravodajské jednotky vykazují informace vyžádané ad hoc ve lhůtě 15 pracovních dnů od dne, kdy příslušná národní centrální banka o tyto informace požádala.
12. Skutečné zpravodajské jednotky se mohou rozhodnout, že výjimky udělené národními centrálními bankami nevyužijí a že namísto toho budou plnit úplnou zpravodajskou povinnost. Skutečná zpravodajská jednotka, která nevyužívá výjimky udělené příslušnou národní centrální bankou, obdrží před tím, než tyto výjimky začne později využívat, souhlas dané národní centrální banky.
Článek 5
Účetní pravidla
1. Není-li v tomto nařízení uvedeno jinak, používají skutečné zpravodajské jednotky pro účely vykazování na základě tohoto nařízení účetní pravidla stanovená ve vnitrostátních předpisech, kterými se provádí směrnice Rady 86/635/EHS ze dne 8. prosince 1986 o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách bank a ostatních finančních institucí (12), nebo pokud tyto předpisy nelze uplatnit, v jakýchkoli jiných vnitrostátních či mezinárodních normách, které se vztahují na skutečné zpravodajské jednotky.
2. Bez ohledu na vnitrostátní účetní postupy se držba cenných papírů vykazuje ve jmenovité hodnotě nebo jako počet kusů/podílů. Jak je uvedeno v části 4 přílohy II, mohou být vykazovány i tržní hodnoty.
3. Aniž by byly dotčeny vnitrostátní účetní postupy a možnosti vzájemného započtení, vykazuje se držba cenných papírů pro statistické účely v hrubých hodnotách.
4. Držba cenných papírů zapůjčených v rámci půjček cenných papírů nebo prodaných v rámci repo obchodů se i nadále vykazuje jako držba původního vlastníka (a nikoli jako držba dočasného nabyvatele), pokud existuje pevný příslib provedení zpětné operace (a ne jen pouhá možnost tak učinit). Pokud dočasný nabyvatel obdržené cenné papíry prodá, zaznamená se tento prodej jako přímá transakce s cennými papíry a dočasný nabyvatel jej vykáže jako zápornou pozici v portfoliu cenných papírů.
Článek 6
Lhůty
1. Národní centrální banky rozhodují, kdy je třeba, aby jim skutečné zpravodajské jednotky poskytovaly údaje tak, aby tyto banky mohly vykonávat nezbytné kontroly kvality a plnit lhůty uvedené v odstavci 2.
2. Národní centrální banky za skutečné zpravodajské jednotky předávají ECB:
a)
čtvrtletní údaje členěné podle jednotlivých cenných papírů v souladu s čl. 3 odst. 1, 2 a 5 do skončení pracovní doby v sedmdesátý kalendářní den po skončení čtvrtletí, k němuž se vztahují, nebo
b)
měsíční údaje členěné podle jednotlivých cenných papírů v souladu s čl. 3 odst. 5 a částí 1 přílohy I, a to v rámci jedné z níže uvedených možností:
i)
čtvrtletně za tři měsíce referenčního období do skončení pracovní doby v šedesátý třetí kalendářní den po skončení čtvrtletí, k němuž se údaje vztahují, nebo
ii)
měsíčně za každý měsíc referenčního čtvrtletí do skončení pracovní doby v šedesátý třetí kalendářní den po skončení měsíce, ke kterému se údaje vztahují, a
c)
čtvrtletní pozice členěné podle jednotlivých cenných papírů v souladu s čl. 3 odst. 3 do skončení pracovní doby:
i)
od roku 2013 do roku 2015: v sedmdesátý kalendářní den po skončení čtvrtletí, k němuž se údaje vztahují, a
ii)
od roku 2016: v padesátý pátý kalendářní den po skončení čtvrtletí, k němuž se údaje vztahují.
3. Pokud lhůta uvedená v odstavci 2 připadá na zavírací den TARGET2, posune se lhůta na následující obchodní den TARGET2, jak je zveřejněno na internetových stránkách ECB.
Článek 7
Minimální standardy a vnitrostátní zpravodajské postupy
1. Skutečné zpravodajské jednotky plní zpravodajskou povinnost, která se na ně vztahuje, v souladu s minimálními standardy uvedenými v příloze III.
2. Národní centrální banky stanoví a zavedou zpravodajské postupy, kterými se mají řídit skutečné zpravodajské jednotky, v souladu s vnitrostátními specifiky. Národní centrální banky rozhodují, zda budou po uschovatelích vyžadovat, aby údaje podle jednotlivých cenných papírů vykazovaly podle jednotlivých investorů. Národní centrální banky zajistí, aby tyto zpravodajské postupy poskytovaly požadované statistické informace a aby umožňovaly kontrolu dodržování minimálních standardů pro přenos, přesnost a opravy, které jsou uvedeny v příloze III.
Článek 8
Ověřování a nucené shromažďování
Národní centrální banky vykonávají právo ověřovat (v tak podrobné míře, jakou příslušná národní centrální banka považuje za nezbytnou) nebo shromažďovat informace, které jsou skutečné zpravodajské jednotky povinny poskytovat v souladu s tímto nařízením, aniž je dotčeno právo ECB vykonávat toto právo sama. Tato práva národní centrální banky vykonávají zejména tehdy, když skutečné zpravodajské jednotky neplní minimální standardy stanovené v příloze III.
Článek 9
Zjednodušený postup provádění změn
S přihlédnutím ke stanoviskům Výboru pro statistiku ESCB je Výkonná rada ECB oprávněna provádět technické změny příloh tohoto nařízení za předpokladu, že takové změny nezmění základní koncepční rámec, ani neovlivní zpravodajské zatížení skutečných zpravodajských jednotek. Výkonná rada o všech těchto změnách bez zbytečného odkladu informuje Radu guvernérů.
Článek 10
První vykazování
Na základě tohoto nařízení budou jako první vykazovány údaje týkající se referenčního období prosinec 2013. Při prvním vykazování národních centrálních bank do ECB musí národní centrální banky poskytnout pouze údaje o pozicích.
Článek 11
Závěrečné ustanovení
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 17. října 2012.
EUROPEISKA CENTRALBANKENS FÖRORDNING (EU) nr 1011/2012
av den 17 oktober 2012
om statistik om värdepappersinnehav
(ECB/2012/24)
ECB-RÅDET HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken, särskilt artikel 5,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 2223/96 av den 25 juni 1996 om det europeiska national- och regionalräkenskapssystemet i gemenskapen (nedan kallat ENS 95) (1), särskilt bilaga A,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 2533/98 av den 23 november 1998 om Europeiska centralbankens insamling av statistiska uppgifter (2), särskilt artiklarna 5.1 och 6.4,
med beaktande av Europeiska centralbankens förordning (EG) nr 958/2007 av den 27 juli 2007 om statistik över tillgångar och skulder hos investeringsfonder (ECB/2007/8) (3),
med beaktande av Europeiska centralbankens förordning (EG) nr 24/2009 av den 19 december 2008 om statistik över tillgångar och skulder hos finansiella företag som deltar i värdepapperiseringstransaktioner (ECB/2008/30) (4),
med beaktande av Europeiska centralbankens förordning (EG) nr 25/2009 av den 19 december 2008 om de monetära finansinstitutens balansräkningar (ECB/2008/32) (5),
med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/39/EG av den 21 april 2004 om marknader för finansiella instrument och om ändring av rådets direktiv 85/611/EEG och 93/6/EEG och Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/12/EG samt upphävande av rådets direktiv 93/22/EEG (6),
med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/48/EG av den 14 juni 2006 om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut (7), och
av följande skäl:
(1)
För att fullgöra Europeiska centralbankssystemets (ECBS) uppgifter och övervaka de finansiella marknaderna och den finansiella verksamheten inom euroområdet behöver Europeiska centralbanken (ECB), med hjälp av de nationella centralbankerna, samla in statistikuppgifter av hög kvalitet, värdepapper för värdepapper, om värdepapper som innehas av institutionella sektorer i euroområdet samt värdepapper som har emitterats av hemmahörande i euroområdet och som innehas av institutionella sektorer utanför euroområdet.
(2)
För att medverka till att de behöriga myndigheterna smidigt kan genomföra sin politik när det gäller tillsyn över kreditinstitut, det finansiella systemets stabilitet och analysen av den penningpolitiska överföringsmekanismen behöver ECB samla in information från bankgrupperna värdepapper för värdepapper om dessa gruppers innehav.
(3)
Syftet med de uppgifter som ska samlas in är att förse ECB med övergripande statistisk information om i vad mån som ekonomiska sektorer och enskilda bankgrupper i medlemsstaterna i euroområdet är exponerade för särskilda kategorier av värdepapper, om kopplingarna mellan de ekonomiska sektorerna bestående av innehavare och emittenter av värdepapper samt om marknaden för värdepapper som har emitterats av hemmahörande i euroområdet. Betydelsen av att ha korrekt information om de ekonomiska sektorernas och bankgruppernas exponering för särskilda kategorier av värdepapper på mycket disaggregerad nivå blev uppenbar under finanskrisen, eftersom de aggregerade uppgifterna gjorde det omöjligt att riktigt identifiera de risker för den finansiella stabiliteten som uppstod till följd av spridningsmekanismer för enskilda finansinstitut och som genererades av särskilda kategorier av värdepapper. Med aktuell information om värdepappersinnehav i fråga om enskilda värdepapper kommer ECB också att kunna övervaka risköverföringen från finansmarknaderna till realekonomin.
(4)
Denna statistik kommer dessutom att vara till hjälp när ECB ska analysera utvecklingen på finansmarknaden och övervaka förändringarna i de ekonomiska sektorernas värdepappersportföljer samt kopplingarna mellan finansiella mellanhänder och icke-finansiella investerare.
(5)
Med tanke på sambandet mellan penningpolitiken och det finansiella systemets stabilitet är det också nödvändigt att samla in statistik värdepapper för värdepapper om värdepappersposter och finansiella transaktioner samt för att härleda transaktioner från poster i syfte att tillgodose återkommande och särskilda analysbehov som ska stödja ECB:s penningmängds- och finansanalys samt ECBS medverkan till det finansiella systemets stabilitet. Denna statistik kommer att innebära att information om värdepapper som innehas av institutionella sektorer kan kombineras med information om enskilda emittenter världen över, och därigenom utgöra ett viktigt verktyg för att övervaka hur finansiella obalanser uppstår och utvecklas.
(6)
Det är också nödvändigt att göra det möjligt för ECB att ge analys- och statistikstöd till Europeiska systemrisknämnden i enlighet med rådets förordning EU nr 1096/2010 av den 17 november 2010 om tilldelning till Europeiska centralbanken av särskilda uppgifter angående Europeiska systemrisknämndens verksamhet (8).
(7)
ECB-rådet bör därför fastställa de uppgiftslämnande bankgrupperna med avseende på uppgiftsinsamlingen enligt denna förordning, med hänsyn till storleken på varje grupps konsoliderade balansräkning i förhållande till tillgångarna i den konsoliderade balansräkningen för samtliga bankgrupper i EU, omfattningen av gruppens verksamhet inom ett visst segment av bankverksamheten samt gruppens betydelse för ett stabilt och välfungerande finansiellt system inom euroområdet och/eller enskilda medlemsstater.
(8)
De standarder om skydd och användning av konfidentiella statistiska uppgifter som fastställs i artikel 8 i rådets förordning (EG) nr 2533/98 bör tillämpas.
(9)
Rapporteringskraven enligt denna förordning, inklusive eventuella undantag, ska inte påverka de rapporteringskrav som fastställs i ECB:s övriga rättsakter och rättsliga instrument, som åtminstone till viss del även kan omfatta rapportering värdepapper för värdepapper av statistik om värdepappersinnehav.
(10)
Ett förfarande för att göra tekniska ändringar i bilagorna till denna förordning på ett effektivt sätt måste fastställas, förutsatt att de varken leder till att den underliggande begreppsramen ändras eller att rapporteringsbördan för uppgiftslämnarna i medlemsstaterna påverkas. Inom ramen för detta förfarande kommer hänsyn att behöva tas till ECBS statistikkommittés synpunkter.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Definitioner
I denna förordning avses med
1. värdepapper för värdepapper: uppgiftsinsamling som innebär insamling av uppgifter uppdelade efter enskilda värdepapper.
2. post: den mängd värdepapper av de kategorier som anges under punkt 15 och som ägs eller depåförvaras av en faktisk uppgiftslämnare vid utgången av en referensperiod, enligt vad som fastställts i bilaga II del 4.
3. moderkreditinstitut, finansiellt moderholdingföretag, dotterföretag och filial: den betydelse som framgår av artikel 4 i direktiv 2006/48/EG.
4. bankgrupp: a) ett moderkreditinstitut och alla dess finansiella dotterföretag och filialer, utom försäkringsföretag som har fått officiell auktorisation enligt artikel 6 i direktiv 73/239/EEG (9) eller artikel 4 i direktiv 2002/83/EG (10), eller b) ett moderholdingföretag och alla dess finansiella dotterföretag och filialer, utom försäkringsföretag som har fått officiell auktorisation enligt artikel 6 i direktiv 73/239/EEG, i båda fallen under förutsättning att moderenheten är huvudbolag i bankgruppen. En enhet utan dotterföretag utgör en grupp i sig, förutsatt att enheten inte själv är ett dotterföretag.
5. som har sin hemvist: den betydelse som framgår av artikel 1 i rådets förordning (EG) nr 2533/98.
6. monetärt finansinstitut (MFI), kreditinstitut och penningmarknadsfond: den betydelse som framgår av artikel 1 i förordning (EG) nr 25/2009 (ECB/2008/32). MFI-sektorn omfattar kreditinstitut och penningmarknadsfonder.
7. investeringsfond: den betydelse som framgår av artikel 1 i förordning (EG) nr 958/2007 (ECB/2007/8).
8. finansiella företag: den betydelse som framgår av artikel 1.1 i förordning (EG) nr 24/2009 (ECB/2008/30).
9. förvaringsinstitut: en enhet som hör till ”finansiella bolag” (S.12 (11) och utför förvaring och handhavande av finansiella instrument för kunders räkning, bland annat värdepappersförvaring och liknande tjänster, exempelvis handhavande av kontanta medel/finansiella säkerheter enligt definitionen i avsnitt B.1 i bilaga I till direktiv 2004/39/EG.
10. huvudbolag i en bankgrupp: moderföretaget till en bankgrupp, förutsatt att detta är antingen ett moderkreditinstitut inom EU eller också ett finansiellt moderholdingföretag inom EU såsom definieras i artikel 4 i direktiv 2006/48/EG och såsom detta har genomförts i unionens medlemsstater, frånsett att ”EU” ska ersättas med ”euroområdet” och ”medlemsstat” ska ersättas med ”medlemsstat i euroområdet”.
11. huvudbolag i en uppgiftslämnande grupp: huvudbolaget i en bankgrupp som ECB-rådet har fastställt vara en uppgiftslämnande grupp enligt artikel 2.4.
12. investerare: varje enhet eller person som innehar finansiella instrument.
13. förvarade värdepapper: värdepapper som förvaras och handhas av förvaringsinstitut för investerares räkning.
14. berörd nationell centralbank: den nationella centralbanken i den medlemsstat i euroområdet där uppgiftslämnaren har sin hemvist.
15. värdepapper: följande slag av värdepapper:
16. innehav av värdepapper: ekonomiskt ägande av de kategorier av värdepapper som anges i punkt 15.
17. ISIN-kod: internationell identifieringskod för värdepapper, bestående av 12 alfanumeriska tecken, som är unik för varje enskild värdepappersemission (enligt definitionen i ISO 6166).
Artikel 2
Faktisk uppgiftslämnande population
1. Den faktiska uppgiftslämnande populationen ska bestå av inhemska monetära finansinstitut, investeringsfonder, finansiella företag, förvaringsinstitut och huvudbolag i bankgrupper som av ECB-rådet har identifierats som uppgiftslämnande grupper enligt punkt 4 och underrättats om sina rapporteringsskyldigheter enligt punkt 5 (nedan tillsammans kallade faktiska uppgiftslämnare och individuellt faktisk uppgiftslämnare).
2. Om en penningmarknadsfond, en investeringsfond eller ett finansiellt företag inte har rättskapacitet enligt den nationella lagstiftningen, ska de personer som har rättslig befogenhet att företräda dem, eller om en sådan formell representation saknas, personer som är ansvariga för deras handlingar enligt den tillämpliga nationella lagstiftningen, vara ansvariga för att rapportera de uppgifter som krävs enligt denna förordning.
3. Om inget undantag beviljats enligt artikel 4 ska de faktiska uppgiftslämnarna ha full rapporteringsskyldighet.
4. ECB-rådet får besluta att en bankgrupp är en uppgiftslämnande grupp om bankgruppen har tillgångar i den konsoliderade balansräkningen enligt avdelning V kapitel 4.1 i direktiv 2006/48/EG som
a)
överstiger 0,5 % av de totala tillgångarna i de konsoliderade balansräkningarna för unionens bankgrupper (nedan kallat 0,5 %-tröskeln), enligt de senaste uppgifterna som ECB har tillgång till, dvs.
i)
uppgifter per den 31 december det kalenderår som föregår den underrättelse som föreskrivs enligt punkt 5, eller
ii)
om det inte finns några tillgängliga uppgifter enligt punkt i, uppgifter per den 31 december föregående år, eller
b)
är lika med eller understiger 0,5 %-tröskeln, förutsatt att bankgruppen uppfyller vissa kvantitativa eller kvalitativa kriterier som gör att den är betydelsefull för ett stabilt och välfungerande finansiellt system inom euroområdet (t.ex. när det gäller kopplingarna till andra finansinstitut inom euroområdet, verksamhet över jurisdiktionsgränserna, bristande substituerbarhet, bolagsstrukturens komplexitet) och/eller en enskild medlemsstat i euroområdet (t.ex. när det gäller bankgruppens relativa betydelse inom ett visst segment av banktjänstemarknaden i en eller flera medlemsstater i euroområdet).
5. Den berörda nationella centralbanken ska underrätta huvudbolagen i de uppgiftslämnande grupperna om ECB-rådets beslut enligt punkt 4 samt om deras skyldigheter enligt denna förordning.
6. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 10 ska huvudbolagen i uppgiftslämnande grupper som underrättats enligt punkt 5 efter det att den första uppgiftslämningen har inletts i enlighet med denna förordning börja lämna uppgifter senast sex månader efter datum för underrättelsen.
7. Ett huvudbolag i en uppgiftslämnande grupp som har underrättats enligt punkt 5 ska informera berörda nationell centralbank om ändringar av namn eller rättslig form, om sammanslagningar eller omstruktureringar samt om varje annan händelse eller omständighet som påverkar dess rapporteringsskyldighet inom 14 dagar efter det att händelsen inträffade eller omständigheten uppkom.
8. Ett huvudbolag i en uppgiftslämnande grupp som har underrättats enligt punkt 5 ska omfattas av de skyldigheter som föreskrivs i denna förordning fram till dess att den berörda nationella centralbanken har underrättat om motsatsen.
Artikel 3
Statistikrapporteringskrav
1. Monetära finansinstitut, investeringsfonder, finansiella företag och förvaringsinstitut ska lämna uppgifter värdepapper för värdepapper till berörd nationell centralbank om poster vid kvartalsslut eller månadsslut och, i enlighet med punkt 5, om finansiella transaktioner för referensmånaden eller referenskvartalet eller den statistiska information som behövs för att härleda sådana transaktioner, som gäller egna innehav av värdepapper med ISIN-kod, i enlighet med bilaga I del 2. Sådana uppgifter ska lämnas kvartals- eller månadsvis i enlighet med de rapporteringsanvisningar som har fastställts av de berörda nationella centralbankerna.
2. Förvaringsinstitutet ska informera berörd nationell centralbank om att det utför förvaringstjänster inom en vecka räknat från den dag då förvaringsinstitutet startade verksamheten, oberoende av om det räknar med att omfattas av reguljära rapporteringskrav enligt denna förordning eller ej, om inte förvaringsinstitutet har informerat andra behöriga myndigheter om detta.
Förvaringsinstitut ska kvartalsvis eller månadsvis lämna uppgifter värdepapper för värdepapper till berörd nationell centralbank om poster vid kvartalsslut eller månadsslut enligt de rapporteringsanvisningar som har fastställts av den berörda nationella centralbanken och, i enlighet med punkt 5, om finansiella transaktioner för referenskvartalet eller referensmånaden när det gäller följande värdepapper med ISIN-kod:
a)
Värdepapper som de förvarar åt inhemska investerare som inte rapporterar sina egna innehav enligt punkt 1, i enlighet med bilaga I del 3.
b)
Värdepapper som de förvarar åt icke-finansiella investerare som har sin hemvist i andra medlemsstater i euroområdet, i enlighet med bilaga I del 4.
c)
Värdepapper emitterade av enheter i euroområdet som de förvarar åt investerare som har sin hemvist i medlemsstater utanför euroområdet och åt investerare med hemvist utanför unionen, i enlighet med bilaga I del 5.
3. Huvudbolag i uppgiftslämnande grupper ska kvartalsvis lämna uppgifter värdepapper för värdepapper till berörd nationell centralbank om poster i värdepapper med ISIN-kod som innehas av deras icke-inhemska enheter vid kvartalsslut. Dessa uppgifter ska lämnas på grundval av gruppens bruttoportfölj, utan avdrag för värdepapper som emitterats av enheter i samma grupp.
I enlighet med anvisningarna från berörd nationell centralbank ska huvudbolagen i uppgiftslämnande grupper lämna uppgifter genom ett av de tre tillvägagångssätt som anges i bilaga I del 6.
4. De rapporteringskrav som fastställs i denna förordning, inklusive undantag, ska inte påverka rapporteringskraven enligt a) förordning (EG) nr 25/2009 (ECB/2008/32), b) förordning (EG) nr 958/2007 (ECB/2007/8) och c) förordning (EG) nr 24/2009 (ECB/2008/30).
5. De faktiska uppgiftslämnarna ska, i enlighet med anvisningar från berörd nationell centralbank, lämna antingen a) uppgifter värdepapper för värdepapper om månads- eller kvartalsvisa finansiella transaktioner samt, om berörd nationell centralbank begär detta, om andra volymförändringar, eller b) den statistiska information som behövs för att härleda finansiella transaktioner på grundval av ett av de tillvägagångssätt som anges i bilaga I del 1. Ytterligare krav och riktlinjer avseende sammanställningen av transaktioner fastställs i bilaga II del 3.
6. På den berörda nationella centralbankens anvisningar ska de faktiska uppgiftslämnarna kvartalsvis eller månadsvis lämna basuppgifter om poster vid kvartalsslut eller månadsslut och, i enlighet med punkt 5, om statistisk information för referenskvartalet eller referensmånaden, som gäller innehav av värdepapper utan ISIN-kod, i enlighet med bilaga I del 7. Denna punkt är inte tillämplig på faktiska uppgiftslämnare som har beviljats undantag enligt artikel 4.
7. Uppgifter värdepapper för värdepapper om poster vid kvartalsslut eller månadsslut och, i enlighet med punkt 5, om statistisk information för referenskvartalet eller referensmånaden, ska lämnas i enlighet med bilaga II delarna 1, 2 och 4 och i enlighet med de redovisningsregler som avses i artikel 5.
Artikel 4
Undantag
1. Efter beslut av varje berörd nationell centralbank får följande undantag beviljas till faktiska uppgiftslämnare
a)
i medlemsstater i euroområdet när inhemska investerares totala innehav av värdepapper med ISIN-kod uppgår till ett marknadsvärde av högst 40 miljarder euro:
i)
De nationella centralbankerna får bevilja monetära finansinstitut, investeringsfonder, finansiella företag och förvaringsinstitut undantag från rapporteringskraven enligt artikel 3.1, förutsatt att de samlade posterna för undantagna monetära finansinstitut, investeringsfonder, finansiella företag och förvaringsinstitut inte överstiger 40 % av de monetära finansinstitutens, investeringsfondernas, de finansiella företagens respektive förvaringsinstitutens nationella innehav. Finansiella företag som inte lämnar uppgifter värdepapper för värdepapper enligt förordning (EG) nr 24/2009 (ECB/2008/30) ska ha rätt att i enlighet med anvisningarna från berörd nationell centralbank överskrida denna tröskel under de första två åren efter det att rapporteringen enligt denna förordning har inletts.
ii)
De nationella centralbankerna får bevilja förvaringsinstitut undantag från rapporteringskraven enligt artikel 3.2 a, förutsatt att de samlade posterna för undantagna förvaringsinstitut inte överstiger 40 % av det nationella beloppet för förvarade värdepapper.
b)
i medlemsstater i euroområdet när inhemska investerares totala innehav av värdepapper med ISIN-kod överstiger ett marknadsvärde på 40 miljarder euro:
i)
De nationella centralbankerna får bevilja monetära finansinstitut, investeringsfonder, finansiella företag och förvaringsinstitut undantag från rapporteringskraven enligt artikel 3.1, förutsatt att de samlade posterna för undantagna monetära finansinstitut, investeringsfonder, finansiella företag och förvaringsinstitut inte överstiger 5 % av de monetära finansinstitutens, investeringsfondernas, de finansiella företagens respektive förvaringsinstitutens nationella innehav.
ii)
De nationella centralbankerna får bevilja förvaringsinstitut undantag från rapporteringskraven enligt artikel 3.2 a, förutsatt att de samlade posterna för undantagna förvaringsinstitut inte överstiger 5 % av det nationella beloppet för förvarade värdepapper.
c)
De nationella centralbankerna ska samråda med ECB om den information som ska användas för att fastställa de totala innehav av värdepapper till marknadsvärde som krävs för att bevilja undantag enligt denna punkt.
2. De nationella centralbankerna får bevilja kreditinstitut undantag från de rapporteringskrav som anges i artikel 3.1 enligt följande:
a)
De nationella centralbankerna får helt eller delvis undanta kreditinstitut från rapporteringskraven, förutsatt att det samlade beloppet för de värdepapper som innehas av kreditinstitut i den berörda medlemsstaten i euroområdet inte överstiger 5 %, sett till posterna.
b)
Denna tröskel får emellertid höjas till 15 % under de första två åren efter det att rapporteringen enligt denna förordning har inletts.
c)
De trösklar som avses under punkterna a och b ska beräknas på grundval av de samlade innehaven av värdepapper för den berörda medlemsstaten efter tillämpning av eventuella undantag under punkt 1.
3. De nationella centralbankerna får välja att bevilja samtliga penningmarknadsfonder undantag från rapporteringskraven enligt artikel 3.1, förutsatt att deras samlade innehav av värdepapper med ISIN-kod utgör mindre än 2 % av de värdepapper som innehas av penningmarknadsfonderna i euroområdet. Denna 2 %-tröskel ska beräknas på grundval av penningmarknadsfondernas samlade innehav av värdepapper i den berörda medlemsstaten, efter tillämpning av eventuella undantag enligt punkt 1.
4. De nationella centralbankerna får välja att bevilja samtliga finansiella företag undantag från rapporteringskraven enligt artikel 3.1, förutsatt att deras samlade innehav av värdepapper med ISIN-kod utgör mindre än 2 % av de värdepapper som innehas av de finansiella företagen i euroområdet. Denna 2 %-tröskel ska beräknas på grundval av de finansiella företagens samlade innehav av värdepapper i den berörda medlemsstaten, efter tillämpning av eventuella undantag enligt punkt 1.
5. De nationella centralbankerna får bevilja förvaringsinstitut undantag enligt följande:
a)
De nationella centralbankerna får helt eller delvis undanta förvaringsinstitut från de rapporteringskrav som anges i artikel 3.2 a, förutsatt att de uppgifter som anges i artikel 3.2 a går att härleda från andra statistiska eller tillsynsrelaterade uppgiftskällor i enlighet med de statistiska minimistandarder som anges i bilaga III. Dessutom gäller följande:
i)
I de medlemsstater där undantagen enligt punkt 1 a tillämpas och där de uppgifter som avses i artikel 3.2 a lämnas direkt av investerarna ska dessa uppgifter värdepapper för värdepapper täcka minst 60 % av beloppet för de värdepapper som avses i artikel 3.2 a.
ii)
I de medlemsstater där undantagen enligt punkt 1 b tillämpas och där de uppgifter som avses i artikel 3.2 a lämnas direkt av investerarna ska dessa uppgifter värdepapper för värdepapper täcka minst 75 % av beloppet för de värdepapper som avses i artikel 3.2 a.
b)
De nationella centralbankerna får helt eller delvis undanta förvaringsinstitut från rapporteringskraven enligt artikel 3.2 b och 3.2 c, om det samlade beloppet för de värdepapper som dessa förvaringsinstitut förvarar för samtliga icke-inhemska investerares räkning understiger 10 miljarder euro.
6. De nationella centralbankerna får välja att bevilja huvudbolag i uppgiftslämnande grupper undantag från de rapporteringskrav som anges i artikel 3.3 enligt följande:
a)
De nationella centralbankerna får låta huvudbolagen i de uppgiftslämnande grupperna rapportera statistiska uppgifter värdepapper för värdepapper omfattande 95 % av beloppet för de värdepapper med ISIN-kod som innehas av respektive grupp, i enlighet med kraven i denna förordning, förutsatt att resterande 5 % av de värdepapper som innehas av gruppen inte emitteras av en enda emittent.
b)
De nationella centralbankerna får begära att huvudbolagen i de uppgiftslämnande grupperna ska lämna ytterligare uppgifter om den kategori av värdepapper som undantas från rapporteringen enligt punkt a.
7. De nationella centralbankerna får bevilja undantag från rapporteringskraven enligt denna förordning om de faktiska uppgiftslämnarna lämnar samma uppgifter enligt förordning (EG) nr 25/2009 (ECB/2008/32), förordning (EG) nr 958/2007 (ECB/2007/8) eller förordning (EG) nr 24/2009 (ECB/2008/30) eller om de nationella centralbankerna på annat sätt kan härleda dessa uppgifter i enlighet med de statistiska minimistandarder som anges i bilaga III.
8. När det gäller de faktiska uppgiftslämnare som omfattas av ett undantag enligt punkt 1, 2, 3 eller 4, ska de nationella centralbankerna fortsätta att samla in uppgifter årsvis om beloppet för värdepapper som de innehar eller förvarar i enlighet med kraven som fastställs i artikel 3.1, antingen aggregerat eller också värdepapper för värdepapper.
9. De nationella centralbankerna ska kontrollera att villkoren enligt punkterna 1-7 är uppfyllda i så god tid att de vid behov kan bevilja, förlänga eller återkalla undantag med verkan från varje kalenderårs början.
10. Den berörda nationella centralbanken ska återkalla varje undantag som har beviljats förvaringsinstitut enligt punkt 5 a, om uppgifterna från andra statistiska eller tillsynsrelaterade uppgiftskällor som uppfyller de statistiska minimistandarder som anges i bilaga III inte i tid har tillgängliggjorts till berörd nationell centralbank under tre rapporteringsperioder i följd, oberoende av vilken skuld som kan tillskrivas förvaringsinstituten. Förvaringsinstitut ska börja rapportera uppgifter enligt artikel 3.2 senast tre månader räknat från den dag då den berörda nationella centralbanken informerade dem om att undantaget hade återkallats.
11. De nationella centralbankerna får välja att kräva att faktiska uppgiftslämnare som har beviljats undantag enligt denna artikel ska lämna ad hoc-rapportering, med den detaljeringsnivå som de anser vara nödvändig. De faktiska uppgiftslämnarna ska rapportera de begärda uppgifterna på ad hoc-basis inom 15 arbetsdagar efter den berörda nationella centralbankens begäran.
12. De faktiska uppgiftslämnarna kan välja att inte utnyttja de undantag som beviljats av de nationella centralbankerna utan i stället fullgöra de fullständiga rapporteringsskyldigheterna. En faktisk uppgiftslämnare som inte utnyttjar de undantag som en berörd nationell centralbank har beviljat ska få denna nationella centralbanks medgivande innan den sedan utnyttjar undantagen.
Artikel 5
Redovisningsregler
1. Om inget annat anges i denna förordning ska de redovisningsregler som de faktiska uppgiftslämnarna tillämpar när de lämnar uppgifter i enlighet med den här förordningen vara de som finns i de nationella genomförandereglerna av rådets direktiv 86/635/EEG av den 8 december 1986 om årsbokslut och sammanställd redovisning för banker och andra finansiella institut (12) eller, om detta inte är tillämpligt, i övriga nationella eller internationella standarder som är tillämpliga på faktiska uppgiftslämnare.
2. Utan att det påverkar nationell redovisningspraxis ska innehav av värdepapper redovisas till nominellt värde eller som antalet aktier. Marknadsvärden får också redovisas i enlighet med bilaga II del 4.
3. Utan att det påverkar nationell redovisningspraxis och nettningsrutiner ska innehav av värdepapper redovisas brutto för statistiska ändamål.
4. Innehav av värdepapper som lånats ut mot säkerhet eller sålts med återköpsavtal ska stå kvar i den ursprungliga ägarens balansräkning (i stället för att överföras till den tillfälliga förvärvarens balansräkning) i de fall det finns ett bindande åtagande att låta lånet gå tillbaka (och inte endast en option att låta det återgå). Om den tillfälliga förvärvaren säljer de mottagna värdepapperen, ska den försäljningen bokföras som en direkt transaktion i värdepapper och tas upp i den tillfälliga förvärvarens balansräkning som en negativ post i portföljen för värdepapper.
Artikel 6
Tidsramar
1. De nationella centralbankerna ska besluta när de behöver få in uppgifter från de faktiska uppgiftslämnarna för att kunna utföra nödvändiga kvalitetskontroller och möta de tidsramar som ställs i punkt 2.
2. När det gäller de faktiska uppgiftslämnarna ska de nationella centralbankerna till ECB överföra
a)
kvartalsvisa uppgifter värdepapper för värdepapper i enlighet med artikel 3.1, 3.2 och 3.5 senast vid affärsdagens slut den 70:e kalenderdagen efter utgången av det kvartal som uppgifterna avser, eller
b)
månadsvisa uppgifter värdepapper för värdepapper i enlighet med artikel 3.5 och bilaga I del 1, enligt ett av nedanstående alternativ:
i)
Kvartalsvis för de tre månaderna i referenskvartalet senast vid affärsdagens slut den 63:e kalenderdagen efter utgången av det kvartal som uppgifterna avser.
ii)
Månadsvis för varje månad i referenskvartalet senast vid affärsdagens slut den 63:e kalenderdagen efter utgången av den månad som uppgifterna avser.
c)
kvartalsvisa poster värdepapper för värdepapper i enlighet med artikel 3.3 vid affärsdagens slut:
i)
Från 2013 till 2015: den 70:e kalenderdagen efter utgången av det kvartal som uppgifterna avser, och
ii)
från 2016: den 55:e kalenderdagen efter utgången av det kvartal som uppgifterna avser.
3. När en tidsfrist som avses i punkt 2 infaller på dagar då TARGET2 håller stängt, ska tidsfristen förlängas till följande öppethållandedag för TARGET2, i enlighet med vad som meddelas på ECB:s webbsajt.
Artikel 7
Minimistandarder och nationella rapporteringsarrangemang
1. De faktiska uppgiftslämnarna ska fullgöra de rapporteringskrav som gäller för dem i enlighet med de minimistandarder som anges i bilaga III.
2. De nationella centralbankerna ska fastställa och genomföra de rapporteringsförfaranden som ska följas av de faktiska uppgiftslämnarna i enlighet med nationella särdrag. De nationella centralbankerna ska besluta om de ska kräva att förvaringsinstitut rapporterar uppgifter som samlats in värdepapper för värdepapper enligt principen investerare för investerare. De nationella centralbankerna ska säkerställa att dessa rapporteringsarrangemang medför att de begärda statistiska uppgifterna rapporteras och att de ger möjlighet till kontroll av att minimistandarderna enligt bilaga III för överföring, noggrannhet och revidering följs.
Artikel 8
Kontroll och obligatorisk insamling
De nationella centralbankerna ska utöva rättigheten att, med den grad av noggrannhet som berörd nationell centralbank anser vara nödvändig, kontrollera eller att samla in de uppgifter som de faktiska uppgiftslämnarna ska lämna i enlighet med den här förordningen, med den grad av noggrannhet som berörd nationell centralbank anser vara nödvändig, utan att det påverkar ECB:s rätt att själv utöva dessa rättigheter. Dessa rättigheter ska särskilt utövas av de nationella centralbankerna när de faktiska uppgiftslämnarna inte uppfyller de minimistandarder som anges i bilaga III.
Artikel 9
Förenklat ändringsförfarande
ECB:s direktion har rätt att, med beaktande av de synpunkter som ECBS statistikkommitté framför, göra sådana tekniska ändringar i bilagorna till den här förordningen som varken ändrar den underliggande begreppsramen eller påverkar rapporteringsbördan för uppgiftslämnarna i medlemsstaterna. ECB:s direktion ska omedelbart informera ECB-rådet om alla beslut som fattas enligt denna bestämmelse.
Artikel 10
Första rapporteringen
Den första rapporteringen i enlighet med denna förordning ska börja med uppgifter som avser referensperioden december 2013. Första gången som de nationella centralbankerna rapporterar till ECB ska de endast vara skyldiga att lämna uppgifter om poster.
Artikel 11
Slutbestämmelse
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Utfärdad i Frankfurt am Main den 17 oktober 2012.