NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 56/2013
ze dne 16. ledna 2013,
kterým se mění přílohy I a IV nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií (1), a zejména na čl. 23 první odstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (ES) č. 999/2001 stanoví pravidla prevence, tlumení a eradikace přenosné spongiformní encefalopatie (TSE) u zvířat. Vztahuje se na produkci a uvádění živých zvířat a produktů živočišného původu na trh a v některých zvláštních případech na jejich vývoz.
(2)
V čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 999/2001 se stanoví, že zkrmování živočišných bílkovin přežvýkavci je zakázáno. V čl. 7 odst. 2 uvedeného nařízení se tento zákaz rozšiřuje na jiná zvířata než přežvýkavce a omezuje se, pokud jde o krmení těchto zvířat produkty živočišného původu, podle přílohy IV uvedeného nařízení.
(3)
Příloha IV nařízení (ES) č. 999/2001 rozšiřuje zákaz podle čl. 7 odst. 1 na krmení nepřežvýkavých farmových zvířat s výjimkou krmení masožravých kožešinových zvířat mimo jiné zpracovanými živočišnými bílkovinami. Odchylně a za zvláštních podmínek příloha IV povoluje krmení nepřežvýkavých farmových zvířat některými zpracovanými živočišnými bílkovinami.
(4)
Článek 11 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1069/2009 ze dne 21. října 2009 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu a získané produkty, které nejsou určeny k lidské spotřebě, a o zrušení nařízení (ES) č. 1774/2002 (nařízení o vedlejších produktech živočišného původu) (2) zakazuje krmení suchozemských zvířat určitého druhu, jiných než kožešinových zvířat, zpracovanými živočišnými bílkovinami získanými z těl zvířat stejného druhu nebo jejich částí. Uvedený článek rovněž zakazuje krmení chovaných ryb zpracovanými živočišnými bílkovinami získanými z těl chovaných ryb stejného druhu nebo jejich částí.
(5)
Dne 16. července 2010 bylo přijato sdělení Komise Evropskému parlamentu a Radě nazvané Druhý plán boje proti přenosné spongiformní encefalopatii (TSE) - Strategický dokument o přenosné spongiformní encefalopatii na období 2010-2015 (3). Nastiňuje oblasti možných budoucích změn v oblasti právních předpisů EU týkajících se TSE. Zdůrazňuje rovněž, že jakýkoli přezkum pravidel týkajících se TSE by měl být založen v prvé řadě na vědeckých stanoviscích a technických postupech týkajících se tlumení nákazy a prosazování nových opatření.
(6)
Uvedené sdělení se mimo jiné zaměřuje na revizi stávajícího zákazu vztahujícího se na krmiva stanoveného v právních předpisech Unie. Na základě obsahu dvou vědeckých stanovisek vydaných vědeckou komisí pro biologická nebezpečí Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) dne 24. ledna 2007 (4) a dne 17. listopadu 2007 (5) uvedené sdělení uznává, že u nepřežvýkavých hospodářských zvířat v přirozených podmínkách nebyly zjištěny žádné případy TSE a že riziko přenosu bovinní spongiformní encefalopatie (BSE) z nepřežvýkavců na nepřežvýkavce je zanedbatelné, pokud se zabrání vnitrodruhové recyklaci. Sdělení tak dochází k závěru, že o zrušení zákazu používání zpracovaných živočišných bílkovin z nepřežvýkavců v krmivu pro nepřežvýkavce lze uvažovat, ale při zachování stávajícího zákazu vnitrodruhové recyklace a pouze tehdy, pokud by byl dostupný validovaný analytický způsob určování druhu zvířete, ze kterého pochází zpracované živočišné bílkoviny, a bylo by zavedeno oddělené nakládání se zpracovanými živočišnými bílkovinami různých druhů zvířat.
(7)
Dne 29. listopadu 2010 přijala Rada závěry k danému sdělení (6). Tyto závěry uznávají, že zákaz používání zpracované živočišné bílkoviny v krmivech pro hospodářská zvířata má zásadní význam pro předcházení šíření BSE prostřednictvím krmivového řetězce a hraje tudíž klíčovou úlohu v omezení výskytu této choroby u skotu. Tyto závěry navíc za předpoklad jakéhokoli možného znovuzavedení používání zpracovaných živočišných bílkovin z nepřežvýkavců v krmivech jiných druhů nepřežvýkavců považují dostupnost účinných a validovaných testů k rozlišování zpracovaných živočišných bílkovin pocházejících z různých živočišných druhů a pečlivou analýzu rizik případného zmírnění opatření, pokud jde o zdraví zvířat a veřejné zdraví.
(8)
Dne 9. prosince 2010 přijala vědecká komise pro biologická nebezpečí EFSA vědecké stanovisko k revizi kvantitativního posouzení rizika nákazy BSE ze zpracovaných živočišných bílkovin (7). Dospěla k závěru, že „na základě údajů o sledování BSE v Evropské unii za rok 2009 a za předpokladu 0,1 % kontaminace (limit detekce zpracovaných živočišných bílkovin v krmivech) zpracovanými živočišnými bílkovinami z nepřežvýkavců a podle modelu EFSA QRA PAP (kvantitativního posouzení rizika zpracovaných živočišných bílkovin) by se odhadovaná průměrná celková roční míra infekčnosti BSE v krmivech určených pro skot v Unii rovnala 0,2 násobku hodnoty 50 % orální infekční dávky pro skot“. Podle jejího odhadu „by to znamenalo, že lze v populaci skotu v Unii očekávat méně než jedno další zvíře nakažené BSE za rok v horní mezi spolehlivosti 95 %“.
(9)
Usnesení Evropského parlamentu ze dne 8. března 2011 o deficitu bílkovinných plodin v EU: jak vyřešit dlouhodobý problém? (8) vyzývá Komisi, aby Parlamentu a Radě předložila legislativní návrh s povolením využívat zpracované živočišné bílkoviny z jatečních odpadů na výrobu krmiva pro monogastrická zvířata (prasata a drůbež), jestliže složky pocházejí z masa, které bylo schváleno k lidské spotřebě, a jestliže se plně uplatňuje a kontroluje zákaz vnitrodruhové recyklace a nuceného kanibalismu.
(10)
Usnesení Evropského parlamentu ze dne 6. července 2011 o právních předpisech EU v oblasti přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) a souvisejících kontrolách krmiv a potravin - provádění a výhled (9) podporuje, zejména s ohledem na stávající nedostatek bílkovin v Unii, návrh Komise na zrušení ustanovení právních předpisů Unie o zákazu krmení nepřežvýkavců zpracovanými živočišnými bílkovinami, a to pokud se tento krok bude vztahovat na nebýložravce a budou dodrženy určité podmínky.
(11)
Toto usnesení vyzývá k tomu, aby výrobní a sterilizační metody používané u zpracovaných živočišných bílkovin odpovídaly nejvyšším bezpečnostním normám a předpisům stanoveným v nařízení (ES) č. 1069/2009 a aby využívaly nejnovější a nejbezpečnější dostupné technologie. Vyzývá k tomu, aby zůstal v platnosti stávající zákaz vnitrodruhové recyklace, aby byly zcela odděleny kanály pro výrobu zpracovaných živočišných bílkovin z různých druhů a aby oddělení těchto výrobních kanálů bylo kontrolováno příslušnými orgány v členských státech a také Komisí. Navíc uvádí, že před provedením zrušení zákazu použití v krmivech budou jednotlivě pro každý druh zavedeny spolehlivé metody pro identifikaci druhového původu bílkovin v krmivech obsahujících zpracované živočišné bílkoviny, aby mohla být vyloučena vnitrodruhová recyklace a přítomnost zpracovaných živočišných bílkovin, a že bude zakázána výroba zpracovaných živočišných bílkovin z materiálů kategorie 1 či 2 a k výrobě zpracovaných živočišných bílkovin budou používány pouze materiály kategorie 3, které jsou vhodné k lidské spotřebě. Uvedené usnesení odmítá používání zpracovaných živočišných bílkovin z nepřežvýkavců i přežvýkavců v krmivech pro přežvýkavce.
(12)
Dne 9. března 2012 schválila referenční laboratoř Evropské unie pro živočišné proteiny v krmivech (EURL-AP) novou diagnostickou metodu založenou na DNA, která je schopna detekovat již velmi nízkou přítomnost materiálu z přežvýkavců v krmivech (10). Tuto metodu lze použít pro provádění pravidelných kontrol zpracovaných živočišných bílkovin a krmných směsí obsahujících zpracované živočišné bílkoviny s cílem ověřit, zda neobsahují bílkoviny pocházející z přežvýkavců.
(13)
V současné době neexistuje žádná validovaná diagnostická metoda schopná odhalit přítomnost materiálu pocházejícího z prasat nebo drůbeže v krmivech. Proto by v případě opětovného schválení používání zpracovaných živočišných bílkovin pocházejících z prasat v krmivu pro drůbež a používání zpracovaných živočišných bílkovin pocházejících z drůbeže v krmivu pro prasata nebylo možné kontrolovat správné dodržování zákazu vnitrodruhové recyklace.
(14)
Produkce akvakultury nepředstavuje z hlediska dodržování zákazu vnitrodruhové recyklace žádné riziko vzhledem k tomu, že se stávající požadavky na oddělenou manipulaci při používání rybí moučky v krmivech pro živočichy pocházející z akvakultury osvědčily.
(15)
S výjimkou rybí moučky a krmných směsí obsahujících rybí moučku, které jsou již pro krmení nepřežvýkavců povoleny, by proto měly být ke krmení živočichů pocházejících z akvakultury opětovně schváleny zpracované živočišné bílkoviny z nepřežvýkavců a krmiva obsahující tyto zpracované živočišné bílkoviny. Na odběr, přepravu a zpracování těchto výrobků by se měly vztahovat přísné požadavky, aby bylo zabráněno riziku křížové kontaminace bílkovinami z přežvýkavců. Kromě toho by měly být prováděny pravidelné odběry vzorků a zkoušení zpracovaných živočišných bílkovin a krmných směsí obsahujících tyto zpracované živočišné bílkoviny za účelem ověření nepřítomnosti křížové kontaminace bílkovinami z přežvýkavců.
(16)
Zákaz krmit živočichy pocházející z akvakultury zpracovanými živočišnými bílkovinami z nepřežvýkavců stanovený v příloze IV nařízení (ES) č. 999/2001 by proto měl být zrušen. V zájmu přehlednosti právních předpisů Unie je vhodné nahradit celou přílohu IV přílohou IV uvedenou v příloze tohoto nařízení.
(17)
Bod 1 přílohy I nařízení (ES) č. 999/2001 odkazuje na definice krmiv a vedlejších produktů živočišného původu, které nejsou určeny k lidské spotřebě, uvedené v právních aktech Unie, které byly mezitím zrušeny. V zájmu přehlednosti právních předpisů Unie by tyto odkazy měly být nahrazeny odkazy na příslušné definice obsažené v platných právních aktech. Příloha I nařízení (ES) č. 999/2001 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna v souladu s přílohou tohoto nařízení.
(18)
Jelikož členské státy a hospodářské subjekty v krmivářském odvětví potřebují dostatek času, aby přizpůsobily své kontrolní postupy novým požadavkům zavedeným tímto nařízením, nemělo by se toto nařízení použít bezprostředně po vstupu v platnost.
(19)
Nařízení (ES) č. 999/2001 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(20)
Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a IV nařízení (ES) č. 999/2001 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. června 2013.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 16. ledna 2013.
KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EU) nr 56/2013
av den 16 januari 2013
om ändring av bilagorna I och IV till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 999/2001 om fastställande av bestämmelser för förebyggande, kontroll och utrotning av vissa typer av transmissibel spongiform encefalopati
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 999/2001 av den 22 maj 2001 om fastställande av bestämmelser för förebyggande, kontroll och utrotning av vissa typer av transmissibel spongiform encefalopati (1), särskilt artikel 23 första stycket, och
av följande skäl:
(1)
I förordning (EG) nr 999/2001 fastställs bestämmelser för förebyggande, kontroll och utrotning av transmissibel spongiform encefalopati (TSE) hos djur. Förordningen är tillämplig på framställning och avyttring, samt i vissa särskilda fall export, av levande djur och animaliska produkter.
(2)
I artikel 7.1 i förordning (EG) nr 999/2001 fastställs att det är förbjudet att utfodra idisslare med protein som härrör från djur. I artikel 7.2 i den förordningen utökas förbudet till andra djur än idisslare och när det gäller utfodringen av dessa djur med produkter av animaliskt ursprung begränsas förbudet i enlighet med bilaga IV till den förordningen.
(3)
I bilaga IV till förordning (EG) nr 999/2001 utvidgas förbudet i artikel 7.1 till att omfatta utfodring av icke-idisslande produktionsdjur, med undantag för utfodring av köttätande pälsproducerande djur, med bland annat bearbetat animaliskt protein. Genom undantag och på särskilda villkor är det enligt bilaga IV tillåtet att utfordra icke-idisslande produktionsdjur med vissa typer av bearbetat animaliskt protein.
(4)
I artikel 11 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1069/2009 av den 21 oktober 2009 om hälsobestämmelser för animaliska biprodukter och därav framställda produkter som inte är avsedda att användas som livsmedel och om upphävande av förordning (EG) nr 1774/2002 (förordning om animaliska biprodukter) (2) förbjuds utfodring av djur av någon viss landlevande djurart, med undantag av pälsdjur, med bearbetat animaliskt protein från djurkroppar eller delar av djurkroppar från samma djurart. Vidare förbjuds i samma artikel utfodringen av odlad fisk med bearbetat animaliskt protein från djurkroppar eller delar av djurkroppar av odlad fisk av samma art.
(5)
Kommissionens meddelande till Europaparlamentet och rådet TSE-färdplan 2 Ett strategidokument om transmissibel spongiform encefalopati 2010-2015 (3) antogs den 16 juli 2010. Det beskriver de delar av unionslagstiftningen om TSE som eventuellt skulle kunna ändras. I meddelandet betonas också att en eventuell översyn av TSE-reglerna främst bör bygga på vetenskapliga belägg och tekniska frågor i samband med kontroll och tillämpning av de nya åtgärderna.
(6)
I meddelandet behandlas bland annat översynen av gällande bestämmelser om foderförbudet i unionslagstiftningen. På grundval av innehållet i två vetenskapliga yttranden från vetenskapliga panelen för biologiska faror (Biohaz) vid Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (EFSA) av den 24 januari 2007 (4) respektive den 17 november 2007 (5), klargörs det i meddelandet att inga TSE har identifierats i icke-idisslande produktionsdjur under naturliga förhållanden och att risken för överföring av BSE mellan andra djur än idisslare är försumbar så länge som återanvändning inom arten undviks. Följaktligen är slutsatsen i meddelandet att ett upphävande av förbudet mot användning av bearbetat animaliskt protein från andra djur än idisslare i foder för andra djur än idisslare skulle kunna övervägas, dock utan att det gällande förbudet mot återanvändning inom arten upphävs och endast om det finns validerade analysmetoder för bestämning av den art som det bearbetade animaliskt proteinet kommer från och säkerställandet av att bearbetat protein från olika arter hanteras separat.
(7)
Den 29 november 2010 antog rådet sina slutsatser om meddelandet (6). I slutsatserna erkänns den grundläggande betydelsen av förbudet mot användning av bearbetat animaliskt protein i foder för produktionsdjur för att förebygga spridningen av BSE via foderkedjan och därmed dess viktiga roll för minskningen av förekomsten av sjukdomen hos nötkreaturspopulationen. Enligt samma slutsatser bör ett eventuellt återinförande av bearbetat animaliskt protein från andra djur än idisslare i foder för andra djur än idisslare dessutom endast ske på grundval av att effektiva och validerade tester har gjorts för att kunna särskilja mellan bearbetat animaliskt protein från olika djurarter och att riskerna med de eventuellt mindre stränga bestämmelserna noggrant har granskats med avseende på djur- och folkhälsan.
(8)
Den 9 december 2010 antog den vetenskapliga panelen för biologiska faror ett vetenskapligt yttrande om översynen av den kvantitativa riskbedömningen av den BSE-risk som uppkommer genom användningen av bearbetat animaliskt protein (7). I yttrandet konstaterades att man - på grundval av uppgifterna från 2009 års BSE-övervakning i EU, under antagande om en kontaminering med bearbetat animaliskt protein från andra djur än idisslare på 0,1 % (detektionsgräns för bearbetat animaliskt protein i foder) och enligt Efsas modell för kvantitativ riskbedömning för bearbetat animaliskt protein - kunde uppskatta den samlade medel-BSE-infektiviteten i foder för nötkreatur i unionen per år till motsvarande 0,2 Co ID50 (cattle oral infectious dose 50 %). Detta skulle enligt yttrandet innebära att mindre än ett ytterligare BSE-smittat djur kan förväntas i unionens nötkreaturspopulation om året med en övre konfidensgräns på 95 %.
(9)
I Europaparlamentets resolution av den 8 mars 2011 om proteinbristen i EU: Vilka lösningar finns det på detta långvariga problem? (8) uppmanas kommissionen att lägga fram ett lagstiftningsförslag till Europaparlamentet och rådet om att tillåta bearbetat animaliskt protein från slaktavfall som föda åt enkelmagade djur (svin och fjäderfä), förutsatt att det kommer från kött som har godkänts som livsmedel, och att förbudet mot återanvändning inom arten och påtvingad kannibalism kan tillämpas och kontrolleras fullt ut.
(10)
Europaparlamentets resolution av den 6 juli 2011 om EU:s lagstiftning om transmissibel spongiform encefalopati (TSE) och om därmed sammanhängande foder- och livsmedelskontroller - genomförande och utsikter (9) stödjer - särskilt mot bakgrund av den rådande proteinbristen i EU - kommissionens förslag om att upphäva förbudet i unionslagstiftningen mot utfodring av andra djur än idisslare med bearbetat animaliskt protein, förutsatt att detta enbart gäller icke växtätande djur och vissa villkor uppfylls.
(11)
Resolutionen kräver att de framställnings- och steriliseringsmetoder som används för bearbetat animaliskt protein uppfyller högsta tänkbara säkerhetsnormer och reglerna i förordning (EG) nr 1069/2009 samt att nyaste och säkrast tänkbara tillgängliga teknik utnyttjas. De befintliga förbuden mot återanvändning inom arten måste fortsätta att gälla, framställningskanalerna för bearbetat animaliskt protein som härrör från olika arter måste hållas fullständigt åtskilda, och åtskiljandet av dessa framställningskanaler måste kontrolleras av behöriga myndigheter i medlemsstaterna och granskas av kommissionen. Dessutom krävs det att det innan utfodringsförbudet verkligen upphävs finns en tillförlitlig artspecifik metod för att fastställa den art som proteinerna i foder som innehåller bearbetat animaliskt protein kommer från, så att återvinning inom arten och förekomsten av bearbetat animaliskt protein kan uteslutas, och att framställning av bearbetat animaliskt protein från kategori 1- eller kategori 2-material förbjuds och att endast kategori 3-material som är tjänligt som livsmedel används för framställning av bearbetat animaliskt protein. Resolutionen förkastar användningen av bearbetat animaliskt protein i foder för idisslare om det härrör från andra djur än idisslare eller idisslare.
(12)
Den 9 mars 2012 validerade Europeiska unionens referenslaboratorium för animaliska proteiner i foder (EURL-AP) en ny diagnostisk, DNA-baserad metod som kan påvisa mycket låg nivå av material från svin och fjäderfä från idisslare som kan förekomma i foder (10). Denna metod kan användas för att utföra rutinkontroller av bearbetat animaliskt protein och foderblandningar som innehåller bearbetat animaliskt protein för att kontrollera att dessa inte innehåller protein från idisslare.
(13)
Det finns för närvarande ingen validerad diagnostisk metod som kan påvisa förekomst av material från svin och fjäderfä i foder. Det skulle därför inte vara möjligt att kontrollera efterlevnaden av förbudet mot återanvändning inom arten om man på nytt skulle tillåta användning av bearbetat animaliskt protein från svin i foder för fjäderfä och från fjäderfä i foder för grisar.
(14)
Vattenbruksproduktionen medför inte några problem när det gäller efterlevnaden av förbudet mot återanvändning inom arten, eftersom de gällande hanteringskraven för användning av fiskmjöl i foder för vattenbruksdjur redan har visat sig vara effektiva.
(15)
Med undantag av fiskmjöl och foderblandningar som innehåller fiskmjöl, som redan är tillåtna som foder för andra djur än idisslare, bör bearbetat animaliskt protein från andra djur än idisslare och foder som innehåller sådant bearbetat animaliskt protein därför tillåtas på nytt som foder för vattenbruksdjur. Stränga krav bör gälla vid insamling, transport och bearbetning av dessa produkter för att undvika eventuella risker för korskontaminering med protein från idisslare. Dessutom bör regelbunden provtagning och analys av bearbetat animaliskt protein och foderblandningar som innehåller sådant bearbetat animaliskt protein ske för att kontrollera att det inte förekommer någon korskontaminering med protein från idisslare.
(16)
Förbudet mot att utfodra vattenbruksdjur med protein från andra djur än idisslare enligt bilaga IV till förordning (EG) nr 999/2001 bör därför utgå. För att unionslagstiftningen ska bli tydlig är det lämpligt att ersätta hela bilaga IV med den bilaga IV som fastställs i bilagan till den här förordningen.
(17)
I punkt 1 i bilaga I till förordning (EG) nr 999/2001 hänvisas det till definitioner av foder och animaliska biprodukter som inte är avsedda att användas som livsmedel i unionsrättsakter som sedan dess har upphävts. För att unionslagstiftningen ska bli tydlig bör dessa hänvisningar ersättas med hänvisningar till respektive definitioner i gällande rättsakter. Bilaga I till förordning (EG) nr 999/2001 bör därför ändras i enlighet med bilagan till den här förordningen.
(18)
Eftersom medlemsstaterna och de ekonomiska aktörerna inom fodersektorn behöver tillräckligt med tid för att anpassa sina kontrollförfaranden till de nya krav som införs i denna förordning bör denna förordning inte tillämpas omedelbart efter det att den har trätt i kraft.
(19)
Förordning (EG) nr 999/2001 bör därför ändras i enlighet med detta.
(20)
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Bilagorna I och IV till förordning (EG) nr 999/2001 ska ändras i enlighet med bilagan till den här förordningen.
Artikel 2
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska tillämpas från och med den 1 juni 2013.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 16 januari 2013.