PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/293
ze dne 24. února 2015
o zápisu názvu do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení (Liliputas (CHZO))
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (1), a zejména na čl. 15 odst. 2 a čl. 52 odst. 3 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Litvou předložená žádost o zápis názvu „Liliputas“ do rejstříku byla v souladu s čl. 50 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 1151/2012 zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie (2).
(2)
Podáním námitky ze dne 13. září 2013 a odůvodněným prohlášením o námitce ze dne 8. listopadu 2013 vzneslo Polsko podle čl. 51 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012 proti zápisu námitku. Námitka byla shledána přípustnou.
(3)
Dopisy ze dne 8. ledna 2014 vyzvala Komise zúčastněné strany, aby zahájily odpovídající konzultace v zájmu hledání vzájemné dohody v souladu s jejich vnitřními postupy.
(4)
Mezi Litvou a Polskem nebylo dosaženo dohody.
(5)
Vzhledem k tomu, že nebylo dosaženo dohody, by Komise měla přijmout rozhodnutí v souladu s postupem uvedeným v čl. 52 odst. 3 písm. b) nařízení (EU) č. 1151/2012.
(6)
V souladu s čl. 10 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) č. 1151/2012 namítající tvrdil, že zápis názvu „Liliputas“ jako chráněného zeměpisného označení do rejstříku ohrozí existenci částečně totožného názvu nebo ochranné známky nebo existenci produktů, které byly v souladu s právem uváděny na polský trh po dobu nejméně pěti let před datem zveřejnění žádosti o zápis názvu „Liliputas“ jako chráněného zeměpisného označení v Úředním věstníku Evropské unie dne 15. června 2013. Podle namítajícího by zápis do rejstříku ohrozil existenci produktu s názvem „Liliput“, což je polský sýr, který má podobné vlastnosti jako sýr „Liliputas“ a jehož název je názvu „Liliputas“ foneticky podobný.
(7)
Namítající tvrdí, že výraz „Liliput“ se v Polsku obvykle používá při označování produktů, které se vyznačují malou velikostí, přičemž je používán také v případě sýrů. Sýr nesoucí název „Liliput“ se v Polsku vyrábí a prodává v souladu s právem již od roku 1971. V podnikových standardech, technických pokynech a normách pro využití surovin je sýr „Liliput“ uváděn spolu s jinými druhy sýrů jako Gouda, Eidam a Ementál. Tento výraz pro polský sýr se u polských spotřebitelů zažil a nijak neodkazuje na litevský sýr. Je ho proto třeba považovat za druhový výraz pro druhový sýr v Polsku. Co se týče produktu, má polský sýr„Liliput“ vlastnosti, vzhled, a rozměry podobné litevskému sýru „Liliputas“. Závěrem namítající naznačuje, že „Liliput“ a „Liliputas“ jsou podobné produkty nesoucí druhové názvy. Zápis názvu „Liliputas“ jakožto chráněného zeměpisného označení by polským výrobcům zabránil uvádět jejich sýr „Liliput“ na trh, nebo jim minimálně znemožnil používat název „Liliput“ v případě sýru.
(8)
Namítající rovněž tvrdí, že produkt a název, které mají být zapsány do rejstříku, nesplňují požadavky čl. 5 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012. Podle zveřejněného jednotného dokumentu dostal sýr název „Liliputas“ kvůli svým rozměrům. Název „Liliputas“ tak nesděluje, že produkt pochází z určitého místa, ale stejně jako polský sýr „Liliput“ odkazuje pouze na malou velikost sýra. Kromě toho nelze vlastnosti produktu přičíst jeho zeměpisnému původu, ale pouze skutečnosti, že zraje v malých formátech. Dopad místní mikroskopické plísně Penicillium pallidum Smith na organoleptické vlastnosti sýru „Liliputas“ není prokázán. Skutečnost, že produkt byl vyroben v rámci státních norem SSSR (Svazu sovětských socialistických republik), by nadto potvrzovala, že mohl být vyráběn kdekoliv na území SSSR, a že neexistuje žádný specifický vztah s vymezenou zeměpisnou oblastí. Sýr „Liliputas“ by tudíž měl být považován za druhový produkt.
(9)
Několika polským výrobcům sýra byla poskytnuta ochrana pro ochranné známky obsahující výraz „Liliput“, např. do rejstříku zapsaným, slovním a obrazovým ochranným známkám „Cheesland Liliput“ a „Ser Liliput“ a používané slovní ochranné známce „Serenada Liliput“. Objem produkce polského sýru „Liliput“ je značný: 2 762 tun vyprodukovaných v roce 2013 v průmyslovém měřítku a uvedených na trh po celém Polsku ve 2 250 obchodech, přičemž 4,8 % produkce bylo vyvezeno na trh EU. Na 90 % výroby sýru „Liliput“ se vztahuje ochranná známka. Podle názoru namítajícího by zápisem názvu „Liliputas“ jakožto chráněného zeměpisného označení mohlo dojít k ohrožení existence takových ochranných známek.
(10)
I přes výše uvedená tvrzení předložená namítajícím je třeba název „Liliputas“ zapsat do rejstříku jako chráněné zeměpisné označení, a to z těchto důvodů.
(11)
Ačkoli používání názvu „Liliputas“ musí mít původ v malé velikosti sýru, na kterou odkazuje, je zřejmé, že po padesáti letech existence v Litvě již název neznamená tento odkaz na velikost, nýbrž si během této doby vytvořil silné spojení s oblastí produkce. V současné době je název „Liliputas“ v Litvě nepochybně spojován s ručně vyráběným polotvrdým fermentovaným sýrem z vesnice Belvederis, který je považován za vysoce kvalitní produkt. Litevští spotřebitelé si název nespojují s polským sýrem nebo se sýry standardní průmyslové produkce. I když tedy název neobsahuje odkaz na zeměpisnou oblast, je název „Liliputas“ v souladu s definicí v čl. 5 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012, která stanoví, že chráněným zeměpisným označením se rozumí název, který identifikuje produkt pocházející z určitého místa, regionu nebo země.
(12)
S ohledem na výše uvedené nelze výraz „Liliputas“ považovat za druhový název. Druhové názvy jsou názvy, kterým i přes jejich historickou svázanost s místem, kde byl produkt, na který odkazují, původně vyroben nebo uveden na trh, již tento odkaz na počáteční zeměpisný původ zcela chybí. V případě názvu „Liliputas“ je to přesně naopak. Původně neměl se svým zeměpisným původem nic do činění, ale nyní je se svou oblastí produkce úzce spjat.
(13)
Produkt má vlastnosti a pověst, které lze přičíst jeho zeměpisnému původu. Ačkoli se ve zveřejněném jednotném dokumentu uvádí, že sýr nese název „Liliputas“ z důvodu své velikosti, je zde upřesněno, že svoji typickou chuť a vůni sýr získává zráním v malých formátech prostřednictvím vnitřní mikroflóry a mikroskopické plísně Penicillium pallidum Smith, které se daří ve sklepích ve vymezené zeměpisné oblasti. Tato plíseň, která se vyskytuje ve sklepích ve vesnici Belvederis, je zdrojem kyseliny mléčné, čerstvé chutě a aromatu, jimž se vyznačuje sýr „Liliputas“. V oblasti panují zvláštní podmínky zaručující výskyt této plísně. K zachování a rozvoji této plísně kromě toho přispívá i skutečnost, že sýr se vyrábí ručně a nikoli průmyslově. Sýr „Liliputas“ se může pochlubit dobře doloženou a solidní pověstí coby chlouby mezi litevskými mléčnými výrobky, jehož produkce byla přesně popsána ve zveřejněném jednotném dokumentu.
(14)
Rozdíly mezi produkty „Liliputas“ a „Liliput“ jsou tudíž zcela zjevné. Sýr „Liliputas“ nelze považovat za druhový produkt.
(15)
K tvrzení, že „sýr Liliputas“ podléhal normám SSSR, a proto mohl být vyráběn kdekoli na území SSSR, je nutno poznamenat, že zařazení produktů pod tyto normy bylo v té době povinné. Kromě toho tato okolnost nutně neznamená, že se tento výrobek, jak je popsán v normě přiložené z iniciativy Litvy, vyráběl někde jinde. V každém případě obdržel v letech 1969 až 1979 řadu ocenění, značek jakosti a vyznamenání, přičemž se o něm vždy jasně hovořilo jako o litevském sýru vyráběném ve vesnici Belvederis.
(16)
Výraz „Liliput“ je foneticky podobný výrazu „Liliputas“, který má být zapsán do rejstříku. Původem obou názvů jsou malé rozměry sýra. Ačkoli je sýr „Liliputas“ produktem s výraznými vlastnostmi, jakostí a pověstí, kterými se odlišuje od jiných produktů, je mu sýr „Liliput“ některými svými vlastnostmi velmi podobný. Vzhledem k blízkosti názvů a podobnému vzhledu produktů by uplatňování ochrany podle článku 13 nařízení (EU) č. 1151/2012 mohlo vést k tomu, že v případě zápisu do rejstříku bude sýr „Liliputas“ polským výrobcům bránit v používání výrazu „Liliput“.
(17)
Je zřejmé, že záměrem použití výrazu „Liliput“ nebylo využít pověsti názvu „Liliputas“. Spotřebitelé nebyli nebo nemohli být uvedeni v omyl, pokud jde o skutečný původ produktů. Oba produkty se prodávají na dvou odlišných trzích, na nichž jsou dobře známy a kde nelze hovořit o možnosti jejich záměny. Z těchto důvodů a protože bylo prokázáno, že označení „Liliput“ bylo v souladu s právem používáno nepřetržitě a řádně po dobu nejméně dvaceti pěti let před podáním žádosti o zápis označení „Liliputas“ Komisi, by v zájmu spravedlnosti a tradičního užívání mělo být uděleno maximální přechodné období uvedené v čl. 15 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012.
(18)
Tento závěr nutně neznamená, že používání výrazu „Liliput“ je neoprávněné. Jestliže může být podle čl. 41 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012, s přihlédnutím ke všem relevantním činitelům, zejména ke stávající situaci v oblastech spotřeby a k příslušným vnitrostátním právním aktům nebo právním aktům Unie, určeno, že výraz „Liliput“ zdruhověl, neměl by mít zápis názvu „Liliputas“ vliv na užívání názvu „Liliput“.
(19)
Pokud jde o ochranné známky obsahující výraz „Liliput“, o jejichž zápis bylo zažádáno, jež jsou zapsány nebo zavedeny používáním v dobré víře na území Unie přede dnem podání žádosti o zápis výrazu „Liliputas“ jako chráněného zeměpisného označení podle čl. 14 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012, mohou být pro daný produkt tyto ochranné známky nadále používány a obnovovány za předpokladu, že jsou splněny obecné požadavky stanovené právními předpisy pro ochranné známky.
(20)
Na základě výše uvedených skutečností by tedy název „Liliputas“ měl být zapsán do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení.
(21)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro politiku jakosti zemědělských produktů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Název „Liliputas“ (CHZO) je zapsán do rejstříku.
Název uvedený v prvním pododstavci označuje produkt třídy 1.3. Sýry z přílohy XI prováděcího nařízení Komise (EU) č. 668/2014 (3).
Článek 2
Výraz „Liliput“ může být používán k označení sýra, který neodpovídá specifikaci uvedené pro produkt „Liliputas“, po dobu 15 let ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 24. února 2015.
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) 2015/293
av den 24 februari 2015
om införande av ett namn i registret över skyddade ursprungsbeteckningar och skyddade geografiska beteckningar (Liliputas [SGB])
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1151/2012 av den 21 november 2012 om kvalitetsordningar för jordbruksprodukter och livsmedel (1), särskilt artiklarna 15.2 och 52.3 b, och
av följande skäl:
(1)
I enlighet med artikel 50.2 a i förordning (EU) nr 1151/2012 har Litauens ansökan om registrering av namnet ”Liliputas” offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning (2).
(2)
Genom ett meddelande om invändning av den 13 september 2013 och en motiverad invändning av den 8 november 2013 invände Polen mot registreringen i enlighet med artikel 51.2 i förordning (EU) nr 1151/2012. Invändningen ansågs möjlig att ta upp till prövning.
(3)
Genom skrivelser av den 8 januari 2014 uppmanade kommissionen de berörda parterna att inleda lämpliga samråd för att sinsemellan försöka nå en överenskommelse i enlighet med sina interna förfaranden.
(4)
Ingen överenskommelse nåddes mellan Litauen och Polen.
(5)
Eftersom ingen överenskommelse nåddes åligger det kommissionen att fatta ett beslut i enlighet med förfarandet i artikel 52.3 b i förordning (EU) nr 1151/2012.
(6)
I enlighet med artikel 10.1 c i förordning (EU) nr 1151/2012 hävdade invändaren att registreringen av ”Liliputas” som skyddad geografisk beteckning skulle äventyra överlevnaden för ett delvis identiskt namn, för varumärken och för produkter som lagligen funnits på den polska marknaden i betydligt mer än fem år före den dag då ansökan om registrering av namnet ”Liliputas” som skyddad geografisk beteckning offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning (15 juni 2013). Enligt invändaren skulle registreringen utgöra ett hot mot överlevnaden för en produkt kallad ”Liliput”, som är en polsk ost med egenskaper som liknar ”Liliputas” och vars namn är fonetiskt likt namnet ”Liliputas”.
(7)
Invändaren hävdar att termen ”Liliput” används allmänt i Polen för produkter som kännetecknas av sin ringa storlek och att den används också för ost. Ost med namnet ”Liliput” har lagligen tillverkats och saluförts i Polen sedan 1971. I företagsstandarder, tekniska föreskrifter och normer för användning av råvaror förtecknas ”Liliput” bland andra typer av ost som gouda, edamer och emmentaler. Denna term, som avser den polska osten, är populär bland polska konsumenter och är inte på något sätt kopplad till den litauiska osten. Den är därför att betrakta som en generisk term för generisk ost i Polen. När det gäller produkten har den polska osten ”Liliput” egenskaper, utseende och dimensioner som liknar den litauiska osten ”Liliputas”. Slutligen menar invändaren att ”Liliput” och ”Liliputas” är liknande produkter med generiska namn. Därför skulle registreringen av namnet ”Liliputas” som skyddad geografisk beteckning förhindra polska producenter från att saluföra sin ost ”Liliput” eller i varje fall från att använda namnet ”Liliput” för en ost.
(8)
Invändaren hävdar också att den produkt och det namn som ska registreras inte uppfyller kraven i artikel 5.2 i förordning (EU) nr 1151/2012. Såsom anges i det offentliggjorda sammanfattande dokumentet fick osten namnet ”Liliputas” på grund av sin storlek. Namnet ”Liliputas” innebär därför inte att produkten kommer från en bestämd ort, utan syftar bara - liksom namnet på den polska osten ”Liliput” - på ostens ringa storlek. Dessutom kan produktens egenskaper inte hänföras till dess geografiska ursprung, utan beror på mognadslagringen i små runda formar. Den lokala mikroskopiska mögelsvampens (Penicillium pallidum Smith) effekter på de organoleptiska egenskaperna hos ”Liliputas” är inte bevisade. Det faktum att varan producerades enligt nationella standarder i Sovjetunionen torde också bekräfta att den kunde produceras överallt i Sovjetunionen och att det inte fanns någon särskild koppling till det avgränsade geografiska området. Slutsatsen är att ”Liliputas” bör betraktas som en generisk produkt.
(9)
Flera polska ostproducenter har beviljats skydd för varumärken som innehåller ordet ”Liliput”, såsom det registrerade ord- och figurvarumärket ”Cheesland Liliput” och ”Ser liliput”och det använda ordvarumärket ”Serenada Liliput”. Produktionen av den polska ”Liliput” är betydande: 2 762 ton producerades 2013 i industriell skala och salufördes i hela Polen i 2 250 butiker, och 4,8 % av produktionen exporterades inom EU-marknaden. 90 % av produktionen av ”Liliput” omfattas av ett varumärke. Enligt invändarens uppfattning skulle registreringen av namnet ”Liliputas” som en skyddad geografisk beteckning utgöra ett hot mot överlevnaden för dessa varumärken.
(10)
Trots ovannämnda argument som anförts av invändaren, bör namnet ”Liliputas” registreras som skyddad geografisk beteckning av följande skäl.
(11)
Även om användningen av namnet ”Liliputas” måste ha sitt ursprung i den ringa storleken hos den ost det syftar på, är det uppenbart att namnet i Litauen, på ett halvt sekel, har förlorat denna storleksreferens och samtidigt har utvecklat en stark koppling till produktionsområdet. I Litauen är nu namnet ”Liliputas” obestridligen associerat med den handgjorda halvhårda fermenterade ost av hög kvalitet som produceras i byn Belvederis. Litauiska konsumenter förknippar inte det namnet med en polsk ost eller med normal industriell ostproduktion. Trots att namnet Liliputas inte har någon geografisk bestämning överensstämmer det ändå med definitionen i artikel 5.2 i förordning (EU) nr 1151/2012 som anger att skyddad geografisk beteckning är ett namn som identifierar en produkt som härstammar från en viss ort eller region eller ett visst land.
(12)
Mot bakgrund av ovanstående kan ”Liliputas” inte betraktas som ett generiskt namn. Generiska namn är namn som, även om de har ett historiskt samband med den plats där den produkt de avser ursprungligen framställdes eller salufördes, nu är helt frikopplade från detta första geografiska ursprung. För ”Liliputas” gäller raka motsatsen. Det var från början frikopplat från sitt geografiska ursprung, men har nu ett starkt samband med produktionsområdet.
(13)
Produkten har egenskaper och rykte som kan tillskrivas dess geografiska ursprung. Även om det offentliggjorda sammanfattande dokumentet anger att osten fick namnet ”Liliputas” på grund av sin storlek, klargör det också att den får sin särskilda smak och arom från mognadslagringen i små runda formar med hjälp av intern mikroflora och den mikroskopiska mögelsvampen Penicillium pallidum Smith, som växer i källare i det geografiska området. Denna mögelsvamp, som är specifik för källare i byn Belvederis, ger upphov till den friska smak och arom av mjölksyra som är utmärkande för osten ”Liliputas”. Området erbjuder särskilda levnadsförhållanden för denna mögelsvamp. Det faktum att osten är handgjord och tillverkas på ett icke-mekaniserat sätt bidrar till bevarandet och utvecklingen av mögelsvampen. Dessutom har ”Liliputas” ett väl dokumenterat och grundmurat rykte som den litauiska mejeriproduktionens flaggskeppsprodukt, vilket utförligt beskrivs i det offentliggjorda sammanfattande dokumentet.
(14)
Skillnaderna mellan ”Liliputas” och ”Liliput” är därför helt uppenbara. ”Liliputas” kan inte anses vara en generisk produkt.
(15)
När det gäller påståendet att ”Liliputas” omfattades av Sovjetunionens standarder och därför kunde tillverkas var som helst i Sovjetunionen, bör det noteras att produkter vid den tidpunkten obligatoriskt omfattades av sådana standarder. Dessutom innebär inte denna omständighet att produkten, som beskrivs i den standard som infördes på Litauens initiativ, tillverkades någon annanstans. I alla händelser tilldelades den under perioden 1969-1979 flera utmärkelser, diplom, kvalitetsmärken och medaljer, och identifierades tydligt som en litauisk ost tillverkad i byn Belvederis.
(16)
Termen ”Liliput” är fonetiskt lik termen ”Liliputas” som registreringen avser. Båda namnen har sitt ursprung i ostens ringa storlek. Även om osten ”Liliputas” är en produkt med tydligt utmärkande egenskaper, kvalitet och anseende, har osten ”Liliput” aspekter som gör att den liknar osten ”Liliputas”. Eftersom namnen är snarlika och produkterna har visuella likheter skulle tillämpningen av skyddet enligt artikel 13 i förordning (EU) nr 1151/2012 kunna leda till att termen ”Liliputas”, om den registreras, skulle förhindra polska osttillverkare att använda termen ”Liliput”.
(17)
Det finns bevis för att användningen av termen ”Liliput” inte var avsedd att utnyttja namnet ”Liliputas” anseende. Konsumenterna har inte vilseletts och har inte heller riskerat att vilseledas om produkternas verkliga ursprung. De två produkterna har två åtskilda marknader där de är väl kända och korrekt identifierade. Av dessa skäl, och eftersom det visades att ”Liliput” har varit i lagligt bruk i minst 25 år innan ansökan om registrering av ”Liliputas” ingavs till kommissionen, bör med hänsyn till rättvisa och traditionell användning den längsta övergångsperioden enligt artikel 15.2 i förordning (EU) nr 1151/2012 beviljas.
(18)
Denna slutsats innebär inte med nödvändighet att användningen av termen ”Liliput” blir olaglig. I enlighet med artikel 41.2 i förordning (EU) nr 1151/2012 ska användningen av namnet ”Liliput” inte påverkas av registreringen av namnet ”Liliputas”, om det med hänsyn tagen till alla relevanta faktorer, särskilt de rådande förhållandena i de områden där produkten konsumeras och relevant nationell lagstiftning eller relevanta unionsrättsakter, kan fastställas att ”Liliput” har blivit en generisk term.
(19)
När det gäller varumärken som innehåller termen ”Liliput” för vilka det lämnats in en ansökan, gjorts en registrering eller för vilka rätten förvärvats genom användning i god tro inom unionens territorium före ansökan om registrering av ”Liliputas” som skyddad geografisk beteckning, får dessa varumärken, i enlighet med artikel 14.2 i förordning (EU) nr 1151/2012, fortsätta att användas och förnyas för den produkten, förutsatt att de allmänna kraven i varumärkeslagstiftningen i övrigt uppfylls.
(20)
Mot denna bakgrund bör namnet ”Liliputas” föras in i registret över skyddade ursprungsbeteckningar och skyddade geografiska beteckningar.
(21)
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från kommittén för kvalitetspolitik för jordbruksprodukter.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Namnet ”Liliputas” (SGB) ska föras in i registret.
Namnet i första stycket avser en produkt i klass 1.3 Ost enligt bilaga XI till kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 668/2014 (3).
Artikel 2
Termen ”Liliput” får användas för ost som inte uppfyller specifikationen för ”Liliputas” under en period av 15 år efter det att denna förordning har trätt i kraft.
Artikel 3
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 24 februari 2015.