ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 27. října 2014,
kterým se podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES sestavuje na období 2015-2019 seznam odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku
(oznámeno pod číslem C(2014) 7809)
(Text s významem pro EHP)
(2014/746/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (1), a zejména na čl. 10a odst. 13 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2003/87/ES stanoví, že základním způsobem přidělování povolenek na emise skleníkových plynů provozovatelům zařízení v systému Unie pro obchodování s emisemi (EU ETS) by počínaje rokem 2013 měla být dražba. Způsobilým provozovatelům se však v období 2013-2020 nadále přidělují bezplatné povolenky podle pravidel stanovených směrnicí 2003/87/ES a rozhodnutím Komise 2011/278/EU (2).
(2)
Skutečnost, že neexistuje ambiciózní mezinárodní dohoda o změně klimatu, jejímž cílem by bylo nastavit horní hranici globálního oteplení na 2 °C, by mohla ohrozit příznivé dopady opatření realizovaných Unií. Důsledkem absence mezinárodního závazku by mohl být nárůst emisí skleníkových plynů v třetích zemích, jejichž průmyslová odvětví nejsou vázána srovnatelnými uhlíkovými omezeními (tzv. „únik uhlíku“). V zájmu omezení rizika úniku uhlíku směrnice 2003/87/ES stanoví, že v závislosti na výsledcích mezinárodních jednání Komise sestaví seznam odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku (dále jen „seznam odvětví a pododvětví“). Těmto odvětvím a pododvětvím by měly být přiděleny bezplatné povolenky na 100 % množství určeného podle směrnice 2003/87/ES a rozhodnutí 2011/278/EU, s přihlédnutím k opravnému koeficientu platnému pro všechna odvětví a uvedenému v čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES a stanovenému v příloze II rozhodnutí Komise 2013/448/EU (3).
(3)
V této souvislosti Komise analyzovala, do jaké míry se třetí země, které mají rozhodující podíl na celosvětové produkci odvětví a pododvětví zařazených na seznam odvětví, u nichž se předpokládá únik uhlíku, pevně zavázaly snížit v příslušných odvětvích emise skleníkových plynů, a zda jsou jejich závazky srovnatelné se závazky Unie a plněny ve stejném časovém rámci. Kromě toho se také posuzovalo, do jaké míry je výkonnost zařízení v těchto zemích srovnatelná s výkonností zařízení v Unii. Komise dospěla k závěru, že závazky ke snížení emisí skleníkových plynů nejsou dostatečně srovnatelné, a srovnatelnost uhlíkové výkonnosti je tak irelevantní.
(4)
První seznam odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, byl sestaven v roce 2009 pro roky 2013 a 2014 v rámci rozhodnutí Komise 2010/2/EU (4).
(5)
Posouzení by se mělo zakládat na určitém počtu kvalitativních a kvantitativních kritérií a na údajích z posledních tří let. V tomto smyslu použila Komise údaje z let 2009, 2010 a 2011, neboť za rok 2012 byly k dispozici údaje jen k některým parametrům.
(6)
Při sestavování seznamu odvětví a pododvětví Komise posuzovala riziko úniku uhlíku v odvětvích a pododvětvích podle klasifikace NACE-4, statistické klasifikace ekonomických činností v rámci Evropské unie podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1893/2006 (5). V rámci klasifikace NACE-4 jsou odvětví přesně definovaná a jsou k dispozici optimální údaje. Každému odvětví je přiřazen čtyřmístný číselný kód a každému pododvětví šestimístný kód CPA nebo osmimístný kód Prodcom, tedy kód podle klasifikace zboží používané pro statistické účely v odvětví průmyslové produkce v Unii, která vychází přímo z klasifikace NACE.
(7)
Jednotlivá odvětví byla nejdříve posouzena na základě kvantitativních kritérií uvedených v čl. 10a odst. 15 a 16 směrnice 2003/87/ES. Pro aplikaci těchto kvantitativních kritérií musela Komise určit součet přímých a nepřímých dodatečných nákladů spojených s uplatňováním směrnice 2003/87/ES.
(8)
Přímé dodatečné náklady spojené s množstvím povolenek, které by dané odvětví muselo koupit, kdyby nebylo považované za odvětví se značným rizikem úniku uhlíku, byly vypočteny na základě údajů o přímých emisích CO2 za jednotlivá odvětví. Tyto údaje pro výpočet přímých nákladů jednotlivých odvětví byly převzaty z protokolu transakcí Evropské unie (EUTL), jenž se považuje za nejpřesnější a nejtransparentnější zdroj dat o emisích CO2 na úrovni zařízení. V databázi EUTL však nejsou k dispozici data pro odvětví a skleníkové plyny, na něž se systém EU ETS vztahuje až od 1. ledna 2013. Komise proto v daných případech použila údaje o přímých emisích CO2, které poskytly členské státy v rámci vnitrostátních prováděcích opatření podle rozhodnutí 2011/278/EU.
(9)
Pro účely stanovení nepřímých dodatečných nákladů Komise shromáždila data o spotřebě elektrické energie podle odvětví poskytnutá členskými státy a ujistila se, že spotřeba elektřiny nebyla pod různými kódy NACE započítaná dvakrát. K určení objemu emisí spojených s výrobou elektřiny spotřebované v různých odvětvích Komise pro účely seznamu odvětví a pododvětví v rozhodnutí 2010/2/EU použila faktor průměrných emisí odvozený z celkové skladby pohonných hmot pro výrobu elektřiny, který, jak usoudila, vycházel z nejpřesnějších údajů. Tentýž faktor průměrných emisí byl použit i v posudcích, na nichž se zakládá toto rozhodnutí.
(10)
Kromě toho, aby Komise mohla určit přímé a nepřímé dodatečné náklady, musela provést odhad průměrné ceny uhlíku. Při posuzování pro účely sestavení seznamu odvětví a pododvětví byla použita předpokládaná cena uhlíku 30 EUR za tunu ekvivalentu CO2. V době platnosti rozhodnutí 2010/2/EU se předpokládaná cena uhlíku použitá v posudcích značně lišila od ceny skutečné, která byla výrazně nižší. Komise ovšem ve svém sdělení nazvaném „Rámec politiky v oblasti klimatu a energetiky na období 2020-2030“ (6) navrhla bezpodmínečně snížit emise skleníkových plynů do roku 2030 o 40 % oproti stavu v roce 1990 a nastavit tomu odpovídající cíl pro energii z obnovitelných zdrojů. Navrhla také vytvořit v systému EU ETS rezervu pro zachování stability trhu. Vzhledem k těmto okolnostem se proto předpokládá, že cena uhlíku se bude v budoucnu více řídit snižováním emisí ve střednědobém a dlouhodobém horizontu. Používat při posuzování pro účely tohoto rozhodnutí i nadále předpokládanou cenu uhlíku na úrovni 30 EUR za ekvivalent tuny CO2 se proto jeví jako odůvodněné.
(11)
Přímé a nepřímé dodatečné náklady by se měly počítat jako podíl hrubé přidané hodnoty. K odhadu hrubé přidané hodnoty u jednotlivých odvětví byla použita data ze strukturální statistiky podnikání Eurostatu.
(12)
Dále Komise posoudila intenzitu obchodu jednotlivých odvětví a pododvětví na základě dat získaných z databáze Eurostatu Comext.
(13)
Celkem posoudila Komise 245 průmyslových odvětví a 24 pododvětví zařazených do oddílů „Těžba a dobývání“ a „Zpracovatelský průmysl“ klasifikace NACE. Odvětví a pododvětví uvedená v bodě 1 přílohy tohoto rozhodnutí splňují kritéria podle čl. 10a odst. 15 a 16 směrnice 2003/87/ES a měla by být považována za odvětví a pododvětví, jimž hrozí značné riziko úniku uhlíku.
(14)
Řada odvětví, u nichž se na základě kvantitativních kritérií stanovených v čl. 10a odst. 15 a 16 nemělo za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, byla posouzena z hlediska kvalitativních kritérií podle čl. 10a odst. 17 směrnice 2003/87/ES. Z kvalitativního hlediska byla posouzena odvětví, jež splňovala kvalitativní kritéria při sestavování předchozího seznamu, odvětví považovaná za mezní případy a odvětví, u nichž si posouzení vyžádali zástupci průmyslových podniků.
(15)
V případě odvětví „Konečná úprava textilií“ (kód NACE 1330), „Výroba pálených zdicích materiálů, tašek, dlaždic a podobných výrobků“ (kód NACE 2332), „Výroba sádrových výrobků pro stavební účely“ (kód NACE 2362), „Odlévání železa“ (kód NACE 2451) a „Odlévání lehkých kovů“ (kód NACE 2453) byla aktualizována kvalitativní posouzení provedená v rámci sestavování předchozího seznamu odvětví a pododvětví platného pro roky 2013 a 2014. Bylo přitom zjištěno, že skutečnosti, které byly důvodem pro zařazení těchto odvětví na seznam odvětví a pododvětví, stále platí. Proto by tato odvětví a pododvětví měla být považována za odvětví a pododvětví, u nichž hrozí značné riziko úniku uhlíku, i v období 2015-2019.
(16)
Bylo provedeno kvalitativní posouzení odvětví „Výroba sladu“ (kód NACE 1106), neboť představuje mezní případ ve vztahu k čl. 10a odst. 16 písm. b) směrnice 2003/87/ES. S ohledem na zvýšené náklady plynoucí z provádění směrnice 2003/87/ES prokázalo posouzení vysokou intenzitu obchodu a významný propad ziskovosti tohoto odvětví v Unii. Nízké ziskové marže omezují investiční možnosti zařízení a jejich schopnost snižovat emise. Na základě kombinovaného dopadu těchto faktorů by mělo být odvětví považováno za odvětví, u nějž se má za to, že mu hrozí značné riziko úniku uhlíku.
(17)
Odvětví uvedená v bodě 2 přílohy by měla být považována za odvětví, u nichž na základě kvalitativních kritérií hrozí značné riziko úniku uhlíku.
(18)
Jelikož seznam odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, který má tvořit přílohu tohoto rozhodnutí, má platit pro období 2015-2019, mělo by se toto rozhodnutí použít od 1. ledna 2015.
(19)
Z důvodu právní jistoty a přehlednosti by rozhodnutí 2010/2/EU mělo být s účinností od 1. ledna 2015 zrušeno.
(20)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro změnu klimatu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Má se za to, že odvětvím a pododvětvím uvedeným v příloze hrozí značné riziko úniku uhlíku.
Článek 2
Rozhodnutí 2010/2/EU se s účinností od 1. ledna 2015 zrušuje.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije od 1. ledna 2015.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 27. října 2014.
KOMMISSIONENS BESLUT
av den 27 oktober 2014
om fastställande, enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG, av en förteckning över sektorer och delsektorer som anses löpa avsevärd risk för koldioxidläckage, för perioden 2015-2019
[delgivet med nr C(2014) 7809]
(Text av betydelse för EES)
(2014/746/EU)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG av den 13 oktober 2003 om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom gemenskapen och om ändring av rådets direktiv 96/61/EG (1), särskilt artikel 10a.13, och
av följande skäl:
(1)
I direktiv 2003/87/EG anges att auktionsmetoden bör vara huvudprincipen för tilldelning av utsläppsrätter för växthusgaser till verksamhetsutövare vid anläggningar som omfattas av systemet för handel med utsläppsrätter i unionen (nedan kallat utsläppshandelssystemet) från 2013 och framåt. Behöriga verksamhetsutövare kommer emellertid även fortsättningsvis att tilldelas gratis utsläppsrätter mellan 2013 och 2020 i enlighet med bestämmelserna i direktiv 2003/87/EG och kommissionens beslut 2011/278/EU (2).
(2)
Avsaknaden av ett ambitiöst internationellt avtal om klimatförändringar som syftar till att begränsa den globala temperaturökningen till 2 °C kan undergräva de positiva effekterna av unionens insatser. Avsaknaden av bindande åtgärder på internationell nivå kan leda till en ökning av växthusgasutsläppen i de tredjeländer där industrin inte omfattas av jämförbara koldioxidbegränsningar (nedan kallat koldioxidläckage). För att motverka risken för koldioxidläckage anges i direktiv 2003/87/EG att kommissionen, med förbehåll för resultaten av de internationella förhandlingarna, ska fastställa en förteckning över de sektorer och delsektorer som anses löpa avsevärd risk för koldioxidläckage (nedan kallad förteckning över sektorer och delsektorer). Dessa sektorer och delsektorer bör få gratis utsläppsrätter motsvarande 100 % av den kvantitet som fastställs i enlighet med direktiv 2003/87/EG och beslut 2011/278/EU, med förbehåll för den sektorsövergripande korrektionsfaktor som avses i artikel 10a.5 i direktiv 2003/87/EG och som anges i bilaga II till kommissionens beslut 2013/448/EU (3).
(3)
I detta sammanhang har kommissionen undersökt i vilken utsträckning tredjeländer som står för en avgörande del av den globala produktionen inom sektorer och delsektorer på koldioxidläckageförteckningen tydligt förbinder sig att minska växthusgasutsläppen i berörda sektorer och huruvida dessa åtaganden är jämförbara med unionens åtaganden och utförs inom samma tidsram. Dessutom har kommissionen undersökt i vilken mån anläggningarna i dessa länder är lika effektiva som anläggningarna i unionen. Kommissionen kom fram till att det inte går att fastställa en tillräcklig jämförbarhet för åtagandena att minska växthusgasutsläppen och därmed är jämförbarheten för koldioxideffektivitet inte relevant.
(4)
Den första förteckningen över sektorer och delsektorer som anses löpa avsevärd risk för koldioxidläckage fastställdes år 2009 för åren 2013 och 2014 genom kommissionens beslut 2010/2/EU (4).
(5)
Bedömningen bör grunda sig på ett antal kvantitativa och kvalitativa kriterier, och bygga på uppgifter från de tre senaste åren. Kommissionen har använt uppgifter från åren 2009, 2010 och 2011, eftersom uppgifter från 2012 bara var tillgängliga för vissa parametrar.
(6)
För att kunna fastställa förteckningen över sektorer och delsektorer har kommissionen bedömt risken för koldioxidläckage i sektorer och delsektorer på Nace-nivå 4 i unionens statistiska näringsgrensindelning i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1893/2006 (5). Nace-nivå 4 är den nivå som har optimal datatillgänglighet och exakt definition av sektorer. En sektor betecknas på en 4-siffrig nivå i Nace, och en delsektor betecknas på CPA-nivå (6 siffror) eller Prodcom-nivå (8 siffror), dvs. den produktklassificering som används för statistik över unionens industriproduktion, vilken följer direkt av Nace-klassificeringen.
(7)
Sektorerna bedömdes först på grundval av de kvantitativa kriterier som anges i artikel 10a.15 och 10a.16 i direktiv 2003/87/EG. För att tillämpa dessa kvantitativa kriterier var kommissionen tvungen att fastställa summan av direkta och indirekta merkostnader till följd av genomförandet av direktiv 2003/87/EG.
(8)
Direkta merkostnader föranledda av den kvantitet utsläppsrätter som sektorn skulle behöva köpa om den inte ansågs löpa avsevärd risk för koldioxidläckage beräknades på grundval av uppgifter om direkta koldioxidutsläpp på sektorsnivå. Europeiska unionens transaktionsförteckning, som anses vara den mest exakta och transparenta källan för information om koldioxidutsläpp på anläggningsnivå, har därför använts för att beräkna sektorernas direkta kostnader. För sektorer och växthusgaser som endast omfattas av utsläppshandelssystemet sedan den 1 januari 2013 finns det inga uppgifter om utsläpp i transaktionsförteckningen. I dessa fall använde kommissionen därför de uppgifter om direkta koldioxidutsläpp som medlemsstaterna lämnat i de nationella genomförandeåtgärderna enligt beslut 2011/278/EU.
(9)
För att fastställa de indirekta merkostnaderna har kommissionen samlat in uppgifter om elförbrukning på sektorsnivå från medlemsstaterna och i samband med detta sett till att det inte har förekommit dubbelräkning av elförbrukning under olika Nace-koder. För att fastställa utsläppen från produktion av el som förbrukas inom de olika sektorerna för förteckningen över sektorer och delsektorer i beslut 2010/2/EU använde kommissionen en genomsnittlig emissionsfaktor som beräknats från den sammanlagda bränslemixen för elproduktion eftersom den ansågs vara grundad på de mest tillförlitliga uppgifterna. Samma genomsnittliga emissionsfaktor har använts för de bedömningar som ligger till grund för detta beslut.
(10)
För att fastställa direkta och indirekta merkostnader måste kommissionen dessutom göra en uppskattning av det genomsnittliga koldioxidpriset. För den första förteckningen över sektorer och delsektorer gjordes bedömningarna med användning av ett uppskattat koldioxidpris på 30 euro per ton koldioxidekvivalenter. Under perioden för tillämpning av beslut 2010/2/EU har det uppskattade koldioxidpriset skiljt sig avsevärt från det faktiska koldioxidpriset, vilket har varit betydligt lägre. Kommissionen föreslog dock i sitt meddelande En klimat- och energipolitisk ram för perioden 2020-2030 (6) ett ovillkorligt utsläppsminskningsmål på 40 % fram till 2030 jämfört med 1990, och ett motsvarande mål för förnybar energi. Kommissionen har också föreslagit att inrätta en reserv för marknadsstabilitet i utsläppshandelssystemet. Under dessa omständigheter förväntas koldioxidpriset i framtiden påverkas kraftigare av utsläppsminskningar på medellång och lång sikt. Det är därför berättigat att fortsätta att använda ett uppskattat koldioxidpris på 30 euro per ton koldioxidekvivalenter för de bedömningar som ligger till grund för detta beslut.
(11)
De direkta och indirekta merkostnaderna bör beräknas som en andel av bruttoförädlingsvärdet. När det gäller uppskattningen av bruttoförädlingsvärdet på sektorsnivå har uppgifter från Eurostats statistik rörande företagsstrukturer använts.
(12)
Kommissionen har även bedömt handelsintensitet för varje sektor och delsektor på grundval av uppgifter från Eurostats Comext-databas.
(13)
Totalt har kommissionen bedömt 245 industrisektorer och 24 delsektorer som klassificeras under ”Utvinning av mineral” och ”Tillverkning” i Nace. De sektorer och delsektorer som förtecknas i punkt 1 i bilagan till detta beslut uppfyller kriterierna i artikel 10a.15 och 10a.16 i direktiv 2003/87/EG och bör anses löpa avsevärd risk för koldioxidläckage.
(14)
Bedömningar på grundval av de kvalitativa kriterierna i artikel 10a.17 i direktiv 2003/87/EG har gjorts för ett antal sektorer som inte ansågs löpa risk för koldioxidläckage på grundval av de kvantitativa kriterierna i artikel 10a.15 och 10a.16. En kvalitativ bedömning gjordes för sektorer som uppfyllde de kvalitativa kriterierna vid upprättandet av den föregående förteckningen, för sektorer som bedömdes vara gränsfall, och på begäran av företrädare för industrin.
(15)
För sektorerna ”Blekning, färgning och annan textilberedning” (Nace-kod 1330), ”Tillverkning av murtegel, takpannor och andra byggvaror av tegel” (Nace-kod 2332), ”Tillverkning av gipsvaror för byggändamål” (Nace-kod 2362), ”Gjutning av järn” (Nace-kod 2451) och ”Gjutning av lättmetall” (Nace-kod 2453), har en uppdatering gjorts av de kvalitativa bedömningar som gjordes inom ramen för den föregående förteckningen över sektorer och delsektorer vilken är giltig för åren 2013 och 2014. Det slogs fast att de omständigheter som berättigar att dessa sektorer läggs till i förteckningen över sektorer och delsektorer fortfarande föreligger. Därför bör dessa sektorer anses löpa avsevärd risk för koldioxidläckage även under perioden 2015-2019.
(16)
En kvalitativ bedömning har gjorts för sektorn ”Framställning av malt” (Nace-kod 1106) eftersom denna sektor utgjorde ett gränsfall med beaktande av artikel 10a.16 b i direktiv 2003/87/EG. Med beaktande av de ökade kostnaderna till följd av genomförandet av direktiv 2003/87/EG visade bedömningen en hög handelsintensitet och en betydande lönsamhetsminskning inom sektorn i unionen. De låga vinstmarginalerna begränsar anläggningarnas förmåga att göra investeringar och minska utsläppen. Dessa faktorer i kombination gör att sektorn bör anses löpa avsevärd risk för koldioxidläckage.
(17)
De sektorer som förtecknas i punkt 2 i bilagan bör anses löpa avsevärd risk för koldioxidläckage på grundval av kvalitativa kriterier.
(18)
Eftersom förteckningen i bilagan över sektorer och delsektorer som anses löpa avsevärd risk för koldioxidläckage kommer att gälla för perioden 2015-2019 bör detta beslut gälla från och med den 1 januari 2015.
(19)
Av rättssäkerhetsskäl och tydlighetsskäl bör beslut 2010/2/EU upphöra att gälla från och med den 1 januari 2015.
(20)
De åtgärder som föreskrivs i detta beslut är förenliga med yttrandet från kommittén för klimatförändringar.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
De sektorer och delsektorer som förtecknas i bilagan ska anses löpa avsevärd risk för koldioxidläckage.
Artikel 2
Beslut 2010/2/EU ska upphöra att gälla den 1 januari 2015.
Artikel 3
Detta beslut ska tillämpas från och med den 1 januari 2015.
Artikel 4
Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna.
Utfärdat i Bryssel den 27 oktober 2014.