NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) 2015/585
ze dne 18. prosince 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013, pokud jde o regulační technické normy vymezující období krytí rizika marží
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (1), a zejména na čl. 304 odst. 5 čtvrtý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rámec pro výpočet období krytí rizika marží používaných pro výpočet kapitálových požadavků členů clearingového systému pro expozice vůči jejich klientům by měl být vhodný jak pro instituce používající metodu interního modelu, tak pro instituce používající standardizované metody. Měl by rovněž odrážet změny podmínek na trhu, aby představoval správný obezřetnostní přístup, aniž by zároveň na tyto instituce uvaloval nepřiměřenou provozní zátěž.
(2)
Ačkoli se definice likvidačních období používaných ústředními protistranami liší od definice období krytí rizika marží používaných členy clearingového systému pro účely výpočtu kapitálových požadavků pro expozice vůči jejich klientům, ve své podstatě jsou oba pojmy velmi podobné. Likvidační období totiž odrážejí změny podmínek na trhu a zohledňují období pro uzavření smluv a transakcí. Odhady likvidačních období provedené ústředními protistranami by proto měly sloužit jako zástupný ukazatel období krytí rizika marží pro účely výpočtu kapitálových požadavků členů clearingového systému pro expozice vůči jejich klientům.
(3)
Používání likvidačních období by navíc zajistilo komplexní pokrytí všech druhů produktů a transakcí uvedených v čl. 301 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013, u nichž clearing provádějí ústřední protistrany, a mělo by navíc tu výhodu, že by nevyžadovalo aktualizace tohoto nařízení v přenesené pravomoci, kdykoli by ústřední protistrana začala provádět clearing nového druhu produktu či transakce.
(4)
Na rozdíl od období krytí rizika marží zahrnují někdy likvidační období zveřejňovaná ústředními protistranami dodatečná období, jež mají umožnit novaci pozic vůči členovi clearingového systému, u něhož nedošlo k selhání. Jelikož jsou tato dodatečná období specifikem likvidačních období a neodrážejí rozdíly v riziku, jež členové clearingového systému podstupují, není nutné, aby byla doplňována k období krytí rizika marží, která mohou instituce použít při výpočtu svých kapitálových požadavků pro expozice vůči klientovi, pokud jednají jako členové clearingového systému.
(5)
Aby se zajistilo, že tyto odhady budou podléhat schválení ze strany orgánů dohledu, měla by být jako zástupné ukazatele pro období krytí rizika marží při výpočtu kapitálových požadavků členů clearingového systému pro expozice vůči jejich klientům povolena pouze likvidační období odhadovaná způsobilými ústředními protistranami, jak jsou definovány v čl. 4 odst. 1 bodě 88 nařízení (EU) č. 575/2013.
(6)
Jelikož cílem období krytí rizika marží je zachytit změny tržní hodnoty skupiny transakcí se započtením v období od poslední výměny kolaterálu, jenž pokrývá skupinu transakcí se započtením s protistranou, u níž došlo k selhání, do okamžiku, kdy se transakce uzavřou a provede se opětovné zajištění (re-hedging) výsledného tržního rizika, a jelikož trhy mohou být v některé kalendářní dny uzavřeny, měla by být období krytí rizika marží vyjádřena v obchodních dnech. Zajistí se tak, že kapitálové požadavky k těmto transakcím budou plně odrážet rizika, jimž je instituce během období krytí rizika marží vystavena. Je proto vhodné stanovit, že období krytí rizika marží používané pro účely čl. 304 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013 trvá minimálně pět obchodních dní, tj. déle než minimálních pět dní stanovených v tomto článku. Minimální období krytí rizika marží by se tak sjednotilo s ustanoveními části třetí hlavy II kapitoly 6 oddílu 6 nařízení (EU) č. 575/2013, která se týkají požadavků na použití metody interního modelu.
(7)
V souladu s čl. 304 odst. 3 a 4 nařízení (EU) č. 575/2013 mohou instituce při výpočtu kapitálových požadavků pro své expozice vůči klientovi použít kratší období krytí rizika marží, avšak pouze pokud jednají jako členové clearingového systému. Proto se pravidla pro období krytí rizika marží, která podle těchto ustanovení mohou instituce použít, neuplatní, pokud instituce vypočítávají své kapitálové požadavky pro expozice vůči klientům, ale nejednají v případě těchto expozic jako členové clearingového systému. Nezáleží přitom na tom, zda tyto instituce uplatňují metodu interního modelu, či nikoli, ani na tom, zda je u příslušných expozic vůči klientům clearing prováděn centrálně, či nikoli.
(8)
Toto nařízení vychází z návrhů regulačních technických norem, které Komisi předložil Evropský orgán pro bankovnictví.
(9)
Evropský orgán pro bankovnictví uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (2),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Období krytí rizika marží pro skupiny transakcí se započtením, která instituce mohou použít po účely čl. 304 odst. 3 až 4 nařízení (EU) č. 575/2013, musejí být stanovena v souladu s odstavci 2 a 3 tohoto článku.
2. Pokud příslušná skupina transakcí se započtením zahrnuje transakce, jejichž clearing provádí způsobilá ústřední protistrana definovaná v čl. 4 odst. 1 bodě 88 nařízení (EU) č. 575/2013, představuje období krytí rizika marží, jež může instituce použít, to z následujících období, které je delší:
a)
pět obchodních dnů;
b)
nejdelší likvidační období smluv nebo transakcí, jež jsou součástí skupiny transakcí se započtením, zveřejněné v souladu s čl. 10 odst. 1 písm. b) bodem vi) nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 153/2013 (3) způsobilou ústřední protistranou, která provádí clearing těchto smluv nebo transakcí.
Pro účely prvního pododstavce písm. b), zahrnuje-li zveřejněné likvidační období dodatečné období za účelem novace pozic vůči členovi clearingového systému, u něhož nedošlo k selhání, se toto dodatečné období nezahrnuje do období, které instituce použijí jako období krytí rizika marží.
3. Pokud příslušná skupina transakcí se započtením zahrnuje transakce, jejichž clearing neprovádí způsobilá ústřední protistrana definovaná v čl. 4 odst. 1 bodě 88 nařízení (EU) č. 575/2013, je délka období krytí rizika marží, jež může instituce použít, nejméně deset obchodních dnů.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 18. prosince 2014.
KOMMISSIONENS DELEGERADE FÖRORDNING (EU) 2015/585
av den 18 december 2014
om komplettering av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 med avseende på tekniska standarder för tillsyn för specificering av marginalriskperioder
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av den 26 juni 2013 om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012 (1), särskilt artikel 304.5 fjärde stycket, och
av följande skäl:
(1)
Den ram för beräkning av marginalriskperioder som används för att beräkna clearingmedlemmarnas kapitalbaskrav för exponeringar mot sina kunder bör vara lämpliga både för institut som använder metoden med interna modeller och för dem som använder de standardiserade metoderna. Den bör också återspegla förändringar i marknadsvillkoren för att utgöra en stabilitetsmässigt sund strategi, utan att samtidigt ålägga en alltför stor operativ börda på dessa institutioner.
(2)
Även om den definition på avvecklingsperioder som används av centrala motparter inte är identisk med den definition på marginalriskperioder som används av clearingmedlemmar för att beräkna kapitalbaskraven för exponeringar mot sina kunder, är de förstnämnda emellertid mycket lika de sistnämnda vad gäller innehållet. Under avvecklingsperioder återspeglas förändringar i marknadsvillkoren och hänsyn tas till slutavräkningsperioder för kontrakt och transaktioner. Centrala motparters uppskattningar av avvecklingsperioderna bör därför tjäna som en proxyvariabel för marginalriskperioderna för beräkningen av clearingmedlemmarnas kapitalbaskrav för exponeringar mot sina kunder.
(3)
Användningen av avvecklingsperioder skulle också ge en heltäckande bild av alla typer av produkter och transaktioner som anges i artikel 301.1 i förordning (EU) nr 575/2013 som clearas av centrala motparter och skulle ha den extra fördelen att det inte krävs någon uppdatering till denna delegerade förordning varje gång en central motpart börjar cleara en ny typ av produkt eller transaktion.
(4)
Till skillnad från marginalriskperioder innehåller de avvecklingsperioder som uppges av de centrala motparterna ibland ytterligare perioder för att möjliggöra novation av positioner till en clearingmedlem som inte är på obestånd. Eftersom dessa ytterligare perioder är specifika för avvecklingsperioder och inte återspeglar några skillnader i risker för clearingmedlemmarna, behöver de inte läggas till den marginalriskperiod som instituten får använda vid beräkningen av kapitalbaskraven för sina exponeringar mot en kund när de agerar som clearingmedlemmar.
(5)
För att säkerställa att dessa beräkningar är föremål för tillsynsmyndighetens godkännande, bör endast de avvecklingsperioder som beräknats av kvalificerade centrala motparter enligt definitionen i artikel 4.1 led 88 i förordning (EU) nr 575/2013 få användas som proxyvariabel för marginalriskperioderna för beräkning av clearingmedlemmarnas kapitalbaskrav för exponeringar mot sina kunder.
(6)
Eftersom marginalriskperioden syftar till att fånga upp förändringar i marknadsvärdet för en nettningsmängd transaktioner under tidpunkten från den senaste utväxlingen av säkerheter för denna nettningsmängd med en motpart på obestånd fram till dess att transaktionerna har slutavräknats och den marknadsrisk som uppstått har säkrats på nytt, och eftersom marknaderna kan stängas under vissa dagar, bör marginalriskperioderna uttryckas i bankdagar. Detta kommer att säkerställa att kapitalbaskravet för dessa transaktioner helt och hållet återger de risker som institutet är utsatt för under marginalriskperioden. Det är därför lämpligt att fastställa att gränsvärdet för den marginalriskperiod som ska användas för ändamålet med artikel 304.3 i förordning (EU) nr 575/2013 motsvarar fem bankdagar, dvs. en längre period än den minsta period om fem dagar som föreskrivs i den artikeln. Gränsvärdet för marginalriskperioden skulle på så vis också anpassas till bestämmelserna i avsnitt 6 i kapitel 6 i avdelning II i del tre i förordning (EU) nr 575/2013 som omfattar kraven för användningen av metoden med interna modeller.
(7)
I enlighet med artikel 304.3 och 304.4 i förordning (EU) nr 575/2013 är de kortare marginalriskperioder som instituten får tillämpa vid beräkningen av kapitalbaskraven för exponeringar mot en kund bara tillämpliga när instituten agerar som clearingmedlemmar. Därför är de regler för marginalriskperioder som instituten får använda enligt dessa bestämmelser inte tillämpliga om instituten beräknar kapitalbaskrav för exponeringar mot en kund, men inte agerar som clearingmedlemmar för dessa exponeringar. Detta gäller oberoende av om dessa institut tillämpar metoden med interna modeller eller inte, och oavsett om de relevanta exponeringarna mot kunder är centralt clearade eller inte.
(8)
Denna förordning grundar sig på det förslag till tekniska tillsynsstandarder som Europeiska bankmyndigheten har lagt fram för kommissionen.
(9)
Europeiska bankmyndigheten har genomfört öppna offentliga samråd om de förslag till tekniska tillsynsstandarder som denna förordning grundar sig på, analyserat de möjliga kostnaderna och fördelarna och begärt ett yttrande från den bankintressentgrupp som inrättats i enlighet med artikel 37 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1093/2010 (2).
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. De marginalriskperioder i en nettningsmängd som instituten får använda vid tillämpningen av artikel 304.3 och 304.4 i förordning (EU) nr 575/2013 ska fastställas i enlighet med punkterna 2 och 3 i denna artikel.
2. Om den relevanta nettningsmängden omfattar transaktioner som clearas av en central motpart enligt definitionen i artikel 4.1 led 88 i förordning (EU) nr 575/2013, ska de marginalriskperioder som instituten får använda vara den längsta av följande:
a)
Fem bankdagar.
b)
Den längsta avvecklingsperioden för de kontrakt eller transaktioner som ingår i nettningsmängden, som den kvalificerade centrala motparten meddelat i enlighet med artikel 10.1 b vi i kommissionens delegerade förordning (EU) nr 153/2013 (3), med vilken sådana avtal eller transaktioner clearas.
Vid tillämpning av led b i första stycket ska den period som ska användas av instituten som marginalriskperiod, om den avvecklingsperiod som uppges omfattar ytterligare en period för novation av positionerna för en clearingmedlem som inte är på obestånd, utesluta denna ytterligare period.
3. Om den relevanta nettningsmängden omfattar transaktioner som inte clearas av en kvalificerad central motpart enligt definitionen i artikel 4.1 led 88 i förordning (EU) nr 575/2013, får instituten använda marginalriskperioder som ska vara minst tio bankdagar.
Artikel 2
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 18 december 2014.