ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2015/456
ze dne 5. září 2014
o režimu podpory č. SA.26212 (11/C) (ex 11/NN - ex CP 176/A/08) a SA.26217 (11/C) (ex 11/NN - ex CP 176/B/08) poskytnuté Bulharskou republikou v souvislosti se směnou lesních pozemků
(oznámeno pod číslem C(2014) 6207)
(Pouze bulharské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na rozhodnutí Komise C(2011) 4444 ze dne 29. června 2011 (1),
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními, a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. ŘÍZENÍ
(1)
Komisi byla dne 17. července 2008 doručena stížnost od osoby, která si přála zůstat v anonymitě („první stěžovatel“); v této stížnosti se tvrdilo, že Bulharská republika poskytla podporu v souvislosti se směnou lesních pozemků v soukromém vlastnictví za veřejné lesní pozemky ve vlastnictví státu, přičemž na tuto směnu často navazovala změna určeného účelu užívání směněných pozemků z lesních pozemků na pozemky stavební. První stěžovatel předložil další informace dopisy ze dne 28. srpna 2008, 3. září 2008, 1. října 2008, 5. prosince 2008, 18. února 2010, 12. října 2010 a 26. ledna 2011.
(2)
Dne 27. ledna 2009 obdržela Komise další informace o napadených směnách od jisté třetí strany. Dne 14. května 2009 byla podána druhá stížnost ve věci těchto směn, přičemž další informace tento stěžovatel předložil dne 2. června 2009 a 8. června 2009. Dne 23. března 2010 předložila informace o těchto směnách Komisi další třetí strana.
(3)
Bulharské orgány předložily Komisi informace o napadených směnách dopisy ze dne 2. září 2008, 28. října 2008, 4. ledna 2010, 23. března 2010, 27. března 2010, 30. srpna 2010 a 14. února 2011. Během jednání, jež mezi útvary Komise a bulharskými orgány proběhla dne 22. února 2010, 12. října 2010 a 3. února 2011, poskytly bulharské orgány o těchto směnách další informace.
(4)
Dopisem ze dne 29. června 2011 sdělila Komise Bulharsku, že se rozhodla zahájit ve věci napadených směn řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy. Rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení („rozhodnutí o zahájení řízení“) bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (2). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby k opatření podaly připomínky.
(5)
Bulharské orgány podaly své připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení dopisem, jenž byl doručen dne 29. září 2011.
(6)
Komise obdržela připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení od následujících zúčastněných stran: Ecobalkani-Bulgaria EOOD (3), Vihren OOD (4), Aqua Estate OOD (5), Elkabel AD (6), Živka Blagoeva (7), V-N-G Confort OOD (8), Javor Chajtov (9), Simeon Stoev Mirov (10), LM Impex EOOD (11), All Seas Property 2 OOD (12), Litex Commerce AD (13), Foros Development EAD (14), Izgrev 5 EOOD (15), BOIL OOD (16), BG Land Co OOD (17), Mirta Engineering EOOD (18), Beta Forest EOOD (19), Kosta Gerov (20), Marieta Babeva (21), Dimitar Terziev (22), Svetoslav Michailov a Elizabet Michailova (23) a od stěžovatele, který požádal, aby jeho totožnost nebyla zveřejněna (24).
(7)
Dopisy ze dne 1. září 2011, 5. října 2011, 25. listopadu 2011, 14. prosince 2011 a 3. dubna 2012 postoupila Komise tyto připomínky bulharským orgánům, které dostaly příležitost reagovat. Připomínky Bulharské republiky k připomínkám zúčastněných stran byly doručeny v dopisech ze dne 4. listopadu 2011, 15. prosince 2011, 12. ledna 2012 a 25. dubna 2012.
(8)
Bulharské orgány poskytly další informace o napadených směnách dopisem ze dne 2. prosince 2011 a během jednání s útvary Komise dne 9. prosince 2011.
(9)
Dopisem ze dne 9. února 2012 požádala Komise prvního stěžovatele o další upřesnění ohledně jistých důkazů, které předložil.
(10)
Dne 3. dubna 2012 postoupila Komise bulharským orgánům další připomínky řady třetích stran (25). Připomínky Bulharské republiky k těmto připomínkám obdržela Komise ve dnech 25. dubna 2012 a 15. května 2012.
(11)
Dne 26. července 2012 požádala Komise bulharské orgány o další informace. Dne 17. srpna 2012 bulharské orgány požádaly o prodloužení lhůty na poskytnutí těchto informací a Komise jejich žádosti dne 31. srpna 2012 vyhověla. Bulharské orgány požadované informace předložily dne 19. září 2012.
(12)
Dne 3. října 2012 požádala Komise o další upřesnění jednu ze třetích stran, které podaly připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení, společnost Elkabel AD, přičemž tato upřesnění byla poskytnuta dne 31. října 2012.
(13)
Dopisy ze dne 14. ledna 2013, 17. května 2013, 22. července 2013 a 22. října 2013 požádala Komise bulharské orgány o další informace, jež jí byly poskytnuty dne 4. a 5. února 2013, 25. června 2013 a 5. července 2013, 16. a 23. srpna 2013 a 19. listopadu 2013 a 20. prosince 2013. Část informací předložených v rámci posledního podání předložily bulharské orgány opětovně e-mailem dne 21. ledna 2014.
2. POPIS OPATŘENÍ
2.1. SMĚNY POZEMKŮ
(14)
V roce 1947 se po vyvlastnění státem veškeré lesní pozemky v Bulharsku staly veřejným majetkem. Tento stav trval do roku 2000, kdy byl zahájen proces navracení lesních pozemků do rukou předchozích soukromých vlastníků.
(15)
Změnou zákona o lesích (26), která nabyla účinnosti dne 22. února 2002, bylo umožněno směňovat nedávno privatizované lesní pozemky za státní veřejné lesní pozemky ze státního lesního fondu. Tato změna zákona o lesích platila do 27. ledna 2009 a vymezovala řád a podmínky, za kterých se tyto směny prováděly.
(16)
Pro účely těchto směn byly ceny lesních pozemků v rukou soukromých vlastníků i veřejných institucí stanoveny na základě zvláštního předpisu, a to nařízení o výpočtu základních cen, cen za pozemky ve vyloučených oblastech a o vzniku uživatelských práv a břemen týkajících se lesů a lesních porostů (dále jen „nařízení o základních cenách“) (27), které vstoupilo v platnost dne 18. listopadu 2003. Bulharské právo uplatněním nařízení o základních cenách odhadcům neumožňovalo se od cen stanovených pro lesní pozemky odchýlit.
(17)
Na základě tohoto nařízení se základní cena lesní parcely určí jako součet základní hodnoty pozemku a hodnoty porostu (rostlinných druhů na tomto pozemku vysazených).
(18)
Hodnota pozemku se určí na základě průměrné hodnoty pozemku podle kategorií pozemků, jež nabízejí stejné podmínky pro pěstování rostlin (podle přílohy 1 nařízení o základních cenách se přitom rozlišuje 150 typů lokalit). Tato hodnota se pak upraví opravným koeficientem, který zohledňuje umístění pozemku ve vztahu k místní a vnitrostátní infrastruktuře. Tento opravný koeficient (Km), který je stanoven v příloze 2 nařízení o základních cenách, se určí pomocí následujícího vzorce:
,
kde:
p
=
koeficient přímé vzdálenosti od komunikace s pevným povrchem (od 0,00 do 0,20)
s
=
koeficient přímé vzdálenosti od městské oblasti (od 0,00 do 0,25)
m
=
koeficient přímé vzdálenosti od moře (od 0,00 do 0,20)
g
=
koeficient vzdálenosti od některého z měst, který se vyjadřuje číslem zohledňujícím vzdálenost od daného města (nejkratší silniční vzdálenost mezi dotčenou parcelou a městem). Města jsou rozdělena do 6 skupin uvedených v tabulce 1:
Tabulka 1
Skupina 1
Sofie (od 0,00 do 0,70)
Skupina 2
Ruse, Plovdiv, Burgas a Varna (od 0,00 do 0,50)
Skupina 3
Blagoevgrad, Veliko Tarnovo, Vratza, Pleven a Stara Zagora (od 0,00 do 0,40)
Skupina 4
ostatní okresní města (od 0,00 do 0,35)
Skupina 5
ostatní velká města (Botevgrad, Gorna Oriachovica, Dimitrovgrad, Dupnica, Kazanlak, Karlovo, Lom, Petrich, Samokov, Svištov a Červen Brjag (od 0,00 do 0,30)
Skupina 6
ostatní městská centra (od 0,00 do 0,10)
(19)
Hodnota pozemku se dále upraví tak, že se přičte navýšení ceny (přírůstek) na jeden hektar, jež se stanoví na základě průměrné ceny pozemku zjištěné v oblasti, ve které se parcela nachází. Tyto přírůstky stanoví příloha 3 nařízení o základních cenách; uvádí se v tabulce 2:
Tabulka 2
Přírůstek
(BGN/hektar)
Sofie, letoviska celostátního významu a přilehlé rekreační oblasti, pozemky, které se nacházejí do 10 kilometrů od moře
5 000
Sídla 1. a 2. kategorie
2 000
Sídla 3. a 4. kategorie
1 000
Sídla 5. a 6. kategorie
500
Sídla 7. a 8. kategorie
0
(20)
Celková hodnota pozemku stanovená tímto mechanismem se označuje jako základní hodnota pozemku.
(21)
Hodnota porostu (rostlinných druhů, které se nacházejí na pozemku) představuje hodnotu porostu stávajícího stáří a předpokládanou hodnotu porostu ve stáří, kdy dochází ke střídání rostlin. Hodnota dřeva z lesních porostů ve stávajícím stáří (stáří v době ocenění) odpovídá zisku z prodeje dotyčných odrůd za průměrné tržní ceny poníženému o náklady na kácení, prvotní zpracování a dopravu do místa dočasného uskladnění. Pokud by výnos z prodeje nepokryl náklady, má se za to, že dřevo nemá žádnou hodnotu.
(22)
Výnos z prodeje se určí na základě kategorizace porostu a objemu kategorií dřeva. Náklady (v BGN na metr krychlový) související s kácením a prvním opracováním dřeva při průměrné úrovni náročnosti v dotčené oblasti kácení se určí podle druhu stromů a kategorie dřeva na pozemku. Náklady na dopravu dřeva se určí podle druhu stromů, kategorie dřeva a průměrné dopravní vzdálenosti od dotčené parcely. Náklady na dopravu se vynásobí každým kilometrem dopravy pomocí koeficientu, který zohlední úroveň náročnosti trasy.
(23)
Průměrné tržní ceny a náklady související s kácením, prvotním opracováním a dopravou dřeva by měl pravidelně určovat a aktualizovat Výkonný lesní úřad (28), a to na základě vážených průměrů vypočtených ze statistických údajů shromážděných za období tří let (váha posledního roku je přitom dvojnásobná).
(24)
Základní cena lesní parcely se tedy získá přičtením hodnoty porostu, kterou stanoví odhadce, k základní hodnotě pozemků.
(25)
Tato základní cena se v případě pozemků, které se nachází v oblastech tzv. „zvláštní ochrany proti urbanizaci“ zavedených v určitých oblastech Bulharska zákonem, upraví tak, aby se zohlednila ochrana krajinotvorné role a rovněž rekreační funkce lesních pozemků. Podle ustanovení přílohy 19 nařízení o základních cenách se základní hodnota lesních majetků, jež se nacházejí v těchto oblastech, vynásobí koeficientem (К), který je tabulce 3 (29) stanoven takto:
Tabulka 3
První pásmo Černého moře
К = 6
Druhé pásmo Černého moře
К = 5
Rekreační oblasti, letoviska a sídla celostátního významu
К = 4
Lesy a pozemky v oblastech, které se rozkládají od hranice státních a obecních komunikací k hranicím území s omezením možnosti výstavby
К = 3
Rekreační oblasti, letoviska a sídla místního významu
К = 4
(26)
Nakonec se základní cena pozemku podle přílohy 20 nařízení o základních cenách vynásobí „koeficientem tržní regulace“. Tento koeficient se vyjadřuje v BGN/m2 a pohybuje se od 10 BGN/m2 u pozemků sousedících s mořem, velkých horských letovisek a Sofie po 1 BGN/m2 u pozemků s nejméně atraktivní polohou.
(27)
Přes výše uvedené skutečnosti musela soukromá osoba, která získala lesní pozemek směnou za vyšší celkovou administrativní cenu, než kterou měl pozemek jí uvolněný, státu za tento cenový rozdíl zaplatit náhradu. Podle bulharských orgánů obecně platí, že stát přistoupil pouze na směny, jejichž prostřednictvím získal pozemek vyšší správní hodnoty. Toto pravidlo se ovšem týká pouze situace, kdy je celková administrativní cena parcely v soukromém vlastnictví vyšší než administrativní cena parcely ve vlastnictví veřejném, za kterou byla tato parcela směněna, a nikoli ceny za metr čtvereční.
(28)
Dne 27. ledna 2009 vstoupil v platnost zákaz směny lesních pozemků. Posuzují se tak napadené směny za období od 1. ledna 2007, tj. dne přistoupení Bulharské republiky k Evropské unii, do 27. ledna 2009, tj. dne, kdy nabylo účinnosti moratorium na směnu pozemků („posuzované období“).
2.2. ZMĚNA URČENÉHO ÚČELU UŽÍVÁNÍ POZEMKU
(29)
Stěžovatelé dále tvrdí, že na směny často navazovala změna určeného účelu užívání pozemků z lesních na stavební pozemky a že tato změna dále prohloubila rozpor mezi tržní cenou veřejných lesních pozemků ve vlastnictví státu, jež byly směněny za parcely v soukromém vlastnictví.
(30)
Bulharské orgány vysvětlily, že postup změny určeného účelu užívání pozemku se neřídí ustanoveními zákona o lesích (jako směna samotná), ale zvláštním souborem právních předpisů, mj. i zákonem o územním plánování (30). Podle těchto právních předpisů může jakýkoli vlastník lesních pozemků požádat o změnu určeného účelu užívání lesního pozemku na stavební pozemek tak, že pošle žádost výkonnému řediteli Výkonného lesního úřadu, jenž byl součástí ministerstva zemědělství a potravinářství (31). Komise (interních a případně i externích) odborníků poté danou žádost posoudí a předloží své stanovisko výkonnému řediteli, který přijme ve věci žádosti předběžné rozhodnutí. Pokud je toto rozhodnutí kladné a potvrdí důvodnost a právoplatnost žádosti, bude postoupeno všem útvarům příslušným pro změnu určení účelu užívání lesního pozemku (regionální hejtman, starosta obce a ředitel regionálního ředitelství odpovědného za lesy).
(31)
Na základě kladného předběžného rozhodnutí předloží vlastník dotčené obci žádost o zadání, navržení a schválení podrobného územního plánu. U takovéhoto plánu se vyžaduje konzultace všech (místních) zúčastněných stran. Pokud příslušné orgány tento plán schválí a jakmile vstoupí v platnost, vlastník pozemku předloží ministru zemědělství a potravinářství žádost o vynětí dotčeného lesního pozemku z chráněných lesních porostů. V případě, že je žádost přijata, je zapotřebí zaplatit kolkovné stanovené nezávislým odhadcem v souladu s ustanoveními nařízení o základních cenách.
(32)
Jakmile vlastník lesního pozemku uhradí příslušným orgánům kolkovné, je zahájeno řízení o vydání správního rozhodnutí o změně určeného účelu užívání dotčeného pozemku. V závislosti na velikosti pozemku toto rozhodnutí vydává buď ministr zemědělství a potravinářství (pokud se jedná o nemovitost do 10 hektarů), nebo rada ministrů.
(33)
Dne 3. září 2009 bylo na následnou změnu určeného účelu užívání směněných pozemků uvaleno moratorium.
2.3. PRÁVNÍ ZÁKLAD OPATŘENÍ
(34)
Směny, výpočet cen, jež se mají použít při směnách a řízení o změně určeného účelu užívání směněných lesních pozemků se řídí těmito právními předpisy:
-
bulharský zákon o lesích,
-
nařízení o výpočtu základních cen, cen za pozemky ve vyloučených oblastech a o vzniku uživatelských práv a břemen týkajících se lesů a lesních porostů,
-
zákon o státním majetku (32),
-
zákon o závazcích a smlouvách (33),
-
zákon o územním plánování.
2.4. OSOBY, KTERÉ SMĚNY VYUŽILY
(35)
Potenciálně mohou ze směn těžit fyzické osoby, soukromé společnosti a obce, často činné v oblasti výstavby nemovitostí a/nebo činnosti cestovního ruchu, které svůj lesní pozemek směnily za lesní pozemek ve veřejném vlastnictví.
3. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(36)
Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení vyjádřila Komise pochybnosti o tom, zda směny a/nebo následné změny určeného účelu užívání pozemku neobsahují prvky státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy a zda lze takovou podporu považovat za slučitelnou s vnitřním trhem.
3.1. VZÁJEMNÁ SOUVISLOST MEZI SMĚNAMI A ZMĚNOU URČENÉHO ÚČELU UŽÍVÁNÍ POZEMKŮ
(37)
Komise zaprvé vyjádřila pochybnosti o tvrzení stěžovatelů, že v řadě případů na tyto směny navazovala změna určeného účelu užívání (z lesního porostu na stavební pozemky) pozemků, které byly předmětem směny.
(38)
S přihlédnutím ke kvantitativním důkazům, které předložily bulharské orgány, uvedla Komise v rozhodnutí o zahájení řízení, že ze 147 směn provedených během posuzovaného období (2006-2009) jich na 15 navazovala změna určeného účelu užívání (což představovalo 10 % celku). Komise navíc konstatovala, že směny a případné žádosti o změnu určeného účelu užívání upravují odlišné právní předpisy a že jsou pro oba postupy zavedena odlišná správní řízení. Na první pohled se situace jevila tak, že tyto prvky potvrzují tezi bulharských orgánů, že obecně mezi těmito dvěma kroky neexistuje vzájemná souvislost (34).
(39)
Bulharské orgány však uvedly, že vzorce pro stanovení administrativních cen za lesní pozemky a kolkovného účtovaného za změnu určeného účelu užívání pozemku byly stanoveny na takové úrovni, aby se zajistilo, že plná cena za směnu lesního pozemku, navýšená o poplatek za změnu určeného účelu užívání pozemku, bude do značné míry odpovídat tržní ceně obdobného stavebního pozemku. Z toho by mohlo vyplývat, že bulharské orgány vycházely z předpokladu, že mnozí investoři se budou snažit oba kroky spojit do jedné transakce.
(40)
Komise tedy vyjádřila pochybnosti ohledně toho, zda by při stanovení ceny parcel pro účely směny neměla být zohledněna případná změna určeného účelu užívání dotčeného lesního pozemku, tj. zda by se mělo mít za to, že existuje vzájemná souvislost mezi směnou a změnou určeného účelu užívání směněného pozemku.
3.2. MOŽNÁ STÁTNÍ PODPORA PŘI ZMĚNĚ URČENÉHO ÚČELU UŽÍVÁNÍ POZEMKU
(41)
Komise zadruhé vyjádřila pochybnosti o tom, zda změna určeného účelu užívání směněných pozemků nemohla představovat poskytnutí státní podpory vzhledem k tomu, že se tím hodnota směněných pozemků ještě více zvýšila.
(42)
Komise v rozhodnutí o zahájení řízení konstatovala, že ze změny určeného účelu užívání pozemku přímo nevyplývá, že by se jednalo o převod státních prostředků. Kolkovné, jež mělo být u těchto transakcí uhrazeno, bylo vypočteno podle příslušných právních předpisů a - nakolik je Komisi známo - ve všech dotčených případech zaplaceno. Přestože podniky dotčené změnou určeného účelu užívání pozemku mohly mít z této změny prospěch, správní rozhodnutí, jimiž byla tato změna provedena, by nepředstavovala státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Komise k této otázce nezaujala jednoznačný postoj a vyzvala zúčastněné strany, aby se vyjádřily k tomu, zda v dané transakci došlo ke státní podpoře.
3.3. MOŽNÁ STÁTNÍ PODPORA PŘI SMĚNĚ LESNÍCH POZEMKŮ
(43)
Komise v rozhodnutí o zahájení řízení konstatovala, že ceny lesních pozemků pro účely směn určili odhadci výhradně na základě vzorců stanovených v nařízení o základních cenách. Komise proto vyjádřila pochybnosti ohledně toho, zda administrativní cena stanovená za použití těchto vzorců byla obdobná jako obvyklé ceny při transakcích mezi dvěma soukromými subjekty. Komise proto vyzvala Bulharskou republiku a třetí strany k tomu, aby předložily informace o tržních cenách dosažených v případech čistě soukromého prodeje (nebo čistě soukromé směny) lesních pozemků, k nimž v Bulharsku během posuzovaného období došlo. Komise dále vyzvala Bulharskou republiku a třetí strany, aby předložily informace o rozdílech mezi těmito cenami a administrativními cenami použitými u napadených směn, a tudíž o možné výši státní podpory při těchto transakcích. Komise nadto Bulharskou republiku a třetí strany vyzvala, aby předložily informace o pravidlech uplatňovaných u náhrad vyplácených při směně v případech, kdy mezi cenami dvou parcel, jež byly předmětem směny, existoval rozdíl. V neposlední řadě pak Komise vyzvala Bulharskou republiku, aby jí poskytla další informace, jimiž by doložila své tvrzení, že napadené směny neovlivňují obchod v rámci Unie.
(44)
Komise také v rozhodnutí o zahájení řízení uvedla své předběžné stanovisko k tomu, jak by měla být vyčíslena výhoda vyplývající z napadených směn v případě, že se zjistí, že tyto směny představovaly státní podporu:
(i)
rozdíl mezi skutečnou tržní cenou první lesní parcely v soukromém vlastnictví a administrativní cenou této první parcely určenou podle nařízení o základních cenách,
(ii)
rozdíl mezi skutečnou tržní cenou druhé lesní parcely ve veřejném vlastnictví a administrativní cenou této druhé parcely určenou podle nařízení o základních cenách.
Výše státní podpory při směně by se tedy rovnala hodnotě ii) snížené o hodnotu i).
Při výpočtu možného prvku státní podpory při transakci by měla být zohledněna i případná peněžní náhrada rozdílu mezi administrativními cenami dvou parcel, jež byly předmětem směny, zaplacená jednou stranou druhé straně.
3.4. SLUČITELNOST PŘÍPADNÉ STÁTNÍ PODPORY S VNITŘNÍM TRHEM
(45)
Pro případ, že by byla zjištěna přítomnost prvku státní podpory - ať už v důsledku změny určeného účelu užívání pozemku, a/nebo v důsledku směny -, vyjádřila Komise v rozhodnutí o zahájení řízení pochybnosti ohledně toho, zda by bylo možno tuto podporu považovat za slučitelnou s vnitřním trhem, konkrétně s čl. 107 odst. 3 písm. a) Smlouvy a pokyny k vnitrostátní regionální podpoře na období 2007-2013 (35) a/nebo čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy a pokyny Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013 („pokyny k odvětví lesnictví“) (36).
(46)
Komise proto požádala Bulharskou republiku a zúčastněné strany, aby se ke slučitelnosti napadených opatření s vnitřním trhem vyjádřily.
4. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
4.1. PŘIPOMÍNKY PRVNÍHO STĚŽOVATELE V SOUVISLOSTI S POCHYBNOSTMI VYJÁDŘENÝMI KOMISÍ V ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(47)
První stěžovatel tvrdí, že napadené směny představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy a že tato podpora je neslučitelná s vnitřním trhem.
(48)
Pokud jde o pochybnosti Komise týkající se první otázky, domnívá se první stěžovatel, že je třeba mít za to, že změna určeného účelu užívání pozemku a směna vzájemně souvisejí. Tvrdí přitom zaprvé, že mnohé z osob, které směny využily, působí v odvětví stavebnictví a cestovního ruchu, a nikoli v oblasti lesnictví. Zadruhé podle prvního stěžovatele nejsou směněné lesní pozemky od roku 2009, kdy vstoupilo v platnost moratorium, prakticky komerčně využívány. Zatřetí údajně v době provádění směn mnohé z osob, které je využily, oznámily a propagovaly své projekty výstavby lyžařských nebo přímořských letovisek na směněných lesních pozemcích a zahájily dokonce s příslušnými místními orgány jednání, aby zajistily, že ke změně v určeném účelu užívání pozemku skutečně dojde. Začtvrté tvrdí první stěžovatel, že za realizaci směny a za vynětí směněných pozemků z lesního fondu mnohdy odpovídal týž státní orgán (Výkonný lesní úřad a příslušný regulační orgán) (37), který takto připravoval půdu pro jejich komerční využití.
(49)
První stěžovatel má tedy za to, že by se měla při vyčíslení celkové částky státní podpory při těchto směnách zohlednit případná reklasifikace určeného účelu užívání pozemku a příslušné navýšení ceny. Podle názoru stěžovatele by se proto při vyčíslení částky podpory měla provést srovnání s parcelami stavebních pozemků s cílem náležitě zohlednit tržní cenu pozemků, jež byly předmětem směny.
(50)
První stěžovatel se také zmiňuje o tom, že z hlediska atraktivity regionů, ve kterých se lesní parcely ve vlastnictví státu nacházely, by bývalo hospodářsky výhodnější, kdyby bulharské orgány nejprve podnikly kroky ke zvýšení hodnoty parcel (tj. změnily jejich určený účel užívání tak, aby na nich mohla proběhnout výstavba) a teprve poté přikročily k jejich pozbytí. Podle prvního stěžovatele v žádném z případů, kdy byla podána žádost o směnu, Výkonný lesní úřad před provedením změny nepřistoupil ke změně určeného účelu užívání těchto pozemků. Podle stěžovatele to jasně naznačuje, že zde existoval záměr zvýhodnit nabyvatele lesních pozemků ve vlastnictví státu. Tuto praxi kritizovala rovněž Světová banka ve zprávě o bulharském odvětví lesnictví z roku 2009, ve které se konstatovalo, že státu tímto konkrétním způsobem vznikají ztráty (38).
(51)
Pokud jde o pochybnosti Komise o druhé otázce, tedy zda v důsledku změny určeného účelu užívání směněných pozemků nedošlo ke státní podpoře, tvrdí první stěžovatel, že nabyvatel pozemků sice po rozhodnutí provést změnu určeného užívání pozemku následně zaplatil kolkovné, a tato částka by tedy měla být při vyčíslování případné podpory obdržené v důsledku směny odečtena, že však toto kolkovné skutečné zvýšení hodnoty parcely v důsledku této změny neodráželo. První stěžovatel dále tvrdí, že by v případech, kdy ke směně došlo před přistoupením Bulharska k Evropské unii, ale změna určeného účelu užívání pozemku proběhla až po přistoupení, měla být protiprávní státní podpora poskytnutá nabyvateli pozemků dána rozdílem mezi tržní hodnotou příslušné parcely v době směny (před přistoupením) a tržní hodnotou parcely po změně určení účelu užívání pozemku (po přistoupení).
(52)
Co se týče pochybností vyjádřených Komisí ohledně třetí otázky, tedy přítomnosti státní podpory v souvislosti se směnami, tvrdí první stěžovatel, že vzorce předepsané nařízením o základních cenách neodrážejí tržní hodnotu pozemků, jež byly předmětem směny. Stěžovatel také zpochybňuje nezávislost odhadců, neboť podle jeho názoru má nabyvatel pozemků možnost zvolit si odhadce, který mu je příznivě nakloněn, což vede k výraznému podhodnocení cen.
(53)
Stěžovatel rovněž předložil další informace o tržních cenách směněných lesních pozemků nebo velice podobných lesních pozemků, jež se podle něj výrazně lišily od administrativních cen parcel. Vzhledem k časovým omezením zkoumal první stěžovatel pouze ceny devíti směněných parcel. K tomuto zkoumání byla použita ocenění pozemků zpracovaná bankami a rovněž informace z bulharského veřejného katastru nemovitostí obsahujícího ceny, za které byly u podobných parcel realizovány realitní transakce. Zjištěné cenové nesrovnalosti se (při uplatnění administrativní ceny) pohybovaly od podhodnocení o 50-65 % až po případy, kdy byly lesní pozemky údajně získány za 1 až 2 % tržní ceny.
(54)
V neposlední řadě pak první stěžovatel tvrdí, že skutečnost, že bylo zahájeno trestní řízení proti bývalému řediteli Výkonného lesního úřadu na základě obvinění z realizace směn, jež poškozovaly stát, naznačuje, že samy bulharské orgány mají za to, že lesní pozemky byly některým soukromým osobám postoupeny za cenu výrazně pod svou tržní hodnotou.
(55)
Pokud jde o otázku, zda směny narušují hospodářskou soutěž a ovlivňují obchod mezi členskými státy, tvrdí první stěžovatel, že, pokud je mu známo, žádná z osob, které směny využily, neprovozovala lesnictví jako svou hlavní obchodní činnost. Téměř všechny tyto osoby údajně naopak charakterizovaly minulé aktivity či budoucí obchodní záměry v oblasti hospodářských činností či investic v jednom z následujících odvětví: spekulace s nemovitostmi, stavebnictví a/nebo cestovní ruch. Podle stěžovatele se cestovní ruch z definice týká celého vnitřního trhu, a narušuje jej tedy i pouhých několik případů selektivní podpory. První stěžovatel dále uvádí, že vzhledem k počtu a rozsahu směn jsou fakticky od vstupu na bulharský trh odrazováni zahraniční konkurenti. Přestože se někteří významní investoři v Evropské unii (např. Lindner, ECE) na stavebních projektech ve městech v Bulharsku (obchodní centra a velké obchodní domy) podíleli, téměř všechny významné investice do přímořských, lyžařských nebo golfových letovisek údajně uskutečnily podniky ovládané bulharskými osobami.
4.2. PŘIPOMÍNKY OSOB, KTERÉ SMĚNY VYUŽILY, A JINÝCH TŘETÍCH STRAN
(56)
Komise přijala připomínky od velkého počtu třetích stran, z nichž většinu představovaly soukromé subjekty, jež se podílely na směnách („osoby, které směny využily“). Komise konstatuje, že řada těchto osob (39) se omezila na vydání stručného prohlášení, že při směnách, na kterých se podílely, ke státní podpoře nedošlo. Jiné osoby, které směny využily, podaly k pochybnostem vyjádřeným Komisí v rozhodnutí o zahájení řízení podrobnější připomínky, které budou předmětem následujících oddílů.
4.2.1. Vzájemná souvislost mezi směnou a změnou určeného účelu užívání pozemku
(57)
Pokud jde o první otázku, u které Komise vyjádřila pochybnosti, tj. vzájemnou souvislost mezi směnami a změnou určeného účelu užívání pozemku, tvrdí většina osob, které směny využily (40) a které na rozhodnutí o zahájení řízení reagovaly, že žádná takováto souvislost neexistuje. Směna a následná změna určeného účelu užívání směněných pozemků probíhala v rámci dvou odlišných řízení, jež jsou v kompetenci dvou různých na sobě nezávislých státních orgánů. Směny spadají do pravomoci ministra zemědělství a potravinářství nebo Rady ministrů a Výkonného lesního úřadu, a to v závislosti na velikosti parcely, která je předmětem směny, zatímco změna určeného účelu užívání pozemku spadá do pravomoci místních orgánů - starostů obcí nebo městské rady; ministra pro místní rozvoj a veřejné práce; nebo regionálního hejtmana u lokalit, které se nacházejí v jeho regionu - a vyžaduje schválení podrobného nebo obecného plánu územního rozvoje.
(58)
Jedna z osob, které směny využily, (41) dále doplňuje, že nelze automatiky spatřovat vzájemnou souvislost mezi změnou určeného účelu užívání pozemku a zvýšením jeho hodnoty. Rozhodnutí změnit určený účel užívání pozemku vycházelo z posouzení potřebnosti změny, jež má širší rozměr a často má přednost před soukromými zájmy vlastníků, a nevychází proto z obchodních zájmů stran směny. Další z osob, které směny využily, (42) konstatuje, že statistické informace, jež předložily bulharské orgány, potvrzují, že vzájemná souvislost v tomto případě neexistuje. V neposlední řadě považují jiné osoby, které směny využily, (43) otázku, zda v tomto případě existuje vzájemná souvislost, za irelevantní, neboť v jejich konkrétních případech půda, kterou směnou získaly, nebyla vyňata z ochrany lesního fondu pro účely výstavby a nebylo ani zahájeno žádné řízení, které by určený účel užívání pozemku mělo změnit.
(59)
Pokud jde o otázku, zda by se případná změna určeného účelu užívání směněného pozemku měla zohlednit při stanovení ceny tohoto pozemku, tvrdí většina osob, které směny využily, že by tomu tak z různých důvodů být nemělo. Řada z těchto osob (44) má za to, že by u směněného pozemku nebylo důvodné zohledňovat hypotetickou možnost změny jeho určeného účelu užívání, neboť o takovou změnu by se nikdy nemuselo zažádat nebo by mohla být zamítnuta vzhledem k tomu, že by nevyhověla příslušným správním požadavkům. Strategické umístění směněného lesního pozemku, jež údajně zvyšuje jeho hodnotu, je v případě, že se určený účel užívání pozemku nezměnil a nabytou půdu lze užívat pouze pro účel stanovený zákonem, irelevantní. Jedna z osob, které směny využily, (45) proto tvrdí, že by se měl brát zřetel na konkrétní dohodu mezi stranami směny ke dni ocenění. V objektivním a reálném výpočtu tržní hodnoty by měly být v úvahu vzaty také obecné plány územního rozvoje (které povolují, či nepovolují výstavbu) platné k datu ocenění pozemku, jenž byl předmětem směny. Měl by tedy být stanoven soubor jednotných kritérií, který umožní rozlišovat mezi hypotetickou možností a skutečným záměrem stran směny provést následně změnu účelu užívání pozemku.
(60)
Mnohé z osob, které směny využily, nadto konstatují, že za vynětí pozemků z ochrany lesního fondu se účtuje poplatek za změnu určeného účelu užívání, který se rovná ceně za metr čtvereční stavebního pozemku v dotčené oblasti. Tyto osoby proto tvrdí, že z dotčené změny nemají hospodářský prospěch, protože pokud je nabytý pozemek prodán, použit jako zajištění nebo zastavěn, bude jeho hodnota stejná jako v případě pozemku stavebního. Podobný argument použily i společnosti Mirta Engineering a Beta Forest, které poukazují na to, že se změnou určeného účelu užívání pozemku jsou spojeny další náklady, zejména kolkovné a místní daň a rovněž náklady na projektování, které hodnotu nemovitosti dále zvyšují. Pan Michailov a paní Michailova dokonce tvrdí, že v jejich případě byla změna určeného účelu užívání pozemku podmíněna tím, že státu uhradí poplatky stanovené v článku 17 zákona o lesích a v prováděcím nařízení k tomuto zákonu.
(61)
V neposlední řadě považují některé z osoby, které směny využily, (46) tuto otázku za irelevantní, neboť v jejich konkrétních případech půda, kterou směnou získaly, nebyla pro účely výstavby vyňata z ochrany lesního fondu a nebylo ani zahájeno žádné řízení, které by mělo určený účel užívání pozemku změnit. Společnost MIKS ve svém podání uvedla, že v její smlouvě o směně bulharský stát stanovil, že žádná změna určeného účelu užívání pozemku není přípustná.
4.2.2. Státní podpora při směně lesních pozemků
(62)
Pokud jde o pochybnosti, jež Komise vyjádřila ohledně otázky, zda administrativní ceny účtované při směnách odpovídají cenám tržním, předložily osoby, které směny využily, (47) v případě svých vlastních směn několik vzájemně si podobných argumentů, proč by tomu tak být mělo.
(63)
Zaprvé tvrdí jedna z osob, které směny využily, (48) že při stanovení administrativních cen nařízení o základních cenách zohledňuje objektivní kritéria, jako je umístění pozemku, význam dotčených okresů a druh a význam rostlinných odrůd na pozemku, zatímco dvě jiné osoby, které směny využily, (49) uvádějí, že administrativní cena směn vychází z kritérií, jež jsou totožná s těmi, jež se používají při směnách lesních pozemků v soukromém vlastnictví realizovaných soukromými investory, jejichž předmětem jsou pozemky, jež se nacházejí v blízkosti infrastruktury místního či celostátního významu a které jsou, pokud jde o rostlinné druhy, umístění v oblastech podléhajících zvláštní ochraně vůči urbanizaci atd., obdobné jako v případě směn napadených. Podobně jiné osoby, které směny využily, (50) tvrdí, že ocenění vycházející z nařízení o základních cenách vedou k administrativním cenám, které jsou obdobné, nebo v mnohých případech vyšší než tržní ceny za lesní pozemky v Bulharsku, a to v důsledku neexistence tuzemského trhu s tímto typem pozemků a skutečnosti, že za nízké ceny byl realizován jen omezený počet soukromých transakcí. Směny tedy byly provedeny na základě převažujících hospodářských podmínek na trhu.
(64)
Zadruhé řada osob, které směny využily, (51) uvádí, že provedla ocenění parcel, jež byly předmětem směny, přičemž jejich výsledkem byly administrativní ceny, jež jsou obdobné (52), nebo v mnohých případech dokonce vyšší než (53) tržní ceny za lesní pozemek v Bulharsku.
(65)
Zatřetí poukazuje několik osob, které směny využily, (54) na absenci čistě soukromých směn nebo prodejů v oblastech, kde se uskutečnily směny, na nichž se podílely, jako na důvod, proč by se mělo mít za to, že administrativní ceny přibližně odrážejí ceny tržní.
(66)
V neposlední řadě pak několik osob, které směny využily, (55) tvrdí, že vzhledem k tomu, že ministr zemědělství a potravinářství je v rámci výkonu své pravomoci volného uvážení oprávněn realizaci směny odmítnout, pokud stát nemá zájem na pořízení dotčených lesních pozemků v soukromém vlastnictví, a že podmínky směny musí schválit obě strany (veřejný i soukromý subjekt), měly by se směny považovat za obchodní transakce, v jejichž rámci se stát chová jako hospodářský subjekt v tržním hospodářství.
(67)
Pokud jde o částku možné státní podpory při dotčených transakcích (tj. rozdíl mezi administrativní a tržní cenou za lesní pozemek), reagovala většina osob, které směny využily, (56) v tom smyslu, že v případech, kdy půda v soukromém vlastnictví měla vyšší cenu než půda ve vlastnictví veřejném, bulharské orgány náhradu za rozdíl v ceně neposkytly. Jedna z dalších osob, které směny využily, (57) uvedla, že rozdíl v tržních cenách směněných lesů v soukromém a veřejném vlastnictví, které se nacházejí v týchž nebo přilehlých oblastech, vládu zvýhodňuje, neboť administrativní ceny jsou vyšší než tržní ceny svobodně sjednané mezi soukromými vlastníky lesů v dotčených oblastech.
(68)
Pokud jde o další podmínky, na jejichž základě lze konstatovat přítomnost státní podpory, popíraly některé z osob, které směny využily, (58) jejich naplnění. Některé z osob, které směny využily, (59) tak tvrdí, že jsou fyzickými osobami, na které se bulharský zákon o státní podpoře a článek 107 Smlouvy nevztahuje. Pokud jde o státní prostředky, konstatují tyto osoby, které směny využily, že vláda pozemky získala jejich nezákonným vyvlastněním a neposkytla za ně přiměřenou náhradu, a nelze tedy mít za to, že jich stát pozbývá. Co se týče tvrzení o selektivnosti, tvrdí tito příjemci, že zákon o lesích platí erga omnes, a nepředstavuje tedy diskriminaci.
(69)
Další z osob, které směny využily, (60) má rovněž za to, že podmínky článku 107 Smlouvy nebyly, pokud jde o směny, naplněny, ale z poněkud odlišných důvodů. Zaprvé podle této osoby nedocházelo k žádnému převodu státních prostředků, neboť směna představuje „transakci dvojího prodeje“, k níž došlo poté, co nezávislý odhadce nemovitostí provedl ocenění na základě objektivních kritérií pro výpočet ceny, jež stanoví zákon. Nikdo nebyl nijak zvýhodněn a ani protistrany směnou nezískaly výhodnější postavení než jejich konkurenti, neboť o směnu svého soukromého lesního pozemku za pozemek ve veřejném vlastnictví mohl zažádat každý vlastník pozemku. Podobný argument předkládá další z osob, které směny využily, (61) a má přitom za to, že režim směn představuje všeobecné opatření, jehož mohou využít všichni vlastníci lesních pozemků.
(70)
Co se týče hospodářského zvýhodnění, rozporuje většina osob, které směny využily, (62) tvrzení, že by k němu při dotčených transakcích došlo, neboť podle nich administrativní cena za směněnou půdu odpovídala tržní ceně, nebo byla vyšší.
(71)
V neposlední řadě pak na otázku, zda směny narušují hospodářskou soutěž a ovlivňují obchod mezi členskými státy, velká většina osob, které směny využily, (63) odpověděla, že nepůsobí v oblasti výstavby nemovitostí nebo v oblasti cestovního ruchu a/nebo že nepodnikla žádné kroky, aby povolení k činnosti poskytovatele souborných služeb cestovního ruchu získala. Tyto osoby navíc potvrdily, že pozemek, který směnou nabyly, nevyužily k těžbě dřeva a nerealizovaly prodej dřeva v Bulharsku ani v jiných členských státech. Uvádějí tedy, že nelze tvrdit, že byl dán nějaký skutečný či potenciální vliv na obchod v rámci Společenství. Jiná z osob, které směny využily, (64) doplnila, že tyto směny nevedou k posílení tuzemské výroby, a neomezují tak možnosti podniků z jiných členských států v oblasti dovozu výrobků na místní trh.
(72)
Jiné z osoby, které směny využily, (65) uvedly, že vzhledem k tomu, že dotčené směny nezahrnují převod státních prostředků a nepřinášejí jim hospodářské zvýhodnění, nelze mít za to, že by ovlivňovaly rovnováhu trhu a hospodářské podmínky, ve kterých podniky působí; z jejich pohledu v tomto směru platí, že na pořízení hmotných aktiv je zapotřebí počáteční investice. Podniky z jiných členských států tak mohou vstupovat na týž trh a působit na něm za rovných podmínek, a nelze tedy mít za to, že obchod mezi členskými státy byl napadenými směnami ovlivněn.
(73)
V neposlední řadě pak jedna z osob, které směny využily, (66) vysvětlila, že lesní pozemek, který od státu získala, není vhodný pro zalesňování. Dále má za to, že její pozemek má vyšší hodnotu než pozemek, který získala od státu a že při této transakci nedošlo ke státní podpoře. A své vyjádření pak uzavřela konstatováním, že získané pozemky používá pro mobilní včelařství, jako zdroj pro letní snůšku.
4.2.3. Slučitelnost možné státní podpory s vnitřním trhem
(74)
Přestože Komise zúčastněné strany vyzvala, aby předložily veškeré dostupné důkazy, které by jí umožnily přezkoumat slučitelnost napadených směn s vnitřním trhem, žádná z osob, které směny využily, tak neučinila.
5. PŘIPOMÍNKY BULHARSKÉ REPUBLIKY
5.1. PŘIPOMÍNKY BULHARSKA K ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(75)
Bulharské orgány tvrdí, že napadené směny státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy nepředstavují.
(76)
Pokud jde o údajnou vzájemnou souvislost mezi směnami a změnou určeného účelu užívání směněných lesních pozemků, uvedly bulharské orgány, že čl. 15 písm. b) zákona o lesích povoluje možnost zažádat o změnu určeného účelu užívání lesního pozemku bez ohledu na způsob, jakým byla půda získána, ať již prostřednictvím směny, koupí nebo jinými prostředky. Takováto teoretická možnost by ale neměla být chápána jako nějaká pevně daná dohoda mezi orgány a soukromým subjektem, který se směny účastní, o budoucím postupu v tom smyslu, že dojde k následné změně určeného účelu užívání pozemku.
(77)
Bulharské orgány předložily důkazy o tom, že bylo v souvislosti se 132 směnami, k nimž v období let 2007 až 2009 došlo, podáno 24 žádostí o změnu určeného účelu užívání směněných lesních pozemků, přičemž pouze v 15 případech (tj. v 11,4 % všech směn) bylo vydáno kladné správní rozhodnutí, jímž byla požadovaná změna povolena.
(78)
Bulharské orgány také poukazují na odlišné cíle, jež jsou směnami a změnou určeného účelu užívání pozemku sledovány. Zatímco účelem směn je dosáhnout konsolidace a ochrany bulharských lesů s cílem zajistit jejich udržitelný rozvoj a obnovu ve prospěch společnosti jako celku, smyslem změny určeného účelu užívání pozemku je dosáhnout cílů stanovených v zákoně o územním plánování, který určuje pravidla pro začlenění pozemků do hranic aglomerací, ve kterých je povolena výstavba v souladu s veřejnými potřebami a zájmy týkajícími se udržitelného rozvoje a vytvoření vhodných životních, pracovních a rekreačních podmínek pro občany. Kromě toho je třeba konstatovat, že zatímco směny závisí na rozhodnutích ministra zemědělství a potravinářství, změny určeného účelu užívání pozemku závisí na schválení plánu územního rozvoje, což je věcí jednotlivých příslušných orgánů, tj. ministra pro místní rozvoj a veřejné práce, regionálního hejtmana nebo obecních rad. V neposlední řadě mají bulharské orgány za to, že vzhledem k tomu, že právo zažádat o změnu určeného účelu užívání pozemku ze zákona o lesích přímo nevyplývá, nýbrž vyžaduje splnění podmínek stanovených jinými zákony, nelze hypotetickou možnost změnit určený účel užívání pozemku chápat v tom smyslu, že by tato změna vzájemně souvisela se směnami.
(79)
Pokud jde o otázku, zda by možná změna určeného účelu užívání směněných pozemků měla být při stanovení ceny těchto pozemků brána v potaz, zopakovaly bulharské orgány svůj postoj, že neexistuje přímá souvislost mezi cenou, k níž se ve věci směny dospělo, a následnou změnou účelu užívání směněných pozemků. Bulharské orgány podrobně popsaly postup, jenž měl být při stanovení cen u směn uplatňován (bývalý čl. 20 odst. 5 a bývalý článek 21 nařízení o základních cenách) a poplatky účtované za změnu určeného účelu užívání pozemku. Tyto orgány také konstatují, že soukromí vlastníci mohou o změnu určeného účelu užívání lesního pozemku zažádat bez ohledu na to, jak tento pozemek získali; každý investor tak požíval týchž výhod, a to bez ohledu na to, zda les získal od státu, nebo v rámci transakce za obvyklých podmínek uzavřené se soukromým subjektem; poplatky, jež jsou účtovány za provedení změny určeného účelu užívání pozemku, by se tedy ve vztahu k osobám, které směny využily, měly považovat za neselektivní.
(80)
Pokud jde o pochybnosti Komise ohledně toho, zda metodika výpočtu administrativních cen náležitě odráží ceny tržní, konstatují bulharské orgány zaprvé, že administrativní ceny jsou stanoveny podle nařízení o základních cenách a že při koncipování tohoto nařízení jako vzor sloužily postupy pro stanovení cen lesních pozemků v jiných členských státech, zejména v Německu. Ocenění lesů v soukromém i veřejném vlastnictví provedli nezávislí znalci na základě jednotného souboru kritérií.
(81)
Zadruhé předložily bulharské orgány údaje o všech transakcích (67), jejichž předmětem byl prodej a nákup lesů v soukromém vlastnictví v období let 2007-2009 (68). Informace předložené k průměrným cenám nemovitostí v soukromém vlastnictví (tj. „tržním cenám“) obsahují přehled věrohodných tržních dokladů v souladu s požadavkem stanoveným v bodu 34 doplňkových ustanovení nařízení o základních cenách. V případech, kdy informace o transakcích uzavřených pro totožné oblasti k dispozici nejsou, byly předloženy podrobné údaje o transakcích, které se uskutečnily v blízkých oblastech s lesy, které jsou podobné z hlediska umístění a rostlinných druhů. Podle bulharských orgánů lze na základě těchto údajů prokázat, že ve většině případů byla administrativní cena použitá pro napadené transakce obecně vyšší než tržní ceny při transakcích za obvyklých podmínek (69). V tomto ohledu bulharské orgány zpochybňují důkazy, které předložil stěžovatel. Na jedné straně by totiž ceny, které uvádějí stěžovatelé, představovaly ceny, za které byly pozemky nabídnuty k prodeji, a nikoli nutně ceny fakticky dosažené nebo ceny parcel, u kterých již došlo ke změně určeného účelu použití a za něž bylo uhrazeno kolkovné. Na straně druhé tržní cena, již stěžovatel uvedl, není vždy spolehlivá, neboť v mnoha případech představuje výsledek jediné soukromé transakce.
(82)
Zatřetí bulharské orgány zopakovaly, že stát neposkytuje žádnou náhradu za rozdíl mezi vyšší celkovou administrativní hodnotou soukromých lesních pozemků, které získal, a tržní hodnotou směněných pozemků a že se směny prováděly pouze v případech, kdy hodnota získané parcely lesního pozemku v soukromém vlastnictví byla vyšší než hodnota parcely ve vlastnictví státu, za kterou byla směněna, nebo rovna této hodnotě. Soukromý subjekt měl nadto povinnost uhradit režii ve výši 2 % hodnoty dotčeného majetku.
(83)
V neposlední řadě bulharské orgány poukazují na to, že nařízení o základních cenách bylo od svého přijetí třikrát změněno, a to v letech 2004, 2005 a 2007. Změna nařízení v roce 2005 se s ohledem na pokročilou fázi navracení vyvlastněných lesů a lesních pozemků jeví jako obzvláště pozoruhodná; vyplývalo z ní totiž, že lesy v soukromém vlastnictví již na trhu byly k dispozici a byla po nich poptávka. Účelem této změny v zásadě bylo změnit metodiku oceňování pozemků. Koeficienty týkající se oblastí chráněných vůči urbanizaci byly nadto také zvýšeny a bylo zavedeno několik nových kategorií k vymezení navýšení (přírůstků) cen pozemků v závislosti na kategorii sídla.
(84)
Po přistoupení Bulharska k Evropské unii dne 1. ledna 2007 byly navíc koeficienty v nařízení plně aktualizovány, a to včetně koeficientů týkajících se oblastí chráněných před urbanizací a tzv. „tržně regulačních“ koeficientů, které závisejí na kategorii pozemků. Kromě toho došlo i ke změně čl. 20 odst. 5 nařízení o základních cenách, v jejímž rámci se zvýšila cena směněných pozemků ve vlastnictví státu o 50 % hodnoty „tržně regulačního“ koeficientu. Nadto bylo zavedeno navýšení (přírůstek) hodnoty pozemku podle jednotlivých kategorií sídel.
(85)
Podle bulharských orgánů tyto změny nařízení o základních cenách prokazují, že i při absenci vyspělého tuzemského trhu s lesními pozemky se bulharské orgány s ohledem na nadcházející přistoupení Bulharska k Evropské unii snažily o aktualizaci mechanismu oceňování stanoveného v tomto nařízení, tak aby se zajistilo, že bude vycházet z věrohodných tržních údajů. Ke dni přistoupení Bulharska k Evropské unii tedy administrativní ceny vypočtené na základě nařízení o základních cenách nebyly nižší než tržní ceny těchto parcel.
(86)
Pokud jde o pochybnosti Komise ohledně toho, že směny mohly narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod mezi členskými státy, zdůrazňují bulharské orgány zaprvé, že ze soukromých subjektů, které se na napadených směnách podílely, jich podniky ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy představuje 81. Zbývajících 51 soukromých subjektů tvoří fyzické osoby, které nepůsobí v oblasti obchodování se zbožím ani se službami. Bulharsko v této souvislosti zdůrazňuje, že ani Státní lesní úřad ani jeho nástupce Výkonný lesní úřad neobdržely od fyzických osob, které v posuzovaném období směny uskutečnily, žádné žádosti o kácení nebo vývoz dřeva
(87)
Zadruhé bulharské orgány tvrdí, že směny nemohou ovlivnit obchod v rámci Unie, neboť firmy, které podporu získaly, nevyvíjejí činnost, která by zahrnovala dovoz nebo vývoz výrobků či služeb. Bulharské orgány doplnily již poskytnuté informace o objemu vytěženého dřeva a dřeva vyvezeného do Evropské unie za posuzované období a předložily dokument, který prokazuje, že žádný ze soukromých subjektů, jež získaly lesní pozemek ve vlastnictví státu v rámci napadených směn, nevytěžil, neprodal na vnitrostátním trhu ani nevyvezl dřevo z Bulharské republiky.
(88)
Zatřetí bulharské orgány tvrdí, že odvětví cestovního ruchu (např. poskytovatelé souborných služeb cestovního ruchu, cestovní kanceláře, vlastníci hotelu a poskytovatelé doplňkových služeb cestovního ruchu) se řídí pravidly, jež stanoví bulharský zákon o cestovním ruchu. Tento zákon vyžaduje správní registraci poskytovatelů služeb ve veřejném rejstříku vedeném ministerstvem hospodářství, energetiky a cestovního ruchu. Povinnost registrace ve zvláštním rejstříku se podle článku 58 tohoto zákona vztahuje také na osoby činné v oblasti řízení hotelů. Z tohoto důvodu lze za podniky působící v odvětví cestovního ruchu považovat pouze společnosti zapsané v příslušných veřejných rejstřících vedených ministerstvem hospodářství, energetiky a cestovního ruchu. Kontrola příslušných rejstříků ukázala, že pouze jedna ze společností, které získaly lesní pozemek ve vlastnictví státu v rámci napadených směn, a sice Kapsi Tours OOD, je zapsána jako poskytovatel souborných služeb cestovního ruchu ve smyslu zákona o cestovním ruchu.
(89)
Začtvrté bulharské orgány vysvětlily, že v Bulharsku společnosti zabývající se výstavbou nemovitostí z hlediska své činnosti rovněž podléhají také povinnosti registrace v ústředním oborovém rejstříku stavebních podniků vedeném Bulharskou stavební komorou, a to v souladu se zvláštním zákonem, totiž zákonem o stavební komoře (70). Bulharské orgány poukazují na to, že pouze tři z podniků, které se státem provedly směnu, jsou zapsány jako stavební podniky a mohly nějakým způsobem vyvíjet stavební činnost podle dotčeného zákona.
(90)
Bulharské orgány tudíž konstatovaly, že většina podniků, které případně mohly mít z napadených směn prospěch, v odvětví stavebnictví a cestovního ruchu nepůsobí. Podle jejich názoru tedy nelze mít za to, že těmito transakcemi byla narušena hospodářská soutěž na příslušných trzích mimo rámec odvětví lesnictví.
5.2. PŘIPOMÍNKY BULHARSKA K PŘIPOMÍNKÁM STĚŽOVATELE
(91)
Bulharské orgány souhlasí se stěžovatelem v tom, že směny lesních pozemků mezi státem a obcemi neobsahují prvek státní podpory. Namítají ovšem, že tvrzení stěžovatele, že většina příjemců aktivně působí v odvětví stavebnictví nebo cestovního ruchu neodpovídá skutečnosti, a to z týchž důvodů, jež byly vysvětleny v předchozím oddílu.
(92)
Bulharské orgány také nesouhlasí se způsobem, jakým stěžovatel určil tržní ceny lesních pozemků na základě porovnání cen lesních pozemků v jednotlivých letech (např. z doby několika let předtím, než došlo ke směně lesů), a rozporují tvrzení stěžovatele, že v určitých případech vlastníci směněných lesních pozemků tuto půdu poskytli jako zajištění k získání úvěrů, neboť takovýto postup by byl v rozporu s ustanoveními bulharského práva a zákona o státním majetku, jež stěžovatel citoval. Údaje, jež stěžovatel předložil, zřejmě obsahují závažné chyby a nejsou v souladu s dostupnými katastry nemovitostí a dokumentací týkající se směn. Údaje, jež předložil stěžovatel, jsou zřejmě také nesprávné, pokud jde o lesní pozemky ve vlastnictví státu, jež byly získány prostřednictvím směn a následně poskytnuty jako zajištění za úvěry. Bulharské orgány v každém případě pro vysvětlení uvádějí, že banky v Bulharsku k zajištění toho, aby byl dluh splacen, vedle nemovitostí vyžadují i jiná likvidní aktiva. Podle bulharských orgánů by tedy bylo nesprávné stanovit cenu na metr čtvereční jako podíl částky poskytnutého úvěru a plochy pozemků, jež slouží jako zajištění za hypotéku. Bulharské orgány také předložily stanovisko První investiční banky k mechanismům poskytování úvěrů a k metodám oceňování lesů a lesních majetků navrhovaných dlužníky jako zajištění.
(93)
Bulharské orgány také nesouhlasí s tvrzením stěžovatele, že obecní orgány neměly v případě pozemků, jejichž určený účel používání byl změněn, jinou možnost než přijmout podrobné plány územního rozvoje. Podle bulharských orgánů vychází případná změna určeného účelu užívání této pozemků z právně vynucovaných podrobných plánů územního rozvoje, které byly veřejně projednány a kterými byly stávající obecné plány územního rozvoje v osídlených oblastech změněny. Tato správní řízení nespadají do rozhodovací pravomoci ministra zemědělství a potravinářství, který jednotlivá správní oznámení týkající se změny územního plánu subjektům, jež o tuto změnu zažádaly, vydává teprve poté, co vstoupí v platnost podrobný plán územního rozvoje.
(94)
Bulharské orgány dále odmítají tvrzení, že mnoho subjektů zapojených do směn mělo v úmyslu provést změnu určeného účelu užívání získané lesní parcely. Podle bulharského zákona o lesích lze takovou změnu provést jen na základě podání žádosti v rámci postupu uvedeného v čl. 14 písm. c) zákona o lesích (jenž byl zrušen). Jakýkoliv jiný záměr vyjádřený prostřednictvím některého z hromadných sdělovacích prostředků nebo jiným způsobem odlišným od příslušného zákonného postupu by představoval irelevantní a svévolný akt.
(95)
Bulharské orgány rovněž nesouhlasí se stanoviskem stěžovatele, že administrativní stanovení cen lesních pozemků nezohledňovalo dynamický vývoj ekonomiky. Bulharské orgány mají za to, že způsob stanovení cen podle nařízení o základních cenách je přiměřený. Rovněž není pravda, že předmětné nařízení nebylo aktualizováno, neboť v roce 2007 byly zavedeny nové koeficienty, a již uskutečněné směny tak hospodářské subjekty v hospodářské soutěži nijak nezvýhodňovaly.
(96)
Bulharské orgány rozporují argument stěžovatele, že by odhadci byli zaujatí. Podle bulharských orgánů jsou tito odhadci soudními znalci, jejichž bezúhonnost nelze zpochybňovat. V případě, že by lesní pozemky ocenili způsobem příznivým pro soukromý subjekt a v rozporu s ustanoveními nařízení o základních cenách, bulharské orgány by takové ocenění pro účely směny nepřijaly.
(97)
V reakci na tvrzení stěžovatele, že oficiální statistické údaje o hodnotě/cenách transakcí, jež poskytují příslušné orgány, nejsou správné, bulharské orgány uvádějí, že daňové úniky vzniklé v důsledku tajení skutečné ceny určité transakce jsou podle bulharského trestního zákoníku trestným činem.
(98)
V neposlední řadě pak bulharské orgány rozporují tvrzení stěžovatele, že by obvinění bývalého vedoucího Výkonného lesního úřadu bylo důkazem přítomnosti státní podpory při směnách. Podle bulharských orgánů jsou řízení vedená proti úředníkům, kteří se na řízeních ve věci směn lesních pozemků ve vlastnictví státu podíleli, z hlediska posouzení přítomnosti podpory v rámci napadených transakcí irelevantní.
5.3. PŘIPOMÍNKY BULHARSKA K PŘIPOMÍNKÁM, KTERÉ PODALY DALŠÍ TŘETÍ STRANY
5.3.1. Připomínky Bulharska podané ke dni 29. září 2011
(99)
Na připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení podané společností All Seas odpověděly bulharské orgány dopisem ze dne 29. září 2011.
(100)
Společnost All Seas směnila celkem 157,4 ha lesních parcel v soukromém vlastnictví na území obcí Teteven a Gaborovo za lesní parcely ve vlastnictví státu o celkové výměře asi 57,9 ha v katastrálním území obce Balčik (71). V této souvislosti také společnost All Seas zaplatila bulharskému státu částku 138 781 BGN za režijní náklady.
(101)
Administrativní cena lesních parcel ve vlastnictví státu byla stanovena na 11,99 BGN za m2. Podle informací, jež mají bulharské orgány k dispozici, činila průměrná tržní cena v posuzovaném období (jakožto cena dohodnutá mezi soukromými subjekty, které lesní parcely v téže nebo blízké oblasti na území téže obce koupily či prodaly za komerčních podmínek) 4,16 BGN za m2. Směna mezi společností All Seas a Bulharskou republikou tedy proběhla oproti příslušné platbě a neměla za následek hospodářské zvýhodnění ve smyslu článku 107 Smlouvy.
(102)
Bulharské orgány dále poznamenávají, že společnost All Seas požádala o změnu určeného účelu užívání lesní parcely v souladu s článkem 14 zákona o lesích a že Rada ministrů Bulharské republiky tuto žádost v souladu s čl. 14d odst. 2 tohoto zákona schválila (72). Podle informací, které mají bulharské orgány k dispozici, toto rozhodnutí nevstoupilo v platnost. Bulharské orgány souhlasí se společností All Seas v tom, že stát nemá přímý vliv na změny určeného účelu užívání předmětných pozemků (pro něž neexistuje žádná mapa využití pozemků), a že tudíž změna vlastníka v důsledku směny nemůže být projevem společného záměru stran této směny provést u předmětných pozemků změnu určeného účelu užívání. Podle bulharských orgánů musí být při posuzování směny určujícím faktorem to, zda si odpovídá hodnota aktiv, jež jsou předmětem směny, uvedená v rozvaze. Právě to bylo pro bulharskou vládu při provádění uvedených transakcí východiskem. Dalším argumentem ve prospěch tvrzení, že při změně určeného účelu užívání pozemku po provedení směny nedochází ke státní pomoci, je, že administrativní poplatky jsou pro všechny žadatele stejné.
(103)
Bulharské orgány dále poznamenávají, že společnost All Seas dřevo z lesních parcel, jež jí připadly v důsledku směny, netěží ani se neúčastní obchodu se dřevem z těchto lesních parcel v rámci Unie. Společnost All Seas neposkytuje služby v oblasti cestovního ruchu ve smyslu zákona o cestovním ruchu a není ani stavební společností ve smyslu zákona o stavební komoře.
5.3.2. Připomínky Bulharska podané ke dni 4. listopadu 2011
(104)
Dopisem ze dne 4. listopadu 2011 odpověděly bulharské orgány na připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení podané těmito třetími stranami: společnostmi Elkabel AD, LM Impex EOOD, Foros Development EAD a panem Simeonem Stoevem Mirovem.
(105)
Pokud jde o směny provedené se společnostmi Elkabel, LM Impex a Foros Development, uvedly bulharské orgány, že nebyla poskytnuta náhrada za rozdíl v ceně směněných pozemků a že v dotčených případech přijaly od soukromých subjektů doplatky za režijní náklady. Kromě toho uvedené soukromé subjekty zaplatily veškeré místní daně/poplatky. Žádná z uvedených tří společností navíc o změnu určeného účelu užívání nabytých lesních pozemků nepožádala.
(106)
Bulharské orgány dále konstatují, že v některých obcích, na jejichž území se směněné parcely nacházejí, žádné čistě soukromé transakce neproběhly, a nebylo tedy možné stanovit tržní cenu směňovaných parcel nebo to, zda došlo k nějakému hospodářskému zvýhodnění.
(107)
Bulharské orgány dále uvádějí, že ani společnost Elkabel ani společnost LM Impex nejsou vývozci dřeva a nejsou ve smyslu bulharského práva ani zapsány jako stavební společnosti nebo společnosti podnikající v oblasti cestovního ruchu.
(108)
Pokud jde o případ fyzické osoby pana Simeona Stoeva Mirova, který směnil 0,56 ha soukromého lesního pozemku v oblasti Rakitovo, jehož hodnota byla stanovena na 3 436 BGN, za 0,5 ha lesního pozemku ve veřejném vlastnictví v oblasti Burgasu (obec Krajmorie), jehož hodnota byla stanovena na 1 308 BGN, mají bulharské orgány za to, že by se na tuto směnu mělo vztahovat nařízení de minimis.
(109)
Z těchto důvodů bulharské orgány tvrdí, že z jejich hlediska nepředstavují směny s výše uvedenými soukromými subjekty státní podporu.
5.3.3. Připomínky Bulharska podané ke dni 16. prosince 2011
(110)
Dopisem ze dne 16. prosince 2011 odpověděly bulharské orgány na připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení podané těmito třetími stranami: společnostmi V-G-N Confort OOD, Izgrev 5 EOOD, Ecobalkani-Bulgaria EOOD, Vichren EOOD, Liteks Komers AD a Živkou Blagoevovou.
(111)
Pokud jde o směny provedené se společnostmi V-G-N Confort, Izgrev 5, Ecobalkani, Vichren a Liteks Komers, uvedly bulharské orgány, že nebyla poskytnuta náhrada za rozdíl v ceně směněných pozemků a že v dotčených případech přijaly od soukromých subjektů doplatky za režijní náklady. Kromě toho uvedené soukromé subjekty zaplatily veškeré místní daně/poplatky. Společnosti V-G-N Confort, Ecobalkani a Liteks Komers navíc nepožádaly o změnu určeného účelu užívání lesních pozemků ve vlastnictví státu, jichž nabyly.
(112)
Bulharské orgány dále uvádějí, že v některých obcích, na jejichž území se směněné parcely nacházejí, nebyly provedeny žádné čistě soukromé transakce, a nelze proto stanovit tržní cenu dotčených parcel ani prokazatelně zjistit, zda došlo k nějakému hospodářskému zvýhodnění výše uvedených soukromých subjektů. V případě společnosti Izgrev 5 byla administrativní cena lesních pozemků ve veřejném vlastnictví, jež byly předmětem směny, mírně vyšší než tržní cena dosažená v podobných soukromých transakcích, a podle bulharských orgánů tedy k žádnému zvýhodnění nedošlo. Týž argument lze uplatnit i v případě transakce provedené se společností Liteks Komers, kde by podle bulharských orgánů administrativní ceny lesních pozemků ve veřejném vlastnictví čtyřikrát převyšovaly ceny tržní.
(113)
Bulharské orgány v neposlední řadě poznamenávají, že žádný z výše uvedených soukromých subjektů není vývozcem dřeva a není ve smyslu bulharského práva ani zapsán jako stavební společnost nebo společnost podnikající v oblasti cestovního ruchu, a proto směny, k nimž s těmito subjekty došlo, nemají vliv na obchod mezi členskými státy.
(114)
Předmětem transakce s fyzickou osobou, paní Živkou Blagoevou, byla směna 1,9036 ha soukromého lesního pozemku na území obce Tetven, jehož hodnota byla stanovena na 16 091 BGN, za 0,3001 ha lesního pozemku ve veřejném vlastnictví v oblasti Predela (obec Razlog), jehož hodnota byla stanovena na 24 216 BGN. Bulharskému státu nebyla poskytnuta náhrada za rozdíl v ceně směněných pozemků, všechny režijní náklady a místní daně/poplatky zaplatila paní Živka Blagoevová a nová majitelka nepožádala o změnu určeného účelu užívání pozemku, jenž byl předmětem směny. Podle bulharských orgánů by se na tuto směnu mělo vztahovat nařízení de minimis.
(115)
Bulharské orgány tedy mají za to, že v rámci směn dohodnutých s výše uvedenými soukromými subjekty nedošlo k žádné státní podpoře.
5.3.4. Připomínky Bulharska podané ke dni 25. dubna 2012
(116)
Dopisem ze dne 25. dubna 2012 odpověděly bulharské orgány na připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení podané těmito třetími stranami: Aqua Estate, Beta Forest, Kosta Gerov, Dimitar Ivanov Terziev, Javor Iliev Chajtov, Valentina Angelova Chajtovová, Georgi Aleksandrov Babev, Marieta Tihomirova Damjanova, Elizabet Petkova Michailova, Svetoslav Petkov Michailov, BG Land Co, Mirta Engineering, Miks PS-OOD, a BOIL OOD.
(117)
Bulharské orgány souhlasí s připomínkami, jež podaly tyto fyzické osoby a společnosti, které byly stranami ve směnách, k nimž v posuzovaném období došlo, a to v tom smyslu, že při těchto směnách ke státní podpoře nedošlo, a že tyto směny naopak představují transakce provedené za podmínek výhodných pro stát, a to za ceny, jež nejsou nižší než tržní ceny obdobných nemovitostí. Bulharské orgány nadto souhlasí se stanoviskem výše uvedených soukromých subjektů, že směny byly provedeny v souladu s platnými bulharskými vnitrostátními právními předpisy: nařízením o základních cenách a zákonem o lesích. V neposlední řadě by se pak některé z těchto transakcí měly považovat za transakce, na které se vztahuje nařízení de minimis.
5.4. ODPOVĚDI BULHARSKA NA ŽÁDOSTI O INFORMACE, JEŽ V PRŮBĚHU FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ ZASLALA KOMISE
(118)
V následných podáních v reakci na žádosti o informace poskytly bulharské orgány údaje o tržních cenách lesních pozemků v soukromém i veřejném vlastnictví u všech směn provedených v posuzovaném období (73).
(119)
Ve svém podání ze dne 19. listopadu 2013 (74) nicméně bulharské orgány naznačily, že poskytnuté údaje nejsou zcela spolehlivé. Konkrétně bulharské orgány předložily pro účely vzorce uvedeného ve 44. bodu odůvodnění reálné tržní ceny 82 parcel (60 ve veřejném vlastnictví a 22 ve vlastnictví soukromém), jež byly předmětem napadených směn. U ostatních parcel se poskytnuté informace o tržní hodnotě opíraly o nejlepší možný odhad, přičemž bulharské orgány naznačily, že uvedené ceny nemusí nutně představovat reálnou tržní hodnotu. Bulharské orgány vysvětlily, že v případě ostatních dotčených parcel ve veřejném vlastnictví byly ceny, které uváděly jako ceny tržní, ve skutečnosti středními cenami z různých druhů směn lesních pozemků. Tyto ceny tedy nutně nepředstavují reálnou tržní hodnotu: neodpovídají totiž průměrným cenám u zcela analogických transakcí.
(120)
Obdobně se podle bulharských orgánů i u ostatních parcel v soukromém vlastnictví, jež dosud nebyly oceněny nezávislým odhadcem, v některých případech ceny uvedené v potvrzení o prodeji, jež bulharské orgány použily jako zástupný ukazatel tržní hodnoty předmětných parcel, blížily nebo rovnaly tzv. daňové hodnotě. Daňová hodnota parcely nevyjadřuje její tržní hodnotu, ale minimální cenu, již je nutné při realitní transakci zaplatit, což znamená, že tržní hodnota dotčené parcely by v zásadě byla vyšší.
(121)
Bulharské orgány navzdory výše uvedeným skutečnostem zdůraznily, že údaje, jež o tržních cenách poskytly, představují nejlepší odhady, které mohou získat, a to vzhledem k tomu, že: i) v Bulharsku neexistují žádná zvláštní pravidla pro stanovení tržních cen lesních parcel na základě ocenění; ii) stanovení tržních cen dotčených parcel aktuálních v době uskutečnění směny nezávislým odhadcem by trvalo velmi dlouho a iii) zpracování tohoto ocenění by bylo velmi nákladné. Nadto se bulharské orgány vyjádřily v tom smyslu, že uvedené mají v každém případě blíže k reálným tržním cenám než k cenám administrativním.
(122)
Bulharské orgány dále na základě vzorku 25 směn poskytly informace o skutečně použitých administrativních cenách a hypotetických administrativních cenách vyplývajících z použití koeficientů uvedených v aktualizaci nařízení o základních cenách z roku 2010. Uvedený vzorek se týkal 25 transakcí uskutečněných převážně v roce 2009 a 2008 (jen 6 transakcí proběhlo v roce 2007). Tyto informace si vyžádala Komise s cílem ověřit, zda je systém administrativních cen - jsou-li náležitě aktualizovány - s to přiměřeně odrážet tržní ceny lesních pozemků a zda ve všech případech povede k určení ceny co možná nejbližší tržní hodnotě, což vyžaduje judikatura.
6. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
6.1. PŘÍTOMNOST PODPORY
(123)
Podle čl. 107 odst. 1 Smlouvy jsou podpory poskytované v jakékoli formě členským státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem.
(124)
Ke kvalifikaci opatření jako podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 tedy musí být naplněny všechny tyto podmínky: i) opatření musí být možné přisoudit státu a musí být financováno ze státních prostředků; ii) musí přinášet výhodu příjemci; iii) tato výhoda musí být selektivní; iv) opatření musí narušovat hospodářskou soutěž nebo představovat hrozbu takového narušení a musí mít potenciál ovlivnit obchod mezi členskými státy.
(125)
V tomto případě je ovšem nejprve také třeba posoudit, zda osoby, které směny využily a staly se možnými příjemci státní podpory, představují podniky ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Důvodem je to, že podle znění uvedeného ustanovení platí pravidla o státní podpoře jen tehdy, je-li příjemcem podnik.
(126)
Soudní dvůr Evropské unie definuje pro účely čl. 107 odst. 1 Smlouvy pojem „podnik“ jako subjekt zapojený do hospodářské činnosti bez ohledu na jeho právní postavení či na způsob jeho financování (75). Podle Soudního dvora Evropské unie představuje hospodářskou činnost jakákoliv činnost spočívající v nabízení zboží a služeb na trhu (76). Klasifikace určitého subjektu jako podniku se tedy vždy vztahuje ke konkrétní činnosti. Na subjekt, který vykonává hospodářskou i nehospodářskou činnost, je třeba jako na podnik pohlížet, jen co se týče činnosti hospodářské. Podnik nemusí být právnickou osobou; i fyzické osoby lze považovat za podniky využívající státní podporu, pakliže vykonávají hospodářskou činnost.
(127)
Se zřetelem k tomu je třeba konstatovat, že některé osoby, které napadených směn využily, nevykonávaly v posuzovaném období na lesním pozemku, jenž byl předmětem směny, žádnou hospodářskou činnost a nevykonávají ji ani v současnosti. Tyto osoby, které směny využily, tedy nelze považovat za podniky ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, a proto se má za to, že v rámci směn, jež tyto osoby s bulharským státem uskutečnily, nedošlo k poskytnutí státní podpory.
(128)
Zbývající část tohoto rozhodnutí se tedy týká jen těch osob, které napadené směny využily a které jsou podniky ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
6.1.1. Vzájemná souvislost mezi směnou pozemků a změnou jejich určeného účelu užívání
(129)
První otázka, o níž Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení vyjádřila pochybnosti, se týkala toho, zda existuje vzájemná souvislost mezi směnami a změnou určeného účelu užívání pozemků, jichž osoby, které směny využily, nabyly. Jedná se o důležitou otázku: závěr, že taková souvislost existuje, bude totiž mít vliv na to, jak Komise posoudí otázky, zda směnami došlo k hospodářskému zvýhodnění a jak takovéto zvýhodnění vyčíslit. Vzájemná souvislost by existovala, pokud by strany směny měly ještě před provedením této směny v úmyslu změnit následně po provedení směny určený účel užívání pozemku ve veřejném vlastnictví z lesního pozemku na pozemek stavební. Pokud by tedy administrativní ceny vypočtené pro účely směny podle nařízení o základních cenách byly stanoveny pro směnu dvou lesních pozemkových parcel, mohla by mít následná změna určeného účelu užívání parcely ve veřejném vlastnictví vzhledem k jejímu zamýšlenému budoucímu využití jako stavebního pozemku za následek podhodnocení nabyté parcely, bylo-li již od počátku úmyslem takovouto změnu provést.
(130)
Podle Komise by skutečnost, že na napadené směny vždy - nebo přinejmenším ve velké většině případů - navazovaly (následně schválené) žádosti o změnu určeného účelu užívání lesních pozemků nabytých osobou, která směny využila, na stavební pozemek, objektivně naznačovala, že strany takovýchto směn již od počátku zamýšlely po provedení směny určený účel užívání pozemku ve veřejném vlastnictví změnit.
(131)
Statistické údaje poskytnuté bulharskými orgány v reakci na rozhodnutí o zahájení řízení, které potvrzují údaje zohledněné ve 38. bodu odůvodnění, ukazují, že na 132 směn provedených v posuzovaném období bylo podáno 24 žádostí o změnu určeného účelu užívání předmětného pozemku na stavební pozemek (tyto žádosti byly tedy podány v 18,2 % všech směn), přičemž takováto změna byla schválena v 15 případech (tedy v 11,4 % všech směn). Na základě těchto údajů dochází Komise k závěru, že ve většině případů žádosti o změnu určeného účelu užívání pozemku na směny nenavazovaly.
(132)
Komise konstatuje, že podle bulharských právních předpisů tak jako tak existují pro provádění směn a změn určeného účelu užívání dvě oddělená řízení a pro každý z těchto úkonů je příslušný jiný ze dvou samostatných státních orgánů, jež jsou jeden na druhém nezávislé. Toto představuje další argument pro popření existence vzájemné souvislosti mezi směnami pozemků a změnou jejich určeného účelu užívání v tomto případě.
(133)
Vzhledem k tomu, že nebyla prokázána existence vzájemné souvislosti mezi směnami a změnou určeného účelu užívání pozemků nabytých osobami, které směny využily, prověří Komise přítomnost státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy v každém z dotčených úkonů zvlášť.
6.1.2. Přítomnost státní podpory při změnách určeného účelu užívání pozemků
(134)
Určený účel užívání pozemku je kontrolním nástrojem orgánů veřejné moci v oblasti využívání a míry zastavění určité pozemkové parcely. Při schvalování změny určeného účelu užívání pozemkové parcely vykonává orgán veřejné moci regulační činnost a nejedná jako hospodářský subjekt.
(135)
Za podporu ve smyslu článku 107 Smlouvy se považují jen zvýhodnění poskytnutá přímo či nepřímo ze státních prostředků. Podle judikatury Soudního dvora Evropské unie (77) z rozlišení mezi „podporou poskytovanou státy“ a podporou poskytnutou „ze státních prostředků“ nevyplývá, že všechna zvýhodnění poskytnutá státem, ať už jsou financována ze státních prostředků, či nikoliv, představují podporu. Účelem tohoto rozlišení je spíše do definice státní podpory zahrnout jak zvýhodnění poskytnutá přímo státem, tak ta, jež poskytují veřejné či soukromé instituce státem pověřené nebo zřízené.
(136)
Schválení změny určeného účelu užívání konkrétní pozemkové parcely z lesního pozemku na pozemek stavební orgánem veřejné moci sice může mít za následek nárůst tržní hodnoty předmětného pozemku, ale nedochází při něm k převodu státních prostředků ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy: výsledkem výkonu takovéto regulační činnosti není převod finančních prostředků v pozitivním smyslu osobě, která tohoto schválení využije, a stát se při tomto výkonu ani nevzdává svých prostředků, neboť v rámci takového výkonu nemá povinnost účtovat úspěšným žadatelům poplatek, jenž by plně odpovídal hospodářské hodnotě, již tito žadatelé schválením získají (78).
(137)
V tomto směru tedy ani rozhodnutí orgánu veřejné moci o změně určeného účelu užívání konkrétní pozemkové parcely nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
6.1.3. Přítomnost podpory při směnách
(138)
Prodej pozemků nebo budov orgány veřejné moci podniku nebo jednotlivci, který vykonává hospodářskou činnost, může podle ustálené judikatury (79) zakládat hospodářské zvýhodnění, a může tedy představovat státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, zejména pokud se neuskuteční za tržní hodnotu, tj. za cenu, kterou by pravděpodobně stanovil soukromý investor v podmínkách běžné hospodářské soutěže. Totéž platí o směně, při níž je hodnota pozemku ve veřejném vlastnictví nabytého od státu vyšší než hodnota pozemku v soukromém vlastnictví, který se státu přenechává.
(139)
Před prověřením toho, zda dané směny přinášejí nějaké hospodářské zvýhodnění, nicméně Komise prověří, zda jsou naplněny ostatní podmínky uvedené ve 124. bodu odůvodnění, na jejichž základě lze konstatovat přítomnost státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(140)
Zaprvé se, pokud jde o otázku, komu lze toto opatření přičíst, konstatuje, že směny spadají do kompetence ministra zemědělství a potravinářství nebo Rady ministrů (v závislosti na velikosti parcely, jež je předmětem směny) a Výkonného lesního úřadu, což jsou všechno státní orgány. Pokud je výsledkem směny převod lesních pozemků ve veřejném vlastnictví, jež mají vyšší hodnotu než přenechané lesní pozemky ve vlastnictví soukromém, představuje tato směna převod státních prostředků, kterým se bulharský stát vzdává určitých výnosů, jichž by býval mohl dosáhnout, pokud by při provádění této transakce postupoval v rámci tržních podmínek.
(141)
Zadruhé jsou směny, pokud z nich těží pouze ti vlastníci pozemků, kteří směnili své lesní pozemky v soukromém vlastnictví za lesní pozemky ve vlastnictví veřejném, selektivní.
(142)
Zatřetí směny narušují hospodářskou soutěž a ovlivňují obchod mezi členskými státy. Jsou-li osoby, které směny využily, podniky, jež nabízejí zboží a služby na některém konkrétním trhu, posílí jakýkoli finanční prospěch, jež jim z uskutečnění směny plyne, jejich postavení oproti ostatním podnikům, s nimž si v rámci Unie v oblasti téhož druhu zboží a služeb konkurují (80). Řada osob, které směny využily, (81) má v bulharském obchodním rejstříku mezi hospodářskými odvětvími, v nichž působí, mimo jiné uvedeny i reality, cestovní ruch, pohostinství či zalesňování. Uvedená odvětví jsou přitom otevřená hospodářské soutěži na úrovni Unie. Prokazují to i údaje z tohoto rejstříku, v nichž se u několika osob, které směny využily, (82) jako hospodářské odvětví, v němž působí, uvádí obchod či (mezinárodní) obchodní činnost. Pokud jde o argument předložený bulharskými orgány, že pro výkon činnosti v odvětví cestovního ruchu nebo stavebnictví je nezbytné, aby byla společnost zapsána ve zvláštních rejstřících, a že tomu tak u většiny společností podílejících se na směnách nebylo, konstatuje Komise, že pojem „podnik“ v čl. 107 odst. 1 Smlouvy je pojmem objektivním, a otázku, zda podniky nabízejí zboží a služby na daném trhu, a tudíž konkurují ostatním podnikům a zapojují se do trhu v rámci Unie, je tedy třeba zodpovědět s ohledem na činnosti, jež tyto podniky skutečně vykonávají, a nikoli podle toho, zda splňují určité vnitrostátní právní formální náležitosti.
(143)
Konečně, pokud jde o přítomnost hospodářského zvýhodnění, týkají se směny vzájemné výměny (nejméně) dvou lesních pozemkových parcel mezi bulharským státem a soukromými subjekty. K zodpovězení otázky, zda soukromé subjekty těžily z hospodářského zvýhodnění plynoucího z provedené směny, je třeba provést odhad tržních hodnot parcel, jež byly předmětem dané směny, a tyto hodnoty vzájemně porovnat. Je-li výsledkem směny převod lesního pozemku ve veřejném vlastnictví, jehož hodnota je vyšší než hodnota lesního pozemku, který státu přenechává soukromý subjekt, pak je tento soukromý subjekt hospodářsky zvýhodněn.
(144)
Pro účely dotčených směn byly, jak se uvádí v 16. bodu odůvodnění, příslušné administrativní ceny vypočteny podle nařízení o základních cenách. Soudní dvůr Evropské unie shledal, že v případech, kdy vnitrostátní právní úprava stanoví správní pravidla výpočtu tržní hodnoty pozemku určeného na prodej orgány veřejné moci, musí použití uvedených pravidel za účelem jejich souladu s článkem 107 Smlouvy vést ve všech případech ke administrativní ceně, která se co nejvíce blíží tržní hodnotě daného pozemku (83). Jelikož tato tržní hodnota je teoretická, bude povoleno rozpětí, v jehož rámci se dosažená cena od teoretické ceny odchyluje (84).
(145)
Bulharské orgány byly požádány o poskytnutí informací o administrativních cenách uplatněných při 132 směnách, jež v posuzovaném období proběhly, jakož i o příslušných tržních cenách pro tytéž transakce. Komise rovněž požádala bulharské orgány, aby vzaly při stanovení tržní hodnoty předmětných lesních parcel v úvahu případné předcházející či následné transakce, jejichž byly tyto parcely předmětem. Ačkoli má Komise za to, že pro účely posouzení možných prvků státní podpory v rámci směn je místo, kde se směňované lesních parcely nacházejí, irelevantní, byly údaje o cenách - byly-li k dispozici - vzaty v úvahu.
(146)
Bulharské orgány upozornily na to, že údaje, jež mohly o tržních cenách poskytnout, nejsou zcela spolehlivé (85). Zároveň ale sdělily, že tyto informace představují nejlepší možné odhady tržních cen (86). Komise tyto údaje považuje za dostatečně spolehlivé odhady skutečné (tj. „reálné“) tržní hodnoty dotčených parcel.
(147)
Z analýzy těchto údajů vyplývá, že důsledkem uplatnění administrativních cen na parcely v soukromém vlastnictví bylo systematické nadhodnocení dotčených lesních pozemků oproti cenám tržním (87), zatímco u lesních pozemků ve veřejném vlastnictví byla situace poněkud složitější, neboť byly zaznamenány jak případy nadhodnocení, tak podhodnocení. Při hledání odpovědi na otázku, zda osoby, které směny využily, získaly na jejich základě nějakou výhodu, by tedy prosté porovnání tržní ceny parcely ve veřejném vlastnictví v době uskutečnění směny s tržní cenou směněné parcely v soukromém vlastnictví dostatečně nezohlednilo systematické nadhodnocení dotčené soukromé parcely. Komise proto sestavila vzorec zohledňující administrativní ceny uplatněné v prvotní transakci, který umožňuje náležitě posoudit zvýhodnění plynoucí z dané směny. Tento vzorec, který byl uveden již v rozhodnutí o zahájení řízení, vyžaduje vypočtení těchto částek:
(i)
rozdíl mezi skutečnou tržní cenou lesní pozemkové parcely v soukromém vlastnictví a administrativní cenou této parcely určenou podle nařízení o základních cenách a
ii)
rozdíl mezi skutečnou tržní cenou lesní pozemkové parcely ve veřejném vlastnictví a administrativní cenou této parcely určenou podle nařízení o základních cenách.
Ke zvýhodnění by došlo v případě, že po odečtení hodnoty získané podle bodu i) od hodnoty získané podle bodu ii) vyjde kladný výsledek.
Při určování toho, zda danou směnou dochází ke zvýhodnění, je nicméně třeba vzít v úvahu i případnou peněžní náhradu vyplacenou jednou stranou druhé za účelem dorovnání rozdílu v administrativních cenách dvou parcel, jež jsou předmětem směny.
(148)
Při uplatnění uvedeného vzorce na údaje o reálných tržních hodnotách a administrativních cenách směňovaných lesních pozemků, jež poskytly bulharské orgány, dospěla Komise k závěru, že téměř v 80 % směn provedených v posuzovaném období bylo osobám, které směny využily, v jejich rámci poskytnuto zvýhodnění, což ukazuje tabulka 4.
Tabulka 4
Porovnání administrativních cen uplatněných při směnách a tržních cen uvedených bulharskými orgány
Směny
2007
2008
2009
Celkem
Poskytnutí výhody (počet případů)
18
48
38
104
Procentuální podíl na všech směnách
78 %
77 %
81 %
79 %
Počet uskutečněných směn
23
62
47
132
(149)
Výše uvedené údaje ukazují, že administrativní ceny stanovené pro účely směn podle nařízení o základních cenách dostatečně neodrážely skutečnou tržní hodnotu předmětných lesních parcel.
(150)
Rozdíl mezi administrativními cenami použitými pro účely napadených směn a tržními cenami předmětných parcel vyplývá jednak ze skutečnosti, že výchozí metodika uvedená v nařízení o základních cenách dostatečně nezohledňuje kritéria, jež by z hlediska ocenění směňovaných lesních pozemkových parcel za důležitá považoval účastník trhu, a ani jim nepřiznává náležitou váhu. Zaprvé se předpokládalo, že průměrné hodnoty pozemků uvedených v příloze 1 nařízení o základních cenách podle kategorií pozemků skýtajících totožné podmínky k pěstování rostlin, které se používají jako východisko pro stanovení základní hodnoty pozemku (viz 18. bod odůvodnění) budou stanoveny na základě tržních cen nebo účetních záznamů vedených u lesů ve vlastnictví státu, avšak ve skutečnosti je stanovili znalci na základě malého počtu tržních zdrojů.
(151)
Zadruhé jsou koeficienty a navýšení (přírůstky) cen uplatněné pro účely vyčíslení některých vlastností lesního pozemku při výpočtu jeho základní hodnoty, jež jsou uvedeny v 18. až 26. bodu odůvodnění, spíše výsledkem administrativního zjednodušení, než pokusem o přesné určení hospodářské hodnoty, kterou by hypotetický účastník trhu v podobné situaci takovýmto vlastnostem pozemku přisoudil. Bulharské orgány ve skutečnosti žádné hospodářské údaje odůvodňující hodnotu těchto koeficientů a míru navýšení (přírůstky) cen uvedených v předmětném nařízení nepředložily.
(152)
I kdyby se připustilo, že výsledkem uplatnění metodiky uvedené v nařízení o základních cenách u směňovaných lesních pozemků zpočátku byly tržní ceny, což nebyly, průměrné ceny, nebyly příslušné koeficienty a navýšení (přírůstky) cen během posuzovaného období nikdy aktualizovány tak, aby se zohlednilo následné kolísání tržních cen. V souladu s judikaturou (88) musí v případě výrazného nárůstu cen pozemků administrativní metody pro výpočet cen pozemků prodávaných orgány veřejné moci umožňovat průběžnou aktualizaci těchto cen tak, aby se cena skutečně zaplacená kupujícím co nejvíce blížila tržní hodnotě těchto pozemků. V průběhu fáze předběžného přezkoumávání bulharské orgány vysvětlily, že podle čl. 7 odst. 1 a článku 32 nařízení o základních cenách měly být koeficienty pro výpočet administrativních cen uvedené v tomto nařízení každoročně aktualizovány. Kromě toho podle informací poskytnutých bulharskými orgány rostly tržní ceny lesních pozemků během posuzovaného období velmi výrazně. K aktualizaci, kterou uvedené nařízení předpokládá, nicméně během předmětného období vůbec nedošlo. Bulharské orgány průměrné ceny, příslušné koeficienty a navýšení (přírůstky) cen pro účely stanovení administrativních cen na základě posledního vývoje trhu aktualizovaly až v roce 2010.
(153)
Komise proto dospěla k závěru, že osobám, které směny využily, tyto pozemkové směny v těch případech, kdy použité administrativní ceny dostatečně neodrážely tržní cenu směňovaného pozemku, přinesly hospodářské zvýhodnění.
6.1.4. Podpora de minimis
(154)
Závěrem je třeba poznamenat, že se v případech, kdy byly osoby, které směny využily, zvýhodněny v rozsahu, jenž nepřesahuje limit uvedený v nařízení Komise (EU) č. 1407/2013 (89), toto zvýhodnění nepovažuje za státní podporu, a na tyto případy se tudíž nevztahuje zákaz daný ustanovením čl. 107 odst. 1 Smlouvy, pokud jsou ovšem splněny všechny ostatní podmínky stanovené uvedeným nařízením.
(155)
Na základě kvantitativních údajů předložených bulharskými orgány se zdá, že v mnoha případech (90) je částka podpory, kterou osoby, které směny využily, obdržely pod úrovní limitu de minimis, který činí 200 000 EUR.
6.1.5. Závěr ohledně přítomnosti podpory
(156)
S ohledem na výše uvedené dospěla Komise k závěru, že směny, které v posuzovaném období provedla Bulharská republika, představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy v těch případech, kdy protistrana příslušné transakce je podnikem ve smyslu uvedeného ustanovení, kdy administrativní ceny použité pro účely dané transakce neodrážely tržní ceny a kdy nebyly naplněny podmínky podpory de minimis stanovené v nařízení (ES) č. 1407/2013.
6.2. ZÁKONNOST OPATŘENÍ
(157)
Bulharská republika uvedené směny před jejich provedením neoznámila, a nesplnila tak svou povinnost ve smyslu čl. 108 odst. 3 Smlouvy. Uvedené směny tak představují protiprávně poskytnutou státní podporu.
6.3. SLUČITELNOST PODPORY S VNITŘNÍM TRHEM
(158)
Ačkoli byly bulharské orgány požádány o poskytnutí informací o případné slučitelnosti uvedených směn s vnitřním trhem, trvaly na své argumentaci, že předmětné transakce neměly na obchod v rámci Unie žádný vliv, a že tedy státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy nepředstavují.
(159)
V tomto ohledu Komise poznamenává, že důkazní břemeno slučitelnosti podpory s vnitřním trhem, jako výjimky z ustanovení čl. 107 odst. 1 Smlouvy, náleží v zásadě dotyčnému členskému státu, který musí prokázat, že podmínky pro tuto výjimku jsou splněny (91).
(160)
Komise v každém případě konstatuje, že se nezdá, že by existovaly nějaké zřejmé důvody, na jejichž základě by bylo možné považovat předmětné směny za slučitelné s vnitřním trhem, a to ani přímo na základě čl. 107 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy ani na základě pokynů z těchto ustanovení vycházejících.
(161)
Slučitelnost režimu směn tedy nelze odvozovat od pokynů Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví („pokyny k odvětví lesnictví“), protože ty se vztahují pouze na živé stromy a na jejich přirozené prostředí v lesích a na ostatní zalesněné půdě, včetně opatření k udržování a zlepšování ekologické a ochranné funkce lesů a opatření na podporu rekreačního využívání a sociální a kulturní dimenze lesů. Navíc náklady hrazené z podpory poskytnuté v souvislosti se směnami neodpovídají definici způsobilých nákladů uvedené v pokynech k odvětví lesnictví (92), neboť soukromým subjektům nebyly uloženy žádné zákonné nebo smluvní závazky využívat pozemky nabyté směnou jako oblasti s ochranou přírody. Všechny soukromé subjekty měly naopak právo požádat o změnu účelu užívání z lesního pozemku na pozemek stavební, což také některé z nich učinily.
(162)
Slučitelnost nelze odvozovat ani od pokynů k vnitrostátní regionální podpoře na období 2007-2013. Komise v této souvislosti poznamenává, že bulharské orgány směny neprovedly s konkrétním cílem přispět k regionálnímu rozvoji. Nadto nebyly vymezeny způsobilé náklady a nebylo ani stanoveno, jakým způsobem se bude kontrolovat pobídkový účinek předmětné podpory a jak bude zajištěno dodržování příslušných limitů regionální podpory.
(163)
V neposlední řadě pak bulharské orgány v diskusích předcházejících přijetí rozhodnutí o zahájení řízení prohlašovaly, že dotčené směny sledovaly cíl veřejné politiky spočívající v konsolidaci vlastnictví lesních pozemků. I kdyby bylo možné považovat konsolidaci lesních pozemků za cíl společného zájmu, což ovšem nelze, neprokázaly bulharské orgány, že poskytnutá podpora byla k dosažení uvedeného cíle nezbytná a ani že zvolené prostředky byly ty nejvhodnější.
(164)
Bulharské orgány rovněž neprokázaly, že zvolené prostředky zajistily, aby se poskytnutá podpora omezila na minimum nezbytné k přesvědčení soukromých subjektů k tomu, aby směnu uskutečnily. Je to mimo jiné patrné ze silného kolísání administrativních cen, k nimž se uplatněním předepsané metodiky dospělo. Při porovnání s tržními cenami, jež bulharské orgány poskytly, se nezdá, že by tyto administrativní ceny byly systematicky o určitý obdobný procentuální podíl vyšší či nižší než tržní ceny. Na příkladu transakcí uskutečněných v roce 2007 lze sledovat rozdíly mezi tržními a administrativními cenami parcel v soukromém vlastnictví v rozmezí od -503,97 % do +89,91 % (93).
(165)
Bulharské orgány konečně ani neprokázaly, že předmětné směny nenarušily hospodářskou soutěž v míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Směny proto nelze přímo považovat za slučitelné s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy.
(166)
Komise proto dospěla k závěru, že podporu poskytnutou v souvislosti se směnami nelze považovat za slučitelnou s vnitřním trhem.
7. NAVRÁCENÍ PODPORY
(167)
Podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 by měla být státní podpora příjemcem navrácena, pokud byla předmětná protiprávně poskytnutá státní podpora shledána neslučitelnou s vnitřním trhem a není-li to v rozporu s obecnými zásadami práva Společenství. V čl. 14 odst. 2 uvedeného nařízení se stanoví, že podpora, která má být navrácena, zahrnuje úroky splatné od data, kdy byla protiprávní podpora k dispozici příjemci, do data jejího faktického navrácení. V čl. 14 odst. 3 se dále stanoví, že navrácení se provede bezodkladně a v souladu s postupy vnitrostátního práva dotyčného členského státu za předpokladu, že umožňují okamžitý a účinný výkon rozhodnutí Komise.
(168)
Ke splnění účelu navrácení podpory dojde v okamžiku, kdy podniky, jež z předmětné protiprávní podpory těžily, tuto podporu spolu s příslušnými úroky z prodlení navrátí. Navrácením příjemce pozbude zvýhodnění, ze kterého měl na trhu oproti svým konkurentům prospěch, a obnoví se stav, který poskytnutí podpory předcházel (94). Členský stát si sice může zvolit prostředky, kterými svou povinnost dosáhnout navrácení nelegální podpory splní, ale zvolená opatření nesmí mít nepříznivý vliv na působnost a účinnost práva Unie. Členský stát může povinnost dosáhnout navrácení podpory splnit, pouze pokud jsou prostředky zvolené k navrácení podpory vhodné k opětovnému nastolení běžných podmínek hospodářské soutěže, které byly poskytnutím nezákonné podpory narušeny, a pokud jsou v souladu s příslušnými ustanoveními práva Unie (95).
(169)
Vzhledem k tomu, že bylo shledáno, že Bulharská republika protiprávně uplatňovala státní podporu prostřednictvím směn, měla by se jí stanovit povinnost zajistit, aby osoby, které tyto směny využily, tuto podporu navrátily.
7.1. URČENÍ PŘÍJEMCŮ, KTEŘÍ MUSÍ PODPORU NAVRÁTIT
(170)
Protiprávní a neslučitelnou podporu musí navrátit podniky, které z ní skutečně měly prospěch (96). Nicméně v případech, kdy všechny podniky, které protiprávní a neslučitelnou podporu obdržely, není schopna určit v rozhodnutí samotném Komise, bude tak muset na počátku procesu jeho provádění učinit dotčený členský stát, který musí přihlédnout k individuální situaci jednotlivých dotčených podniků (97).
(171)
V tomto případě jsou potenciálními příjemci neslučitelné státní podpory ty fyzické a právnické osoby, které se podílely na 132 směnách s bulharskými orgány, k nimž v posuzovaném období došlo. Z této skupiny subjektů by měly bulharské orgány vyjmout ty fyzické a právnické osoby, jež nejsou „podniky“ ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, a ty, jež na při směnách, jichž se zúčastnily, získaly podporu v celkové výši nepřesahující limit stanovený v nařízení de minimis, pokud ovšem dotčené transakce splňují i ostatní podmínky stanovené uvedeným nařízením. Zbývající fyzické a právnické osoby, jež se směn účastnily, by se měly považovat za příjemce protiprávně poskytnuté státní podpory, a bulharským orgánům se ukládá povinnost zajistit, aby tyto subjekty zvýhodnění, jehož se jim na základě předmětných směn dostalo, navrátily.
7.2. VYČÍSLENÍ PODPORY
(172)
Komise není z právního hlediska povinna vyčíslit přesnou částku, jež má být navrácena, zejména pokud k tomu, aby tak učinila, nemá k dispozici dostatečné údaje. Postačí, pokud rozhodnutí Komise obsahuje informace, jež dotčenému členskému státu bez přílišných obtíží umožní stanovit částku, jež má být navrácena (98).
(173)
Jak bylo vysvětleno ve 147. bodu odůvodnění, má Komise za to, že členské státy by při stanovení výše neslučitelné podpory, již musí každý z příjemců navrátit, měly vyjít z této metodiky:
(i)
stanovit rozdíl mezi skutečnou tržní cenou lesní pozemkové parcely v soukromém vlastnictví a administrativní cenou této parcely určenou podle nařízení o základních cenách;
(ii)
stanovit rozdíl mezi skutečnou tržní cenou lesní pozemkové parcely ve veřejném vlastnictví a administrativní cenou této parcely určenou podle nařízení o základních cenách.
Prvotní výše státní podpory získané na základě směny je rovna hodnotě ii) snížené o hodnotu i).
V případech, kdy byla směněna pozemková parcela ve veřejném vlastnictví s vyšší administrativní hodnotou za pozemkovou parcelu v soukromém vlastnictví s nižší administrativní hodnotou, by měla být tato prvotní částka upravena. Podle bulharských orgánů musela v takovémto případě osoba, která směny využila, zaplatit státu náhradu za rozdíl v hodnotě dotčených pozemků. Původní výše podpory by tedy měla být ponížena o částku náhrady zaplacenou příjemcem bulharským orgánům. Bulharské orgány by pak měly dosáhnout toho, aby příslušní příjemci výslednou částku navrátili, tak aby se vyrovnalo zvýhodnění, které tito příjemci v důsledku provedení směny získali.
(174)
Při stanovení tržních cen dotčených parcel by měla být plně zohledněna hospodářská hodnota předmětného pozemku v okamžiku provedení směny. Z informací uvedených v podání bulharských orgánů ze dne 29. srpna 2008 se zdá, že v některých případech byly na státních lesních parcelách budovy a infrastruktura postaveny ještě dříve, než došlo k uskutečnění směny, a to i přesto, že daná parcela předtím nebyla překlasifikována na stavební pozemek. Komise zastává názor, že v takových případech by se měla do tržní hodnoty parcely plně promítnout i hodnota těchto budov a/nebo infrastruktury.
(175)
Komise poznamenává, že bulharské orgány již údaji o administrativních cenách použitých při směnách, jakož i o tržních cenách všech předmětných parcel v době uskutečnění směny disponují (99), a nemělo by pro ně tedy být příliš obtížné stanovit na základě metodiky popsané ve 173. bodu odůvodnění (100) částky, jež musí být navráceny.
(176)
V případech, kdy mohou mít bulharské orgány oprávněné obavy, že uvedenou metodiku nelze uplatnit nebo že vede k výsledným částkám, jež zjevně dostatečně neodrážejí výši státní podpory, již příjemce obdržel, nicméně mohou rozhodnout, že nechají provést odhad tržních cen směňovaných pozemků nezávislým znalcem, který má k oceňování kvalifikaci a který se vybere na základě otevřeného veřejného nabídkového řízení. Při stanovení postupu výběru takového znalce by se měly dodržovat zásady transparentnosti a rovného zacházení, a to i v případech, kdy výše smluvního plnění nepřekračuje prahové hodnoty stanovené směrnicemi Unie týkajícími se zadávání veřejných zakázek. Nabídkové řízení by zejména mělo: i) být dostatečně inzerované; ii) opírat se o objektivní, předem oznámená kritéria výběru; iii) obsahovat informace o tom, že po provedení předběžného výběru bude konečné rozhodnutí přijato za účasti zástupců útvarů Komise. V těchto výjimečných případech musí bulharské orgány: i) uvést dotčenou parcelu (dotčené parcely); ii) uvést odůvodnění, proč je třeba v tom kterém konkrétním případě využít odhadu nezávislého znalce; iii) navrhnout Komisi nezávislého znalce (vybraného ve veřejném nabídkovém řízení), jehož pověření odsouhlasí Komise i Bulharská republika.
(177)
Vzhledem k tomu, že účelem navrácení podpory je obnova stavu před uskutečněním směny, má Komise v neposlední řadě za to, že by s ohledem na výjimečnou povahu dohod o směně ve vztahu k lesním pozemkům, které nebyly do rozhodné doby komerčně využívány, Bulharská republika splnila svou povinnost dosáhnout navrácení protiprávně poskytnuté podpory tím, že sporné směny zruší a u dotčených parcel provede zpětnou směnu. Takový postup by nicméně k navrácení podpory v náležité míře vedl jen v případech, kdy ode dne uskutečnění směny nedošlo k významným změnám dotčených lesních pozemků ve veřejném i soukromém vlastnictví. V takovýchto případech je třeba o dotčených parcelách informovat Komisi do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí Bulharské republice; předmětné směny by měly být zrušeny a doklad o provedení tohoto úkonu by měl být předložen do čtyř měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí.
(178)
Ve všech případech, kdy se vyžaduje navrácení podpory, se toto navrácení musí vztahovat k okamžiku, kdy příjemcům předmětné zvýhodnění vzniklo, tj. ke dni právního aktu, kterým se příjemcům uděluje právo směnit své lesní pozemky v soukromém vlastnictví za lesní pozemky ve vlastnictví veřejném.
(179)
Do částek, jež mají být navráceny, by měly být započteny úroky za dobu počínaje dnem, k němuž byly příjemcům tyto částky dány k dispozici, až do doby jejich faktického navrácení. Výše úroku by se měla vypočítávat jako složený úrok podle kapitoly V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (101) a podle nařízení Komise (ES) č. 271/2008 (102), kterým se mění nařízení (ES) č. 794/2004.
(180)
Harmonogram navrácení státní podpory jednotlivými příjemci by měl co možná nejvíce souhlasit s harmonogramem uvedeným v oznámení o navrácení podpory (103). V žádném případě by ale nemělo dojít k překročení lhůt uvedených v tabulce 5.
Tabulka 5
Harmonogram navrácení podpory
Lhůta
Úkon
1.
do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí Bulharské republice:
Bulharská republika musí Komisi informovat o opatřeních plánovaných nebo přijatých k provedení tohoto rozhodnutí, a to zejména:
i)
předložit Komisi seznam všech směn, kterých se týká navrácení podpory, a uvést tyto informace:
-
administrativní a tržní ceny lesních parcel v soukromém a veřejném vlastnictví, jež jsou předmětem směny (na základě informací uvedených Bulharskou republikou v podání 2014/032997), informace o doplatcích náhrad v každé z transakcí a o výsledné výši státní podpory, jež musí být navrácena,
-
název zapojeného soukromého subjektu u každé z transakcí a uvedení důvodů, na základě kterých tato osoba, která směny využila, je, či není považována za podnik;
ii)
určit případy, v nichž navrácení podpory proběhne na základě znaleckého odhadu tržních cen lesních parcel v okamžiku uskutečnění směny (176. bod odůvodnění);
iii)
určit případy, kdy k navrácení podpory dojde prostřednictvím zrušení směny (177. bod odůvodnění).
2.
do čtyř měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí Bulharské republice:
V případě parcel uvedených v bodu 1 podbodu ii) výše by měla Bulharská republika pověřit nezávislého znalce, který by zpracoval ocenění dotčených parcel. Tento znalec by měl být vybrán na základě otevřeného veřejného nabídkového řízení a pověřen se souhlasem Komise na základě předchozího návrhu Bulharské republiky.
3.
do sedmi měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí Bulharské republice:
Bulharská republika by měla předložit Komisi zprávu o ocenění parcel uvedených v bodu 1 podbodu ii) výše vypracovanou nezávislým znalcem.
4.
do osmi měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí Bulharské republice:
Bulharská republika by měla zaslat příkazy k navrácení všem dotčeným příjemcům, a to s přesným uvedením částek, jež mají být navráceny.
5.
do dvanácti měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí Bulharské republice:
Bulharská republika musí realizovat navrácení podpory u všech dotčených směn.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora podnikům v souvislosti se směnami lesních pozemků ve veřejném vlastnictví za lesní pozemky v soukromém vlastnictví, protiprávně poskytnutá Bulharskou republikou v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy v období od 1. ledna 2007 do 27. ledna 2009, je neslučitelná s vnitřním trhem.
Článek 2
Jednotlivá podpora poskytnutá v rámci směn uvedených v článku 1 nepředstavuje podporu, pokud v době, kdy je poskytnuta, splňuje podmínky stanovené nařízením přijatým podle článku 2 nařízení (ES) č. 994/98, které je použitelné v době, kdy je podpora poskytnuta.
Článek 3
Jednotlivá podpora poskytnutá v rámci směn uvedených v článku 1, která v době, kdy je poskytnuta, splňuje podmínky stanovené nařízením přijatým podle článku 1 nařízení (ES) č. 994/98 nebo v rámci jakéhokoliv jiného schváleného režimu podpor, je slučitelná s vnitřním trhem až do maximální výše podpory použitelné pro tento druh podpor.
Článek 4
1. Bulharská republika zajistí navrácení neslučitelné podpory poskytnuté v rámci směn uvedených v článku 1 od příjemců.
2. Odchylně od odstavce 1 lze v případech, kdy ode dne uskutečnění směny nedošlo k významným změnám lesních pozemků ve veřejném i v soukromém vlastnictví, kterých se transakce dotýkala, zajistit navrácení neslučitelné podpory od příjemců zrušením předmětných směn.
3. Do částek, jež mají být navráceny, se započítají úroky za dobu počínaje dnem, k němuž byly příslušné prostředky dány k dispozici příjemcům, až do doby jejich faktického navrácení.
4. Výše úroku se vypočte jako složený úrok podle kapitoly V nařízení (ES) č. 794/2004 a podle nařízení (ES) č. 271/2008.
5. Bulharská republika zruší veškeré doposud neuhrazené platby podpory v rámci režimu uvedeného v článku 1 s účinkem ode dne přijetí tohoto rozhodnutí.
Článek 5
1. Navrácení podpory poskytnuté v rámci režimu uvedeného v článku 1 se zajistí neprodleně a účinně.
2. Bulharská republika zajistí úplné provedení tohoto rozhodnutí ve lhůtě dvanácti měsíců ode dne oznámení.
Článek 6
1. Do čtyř měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí předloží Bulharská republika Komisi tyto informace:
a)
seznam všech směn obsahující tyto informace:
-
administrativní a tržní ceny lesních parcel v soukromém a veřejném vlastnictví, které jsou předmětem směny, informace o doplatcích v jednotlivých transakcích a výslednou výši státní podpory,
-
název zúčastněného soukromého subjektu, tj. osoby, která směny využila, u každé z transakcí a důvody, na základě kterých tento subjekt je, či není považován za podnik;
b)
určení případů, v nichž se uplatní navrácení podpory na základě tržních cen v okamžiku uskutečnění směn, jež jsou uvedeny v podání Bulharské republiky 2014/032997;
c)
určení případů, kdy k navrácení podpory dojde prostřednictvím zrušení směny;
d)
určení případů, kdy k navrácení podpory dojde na základě částek stanovených nezávislým znalcem-odhadcem, a doklady o pověření tohoto nezávislého znalce, který se vybere ve veřejném nabídkovém řízení a jehož odsouhlasí Komise.
2. Do osmi měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí předloží Bulharská republika Komisi tyto informace:
a)
seznam příjemců, kteří obdrželi podporu v rámci směn uvedených v článku 1, a celkovou výši podpory, kterou každý z těchto příjemců v důsledku předmětných transakcí obdržel;
b)
celkovou částku (jistinu a úrok při navrácení), jejíhož navrácení se má od každého jednotlivého příjemce dosáhnout;
c)
podrobný popis opatření již přijatých či plánovaných k dosažení souladu s tímto rozhodnutím;
d)
doklady prokazující, že příjemcům bylo přikázáno podporu navrátit.
3. Do dvanácti měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí předloží Bulharská republika doklady prokazující, že dotčení příjemci navrátili podporu v plné výši.
4. Bulharská republika bude prostřednictvím zpráv předkládaných jednou za dva měsíce informovat Komisi o průběhu vnitrostátních opatření k provedení tohoto rozhodnutí až do doby, než bude navrácení podpory poskytnuté v rámci směn uvedených v článku 1 dokončeno. Na žádost Komise poskytne Bulharská republika neprodleně informace o opatřeních již přijatých a plánovaných k provedení tohoto rozhodnutí. Poskytne rovněž podrobné informace o částkách podpory a úrocích z podpor, které již byly příjemci navráceny.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno Bulharské republice.
V Bruselu dne 5. září 2014.
KOMMISSIONENS BESLUT (EU) 2015/456
av den 5 september 2014
om stödordning SA.26212 (11/C) (f.d. 11/NN - f.d. CP 176/A/08) och SA.26217 (11/C) (f.d. 11/NN - f.d. CP 176/B/08) som Bulgarien har genomfört i form av byte av privatägd skogsmark mot statligt ägd skogsmark
[delgivet med nr C(2014) 6207]
(Endast den bulgariska texten är giltig)
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 108.2 första stycket,
med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a,
med beaktande av kommissionens beslut C(2011) 4444 av den 29 juni 2011 (1),
efter att i enlighet med nämnda artiklar ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig och med beaktande av dessa synpunkter, och
av följande skäl:
1. FÖRFARANDE
(1)
Den 17 juli 2008 mottog kommissionen ett klagomål från en klagande som önskar förbli anonym (nedan kallad den första klagande). Enligt klagomålet hade Bulgarien beviljat statligt stöd i samband med byten av privatägd mark mot offentligt ägd mark, ofta följt av en ändring av användningen av den utbytta marken från skog till byggnadsmark. Den första klagande lämnade ytterligare upplysningar genom skrivelser av den 28 augusti 2008, den 3 september 2008, den 1 oktober 2008, den 5 december 2008, den 18 februari 2010, den 12 oktober 2010 och den 26 januari 2011.
(2)
Den 27 januari 2009 mottog kommissionen ytterligare upplysningar om de påstådda bytestransaktionerna från en tredje part. Den 14 maj 2009 lämnades ett andra klagomål in om samma byten, och klaganden i det klagomålet inkom med ytterligare upplysningar den 2 juni 2009 och den 8 juni 2009. Den 23 mars 2010 lämnade ytterligare en tredje part in upplysningar om dessa byten till kommissionen.
(3)
De bulgariska myndigheterna lämnade upplysningar till kommissionen om de påstådda bytena genom skrivelser av den 2 september 2008, den 28 oktober 2008, den 4 januari 2010, den 23 mars 2010, den 27 mars 2010, den 30 augusti 2010 och den 14 februari 2011. Under möten mellan kommissionens tjänsteavdelningar och de bulgariska myndigheterna den 22 februari 2010, 12 oktober 2010 och 3 februari 2011 lämnade myndigheterna ytterligare upplysningar om bytena.
(4)
Genom en skrivelse av den 29 juni 2011 informerade kommissionen Bulgarien om sitt beslut att inleda ett förfarande i enlighet med artikel 108.2 i fördraget med avseende på de ifrågasatta bytestransaktionerna. Kommissionens beslut om att inleda det formella förfarandet (nedan kallat beslutet om att inleda förfarandet) har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning (2). Kommissionen har uppmanat berörda parter att inkomma med sina synpunkter på åtgärden i fråga.
(5)
Genom en skrivelse som togs emot den 29 september 2011 lämnade de bulgariska myndigheterna sina synpunkter på beslutet om att inleda förfarandet.
(6)
Kommissionen tog emot synpunkter på beslutet om att inleda förfarandet från följande berörda parter: Ecobalkani-Bulgaria EOOD (3), Vihren OOD (4), Aqua Estate OOD (5), Elkabel AD (6), Jivka Blagoeva (7), V-N-G Confort OOD (8), Yavor Haytov (9), Simeon Stoev Mirov (10), LM Impex EOOD (11), All Seas Property 2 OOD (12), Litex Commerce AD (13), Foros Development EAD (14), Izgrev 5 EOOD (15), BOIL OOD (16), BG Land Co OOD (17), Mirta Engineering EOOD (18), Beta Forest EOOD (19), Kosta Gerov (20), Marieta Babeva (21), Dimitar Terziev (22), Svetoslav Mihailov och Elizabet Mihailova (23), samt från en klagande som ville vara anonym (24).
(7)
Genom skrivelser av den 1 september 2011, 5 oktober 2011, 25 november 2011, 14 december 2011 och 3 april 2012 vidarebefordrade kommissionen dessa synpunkter till de bulgariska myndigheterna som fick möjlighet att svara. Bulgariens kommentarer på de berörda parternas synpunkter inkom genom skrivelser av den 4 november 2011, 15 december 2011, 12 januari 2012 och 25 april 2012.
(8)
De bulgariska myndigheterna lämnade ytterligare upplysningar om de ifrågasatta bytena genom en skrivelse av den 2 december 2011 och under ett möte med kommissionens tjänsteavdelningar den 9 december 2011.
(9)
Genom en skrivelse av den 9 februari 2012 begärde kommissionen ytterligare förtydliganden från den första klagande om vissa bevis som den lämnat in.
(10)
Den 3 april 2012 vidarebefordrade kommissionen ytterligare kommentarer från ett antal tredje parter (25) till de bulgariska myndigheterna. Kommissionen tog emot Bulgariens kommentarer på dessa synpunkter den 25 april 2012 och den 15 maj 2012.
(11)
Den 26 juli 2012 begärde kommissionen ytterligare upplysningar från de bulgariska myndigheterna. Den 17 augusti 2012 begärde de bulgariska myndigheterna en förlängning av tidsfristen för att lämna dessa upplysningar, vilket kommissionen beviljade den 31 augusti 2012. De bulgariska myndigheterna lämnade de begärda upplysningarna den 19 september 2012.
(12)
Den 3 oktober 2012 begärde kommissionen ytterligare förtydliganden från Elkabel AD, en av de tredje parter som lämnat in synpunkter på beslutet om att inleda förfarandet, och dessa lämnades den 31 oktober 2012.
(13)
Genom skrivelser av den 14 januari 2013, 17 maj 2013, 22 juli 2013 och den 22 oktober 2013 begärde kommissionen ytterligare upplysningar från de bulgariska myndigheterna, som lämnades den 4 och 5 februari 2013, 25 juni 2013 och 5 juli 2013, 16 och 23 augusti 2013, samt den 19 november 2013 och den 20 december 2013. Delar av de upplysningar som överlämnades i den sista inlagan lämnades sedan in på nytt av de bulgariska myndigheterna via e-post den 21 januari 2014.
2. BESKRIVNING AV ÅTGÄRDEN
2.1 Markbytena
(14)
År 1947 blev all skog i Bulgarien offentlig egendom till följd av statlig expropriering. Denna situation rådde fram till 2000 då processen med att återlämna skogen till de tidigare ägarna inleddes.
(15)
På grundval av en ändring av skogslagen (26), som trädde i kraft den 22 februari 2002, blev det möjligt att byta nyligen privatiserad skog mot statligt ägd offentlig skog i den statliga skogsfonden. Denna ändring av skogslagen var i kraft fram till den 27 januari 2009 och innehöll bestämmelser om ordningen och villkoren för dessa byten.
(16)
Inför bytena fastställdes priserna på den privatägda och den offentligt ägda skogen på grundval av en särskild bulgarisk föreskrift, nämligen föreskriften om beräkning av baspriser, priser för mark i marginaliserade områden och införandet av nyttjanderättigheter och servitut i fråga om skog och skogsmark (27) (nedan kallad föreskriften om baspriser), som trädde i kraft den 18 november 2003. Den bulgariska lagstiftningen tillåter inte att expertvärderare avviker från de priser som fastställts för skogsmark genom tillämpning av föreskriften om baspriser.
(17)
På grundval av den föreskriften fastställs baspriset för en skogsfastighet som summan av basvärdet på den marken och beståndets värde (trädarter på fastigheten).
(18)
Markens värde fastställs på grundval av det genomsnittliga markvärdet enligt de markkategorier som erbjuder identiska villkor för växternas tillväxt (150 lägestyper enligt bilaga 1 till föreskriften om baspriser). Detta värde justeras sedan med hjälp av en justeringskoefficient som tar hänsyn till markens belägenhet i förhållande till lokal och nationell infrastruktur. Justeringskoefficienten (Km), som anges i bilaga 2 till föreskriften om baspriser, fastställs med hjälp av följande formel:
,
där
p
=
koefficient för närhet till belagd väg mätt i en rak linje (från 0,00 till 0,20)
s
=
koefficient för närhet till en tätort mätt i en rak linje (från 0,00 till 0,25)
m
=
koefficient för närhet till havet mätt i en rak linje (från 0,00 till 0,20)
g
=
koefficient för närhet till en stad, uttryckt i siffror som avspeglar avståndet till en viss stad (kortaste vägavstånd mellan fastigheten i fråga och staden). Städerna delas in i sex grupper enligt tabell 1:
Tabell 1
Grupp 1:
Sofia (från 0,00 till 0,70)
Grupp 2:
Ruse, Plovdiv, Burgas och Varna (från 0,00 till 0,50)
Grupp 3:
Blagoevgrad, Veliko Tarnovo, Vratza, Pleven och Stara Zagora (från 0,00 till 0,40)
Grupp 4:
andra distriktsstäder (från 0,00 till 0,35)
Grupp 5:
andra stora städer (Botevgrad, Gorna Oryahovitza, Dimitrovgrad, Dupnitza, Kazanlak, Karlovo, Lom, Petrich, Samokov, Svishtov och Cherven Bryag) (från 0,00 till 0,30)
Grupp 6:
andra tätorter (från 0,00 till 0,10)
(19)
Markens värde justeras ytterligare genom att en höjning läggs till per hektar (tillägg) på grundval av det genomsnittliga markpriset i det område där fastigheten ligger. Dessa tillägg fastställs i bilaga 3 till föreskriften om baspriser och anges i tabell 2:
Tabell 2
Tillägg
(bulgariska lev/hektar)
Sofia, nationella semesterorter och angränsande fritidsbostadsområden, mark som ligger mindre än 10 km från havet
5 000
Bebyggelse i kategori 1 och 2
2 000
Bebyggelse i kategori 3 och 4
1 000
Bebyggelse i kategori 5 och 6
500
Bebyggelse i kategori 7 och 8
0
(20)
Det sammanlagda värde på marken som fastställs genom denna mekanism kallas för markens basvärde.
(21)
Beståndets värde (de växtarter som finns på fastigheten) är värdet för beståndets nuvarande ålder och det beräknade värdet för dess avverkningsålder. Värdet på virke från skogsbestånd vid deras aktuella ålder (åldern vid tidpunkten för värderingen) är lika med intäkterna från försäljningen av sorterna i fråga till genomsnittliga marknadspriser, med avdrag för kostnaderna i samband med fällning, primär bearbetning och transport till en tillfällig lagringsplats. Om inkomsterna inte täcker kostnaderna anses virket inte ha något värde.
(22)
Inkomster från försäljningen fastställs genom klassificering av stockarna och volymen virkeskategorier. Kostnaderna (bulgariska lev/kubikmeter) i samband med fällning och primär bearbetning av virke med en genomsnittlig svårighetsgrad för avverkningsområdet beror på typen av träd och virkeskategorin på fastigheten. Kostnaderna för virkestransport beror på typen av träd, virkeskategorin och det genomsnittliga transportavståndet från platsen i fråga. Transportkostnaderna multipliceras med varje transportkilometer med en koefficient som tar hänsyn till transportvägens svårighetsgrad.
(23)
De genomsnittliga marknadspriserna och kostnaderna i samband med fällning, primär bearbetning och transport av virke bör fastställas och uppdateras regelbundet av verkställande skogsbyrån (28) på grundval av viktade genomsnitt som beräknas utifrån statistiska uppgifter som har samlats in under en treårsperiod (det senaste året dubblar vikten).
(24)
Beståndets värde, fastställt av en värderare, adderas till markens basvärde, vilket ger baspriset på en skogsfastighet.
(25)
Detta baspris justeras med hänsyn till skydd av skogens miljö- och rekreationsvärde i fråga om mark i områden som omfattas av ”särskilt skydd mot urbanisering”, som inrättats genom lag i vissa områden i Bulgarien. Enligt bestämmelserna i bilaga 19 till föreskriften om baspriser ska basvärdet på skogsfastigheter i sådana områden multipliceras med en koefficient (К) enligt tabell 3 (29):
Tabell 3
Svartahavskusten, första området
К = 6
Svartahavskusten, andra området
К = 5
Semesterområden, semesterorter och bebyggelse av nationell betydelse
К = 4
Skog och mark i områden från riks- och landsvägskanter till gränslinjerna för byggnation
К = 3
Semesterområden, semesterorter och bebyggelse av lokal betydelse
К = 4
(26)
Slutligen tillämpas en så kallad marknadsregleringskoefficient på baspriset på marken enligt bilaga 20 till föreskriften om baspriser. Denna koefficient uttrycks i bulgariska lev/m2 och varierar från 10 för mark nära kusten, stora semesterorter i bergen samt Sofia, till 1 för den minst attraktivt belägna marken.
(27)
Trots det som anges ovan måste en privat part som genom ett byte fick mark till ett högre sammanlagt administrativt pris än den mark som parten lämnat i byte, måste parten betala staten en ersättning för den prisskillnaden. Enligt de bulgariska myndigheterna godkände staten endast byten som ledde till att staten tog emot mark med högre administrativt värde. Denna regel innebär dock endast att det sammanlagda administrativa priset för den privatägda fastigheten måste vara högre än det administrativa priset på den offentligt ägda fastigheten som bytet gällde, inte dess pris per kvadratmeter.
(28)
Den 27 januari 2009 trädde ett förbud mot byten av skogsmark i kraft. Granskningsperioden för de ifrågasatta bytena löper alltså från den 1 januari 2007, dagen för Bulgariens anslutning till EU, till den 27 januari 2009, dagen då bytestransaktionerna upphörde (nedan kallad granskningsperioden).
2.2 FÖRÄNDRINGEN I MARKANVÄNDNING
(29)
De klagande hävdar vidare att bytena ofta följdes av en ändring av markanvändningen från skogsmark till byggnadsmark och att ändringen ytterligare ökade skillnaden i förhållande till marknadsvärdet på den statligt ägda skog som byttes mot den privatägda fastigheten.
(30)
De bulgariska myndigheterna förklarade att förfarandet för att ändra markanvändningen inte styrs av bestämmelserna i skogslagen (som bytena) utan av separata lagar, däribland lagen om fysisk planering (ZUT) (30). Enligt den lagstiftningen kan en skogsägare begära att markanvändningen för en skogsfastighet ändras till byggnadsmark, genom en ansökan till den verkställande direktören för den verkställande skogsbyrån, som ingår i jordbruks- och livsmedelsministeriet (31). En kommitté av (interna och eventuellt externa) sakkunniga granskar sedan begäran och utfärdar ett yttrande till verkställande direktören som antar ett preliminärt beslut om ansökan. Om beslutet är positivt och bekräftar grunderna för ansökan och att den är laglig, vidarebefordras det till alla enheter som ansvarar för att ändra markanvändningen (provinsens guvernör, borgmästaren i kommunen samt direktören för det regionala direktorat som ansvarar för skogar).
(31)
På grundval av ett positivt preliminärt beslut ska ägaren lämna in en ansökan till den berörda kommunen om beställning, utformning och godkännande av en detaljerad översiktsplan. För en sådan plan krävs samråd med alla (lokala) intressenter. Om planen godkänns av de behöriga myndigheterna och när den träder i kraft, ska markägaren lämna in en ansökan till jordbruks- och livsmedelsministern om att den berörda skogsmarken ska uteslutas från det skyddade skogsbeståndet. Om den ansökan godkänns ska det betalas en stämpelavgift som fastställs av en oberoende värderare enligt bestämmelserna i föreskriften om baspriser.
(32)
När markägaren har betalat stämpelavgiften till de behöriga myndigheterna inleds förfarandet för att utfärda ett administrativt beslut om ändring av markanvändningen. Beroende på fastighetens storlek beviljas detta beslut av jordbruks- och livsmedelsministern (om det rör sig om en fastighet på mindre än 10 hektar) eller av ministerrådet.
(33)
Den 3 september 2009 infördes ett stopp för efterföljande ändringar av markanvändning för utbytt mark.
2.3 RÄTTSLIG GRUND FÖR ÅTGÄRDERNA
(34)
Bytena, beräkningen av de priser som ska användas i bytena och förfarandet för att ändra markanvändningen av de bytta skogsfastigheterna styrs av följande rättsakter:
-
Den bulgariska skogslagen.
-
Föreskrift om beräkning av baspriser, priser på mark i uteslutna områden och inrättande av nyttjanderätt och lättnader i fråga om skog och skogsmark.
-
Lagen om statlig egendom (32).
-
Lagen om skyldigheter och avtal (33).
-
Lagen om fysisk planering.
2.4 STÖDMOTTAGARE
(35)
Enligt de klagande är de potentiella stödmottagarna inom ramen för bytena fysiska personer, privata företag och kommuner, ofta verksamma inom fastighetsutveckling och/eller turism, som bytt sin skogsmark mot offentligt ägd skogsmark.
3. SKÄLEN TILL ATT FÖRFARANDET INLEDDES
(36)
I sitt beslut om att inleda förfarandet uttryckte kommissionen farhågor om att bytena och/eller den efterföljande ändringen av markanvändning innehöll statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget och tvivlade på att stödet i fråga var förenligt med den inre marknaden.
3.1 INBYGGD KOPPLING MELLAN BYTENA OCH FÖRÄNDRINGEN I MARKANVÄNDNING
(37)
För det första hyste kommissionen tvivel med anledning av de klagandes påstående att bytena i flera fall hade följts av en ändring i markanvändningen av den mark som blivit föremål för byte, dvs. från skogsmark till byggnadsmark.
(38)
Mot bakgrund av de siffermässiga bevis som de bulgariska myndigheterna lämnade konstaterade kommissionen i sitt beslut om att inleda förfarandet att av de 147 byten som genomfördes under granskningsperioden (2006-2009) följdes 15 av en förändrad markanvändning (10 %). Dessutom noterade kommissionen att olika rättsliga bestämmelser gäller för bytena och för de eventuella ansökningarna om ändring av markanvändningen och att det finns separata administrativa förfaranden för de båda processerna. Dessa faktorer föreföll vid en första anblick bekräfta de bulgariska myndigheternas påstående att de båda stegen - i princip - inte har någon inbyggd koppling mellan varandra (34).
(39)
De bulgariska myndigheterna angav dock att formlerna för att fastställa de administrativa priserna på skogsmark och den stämpelavgift som skulle betalas för en ändring av markanvändningen fastställdes på en nivå som skulle säkerställa att bytespriset i sin helhet för skogsmarken plus ändringen av markanvändningen till största delen skulle motsvara marknadspriset på liknande byggnadsmark. Detta kan tyda på att myndigheterna antog att många investerare skulle försöka göra båda stegen i en enda transaktion.
(40)
Följaktligen uttryckte kommissionen tvivel om huruvida den eventuella ändringen i markanvändning för den berörda skogen skulle beaktas när fastighetens pris fastställdes inför bytet, dvs. huruvida bytet och den efterföljande ändringen av markanvändningen för den mark som ingått i bytet kunde betraktas som sammankopplade i sig.
3.2 EVENTUELLT STATLIGT STÖD I FÖRÄNDRINGEN I MARKANVÄNDNING
(41)
Ett annat tvivel som kommissionen uttryckte var huruvida ändringen av markanvändningen för den mark som ingick i bytet kunde innebära att statligt stöd hade beviljats, eftersom ändringen ökade värdet ytterligare på den utbytta marken.
(42)
Kommissionen konstaterade i beslutet om att inleda förfarandet att ändringen i markanvändning inte vid första anblicken verkar ha omfattat någon överföring av statliga medel. Stämpelavgiften för en sådan transaktion beräknades enligt de rättsliga bestämmelserna och hade - såvitt kommissionen kände till - betalats i alla berörda fall. Det innebar att även om de företag som berördes av den ändrade markanvändningen kanske hade gynnats av den ändringen, skulle de administrativa besluten om denna ändring inte leda till stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget. Kommissionen tog inte slutgiltig ställning i denna fråga, utan uppmanade de berörda parterna att lämna synpunkter på huruvida åtgärden innefattade statligt stöd.
3.3 EVENTUELLT STATLIGT STÖD I BYTET AV SKOGSMARK
(43)
Kommissionen konstaterade i beslutet om att inleda förfarandet att priserna på skogsmark för bytena fastställdes av sakkunniga som enbart använde de formler som angetts i föreskriften om baspriser. Därför tvivlade kommissionen på att tillämpningen av dessa formler ledde till ett administrativt pris som liknade de priser som erhålls vid transaktioner på armslängds avstånd mellan två privata parter. Därför uppmanade kommissionen Bulgarien och tredje parter att lämna upplysningar om marknadspriser vid helt privata försäljningar (eller byten) av skogsmark som ägt rum i Bulgarien under granskningsperioden. Vidare uppmanade kommissionen Bulgarien och tredje parter att tillhandahålla upplysningar om skillnaderna mellan dessa priser och de administrativa priser som används för de ifrågasatta bytena och därmed om storleken på det eventuella statliga stöd som ingått i de transaktionerna. Kommissionen uppmanade även Bulgarien och tredje parter att lämna upplysningar om de bestämmelser som tillämpats i fråga om den ersättning som betalats vid byten när det funnits skillnader i pris mellan de båda fastigheter som ingått i bytet. Slutligen uppmanade kommissionen Bulgarien att lämna ytterligare upplysningar för att underbygga sitt påstående om att de ifrågasatta bytena inte påverkat handeln inom unionen.
(44)
I beslutet om att inleda förfarandet angav kommissionen också sin preliminära syn på hur den fördel som de ifrågasatta bytena hade medfört skulle kvantifieras, om det skulle visa sig att dessa byten ledde till statligt stöd:
i)
Skillnaden mellan det faktiska marknadspriset på privatägd skogsfastighet 1 och det administrativa priset på fastighet 1, fastställt enligt föreskriften om baspriser.
ii)
Skillnaden mellan det faktiska marknadspriset på offentligt ägd skogsfastighet 2 och det administrativa priset på fastighet 2, fastställt enligt föreskriften om baspriser.
Det statliga stödet i samband med bytet skulle sedan vara lika med värdet på ii minus värdet på i.
Eventuell kontant ersättning till följd av skillnaden i administrativt pris på de båda fastigheter som är föremål för bytet och som den ena parten betalar till den andra ska också beaktas i beräkningen av ett eventuellt inslag av statligt stöd i samband med bytet.
3.4 ETT EVENTUELLT STATLIGT STÖDS FÖRENLIGHET MED DEN INRE MARKNADEN
(45)
Om det skulle förekomma statligt stöd till följd av förändringen av markanvändning och/eller till följd av bytena, uttryckte kommissionen i sitt beslut om att inleda förfarandet tvivel på att ett sådant stöd kunde anses vara förenligt med den inre marknaden, särskilt artikel 107.3 a i fördraget och bestämmelserna i riktlinjerna för statligt regionalstöd 2007-2013 (35) och/eller artikel 107.3 c i fördraget och bestämmelserna i gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till jordbruk och skogsbruk 2007-2013 (nedan kallade riktlinjerna för skogsbruk) (36).
(46)
Därför uppmanade kommissionen Bulgarien och berörda parter att inkomma med synpunkter på de ifrågasatta åtgärdernas förenlighet med den inre marknaden.
4. SYNPUNKTER FRÅN BERÖRDA PARTER
4.1 SYNPUNKTER FRÅN DEN FÖRSTA KLAGANDE PÅ DE TVIVEL KOMMISSIONEN UTTRYCKTE I BESLUTET OM ATT INLEDA FÖRFARANDET
(47)
Den första klagande hävdar att de ifrågasatta bytena utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget och att stödet är oförenligt med den inre marknaden.
(48)
När det gäller kommissionen första tvivel anser den första klagande att det finns en inbyggd koppling mellan den förändrade markanvändningen och bytena. För det första hävdar klaganden att många av de som deltagit i bytena är verksamma inom byggnads- och turismsektorerna, och inte inom skogsbruk. För det andra menar den första klagande att efter det att stoppet trädde i kraft 2009 utnyttjas utbytt skogsmark så gott som inte alls kommersiellt. När bytena genomfördes påstår klaganden för det tredje att många av stödmottagarna meddelade och gjorde reklam för sina utvecklingsprojekt för de utbytta skogsområdena som skidorter eller semesterorter vid havet och att de redan hade inlett diskussioner med de berörda lokala myndigheterna för att förvissa sig om att ändringen av markanvändningen skulle gå igenom. För det fjärde hävdar klaganden att samma statliga organ (verkställande skogsbyrån) ofta hade ansvaret för att genomföra bytet och utesluta den utbytta marken från skogsfonden (den verkställande skogsbyrån och den behöriga tillsynsmyndigheten) (37), och på så sätt beredde vägen för den kommersiella utvecklingen.
(49)
Därför anser den första klaganden att en eventuell omklassificering av markanvändningen och motsvarande prishöjning bör beaktas vid kvantifieringen av det sammanlagda statliga stöd som har ingått i bytena. Klaganden menar att det bör göras jämförelser med byggnadsmark vid kvantifieringen av stödet för att återspegla marknadspriset på den utbytta marken korrekt.
(50)
Klaganden anger också att det med hänsyn till attraktionsförmågan hos de regioner där gemenskapens skogsfastigheter låg skulle ha varit klokare av myndigheterna att först agera för att höja fastigheternas värde (det vill säga ändra deras markanvändning till byggnadsmark) och först därefter avyttra fastigheterna. Enligt klaganden vidtog verkställande skogsbyrån inte några åtgärder för att ändra markanvändningen före ett byte i något fall. Detta är enligt klaganden ett tydligt tecken på att avsikten var att skapa en fördel för den som förvärvade den statligt ägda skogen. Metoden kritiserades också av Världsbanken i en rapport om bulgarisk skog 2009, där det påpekades att staten gick med förlust på detta sätt (38).
(51)
När det gäller kommissionens andra frågeställning om huruvida statligt stöd har beviljats till följd av ändringen av markanvändningen för den utbytta marken hävdar klaganden att den som förvärvade marken visserligen betalade en stämpelavgift efter beslutet om att ändra markanvändningen för marken och att detta belopp borde dras av från beräkningen av eventuellt stöd som tagits emot till följd av bytet, men att den avgiften inte återspeglade den faktiska värdeökningen för fastigheten till följd av ändringen. Vidare hävdar klaganden att i de fall då bytet utfördes före Bulgariens anslutning till EU men markanvändningen ändrades efter anslutningen bör det olagliga statliga stöd som beviljats markförvärvaren vara skillnaden mellan marknadsvärdet på respektive fastighet vid tidpunkten för bytet (före anslutningen) och marknadsvärdet på fastigheten efter ändringen av markanvändningen (efter anslutningen).
(52)
När det gäller kommissionens tredje tvivel i fråga om förekomsten av statligt stöd till följd av bytena hävdar klaganden att de formler som fastställs i föreskriften om baspriser inte återspeglar marknadsvärdet på den utbytta marken. Klaganden ifrågasätter också värderarnas oberoende eftersom förvärvaren, enligt klaganden, kan välja en välvillig värderare, vilket leder till en betydande underskattning av priserna.
(53)
Klaganden lämnade också ytterligare upplysningar om marknadspriserna på den utbytta skogsmarken eller mycket likartad skogsmark som påstås visa avsevärda avvikelser från de administrativa priserna för fastigheterna. På grund av tidsbrist undersökte klaganden endast priserna på nio av de bytta fastigheterna med hjälp av bankvärderingar av marken samt uppgifter från Bulgariens offentliga fastighetsregister som visar de faktiska priserna vid verkliga försäljningar av liknande fastigheter. De upptäckta prisskillnaderna varierade från en undervärdering (genom att det administrativa priset användes) på 50-65 % till fall där skogsmarken påstods ha förvärvats till 1-2 % av marknadsvärdet.
(54)
Slutligen hävdar klaganden att det faktum att den före detta chefen för verkställande skogsbyrån har åtalats för att ha utfört byten till förfång för staten är ett tecken på att de bulgariska myndigheterna själva ansåg att skogsmark överläts till vissa privata parter till ett pris som var långt mycket lägre än marknadsvärdet.
(55)
När det gäller frågan om huruvida bytena snedvrider konkurrensen och påverkar handeln mellan medlemsstaterna hävdar klaganden att såvitt den vet bedriver ingen av stödmottagarna i bytena skogsbruksverksamhet som huvudsaklig kommersiell verksamhet. I stället påstås så gott som samtliga stödmottagare ha en historik med framtida affärsplaner för ekonomisk verksamhet eller investeringar i någon av följande sektorer: fastighetsspekulation, byggnadsverksamhet och/eller turism. Enligt klaganden berör turism per definition hela den inre marknaden, varför även ett fåtal fall av selektivt stöd kommer att snedvrida den. Vidare tillägger klaganden att utländska konkurrenter effektivt avskräcks från att gå in i den bulgariska marknaden med hänsyn till antalet och omfattningen av bytena. Flera stora unionsinvesterare (t.ex. Lindner, ECE) har varit aktiva i urbana byggprojekt i Bulgarien (företagscentrum och stora varuhus), men så gott som alla storskaliga investeringar i semesterorter vid kusten, skidorter eller golfanläggningar påstås har gjorts av företag under bulgarisk kontroll.
4.2 SYNPUNKTER FRÅN STÖDMOTTAGARNA INOM RAMEN FÖR BYTENA OCH ANDRA TREDJE PARTER
(56)
Kommissionen har mottagit synpunkter från flera tredje parter, varav de flesta var privata parter i bytena (nedan kallade stödmottagarna). Kommissionen konstaterar att ett antal stödmottagare (39) endast har lämnat ett kortfattat uttalande om att inget statligt stöd har ingått i de byten som de har varit part i. Andra stödmottagare lämnade mer detaljerade synpunkter på de tvivel som kommissionen uttryckte i beslutet om att inleda förfarandet. Dessa kommer att granskas i de följande avsnitten.
4.2.1 Inbyggd koppling mellan bytet och förändringen i markanvändning
(57)
När det gäller det första tvivel som kommissionen uttryckte, i fråga om förekomsten av en inbyggd koppling mellan bytena och förändringen i markanvändning hävdar en majoritet av de stödmottagare (40) som svarade på beslutet om att inleda förfarandet att det inte finns någon sådan koppling. Bytet och den efterföljande ändringen av markanvändning för den mark som ingick i bytet styrs av två skilda förfaranden som vart och en omfattas av behörigheten för två olika statliga organ som är oberoende av varandra. Bytena omfattas av jordbruks- och livsmedelsministerns eller ministerrådets behörighet, beroende på storleken på de fastigheter som ska bytas, och verkställande skogsbyrån, medan ändringen av markanvändningen omfattas av de lokala myndigheternas behörighet - borgmästare eller kommunfullmäktige i kommunerna, ministern för regionalutveckling och offentliga bygg- och anläggningsarbeten, eller den regionala guvernören för fastigheter i deras region - och kräver godkännande av en detalj- eller översiktsplan.
(58)
En stödmottagare (41) tillägger dessutom att det inte finns någon automatisk koppling mellan en ändrad markanvändning och ökat värde på marken. Beslutet att ändra markanvändningen skulle baseras på en bedömning av huruvida det var nödvändigt, vilket omfattar mer än och ofta åsidosätter ägarens privata intressen, och baseras alltså inte på de kommersiella intressena hos parterna i bytet. En annan stödmottagare (42) påpekar att den statistiska information som lämnats av de bulgariska myndigheterna bekräftar att det inte finns någon inbyggd koppling. Slutligen anser andra stödmottagare (43) att frågan om huruvida det förekommer en koppling är irrelevant eftersom den mark som ingick i bytet i deras specifika fall inte uteslöts från skogsskyddet för utvecklingssyfte och det inte heller har inletts något förfarande för att ändra markanvändningen.
(59)
När det gäller frågan om huruvida den potentiella ändringen av den utbytta markens markanvändning borde beaktas vid fastställandet av priset på den marken, hävdar majoriteten av stödmottagarna att den inte borde det, av olika anledningar. Ett antal stödmottagare (44) hävdar att det inte vore motiverat att ta hänsyn till en hypotetisk möjlighet till en ändrad markanvändning, eftersom det kanske aldrig görs någon ansökan om en sådan ändring, eller ansökan kanske avslås på grund av att relevanta administrativa krav inte är uppfyllda. Att skogsmark som ingår i ett byte är strategiskt belägen, vilket påstås höja markens värde, skulle vara irrelevant om markanvändningen inte ändras, och den förvärvade marken kan endast användas för det ändamål som föreskrivs i lag. Därför hävdar en stödmottagare (45) att man måste ta hänsyn till det specifika avtalet mellan parterna i bytet på värderingsdagen. En objektiv och rättvis beräkning av marknadsvärdet måste också ta hänsyn till de översiktsplaner (som tillåter byggnation eller ej) som var i kraft på värderingsdagen för den skogsmark som ingick i bytet. Därför bör en uppsättning enhetliga kriterier fastställas som tillåter en åtskillnad mellan en hypotetisk möjlighet och den faktiska avsikten hos parterna i bytet att sedan göra en förändring i markanvändningen.
(60)
Vidare konstaterar många stödmottagare att för att mark ska uteslutas från skogsskyddet måste man betala en avgift för ändring av markanvändningen som motsvarar priset per kvadratmeter på byggnadsmark i samma område. Därför hävdar dessa stödmottagare att de inte får någon ekonomisk fördel av ändringen, eftersom om den förvärvade marken säljs, används som säkerhet eller bebyggs, kommer dess värde att vara lika stort som värdet på den tillgängliga bebyggningsbara marken. Ett liknande argument framfördes av Mirta Engineering och Beta Forest, som påpekar att förändringen av markanvändning medför extra kostnader, framför allt en stämpelavgift och lokala skatter samt utformningskostnader som ytterligare höjer fastighetens värde. Svetoslav Mihailov och Elizabet Mihailova hävdar att i deras fall ändrades markanvändningen på villkor att de statliga avgifter som anges i artikel 17 i skogslagen och i genomförandeförordningen för skogslagen betalades.
(61)
Slutligen anser vissa stödmottagare (46) att frågan är irrelevant eftersom den mark som ingick i bytet i deras specifika fall inte uteslöts från skogsskyddet för utvecklingssyfte och det inte heller har inletts något förfarande för att ändra markanvändningen. MIKS påpekade i sin inlaga att den bulgariska staten hade föreskrivit i bytesavtalet att det inte var tillåtet att ändra markanvändningen för marken i deras fall.
4.2.2 Eventuellt statligt stöd i bytet av skogsmark
(62)
När det gäller kommissionens tvivel på att de administrativa priserna för bytena ledde till ett marknadspris, framförde stödmottagarna (47) flera liknande argument om varför detta skulle vara fallet i fråga om deras egna byten.
(63)
För det första hävdar en stödmottagare (48) att föreskriften om baspriser tar hänsyn till objektiva kriterier när de administrativa priserna fastställs, t.ex. markens läge, distriktets betydelse och vilken typ av växtsorter som finns på fastigheten och vilken betydelse de har, samtidigt som två andra stödmottagare (49) hävdar att det administrativa bytespriset baseras på kriterier som är identiska med dem som används i byten av privatägd skog mellan privata investerare och som berör fastigheter som ligger nära lokal eller nationell infrastruktur som liknar den för de ifrågasatta bytena när det gäller växtarter, belägenhet i områden som omfattas av särskilt skydd mot urbanisering osv. På liknande sätt hävdar andra stödmottagare (50) att värderingarna till följd av föreskriften om baspriser har lett till administrativa priser som liknar, och i många fall är högre än, marknadspriserna på skog i Bulgarien, till följd av avsaknaden av en inhemsk marknad för den här typen av mark och av att de fåtaliga privata transaktionerna har genomförts till låga priser. Därför har bytena genomförts enligt de rådande ekonomiska villkoren på marknaden.
(64)
För det andra hävdar ett antal stödmottagare (51) att de gjorde värderingar av de utbytta områdena som ledde till administrativa priser som liknar (52), eller i många fall till och med är högre än (53), marknadspriserna på skogsmark i Bulgarien.
(65)
För det tredje påpekar flera stödmottagare (54) att ett skäl till att administrativa priser bör betraktas som ungefärliga marknadspriser är att det saknas fullständigt privata byten eller försäljningar i de områden där dessa mottagare genomfört byten.
(66)
Slutligen hävdar flera stödmottagare (55) att eftersom jordbruks- och livsmedelsministern genom att utöva sina diskretionära befogenheter har rätt att vägra att genomföra ett byte om staten inte har något intresse av att förvärva den privata skogsmarken och villkoren för bytesavtalet måste godkännas av båda parter (offentliga och privata), bör bytena betraktas som kommersiella transaktioner där staten agerar som en aktör i en marknadsekonomi.
(67)
När det gäller det eventuella beloppet för statligt stöd i samband med transaktionerna (dvs. skillnaden mellan de administrativa priserna och marknadspriserna för skogen), svarade majoriteten av stödmottagarna (56) att i de fall den privatägda marken var mer värdefull än den offentligt ägda marken täcktes inte prisskillnaderna av de bulgariska myndigheterna. En annan stödmottagare (57) framförde att skillnaden i marknadspriser för privatägda och offentligt ägda skogar i samma eller angränsande område gynnar staten eftersom de administrativa priserna är högre än de marknadspriser som förhandlas fritt mellan privata skogsägare i de berörda områdena.
(68)
När det gäller de övriga villkoren för att konstatera att det har förekommit statligt stöd ifrågasätter flera stödmottagare (58) att dessa har uppfyllts. Vissa stödmottagare (59) hävdar att de är fysiska personer, på vilka den bulgariska lagen om statligt stöd och artikel 107 i fördraget inte är tillämpliga. När det gäller statliga resurser konstaterar dessa stödmottagare att staten förvärvade marken genom olaglig expropriering utan tillräcklig ersättning, varför staten inte kan anses disponera över dessa resurser. När det gäller selektivitet hävdar dessa stödmottagare att skogslagen är allmänt tillämplig och därför inte är diskriminerande.
(69)
En annan stödmottagare (60) anser också att villkoren i artikel 107 i fördraget inte är uppfyllda i fråga om bytena, men av något annorlunda skäl. För det första har det inte skett någon överföring av statliga medel eftersom bytet är en ”dubbel försäljningstransaktion” som genomförs efter en värdering av en oberoende fastighetsvärderare på grundval av objektiva kriterier för prisberäkning som fastställs i lag. Ingen fördel har beviljats och inte heller har bytets motparter fått en mer förmånlig ställning än deras konkurrenter, eftersom varje skogsägare kunde ha begärt att få byta sin privatägda mark mot offentligt ägd skog. Ett liknande argument framförs av en annan stödmottagare (61) som anser att bytesordningen är en generell åtgärd som är tillgänglig för alla skogsägare.
(70)
När det gäller förekomsten av en ekonomisk fördel bestrider majoriteten av stödmottagarna (62) att de har fått någon fördel av transaktionerna eftersom de menar att det administrativa priset på marken som ingick i bytet var likvärdigt med eller högre än marknadspriset.
(71)
När det slutligen gäller frågan om huruvida bytena snedvrider konkurrensen och påverkar handeln mellan medlemsstaterna svarar den stora merparten av stödmottagarna (63) att de inte är verksamma inom fastighetsutveckling eller turism och/eller inte har vidtagit åtgärder för att få licens som researrangör. Vidare bekräftar de att de varken har använt den mark som förvärvats genom bytet för virkesproduktion efter förvärvet eller har sålt virke i Bulgarien eller i andra medlemsstater. Därför hävdar de att det inte går att hänvisa till någon verklig eller potentiell inverkan på handeln inom unionen. En annan stödmottagare (64) tillade att bytena inte leder till någon ökad inhemsk produktion som skulle begränsa möjligheterna för företag från andra medlemsstater att importera produkter till den lokala marknaden.
(72)
Andra stödmottagare (65) hävdade att eftersom bytena inte medför någon överföring av statliga medel och inte ger dem någon ekonomisk fördel kan de inte anses påverka marknadsbalansen eller de ekonomiska villkoren för företagens verksamhet, dvs. det krävs en inledande investering för att förvärva materiella tillgångar. Företag från andra medlemsstater kan alltså gå in i och driva verksamhet på samma marknad på jämställda villkor, varför det inte går att säga att handeln mellan medlemsstaterna har påverkats av de ifrågasatta bytena.
(73)
Slutligen förklarade en stödmottagare (66) att den skogsmark som han förvärvat av staten inte är lämplig för beskogning. Vidare anser han att hans fastighet är bättre än den han fick av staten och att transaktionen inte medför statligt stöd. Slutligen nämnde han att den förvärvade marken används för mobil biodling genom att marken används som bete under sommaren.
4.2.3 Ett eventuellt stöds förenlighet med den inre marknaden
(74)
Kommissionen uppmanade de berörda parterna att lämna in tillgängliga bevis som skulle ge kommissionen möjlighet att undersöka om de ifrågasatta bytena är förenliga med den inre marknaden, men ingen av stödmottagarna gjorde detta.
5. KOMMENTARER FRÅN BULGARIEN
5.1 BULGARIENS SYNPUNKTER PÅ BESLUTET OM ATT INLEDA FÖRFARANDET
(75)
De bulgariska myndigheterna anser att de ifrågasatta bytena inte utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget.
(76)
När det gäller den påstådda inbyggda kopplingen mellan bytena och förändringen i markanvändning för den skogsmark som blivit föremål för byten, konstaterade de bulgariska myndigheterna att det enligt artikel 15 b i skogslagen är möjligt att ansöka om en ändring av markanvändningen för skogsmark oavsett hur marken har förvärvats, dvs. oberoende av om det skett genom ett byte, en försäljning eller på något annat sätt. En sådan teoretisk möjlighet ska dock inte uppfattas som ett slutligt förhandsavtal mellan myndigheterna och den privata parten i bytet om att markanvändningen ska ändras efter bytet.
(77)
De bulgariska myndigheterna lämnade bevis på att det, för de 132 byten som gjordes under perioden 2007-2009, gjordes 24 ansökningar om ändring av markanvändningen för den skogsmark som ingick i bytena och för dessa utfärdades ett positivt administrativt beslut om att tillåta den begärda ändringen endast i 15 fall (dvs. 11,4 % av alla byten).
(78)
De bulgariska myndigheterna noterar också de olika målen för bytena och för förändringen av markanvändningen. Syftet med bytena är att konsolidera och bevara bulgariska skogar för att säkerställa en hållbar utveckling och återväxt till gagn för samhället i stort, medan syftet med en ändrad markanvändning är att uppnå de mål som fastställs i lagen om fysisk planering, där det föreskrivs regler för att införliva mark i de tätortsområden där byggnation är tillåten i enlighet med offentliga behov och intressen i samband med hållbar utveckling och uppförande av lämpliga bostäder, arbetsplatser och rekreationsmöjligheter för invånarna. Dessutom avgörs bytena genom beslut av jordbruks- och livsmedelsministern, medan ändring av markanvändning är beroende av att en översiktsplan godkänns av olika behöriga organ, nämligen ministern för regional utveckling och offentliga bygg- och anläggningsarbeten, den regionala guvernören eller kommunfullmäktige. Eftersom rätten att begära en ändring av markanvändning inte uppstår direkt till följd av skogslagen utan kräver att villkor som fastställs i andra lagar är uppfyllda anser de bulgariska myndigheterna slutligen att den hypotetiska möjligheten att ändra markanvändningen inte betyder att en sådan ändring har en inbyggd koppling till bytestransaktionerna.
(79)
När det gäller frågan om huruvida den potentiella ändringen av markanvändning för den mark som ingått i bytena bör beaktas när priset fastställs för den marken upprepade de bulgariska myndigheterna sin ståndpunkt att det inte finns någon direkt koppling mellan det pris som bytet värderats till och den efterföljande ändringen av markanvändningen. Myndigheterna lämnade en omfattande beskrivning av förfarandet för att fastställa priserna för bytet (t.ex. artiklarna 20.5 och 21 i föreskriften om baspriser) respektive avgifterna för ändringen av markanvändningen. Myndigheterna konstaterar också att privata ägare kan begära en ändring av markanvändningen för skogsmark oavsett hur de förvärvat marken. Alla investerare skulle alltså ha samma fördelar, oavsett om de har förvärvat skogen från staten eller genom en transaktion på armslängds avstånd med en privat part. Avgifterna för att göra en ändring av markanvändningen borde alltså inte betraktas som selektiva gentemot stödmottagarna.
(80)
När det gäller kommissionens tvivel på att metoden för att beräkna administrativa priser på ett korrekt sätt återspeglar rådande marknadspriser, konstaterar de bulgariska myndigheterna för det första att de administrativa priserna fastställs enligt bestämmelserna i föreskriften om baspriser och att den föreskriften utformades efter exempel på praxis för fastställande av administrativa priser för skogsmark i andra medlemsstater, framför allt Tyskland. Vidare utfördes värderingarna av privatägda och offentligt ägda skogar av oberoende experter enligt en gemensam uppsättning kriterier.
(81)
För det andra lämnade de bulgariska myndigheterna uppgifter om alla transaktioner (67) som omfattade försäljning och köp av privat ägda skogar under perioden 2007-2009 (68). Den information som lämnades om genomsnittspriser för privatägda fastigheter (dvs. marknadspriser) omfattar en sammanfattning av trovärdiga marknadsbelägg i linje med det krav som anges i punkt 34 i de kompletterande bestämmelserna till föreskriften om baspriser. Om det inte finns information tillgänglig om transaktioner i samma område har uppgifter lämnats om transaktioner som genomförts i närliggande områden och gällt skogar som har varit likartade i fråga om belägenhet och växtarter. Enligt de bulgariska myndigheterna går det utifrån dessa uppgifter att visa att det administrativa pris som använts för de ifrågasatta bytena i de flesta fall generellt var högre än de marknadspriser som erhållits i transaktioner på armslängds avstånd (69). I detta avseende ifrågasätter de bulgariska myndigheterna de bevis som lämnats av den klagande. Å ena sidan skulle de priser som de klagande uppger vara de priser till vilka marken erbjuds för försäljning och inte nödvändigtvis de priser som faktiskt uppnåtts eller priserna på fastigheter vars markanvändning redan hade ändrats och där stämpelavgiften hade betalats. Å andra sidan var det marknadspris som klaganden anger inte alltid tillförlitligt eftersom det i många fall fastställts enbart till följd av en enda privat transaktion.
(82)
För det tredje upprepade de bulgariska myndigheterna att staten inte täckte något underskott gentemot det högre administrativa sammanlagda värdet på den privatägda skogsmark som den förvärvade och att bytena endast genomfördes om den privatägda skogsmark som togs emot hade ett högre eller lika stort värde som den offentligt ägda fastighet som den byttes mot. Dessutom måste den privata parten betala fasta kostnader på 2 % av fastighetens värde.
(83)
Slutligen påpekar de bulgariska myndigheterna att föreskriften om baspriser sedan den först infördes har ändrats vid tre tillfällen - 2004, 2005 och 2007. Ändringen av föreskriften 2005 är särskilt värd att lägga märke till, med hänsyn till det långt framskridna läget i återlämningen av exproprierad skog och skogsmark, eftersom det innebar att privatägda skogar redan fanns tillgängliga och efterfrågades på marknaden. Syftet med denna ändring var i princip att ändra metoden för markvärdering. Dessutom höjdes koefficienterna för områden som är skyddade mot urbanisering och flera nya kategorier infördes för tillägg till markpriser beroende på kategorin av bebyggelse.
(84)
Efter Bulgariens anslutning till EU den 1 januari 2007 uppdaterades koefficienterna dessutom helt och hållet, däribland dem som avsåg områden som är skyddade mot urbanisering och de så kallade marknadsregleringskoefficienterna, som är beroende av markkategorin. Dessutom ändrades artikel 20.5 i föreskriften om baspriser genom att bytespriset på statlig mark höjdes med 50 % av värdet på marknadsregleringskoefficienten. Vidare skulle ett tillägg läggas till markvärdet enligt de olika bebyggelsekategorierna.
(85)
Enligt de bulgariska myndigheterna visar dessa ändringar av föreskriften om baspriser att myndigheterna inför Bulgariens nära förestående anslutning till EU försökte uppdatera värderingsmekanismen i föreskriften genom att se till att den baserades på trovärdiga marknadsbelägg, trots att det inte fanns någon välutvecklad inhemsk marknad för skogsmark. När Bulgarien anslöt sig till EU menar man därför att de administrativa priserna som beräknades på grundval av föreskriften om baspriser inte var lägre än marknadspriserna på dessa fastigheter.
(86)
När det gäller kommissionens farhågor om bytenas eventuella snedvridning av konkurrensen och inverkan på handeln mellan medlemsstaterna påpekar de bulgariska myndigheterna för det första att av de privata parter som deltog i de ifrågasatta bytena var 81 företag i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget. De återstående 51 privata parterna var fysiska personer som inte bedrev handel med varor eller tjänster. Bulgarien understryker i detta sammanhang att varken den statliga skogsbyrån eller dess efterträdare verkställande skogsbyrån har tagit emot några ansökningar om avverkning eller export från de fysiska personer som genomförde byten under granskningsperioden.
(87)
För det andra hävdar de bulgariska myndigheterna att bytena inte kan påverka handeln inom unionen eftersom de företag som fått stöd bedriver verksamhet som inte omfattar import eller export av produkter eller tjänster. De bulgariska myndigheterna kompletterade den information som redan lämnats om de virkesvolymer som producerats och exporterats till unionen under granskningsperioden och lämnade ett dokument som visade att ingen av de privata parter som förvärvade statlig skogsmark genom de ifrågasatta bytena producerade virke, sålde virke på den nationella marknaden eller exporterade virke från Bulgarien.
(88)
För det tredje hävdar de bulgariska myndigheterna att verksamhet inom turismsektorn (t.ex. som researrangör, resebyrå, hotellägare och leverantör av anslutna turisttjänster) styrs av de bestämmelser som anges i den bulgariska turismlagen. Enligt den lagen krävs att aktörer ska registreras administrativt i ett offentligt register som förs av ministeriet för ekonomi, energi och turism. Även personer som deltar i hotelledning omfattas av ett krav på registrering i ett särskilt register enligt artikel 58 i turismlagen. Därför kan endast de företag som är införda i de respektive offentliga register som förs av ministeriet för ekonomi, energi och turism betraktas som företag som är verksamma i turismsektorn. En kontroll av de berörda registren visar dock att endast ett av de företag som förvärvat statligt ägd skogsmark till följd av de ifrågasatta bytena - Kapsi Tours OOD - är registrerat som researrangör i den mening som avses i turismlagen.
(89)
För det fjärde förklarade de bulgariska myndigheterna att det också krävdes registrering i det centrala yrkesregistret för byggmästare som fördes av den bulgariska byggnadskammaren enligt en särskild lag, nämligen lagen om byggnadskammaren (70) för att få bedriva verksamhet som fastighetsutvecklingsföretag i Bulgarien. De bulgariska myndigheterna påpekar att endast tre av de företag som genomförde byten med staten var registrerade som byggnadsföretag och kunde ha varit inblandade i byggnadsarbeten enligt lagen på något sätt.
(90)
Följaktligen hävdade de bulgariska myndigheterna att de flesta av de företag som eventuellt hade gynnats av de ifrågasatta bytena inte var verksamma inom byggnads- och turismsektorerna. Därför anser de att konkurrensen på de berörda marknaderna utanför skogssektorn inte kan sägas ha snedvridits av dessa transaktioner.
5.2 BULGARIENS KOMMENTARER TILL KLAGANDENS SYNPUNKTER
(91)
De bulgariska myndigheterna håller med klaganden om att det inte förekommer något statligt stöd i byten av skogsmark mellan staten och kommuner. Däremot hävdar de att klagandens påstående om att de flesta stödmottagare är verksamma inom byggnads- eller turismsektorn är felaktigt, av samma skäl som förklaras i det föregående avsnittet.
(92)
De bulgariska myndigheterna ifrågasätter också klagandens metod för att fastställa skogsmarkens marknadspriser genom en jämförelse av priserna på skogsmark under olika år (t.ex. några år innan bytet gjordes) och bestrider klagandens påstående att ägarna av den skogsmark som ingått i bytena i vissa fall använt denna mark som säkerhet för att få lån, eftersom detta skulle strida mot bestämmelserna i bulgarisk lag och i den statliga fastighetslag som klaganden hänvisar till. De uppgifter som klaganden lämnat innehåller betydande felaktigheter och stämmer inte överens med tillgängliga fastighetsregister och tillgänglig dokumentation av bytena. De uppgifter som lämnats av klaganden skulle också vara felaktiga i fråga om den statligt ägda skog som förvärvats genom byten och därefter använts som säkerhet för lån. I vilket fall som helst förklarar de bulgariska myndigheterna att banker i Bulgarien kräver andra likvida tillgångar som säkerhet utöver fastigheter, för att säkerställa att skulden betalas. Enligt myndigheterna skulle det därför vara felaktigt att dividera det beviljade lånebeloppet per yta i m2 på den mark som fungerar som säkerhet för lånet för att fastställa priset per kvadratmeter. Myndigheterna bifogar också ett yttrande från Första investeringsbanken om mekanismerna för att bevilja lån och metoderna för att värdera skog och skogsfastigheter som låntagarna vill ställa som säkerhet.
(93)
De bulgariska myndigheterna håller inte heller med om klagandens påstående att de kommunala myndigheterna inte hade något annat val än att anta detaljplaner för den mark vars markanvändning hade ändrats. Enligt myndigheterna baseras alla ändringar av markanvändning på rättsligt verkställda detaljplaner som har diskuterats offentligt och har ändrat befintliga översiktsplaner för befolkade områden. Dessa administrativa förfaranden ingår inte bland de diskretionära befogenheterna för jordbruks- och livsmedelsministern, som utfärdar enskilda administrativa meddelanden om ändring av zonindelningen för mark till parter som begär en sådan ändring först efter det att den berörda detaljplanen träder i kraft.
(94)
Vidare motbevisar myndigheterna att många parter som deltagit i bytena hade för avsikt att ändra markanvändningen för den skogsfastighet som förvärvades. Enligt den bulgariska skogslagen kan en sådan förändring endast göras genom en ansökan enligt det förfarande som avses i artikel 14 c i skogslagen (upphävd). Andra avsikter som har uttrycks i massmedier eller på något annat sätt än genom det förfarande som föreskrivs i lag är irrelevanta och godtyckliga.
(95)
Myndigheterna håller inte heller med om klagandens påstående att den administrativa metoden för att fastställa priserna på skogsmark inte skulle återspegla den dynamiska utvecklingen i ekonomin. Myndigheterna menar att metoden med att fastställa priser genom att tillämpa föreskriften om baspriser är tillfredsställande. Det är inte heller sant att föreskriften inte har uppdaterats, eftersom nya koefficienter infördes 2007 på ett sätt som inte gav någon ekonomisk fördel för ekonomiska aktörer genom de byten som redan hade genomförts.
(96)
Myndigheterna bestrider klagandens påstående att värderarna var partiska. Enligt myndigheterna är dessa värderare domstolsexperter vars integritet inte kan ifrågasättas. Om de skulle värdera skogsmarken på ett sätt som gynnade den privata parten och inte var förenligt med bestämmelserna i föreskriften om baspriser skulle myndigheterna inte godta en sådan värdering för bytet.
(97)
När det gäller klagandens påstående att myndigheterna har lämnat felaktiga uppgifter om officiell statistik och om värden/priser på transaktioner konstaterar myndigheterna att undandragande av skatt genom att dölja det verkliga priset på en transaktion är ett brott enligt den bulgariska strafflagen.
(98)
Slutligen avvisar de bulgariska myndigheterna klagandens påstående att åtalet mot den före detta chefen för verkställande skogsbyrån skulle vara ett bevis på förekomsten av statligt stöd i samband med bytena. Enligt myndigheterna är processer mot tjänstemän som deltog i förfarandena i samband med byten av statligt ägd skogsmark irrelevanta för bedömningen av förekomsten av statligt stöd i de ifrågasatta transaktionerna.
5.3 BULGARIENS KOMMENTARER TILL SYNPUNKTERNA FRÅN ANDRA TREDJE PARTER
5.3.1 Bulgariens kommentarer av den 29 september 2011
(99)
Bulgarien besvarade genom en skrivelse av den 29 september 2011 de synpunkter på beslutet om att inleda förfarandet som All Seas hade inkommit med.
(100)
All Seas har bytt sammanlagt 157,4 ha privatägd skogsmark i kommunerna Teteven och Gaborovo mot statligt ägd skogsmark på sammanlagt ungefär 57,9 ha i kommunen Balchik (71). I samband med detta betalade All Seas också 138 781 bulgariska lev i fasta kostnader till den bulgariska staten.
(101)
Den statligt ägda skogsmarken värderades till ett administrativt pris på 11,99 bulgariska lev/m2. Enligt den information som finns tillgänglig för de bulgariska myndigheterna var det genomsnittliga marknadspriset (dvs. det pris som privata parter som köper och säljer skogsmark på kommersiell grund har kommit överens om i samma eller ett närliggande område i samma kommun) under granskningsperioden 4,16 bulgariska lev/m2. Bytet mellan All Seas och Bulgarien genomfördes alltså mot betalning och ledde inte till någon ekonomisk fördel i den mening som avses i artikel 107 i fördraget.
(102)
Vidare konstaterar de bulgariska myndigheterna att All Seas ansökte om en ändring av markanvändningen för skogsfastigheten i enlighet med artikel 14 i skogslagen och att det bulgariska ministerrådet godkände ansökan i enlighet med artikel 14 d.2 i skogslagen (72). Såvitt de bulgariska myndigheterna känner till har detta beslut inte trätt i kraft. De bulgariska myndigheterna håller med All Seas om att staten inte hade något direkt inflytande över förändringarna i markanvändningen för den berörda marken (för vilken det inte fanns någon markanvändningskarta), varför den förändring av ägande som bytet ledde till inte kan vara ett uttryck för någon gemensam avsikt hos parterna i bytet att få till stånd en förändring av markanvändningen. Enligt de bulgariska myndigheterna måste den avgörande faktorn för bedömningen av bytena vara huruvida de granskade tillgångarna har ett likvärdigt värde i balansräkningen, vilket är exakt den grund på vilken den bulgariska staten har genomfört dessa transaktioner. Ett annat argument för att det inte ingår något statligt stöd i förändringen av markanvändningen efter bytet är att de administrativa avgifterna är likadana för alla sökande.
(103)
De bulgariska myndigheterna konstaterar också att All Seas varken har avverkat timmer på de fastigheter som de har förvärvat genom bytet eller har bedrivit handel inom unionen med virke från dessa fastigheter. All Seas erbjuder inte turismtjänster i enlighet med turismlagen och är inte heller ett byggnadsföretag i den mening som avses i lagen om byggnadskammaren.
5.3.2 Bulgariens kommentarer av den 4 november 2011
(104)
Bulgarien besvarade genom en skrivelse av den 4 november 2011 de synpunkter på beslutet om att inleda förfarandet som hade inkommit från följande tredje parter. Elkabel AD, LM Impex EOOD, Foros Development EAD och Simeon Stoev Mirov.
(105)
När det gäller de byten som genomförts med Elkabel, LM Impex och Foros Development, konstaterade de bulgariska myndigheterna att de inte täckte något underskott i priserna och att de i de berörda fallen hade tagit emot kompletterande betalningar av fasta kostnader från de privata parterna. Dessutom hade dessa parter betalat alla lokala skatter. Slutligen hade inget av de tre företagen begärt någon förändring av markanvändningen för den förvärvade skogsmarken.
(106)
Vidare konstaterar de bulgariska myndigheterna att det inte hade gjorts några fullständigt privata transaktioner i några av de kommuner där de utbytta fastigheterna låg, varför det inte gick att fastställa marknadspriset på de fastigheter som ingått i bytena eller avgöra om någon ekonomisk fördel hade beviljats.
(107)
De bulgariska myndigheterna påpekar också att varken Elkabel eller LM Impex exporterar virke och att de inte heller är registrerade som byggnads- eller turismföretag enligt bulgarisk lag.
(108)
När det gäller Simeon Stoev Mirov, som är en fysisk person och som bytte 0,56 ha privatägd skogsmark i Rakitovo, värderad till 3 436 bulgariska lev, mot 0,5 ha offentligt ägd skogsmark i Burgas (byn Kraymorie), värderad till 1 308 bulgariska lev, anser de bulgariska myndigheterna att detta byte bör omfattas av förordningen om stöd av mindre betydelse.
(109)
Därför anser de bulgariska myndigheterna att de byten som gäller ovannämnda privata parter inte är statligt stöd.
5.3.3 Bulgariens kommentarer av den 16 december 2011
(110)
Bulgarien besvarade genom en skrivelse av den 16 december 2011 de synpunkter på beslutet om att inleda förfarandet som hade inkommit från följande tredje parter: V-G-N Confort OOD, Izgrev 5 EOOD, Ecobalkani-Bulgaria EOOD, Vihren EEOD, Liteks Komers AD och Jivka Blagoeva.
(111)
När det gäller de byten som genomförts med V-G-N Confort, Izgrev 5, Ecobalkani, Vihren and Liteks Komers, förklarade de bulgariska myndigheterna att de inte täckte något underskott i priserna och att de i de berörda fallen hade tagit emot kompletterande betalningar av fasta kostnader från de privata parterna. Dessutom hade dessa parter betalat alla lokala skatter. Slutligen hade V-G-N Confort, Ecobalkani och Liteks Komers inte ansökt om någon ändring av markanvändning för den statligt ägda skog som de hade förvärvat.
(112)
Vidare konstaterar de bulgariska myndigheterna att i vissa av de kommuner där de utbytta fastigheterna låg hade det inte gjorts några fullständigt privata transaktioner, varför det inte gick att fastställa marknadspriset på de berörda fastigheterna och det går inte att slutgiltigt avgöra om det hade beviljats någon ekonomisk fördel för de ovannämnda privata parterna. När det gäller Izgrev 5 var det administrativa priset på den offentligt ägda skogsmarken något högre än det marknadspris som erhållits i liknande privata transaktioner, varför de bulgariska myndigheterna anser att det inte har beviljats någon fördel. Samma resonemang bör gälla för transaktionen med Liteks Komer, där de administrativa priserna - enligt de bulgariska myndigheterna - skulle ha varit fyra gånger högre än marknadspriserna för den offentligt ägda skogsmarken.
(113)
Slutligen konstaterar de bulgariska myndigheterna att ingen av de ovannämnda privata parterna exporterar virke eller är registrerad som ett byggnads- eller turismföretag enligt bulgarisk lag, vilket innebär att bytena med dem inte påverkar handeln mellan medlemsstaterna.
(114)
I bytestransaktionen med Jivka Blagoeva, en fysisk person, byttes 1,9036 ha privatägd skogsmark i kommunen Teteven, värderad till 16 091 bulgariska lev, mot 0,3001 ha offentligt ägd skogsmark i Predelaområdet i kommunen Razlog, värderad till 24 216 bulgariska lev. Den bulgariska staten täckte inte underskottet i priset, alla fasta kostnader och lokala skatter betalades av Jivka Blagoeva och den nya ägaren har inte begärt någon ändring av markanvändningen för den mark som ingick i bytet. Enligt de bulgariska myndigheterna bör detta byte omfattas av förordningen om stöd av mindre betydelse.
(115)
Därför anser de bulgariska myndigheterna att det inte förekommer något statligt stöd i de bytestransaktioner som genomförts med de ovannämnda privata parterna.
5.3.4 Bulgariens kommentarer av den 25 april 2012
(116)
Bulgarien besvarade genom en skrivelse av den 25 april 2012 de synpunkter på beslutet om att inleda förfarandet som hade inkommit från följande tredje parter. Aqua Estate, Beta Forest, Kosta Gerov, Dimitar Ivanov Terziev, Yavor Iliev Haytov, Valentina Angelova Haytova, Georgi Aleksandrov Babev, Marieta Tihomirova Damyanova, Elizabet Petkova Mihailova, Svetoslav Petkov Mihailov, BG och Co, Mirta Engineering, Miks PS-OOD och BOIL OOD.
(117)
De bulgariska myndigheterna stöder de synpunkter som lämnats av dessa fysiska personer och företag som var parter i byten under granskningsperioden, dvs. att dessa byten inte innehåller statligt stöd utan är transaktioner som genomfördes på fördelaktiga villkor för staten och till priser som inte är lägre än marknadspriserna på liknande fastigheter. Dessutom stöder de bulgariska myndigheterna de ovannämnda privata parternas åsikt att bytena genomfördes i enlighet med gällande bulgarisk lag: föreskriften om baspriser och skogslagen. Slutligen bör vissa av dessa transaktioner omfattas av förordningen om stöd av mindre betydelse.
5.4 BULGARIENS SVAR PÅ KOMMISSIONENS FÖRFRÅGNINGAR OM UPPLYSNINGAR UNDER DET FORMELLA GRANSKNINGSFÖRFARANDET
(118)
I efterföljande inlagor som svar på förfrågningar om upplysningar, lämnade de bulgariska myndigheterna uppgifter om marknadspriser - för både den privatägda och den offentligt ägda skogsmarken - för alla byten som genomförts under granskningsperioden (73).
(119)
I sin inlaga av den 19 november 2013 (74) angav de bulgariska myndigheterna dock att det fanns vissa problem med tillförlitligheten i de uppgifter som de hade lämnat. Framför allt angav de bulgariska myndigheterna rimliga marknadspriser för 82 (60 offentligt ägda och 22 privatägda fastigheter) fastigheter som berörs av de ifrågasatta bytena, för den formel som anges i skäl 44. För de återstående fastigheterna angav de marknadspriser efter bästa förmåga och påpekade att de kanske inte motsvarade rimliga marknadsvärden. För de återstående berörda offentligt ägda fastigheterna förklarade de bulgariska myndigheterna att de priser som de angav som marknadspriser i själva verket var genomsnittet av priserna på olika typer av skogstransaktioner. Därför är det inte säkert att de motsvarar ett rimligt marknadsvärde eftersom de inte är lika med genomsnittliga priser för fullständigt likvärdiga transaktioner.
(120)
För de återstående privatägda fastigheter som ännu inte värderats av en oberoende expert angav de bulgariska myndigheterna även att i vissa fall låg de priser som angavs i försäljningscertifikaten, och som myndigheterna använde som närmevärde för fastigheternas marknadsvärde, nära eller var lika med de så kallade taxeringsvärdena. Taxeringsvärdet på en fastighet är inte dess marknadsvärde utan det lägsta pris som ska betalas i fastighetstransaktioner, dvs. den berörda fastighetens marknadsvärde skulle i princip vara högre.
(121)
Trots detta betonar de bulgariska myndigheterna att de uppgifter som de har lämnat om marknadspriser är de bästa skattningarna de kan få fram av följande skäl: i) Det finns inga särskilda regler i Bulgarien för att fastställa marknadspriser på skogsfastigheter genom värdering. ii) Det skulle vara mycket tidskrävande att låta en oberoende expertvärderare bedöma vad marknadspriserna på de berörda fastigheterna skulle ha varit vid tidpunkten för bytet. iii) En sådan värdering skulle bli mycket dyr. Dessutom konstaterade de bulgariska myndigheterna att de priser som angetts ändå ligger mycket närmare marknadspriserna än de administrativa priserna.
(122)
Slutligen lämnade de bulgariska myndigheterna information om de administrativa priser som faktiskt användes för ett urval på 25 transaktioner och de hypotetiska administrativa priser som skulle bli resultatet om de koefficienter som anges i 2010 års uppdatering av föreskriften om baspriser användes. Urvalet omfattade 25 transaktioner som i huvudsak ägde rum 2009 eller 2008 (endast sex transaktioner 2007). Kommissionen begärde denna information för att kontrollera att systemet med administrativa priser - om de uppdaterades korrekt - skulle vara lämpligt för att återspegla marknadspriserna på skogsmark och i samtliga fall skulle leda till ett pris som låg så nära marknadsvärdet som möjligt, vilket krävs enligt rättspraxis.
6. BEDÖMNING AV ÅTGÄRDEN
6.1 FÖREKOMSTEN AV STÖD
(123)
Enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget är ”stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den inre marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna”.
(124)
En åtgärd utgör stöd i den mening som avses i artikel 107.1 om den uppfyller följande kumulativa villkor: i) Åtgärden måste gå att hänföra till staten och finansieras genom statliga medel. ii) Den måste ge mottagaren en fördel. iii) Fördelen måste vara selektiv. iv) Åtgärden måste snedvrida eller riskera att snedvrida konkurrensen och kunna påverka handeln mellan medlemsstaterna.
(125)
I detta fall måste man dock först undersöka om de potentiella stödmottagarna i bytestransaktionerna är företag i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget. Anledningen är att enligt ordalydelsen i den artikeln ska reglerna för statligt stöd endast tillämpas när mottagaren av stöd är ett företag.
(126)
Europeiska unionens domstol (nedan kallad EU-domstolen) definierar begreppet företag för tillämpningen av artikel 107.1 i fördraget som varje enhet som bedriver ekonomisk verksamhet, oavsett dess rättsliga status och dess sätt att finansiera verksamheten (75). Enligt EU-domstolen utgör all verksamhet som går ut på att erbjuda varor eller tjänster på en viss marknad ekonomisk verksamhet (76). Klassificeringen av en enhet som företag är alltså alltid relaterad till en särskild verksamhet. En enhet som bedriver både ekonomisk och icke-ekonomisk verksamhet betraktas som ett företag endast med avseende på den förra typen. Ett företag behöver inte vara en juridisk person. Även fysiska personer kan betraktas som företag i samband med statligt stöd, förutsatt att de bedriver ekonomisk verksamhet.
(127)
Därför bör det noteras att vissa stödmottagare i de ifrågasatta bytena inte bedrev ekonomisk verksamhet med den skogsmark som ingick i bytena under granskningsperioden och inte heller bedriver sådan verksamhet för närvarande. Det innebär att dessa stödmottagare inte kan betraktas som företag i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget, varför det inte ska anses föreligga något statligt stöd i deras bytestransaktioner med den bulgariska staten.
(128)
Resten av detta beslut berör därför endast de stödmottagare inom ramen för de ifrågasatta bytena som utgör företag i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget.
6.1.1 Inbyggd koppling mellan bytet och förändringen i markanvändning
(129)
Det första tvivel som kommissionen uttryckte i sitt beslut om att inleda förfarandet gällde huruvida det fanns en inbyggd koppling mellan bytena och förändringen i markanvändning av den mark som togs emot genom bytena. Detta är viktigt, eftersom förekomsten av en sådan koppling skulle påverka kommissionens bedömning av huruvida bytena ger upphov till en ekonomisk fördel och hur den fördelen borde kvantifieras. En inbyggd koppling innebär att parterna i bytet redan innan transaktionen var genomförd hade för avsikt att ändra markanvändningen för den offentligt ägda marken från skogsmark till byggnadsmark efter bytet. Det betyder att medan de administrativa priser som beräknas för bytet på grundval av föreskriften om baspriser bygger på bytet av två fastigheter med skogsmark, skulle den efterföljande ändringen av markanvändningen av den offentligt ägda fastigheten - om detta var avsikten från början - kunna leda till en undervärdering av den mottagna fastigheten med hänsyn till dess avsedda framtida användning som byggnadsmark.
(130)
Det faktum att de ifrågasatta bytena alltid - eller åtminstone i en stor majoritet av fallen - följdes av en (godkänd) ansökan om ändring av markanvändningen för den skogsmark som stödmottagaren tog emot genom bytet till byggnadsmark skulle enligt kommissionen vara en objektiv indikation på att parterna i dessa byten redan från början hade för avsikt att ändra markanvändningen för den offentligt ägda marken efter bytet.
(131)
De statistiska uppgifter som de bulgariska myndigheterna lämnat som svar på beslutet om att inleda förfarandet och som bekräftar de uppgifter som återges i skäl 38 och som visar att för de 132 byten som genomfördes under granskningsperioden gjordes 24 ansökningar om ändring av markanvändningen till byggnadsmark (vilket motsvarar 18,2 % av alla byten), varav 15 godkändes (motsvarande 11,4 % av alla byten). Mot bakgrund av dessa uppgifter konstaterar kommissionen att bytena i de flesta fall inte följdes av någon ansökan om ändring av markanvändningen.
(132)
I vilket fall som helst noterar kommissionen att den bulgariska lagstiftningen kräver två separata förfaranden för byten och för ändring av markanvändning, och att två separata statliga organ är behöriga för varje åtgärd och arbetar oberoende av varandra. Detta är ytterligare en indikation på att det inte finns någon inbyggd koppling mellan bytena och förändringen av markanvändning.
(133)
Eftersom det inte har påvisats någon inbyggd koppling mellan bytena och förändringen i markanvändningen för den mark som har tagits emot genom bytena, ska kommissionen undersöka var och en av dessa åtgärder separat för att se om det föreligger statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget.
6.1.2 Förekomst av statligt stöd i förändringen i markanvändning
(134)
Markanvändning är de offentliga myndigheternas rättsliga kontroll över användningen och intensiteten i utvecklingen av en fastighet. Om en offentlig myndighet godkänner en ändring av markanvändningen för en fastighet utför den en regleringsverksamhet och fungerar inte som ekonomisk aktör.
(135)
Endast fördelar som beviljas direkt eller indirekt genom statliga medel ska betraktas som stöd i den mening som avses i artikel 107 i fördraget. Enligt EU-domstolens rättspraxis (77) innebär den åtskillnad som görs i den bestämmelsen mellan ”stöd som ges av en medlemsstat” och stöd som ges ”med hjälp av statliga medel” inte att alla fördelar som beviljas av en stat, oavsett om de finansieras med statliga medel eller ej, utgör stöd. Åtskillnaden syftar endast till att se till att definitionen omfattar både fördelar som ges direkt av staten och fördelar som ges av ett offentligt eller privat organ som utsetts eller inrättats av staten.
(136)
Att en offentlig myndighet går med på att ändra markanvändningen för en viss fastighet från skogsmark till byggnadsmark kan leda till att den fastigheten ökar i värde, men en sådan ändring innebär inte någon överföring av statliga medel i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget: utövandet av denna regleringsuppgift leder inte till en positiv överföring av medel till mottagaren för detta godkännande och innebär inte heller att staten avstår från medel, eftersom staten inte när den utför denna regleringsuppgift är skyldig att ta ut en avgift från framgångsrika sökande som återspeglar hela det ekonomiska värde som de får av detta godkännande (78).
(137)
En offentlig myndighets beslut om att ändra markanvändningen för en viss fastighet är inte stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget.
6.1.3 Förekomst av stöd i bytet
(138)
Enligt fast rättspraxis (79) kan offentliga myndigheters försäljning av mark eller byggnader till ett företag eller en enskild person som bedriver ekonomisk verksamhet ge upphov till en ekonomisk fördel och därmed vara stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget, särskilt om den inte görs till marknadsvärde, dvs. om försäljningen inte görs till det pris som en privat investerare som är verksam under normala konkurrensvillkor sannolikt skulle ha fastställt. Detsamma gäller bytestransaktioner där värdet på den offentligt ägda mark som tas emot från staten är högre än värdet på den privatägda mark som överlämnas till staten.
(139)
Innan granskningen av huruvida bytena ger upphov till en ekonomisk fördel måste kommissionen dock undersöka om de återstående villkoren i skäl 124 är uppfyllda för att konstatera att det finns stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget.
(140)
När det för det första gäller åtgärdens hänförlighet omfattas bytena av jordbruks- och livsmedelsministerns eller ministerrådets behörighet (beroende på storleken på den fastighet som ska bytas), samt av verkställande skogsbyråns behörighet. Alla dessa är statliga organ. I den mån bytena leder till en överföring av offentligt ägd skogsmark som är av högre än den privatägda skogsmark som överlämnas, leder detta till en överföring av statliga medel i den bemärkelsen att den bulgariska staten avstår från vissa intäkter som den hade kunnat få om den hade agerat enligt marknadsvillkor när den genomförde transaktionen.
(141)
För det andra är bytena selektiva eftersom de bara gäller för de markägare som har bytt sin privatägda skogsmark mot offentligt ägd skogsmark.
(142)
För det tredje snedvrider bytena konkurrensen och påverkar handeln mellan medlemsstaterna. I den mån som stödmottagarna i bytena är företag som erbjuder varor och tjänster på en viss marknad stärker en eventuell fördel till följd av bytena deras ställning jämfört med andra företag som konkurrerar i handeln inom unionen med samma varor och tjänster (80). Ett antal stödmottagare (81) inom ramen för bytena har i själva verket, bland annat, fastigheter, turism, restaurangverksamhet och skogsplantering angivna som ekonomiska sektorer inom vilka de bedriver verksamhet i det bulgariska handelsregistret. Dessa sektorer är öppna för konkurrens på EU-nivå. Detta framgår av uppgifter i samma register, som visar att flera av stödmottagarna (82) i dessa bytestransaktioner har handel eller (internationell) kommersiell verksamhet angiven som den ekonomiska sektor inom vilken de är verksamma. När det gäller de bulgariska myndigheternas argument om att företag måste vara inskrivna i särskilda register för att vara verksamma inom turism- eller byggnadssektorerna och att detta inte skulle vara fallet för merparten av de företag som deltar i bytena, konstaterar kommissionen att begreppet företag i artikel 107.1 i fördraget är ett objektivt begrepp, varför frågan om huruvida företag erbjuder varor och tjänster på en viss marknad och därmed konkurrerar med andra företag och deltar i handel inom unionen ska avgöras med hänsyn till den verksamhet som dessa företag verkligen bedriver och inte av huruvida de har uppfyllt vissa nationella rättsliga formaliteter.
(143)
När det slutligen gäller förekomsten av en ekonomisk fördel avser bytestransaktionerna utbytet av (minst) två skogsfastigheter mellan den bulgariska staten och privata parter. För att avgöra om de privata parterna har fått en ekonomisk fördel av bytet måste värdet på fastigheterna i bytet bedömas och jämföras med varandra. Om bytet leder till en överföring av offentligt ägd skogsmark som har högre värde än den skogsmark som överlämnas av den privata parten kommer den privata parten att få en ekonomisk fördel.
(144)
Som förklaras i skäl 16 beräknades de administrativa priserna för de berörda bytena på grundval av föreskriften om baspriser. EU-domstolen har erkänt att när det i nationell lag föreskrivs administrativa bestämmelser för beräkningen av marknadsvärde på mark för försäljning av offentliga myndigheter måste tillämpningen av dessa bestämmelser för att uppfylla artikel 107 i fördraget i alla fall leda till ett administrativt pris som ligger så nära markens marknadsvärde som möjligt (83). Eftersom detta marknadsvärde är teoretiskt måste man acceptera en viss marginal för skillnader mellan det erhållna priset och det teoretiska (84).
(145)
De bulgariska myndigheterna uppmanades att lämna upplysningar om de administrativa priser som använts för de 132 byten som genomfördes under granskningsperioden, samt om marknadspriserna för samma byten. Kommissionen uppmanade även de bulgariska myndigheterna att ta hänsyn eventuella tidigare eller senare transaktioner med samma skogsfastigheter när de fastställer deras marknadsvärde. Även om kommissionen anser att ursprunget för de skogsfastigheter som ingått i byten är irrelevant för bedömningen av eventuella inslag av statligt stöd, beaktades följaktligen prisuppgifter - när sådana fanns tillgängliga.
(146)
De bulgariska myndigheterna tog upp vissa problem med tillförlitligheten i de uppgifter de kunde lämna om marknadspriserna (85). Samtidigt angav de dock att den information som lämnats innehåller de bästa uppskattningarna av marknadspriser (86). Kommissionen anser att dessa uppgifter är tillräckligt tillförlitliga uppskattningar av det verkliga (dvs. ”rimliga”) marknadsvärdet på de berörda markområdena.
(147)
Analysen av uppgifterna visade att användningen av administrativa priser för privatägd mark ledde till en systematisk övervärdering av den berörda skogsmarken jämfört med marknadspriserna (87), medan läget var mer nyanserat i fråga om offentligt ägd skogsmark, eftersom det förekom såväl över- som undervärdering av den typen av mark. För att avgöra om stödmottagarna fått en fördel till följd av bytena skulle därför en enkel jämförelse mellan marknadspriset för den offentligt ägda marken vid tidpunkten för bytet och marknadspriset för den privatägda mark som den byttes mot inte ta tillräckligt stor hänsyn till den systematiska övervärderingen av den senare. Därför utarbetade kommissionen en formel som tog hänsyn till de administrativa priser som använts i den ursprungliga transaktionen för att bedöma den fördel som uppstått till följd av bytet korrekt. Följande belopp behöver beräknas för formeln, som angavs i beslutet om att inleda förfarandet:
i)
Skillnaden mellan det faktiska marknadspriset på den privatägda skogsfastigheten och det administrativa priset på den fastigheten, fastställt enligt föreskriften om baspriser.
ii)
Skillnaden mellan det faktiska marknadspriset på den offentligt ägda skogsfastigheten och det administrativa priset på den fastigheten, fastställt enligt föreskriften om baspriser.
En fördel anses föreligga om värdet på ii minus värdet på i är positivt.
En eventuell kontant ersättning som betalats av den ena parten till den andra för att täcka skillnaden i administrativt pris för de två fastigheter som ingick i bytet ska också beaktas i avgörandet om bytet gav upphov till en fördel.
(148)
Genom att tillämpa denna formel på de uppgifter som lämnats av de bulgariska myndigheterna om de rimliga marknadsvärdena och administrativa priserna för den skogsmark som ingått i bytena, konstaterar kommissionen att stödmottagarna inom ramen för bytena av mark har fått en fördel i nästan 80 % av de bytestransaktioner som genomfördes under granskningsperioden, som visas i tabell 4.
Tabell 4
Jämförelse av administrativa priser som använts i byten och marknadspriser som uppgetts av de bulgariska myndigheterna
Byten
2007
2008
2009
Summa
Fördel (antal fall)
18
48
38
104
Som procentandel av alla byten
78 %
77 %
81 %
79 %
Antal genomförda byten
23
62
47
132
(149)
Uppgifterna ovan visar att de administrativa priser som fastställts för bytena enligt föreskriften om baspriser inte i tillräcklig utsträckning återspeglar det verkliga marknadsvärdet på de berörda skogsfastigheterna.
(150)
Skillnaden mellan de administrativa priser som används för de ifrågasatta bytena och marknadspriserna på de berörda fastigheterna beror dels på att den underliggande metod som används i föreskriften om baspriser inte i tillräcklig utsträckning återspeglar de kriterier som en aktör på marknaden skulle lägga vikt vid för att värdera de skogsfastigheter som ingått i bytena, och inte heller ger dem tillräcklig vikt. För det första var de genomsnittliga markvärden som anges i bilaga 1 till föreskriften om baspriser enligt markkategorier som erbjuder identiska villkor för växter och som ligger till grund för fastställandet av ett basvärde för marken (se skäl 18), avsedda att fastställas på grundval av marknadspriser eller av de räkenskaper som förts för statligt ägda skogar, men i själva verket fastställdes de av experter på grundval av ett litet antal marknadskällor.
(151)
För det andra återspeglar de koefficienter och tillägg som används för att ta hänsyn till vissa egenskaper hos skogsmarken vid beräkningen av basvärdet på den marken, som beskrivs i skälen 18-26, en metod för administrativ förenkling, snarare än ett försök att göra en korrekt mätning av det ekonomiska värde som en hypotetisk marknadsaktör i ett liknande läge skulle ge dessa egenskaper. De bulgariska myndigheterna har inte lämnat några ekonomiska uppgifter till stöd för nivåerna på de koefficienter och tillägg som fastställdes i föreskriften.
(152)
Även om den metod som fastställs i föreskriften om baspriser till en början skulle ha lett till marknadspriser på den skogsmark som ingick i bytena, vilket den inte gjorde, uppdaterades dock aldrig de genomsnittliga priserna, koefficienterna och tilläggen under granskningsperioden för att på ett tillfredsställande sätt återspegla de variationer i marknadspriserna som uppstod senare. Om markpriserna stiger kraftigt krävs enligt rättspraxis (88) att administrativa metoder för att beräkna priset på mark som säljs av offentliga myndigheter innehåller bestämmelser om en kontinuerlig uppdatering av priserna, så att det pris som verkligen betalas av köparen i så stor utsträckning som möjligt återspeglar markens marknadsvärde. Under den preliminära granskningsfasen förklarade de bulgariska myndigheterna att enligt artiklarna 7.1 och 32 i föreskriften om baspriser borde koefficienterna i den föreskriften för beräkningen av administrativa priser ha uppdaterats varje år. Enligt uppgifter från de bulgariska myndigheterna ökade marknadspriserna på skogsmark dessutom kraftigt under granskningsperioden. Trots detta genomfördes aldrig den uppdatering som krävs i den föreskriften under den perioden. De bulgariska myndigheterna uppdaterade endast de genomsnittliga priser, koefficienter och tillägg som användes för att fastställa administrativa priser 2010 på grundval av den senaste marknadsutvecklingen.
(153)
Därför konstaterar kommissionen att bytena innebar en ekonomisk fördel för stödmottagarna i markbytena i de fall där de administrativa priserna inte i tillräckligt hög grad återspeglade marknadspriset på den mark som ingick i bytet.
6.1.4 Stöd av mindre betydelse
(154)
Slutligen bör det påpekas att i fall där den enskilda stödmottagaren i ett byte fick en fördel som inte överskred de tröskelvärden som fastställs i kommissionens förordning (EU) nr 1407/2013 (89), ska den fördelen inte betraktas som statligt stöd och alltså inte omfattas av förbudet i artikel 107.1 i fördraget, förutsatt att alla övriga villkor som fastställs i den förordningen är uppfyllda.
(155)
På grundval av de kvantitativa uppgifter som lämnats av de bulgariska myndigheterna förefaller storleken på det stöd som mottagits genom bytena i många fall (90) ligga under tröskelvärdet på 200 000 euro för stöd av mindre betydelse.
6.1.5 Slutsats rörande förekomsten av stöd
(156)
Därför konstaterar kommissionen att de byten som Bulgarien genomfört under granskningsperioden är statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget i de fall där motparten i transaktionen är ett företag i den mening som avses i den bestämmelsen, de administrativa priser som användes för den transaktionen inte återspeglade marknadspriserna och de villkor för stöd av mindre betydelse som fastställs i förordning (EU) nr 1407/2013 inte är uppfyllda.
6.2 ÅTGÄRDENS LAGLIGHET
(157)
Genom att inte anmäla dessa byten innan deras genomförande har de bulgariska myndigheterna underlåtit att uppfylla sitt åliggande enligt artikel 108.3 i EUF-fördraget. Dessa byten utgör därför olagligt statligt stöd.
6.3 STÖDETS FÖRENLIGHET MED BESTÄMMELSERNA
(158)
Trots att de bulgariska myndigheterna uppmanades att lämna upplysningar om dessa bytestransaktioners eventuella förenlighet med den inre marknaden, vidhöll de sin argumentation om att dessa transaktioner inte påverkade handeln inom unionen och därför inte var statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget.
(159)
I detta avseende konstaterar kommissionen att bevisbördan när det gäller att visa att stödet är förenligt med den inre marknaden, genom undantag från artikel 107.1 i fördraget, i huvudsak ligger hos den berörda medlemsstaten, som måste visa att villkoren för det undantaget är uppfyllda (91).
(160)
I vilket fall som helst konstaterar kommissionen att det inte vid första anblicken verkar finnas någon grund för att anse att bytena är förenliga med den inre marknaden, vare sig på grundval av artikel 107.3 a och c i fördraget direkt eller på grundval av de riktlinjer som baseras på dessa bestämmelser.
(161)
Därför kan gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till jordbruk och skogsbruk (nedan kallade riktlinjerna för skogsbruk) inte användas som grund för att betrakta systemet med byten som förenligt med den inre marknaden, eftersom riktlinjerna endast ska tillämpas på levande träd och deras naturliga miljö i skogar och på annan beskogad mark, inbegripet åtgärder för att upprätthålla och förbättra skogarnas ekologiska funktioner och skyddsfunktioner samt åtgärder för att främja skogarnas användning för rekreation och deras sociala och kulturella dimensioner. Dessutom är de kostnader som täcks av det stöd som beviljats i samband med bytena inte förenliga med definitionen på stödberättigande kostnader i riktlinjerna för skogsbruk (92), eftersom det inte infördes några lagstadgade eller avtalsenliga skyldigheter för de privata parterna att använda den mark som förvärvats genom bytena som naturskyddsområden. Tvärtom hade alla parter rätt att begära att markanvändningen för skogsmarken ändrades till byggnadsmark, vilket några av dem även gjorde.
(162)
Inte heller ger riktlinjerna för regionalstöd 2007-2013 en grund för förenlighet. Kommissionen noterar i detta avseende att de bulgariska myndigheterna inte genomförde bytena specifikt för att bidra till den regionala utvecklingen. Vidare definierades inte de stödberättigande kostnaderna och det fastställdes inte heller hur stödets stimulanseffekt skulle kontrolleras och hur respekten för de tillämpliga taken för regionalstöd skulle säkerställas.
(163)
Slutligen hävdade de bulgariska myndigheterna i diskussionerna före antagandet av beslutet om att inleda förfarandet att det offentliga politiska målet för bytena var att konsolidera ägandet av skogsmark. Även om det skulle vara möjligt att betrakta konsolideringen av skogsmark som ett mål av gemensamt intresse, vilket det inte är, visade de bulgariska myndigheterna inte att det beviljade stödet var nödvändigt för att uppnå det målet och inte heller att den valda metoden var den lämpligaste.
(164)
Inte heller kunde de visa att den valda metoden säkerställde att det beviljade stödet var begränsat till det minimum som var nödvändigt för att stimulera privata parter att genomföra bytena. Detta framgår bland annat av de kraftiga variationerna i de administrativa priser som fastställts med den föreskrivna metoden. När de jämförs med de marknadspriser som de bulgariska myndigheterna angett, verkar dessa administrativa priser inte systematiskt hamna på en liknande procentandel över eller under marknadspriserna. Om transaktionerna 2007 används som exempel varierade skillnaderna mellan marknadspriser och administrativa priser för privatägd mark från -503,97 % till +89,91 % (93).
(165)
Slutligen misslyckades de bulgariska myndigheterna med att visa att bytena inte hade snedvridit konkurrensen i en omfattning som stred mot det gemensamma intresset. Därför kan bytena inte anses vara förenliga med den inre marknaden på grundval av artikel 107.3 c i fördraget direkt.
(166)
Därför konstaterar kommissionen att det stöd som beviljats i samband med bytena inte kan anses vara förenligt med den inre marknaden.
7. ÅTERKRAV
(167)
Enligt artikel 14.1 i förordning (EG) nr 659/1999 ska olagligt stöd som funnits vara oförenligt med den inre marknaden återkrävas från mottagarna, utom där detta skulle stå i strid med en allmän princip i unionsrätten. I artikel 14.2 i den förordningen fastställs att stödet ska återkrävas med ränta från det datum då det olagliga stödet stod till stödmottagarens förfogande till det datum då det har återbetalats. I artikel 14.3 i den förordningen anges att återkravet ska verkställas utan dröjsmål och enligt den berörda medlemsstatens förfaranden enligt nationell lagstiftning, förutsatt att dessa förfaranden gör det möjligt att omedelbart och effektivt verkställa kommissionens beslut.
(168)
Syftet med ett återkrav är uppnått i och med att det olagliga stödet i fråga, i förekommande fall jämte dröjsmålsränta, har återbetalats av de företag som har mottagit det. Genom denna återbetalning förlorar mottagaren de fördelar han åtnjöt på marknaden i förhållande till sina konkurrenter, och den situation som förelåg före utbetalningen av stödet är återställd (94). Medlemsstaten får välja metod för att fullgöra sin skyldighet att återkräva olagligt stöd, men de åtgärder som vidtas får inte påverka unionslagstiftningens räckvidd och effektivitet. En medlemsstat kan endast fullgöra en återkravsskyldighet om de valda åtgärderna är lämpliga för att återställa de normala konkurrensvillkor som blev snedvridna genom det statliga stödet och är förenliga med gällande unionslagstiftning (95).
(169)
Eftersom det har konstaterats att Bulgarien olagligen har genomfört statligt stöd genom bytena bör landet åläggas att återkräva detta stöd från stödmottagarna i dessa transaktioner.
7.1 IDENTIFIERING AV DE STÖDMOTTAGARE SOM ÅTERKRAVET SKA GÄLLA
(170)
Det olagliga och oförenliga stödet ska återkrävas från de företag som faktiskt har haft fördel av det (96). I de fall kommissionen inte i beslutet kan identifiera samtliga företag som har tagit emot olagligt och oförenligt stöd måste detta göras av den berörda medlemsstaten när den inleder genomförandeprocessen. Medlemsstaten måste då bedöma den enskilda situationen för varje berört företag (97).
(171)
I det föreliggande fallet är de potentiella mottagarna av det oförenliga statliga stödet de fysiska och juridiska personer som deltog i de 132 bytena med de bulgariska myndigheterna under granskningsperioden. De bulgariska myndigheterna bör utesluta de fysiska och juridiska personer som inte kan klassificeras som företag i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget från denna grupp, liksom även de personer som fick en sammanlagd fördel av de byten som de deltog i som inte överskred det tröskelvärde för stöd av mindre betydelse som fastställs i förordningen om stöd av mindre betydelse, så länge de transaktionerna också uppfyller övriga villkor i den förordningen. De återstående fysiska och juridiska personer som deltog i bytena bör betraktas som de mottagare av det olagligen genomförda statliga stödet från vilka de bulgariska myndigheterna ska återkräva den fördel som mottagits genom dessa transaktioner.
7.2 KVANTIFIERING AV STÖDET
(172)
Kommissionen är inte enligt lag skyldig att fastställa det exakta belopp som ska återkrävas, särskilt när den saknar de uppgifter som krävs för att göra detta. I stället är det tillräckligt att kommissionens beslut innehåller uppgifter som gör det möjligt för medlemsstaten att utan alltför stora svårigheter fastställa det belopp som ska återkrävas (98).
(173)
Som förklaras i skäl 147, anser kommissionen att följande metod bör användas som utgångspunkt av medlemsstaten för att fastställa storleken på det oförenliga stöd som ska återkrävas från varje stödmottagare:
i)
Fastställ skillnaden mellan det faktiska marknadspriset på den privatägda skogsfastigheten och det administrativa priset på den fastigheten, fastställt enligt föreskriften om baspriser.
ii)
Fastställ skillnaden mellan det faktiska marknadspriset på den offentligt ägda skogsfastigheten och det administrativa priset på den fastigheten, fastställt enligt föreskriften om baspriser.
Det ursprungliga statliga stöd som tagits emot till följd av bytet är lika med värdet på ii minus värdet på i.
Det ursprungliga beloppet bör korrigeras i de fall där en offentligt ägd fastighet av högre administrativt värde byttes mot en privatägd fastighet av lägre administrativt värde. Enligt de bulgariska myndigheterna var mottagaren i de fallen tvungen att betala en ersättning till staten för att täcka skillnaden i värde mellan fastigheterna. Alltså bör det ursprungliga stödbeloppet minskas med beloppet för den ersättning som stödmottagaren betalat till de bulgariska myndigheterna. De bulgariska myndigheterna bör sedan återkräva det erhållna beloppet från den stödmottagaren för att ta hänsyn till den fördel som erhållits genom bytet.
(174)
För att fastställa marknadspriset på en fastighet bör markens ekonomiska värde vid tidpunkten för bytet återspeglas i sin helhet. Av den information som de bulgariska myndigheterna lämnade den 29 augusti 2008 framgår att byggnader och infrastruktur i vissa fall redan hade uppförts på de skogsfastigheter som tillhörde staten innan bytet genomfördes, trots att fastigheten inte hade omklassificerats som byggnadsmark. I sådana fall anser kommissionen att värdet på dessa byggnader och/eller den infrastrukturen också bör återspeglas fullt ut i fastighetens marknadsvärde.
(175)
Kommissionen konstaterar att de bulgariska myndigheterna redan har tillgång till uppgifterna om de administrativa priser som användes vid bytena och marknadspriserna för alla berörda fastigheter vid tidpunkten för bytena (99), varför det inte bör bli alltför svårt för de bulgariska myndigheterna att fastställa de belopp som ska återkrävas med hjälp av den metod som beskrivs i skäl 173 (100).
(176)
I fall där de bulgariska myndigheterna har befogade tvivel på att metoden inte kan tillämpas eller att den leder till ett belopp som uppenbart inte på ett korrekt sätt återspeglar beloppet för det statliga stöd som tagits emot, får de emellertid besluta att göra en utvärdering av marknadspriserna för de fastigheter som ingått i bytet vid tidpunkten för transaktionen med hjälp av en oberoende expert som har kvalifikationer för att göra sådana värderingar och som har utsetts genom en öppen och offentlig upphandling. När förfarandet för att utse den experten fastställs ska principerna om insyn och likabehandling följas, även i fall där kontraktet inte överskrider tröskelvärdena i unionens direktiv om offentlig upphandling. Upphandlingsförfarandet bör framför allt i) offentliggöras på ett tillfredsställande sätt, ii) bygga på objektiva urvalskriterier som är kända i förväg och iii) innehålla den information som krävs för att företrädare för kommissionens tjänsteavdelningar ska kunna delta när det slutliga beslutet fattas efter det preliminära urvalet. I dessa undantagsfall måste de bulgariska myndigheterna i) ange den berörda fastigheten eller de berörda fastigheterna, ii) motivera varför det behövs en oberoende expertvärdering i det specifika fallet, och iii) till kommissionen överlämna ett förslag till en oberoende expert (vald genom offentlig upphandling) som ska godkännas av både kommissionen och Bulgarien.
(177)
Eftersom syftet med återkravet är att återställa situationen som den var före dagen för bytet anser kommissionen slutligen att Bulgarien, med hänsyn till de särskilda egenskaperna hos bytesavtal i fråga om skogsmark som inte har exploaterats kommersiellt, skulle fullgöra sin skyldighet att återkräva det olagligen genomförda stödet genom att upphäva de ifrågasatta bytena genom att byta tillbaka de berörda fastigheterna. Detta skulle dock endast innebära ett tillräckligt stort återkrav om det inte har gjorts några väsentliga förändringar av såväl den offentligt ägda som den privatägda skogsmarken efter dagen för bytet. I sådana fall måste kommissionen informeras om de berörda fastigheterna inom två månader efter det att Bulgarien har delgivits detta beslut och de motsvarande bytena måste upphävas och bevis på detta måste lämnas inom fyra månader efter dagen för meddelandet av detta beslut.
(178)
I samtliga fall där det måste göras ett återkrav ska detta återkrav gälla från och med den tidpunkt då stödmottagarna fick fördelen, det vill säga från och med dagen för den rättsliga handling som gav stödmottagarna rätt att byta sin privatägda skogsmark mot den offentligt ägda skogsmarken.
(179)
Det stöd som ska återkrävas bör innefatta ränta från den dag då stödet ställdes till stödmottagarnas förfogande till den dag det har återbetalats. Räntan bör beräknas som sammansatt ränta enligt kapitel V i kommissionens förordning (EG) nr 794/2004 (101) och kommissionens förordning (EG) nr 271/2008 (102) om ändring av förordning (EG) nr 794/2004.
(180)
Tidplanen för återkravet av det statliga stödet från enskilda stödmottagare bör i största möjliga utsträckning följa den plan som anges i tillkännagivandet om återkrav (103). I vilket fall som helst bör tidsfristerna inte gå utöver vad som anges i tabell 5.
Tabell 5
Tidplan för återkrav
Tidplan
Insats
1.
Inom två månader efter den dag då detta beslut har delgivits Bulgarien
måste Bulgarien informera kommissionen om de åtgärder som planeras eller som har vidtagits för att genomföra beslutet och framför allt göra följande:
i)
Överlämna en förteckning till kommissionen över alla byten som berörs av återkravet, med uppgifter om
-
de administrativa priserna och marknadspriserna för de privatägda och offentligt ägda skogsfastigheter som har varit föremål för byte (utifrån den information som Bulgarien lämnade i sin inlaga nr 2014/032997), information om den ytterligare ersättning som betalats i varje transaktion och det statliga stöd som därmed ska återkrävas,
-
namnet på den privata part som deltagit i varje transaktion och en motivering av varför denna stödmottagare betraktas eller inte betraktas som ett företag,
ii)
vilka fall där återkravet ska genomföras på grundval av en expertvärdering av marknadspriserna för skogsfastigheterna vid tidpunkten för bytet (skäl 176),
iii)
vilka fall där återkravet ska genomföras genom att bytet upphävs (skäl 177).
2.
Inom fyra månader efter den dag då detta beslut har delgivits Bulgarien
bör Bulgarien för de fastigheter som anges i punkt 1 ii ha utnämnt en oberoende expert som ska värdera fastigheterna. Experten bör väljas genom en öppen offentlig upphandling enligt överenskommelse med kommissionen efter förslag från Bulgarien.
3.
Inom sju månader efter den dag då detta beslut har delgivits Bulgarien
bör Bulgarien ge kommissionen värderingsrapporten för den oberoende experten för de fastigheter som anges i punkt 1 ii.
4.
Inom åtta månader efter den dag då detta beslut har delgivits Bulgarien
bör Bulgarien ha skickat betalningskrav till alla berörda stödmottagare med uppgifter om det exakta stödbelopp som ska betalas tillbaka.
5.
Inom tolv månader efter den dag då detta beslut har delgivits Bulgarien
måste Bulgarien ha genomfört återkravet för alla berörda byten.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Det statliga stöd som beviljats företag inom ramen för byten av offentligt ägd skogsmark mot privatägd skogsmark under perioden den 1 januari 2007-27 januari 2009 som Bulgarien olagligen har genomfört i strid med artikel 108.3 i fördraget är oförenligt med den inre marknaden.
Artikel 2
Individuellt stöd som har beviljats enligt de bytestransaktioner som avses i artikel 1 utgör inte stöd om det, vid den tidpunkt det beviljades, uppfyller villkoren i en förordning som har antagits i enlighet med artikel 2 i förordning (EG) nr 994/98, och som var tillämplig vid den tidpunkt då stödet beviljades.
Artikel 3
Individuellt stöd som har beviljats enligt de bytestransaktioner som avses i artikel 1 och som, vid den tidpunkt det beviljades, uppfyller de villkor som anges i en förordning som har antagits i enlighet med artikel 1 i förordning (EG) nr 994/98 eller i någon annan godkänd stödordning är förenligt med den inre marknaden upp till högsta tillämpliga stödnivå för detta slags stöd.
Artikel 4
1. Bulgarien ska från stödmottagarna återkräva det oförenliga stöd som har beviljats inom ramen för de bytestransaktioner som avses i artikel 1.
2. Genom undantag från punkt 1 får det oförenliga stödet återkrävas från mottagarna genom att bytestransaktionerna upphävs i de fall där det inte har gjorts några väsentliga ändringar av den offentligt ägda och den privatägda skogsmark som omfattas av transaktionen sedan dagen för den transaktionen.
3. Det stöd som ska återkrävas ska innefatta ränta från den dag då stödet ställdes till stödmottagarnas förfogande till den dag det har återbetalats.
4. Räntan ska beräknas som sammansatt ränta enligt kapitel V i förordning (EG) nr 794/2004 och förordning (EG) nr 271/2008.
5. Bulgarien ska upphöra med alla utbetalningar av utestående stöd enligt de bytestransaktioner som avses i artikel 1, med verkan från den dag då detta beslut antas.
Artikel 5
1. Återkravet av det stöd som har beviljats enligt den stödordning som avses i artikel 1 ska genomföras omedelbart och effektivt.
2. Bulgarien ska säkerställa att detta beslut genomförs helt och hållet inom tolv månader efter den dag då detta beslut har delgivits.
Artikel 6
1. Inom fyra månader från den dag då detta beslut har delgivits ska Bulgarien lämna följande uppgifter till kommissionen:
a)
En förteckning över alla bytestransaktioner, inbegripet följande uppgifter:
-
De administrativa priserna och marknadspriserna för de privatägda och offentligt ägda skogsfastigheter som ingått i byten, uppgifter om de ytterligare kontanta belopp som har ingått i varje transaktion och vilket belopp av statligt stöd detta leder till.
-
Namnet på den privata part som har deltagit i varje transaktion, dvs. stödmottagaren i bytestransaktionen, och en motivering till varför den parten betraktas eller inte betraktas som ett företag.
b)
Uppgifter om de fall där återkravet ska genomföras på grundval av de marknadspriser vid tidpunkten för bytena som anges i Bulgariens inlaga nr 2014/032997.
c)
Uppgifter om de fall där återkravet ska genomföras genom att bytet upphävs.
d)
Uppgifter om de fall där återkravet ska genomföras på grundval av belopp som fastställs av en oberoende expertvärderare och handlingar som visar att en sådan oberoende expert har utsetts och att denne har valts genom en offentlig upphandling och har godkänts av kommissionen.
2. Inom åtta månader från den dag då detta beslut har delgivits ska Bulgarien lämna följande uppgifter till kommissionen:
a)
En förteckning över de stödmottagare som har tagit emot stöd enligt de bytestransaktioner som avses i artikel 1 och det totala stödbelopp som var och en av dem har tagit emot till följd av transaktionerna.
b)
Det totala belopp (kapital och räntor) som ska återkrävas från varje stödmottagare.
c)
En detaljerad beskrivning av de åtgärder som redan har vidtagits eller som planeras för att rätta sig efter detta beslut.
d)
Dokument som visar att stödmottagarna har anmodats att betala tillbaka stödet.
3. Inom tolv månader från den dag då detta beslut delgivits ska Bulgarien överlämna handlingar som bevisar att stödet har återkrävts i sin helhet från de berörda mottagarna.
4. Bulgarien ska genom att lämna rapporter varannan månad hålla kommissionen underrättad om utvecklingen vad gäller de nationella åtgärder som har vidtagits för att genomföra detta beslut till dess att återkravet av det stöd som beviljats enligt de bytestransaktioner som avses i artikel 1 har slutförts. Bulgarien ska på kommissionens begäran omgående lämna uppgifter om de åtgärder som redan har vidtagits eller som planeras för att rätta sig efter detta beslut. Bulgarien ska också lämna detaljerade uppgifter om de stödbelopp och räntebelopp som redan har återkrävts från stödmottagarna.
Artikel 7
Detta beslut riktar sig till Republiken Bulgarien.
Utfärdat i Bryssel den 5 september 2014.