NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1067/2013
ze dne 30. října 2013,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1881/2006, pokud jde o maximální limity kontaminujících látek, a to dioxinů, PCB s dioxinovým efektem a PCB bez dioxinového efektu v játrech suchozemských zvířat
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 315/93 ze dne 8. února 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro kontrolu kontaminujících látek v potravinách (1), a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 1881/2006 ze dne 19. prosince 2006, kterým se stanoví maximální limity některých kontaminujících látek v potravinách (2), stanoví maximální limity pro dioxiny a polychlorované bifenyly s dioxinovým efektem v řadě potravin včetně jater některých suchozemských zvířat.
(2)
Vědecký výbor pro kontaminující látky v potravinovém řetězci (Výbor) Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) přijal 5. července 2011 na žádost Komise stanovisko k posouzení rizika pro veřejné zdraví v souvislosti s výskytem vysokých hladin dioxinů a PCB s dioxinovým efektem v játrech ovcí a jelenovitých (3).
(3)
Na žádost Komise by mělo stanovisko určit, zda může u spotřebitelů z podskupin obyvatelstva, které tyto výrobky konzumují (nadměrní konzumenti, lidé se zvláštními požadavky na stravu), dojít ke zvýšení zdravotního rizika. Stanovisko by také mělo posoudit možné příčiny výskytu zvýšených hladin dioxinů a PCB s dioxinovým efektem v játrech ovcí a jelenovitých a poskytnout vědecké informace o tom, zda by bylo v budoucnosti vhodné stanovit regulační hodnoty v játrech na základě výrobku, ne na základě obsahu tuku.
(4)
Výbor dospěl k závěru, že pravidelná konzumace ovčích jater by vedla k nárůstu expozice dioxinům a PCB s dioxinovým efektem v průměru přibližně o 20 %. V ojedinělých případech by mohla konzumace ovčích jater vést k příjmům převyšujícím tolerovatelný týdenní příjem těchto kontaminujících látek. Výbor dospěl k závěru, že častá konzumace ovčích jater, zejména u žen v plodném věku a dětí, může představovat zdravotní riziko.
(5)
Dále výbor dospěl k závěru, že půda a sedimenty jsou přirozenými zásobárnami dioxinů a PCB. Přenos dioxinů a PCB s dioxinovým efektem z půdy na rostliny přes kořenový systém je však celkově zanedbatelný. V minulých několika letech byly v řadě vzorků ovčích jater z různých zemí Evropy zjištěny vysoké koncentrace dioxinů a PCB, i když nebyly spojeny s konkrétními zdroji kontaminace. V případě ovcí je hlavním způsobem expozice pastva. Při pastvě mohou ovce přijmout i půdu, a to buď skrze částice, které ulpěly na rostlinách, nebo přímo při konzumaci pastvinné vegetace blízko povrchu země. Příjem půdy je značně proměnlivý a velmi se liší v závislosti na ročním období: průměrný příjem půdy činí podle zjištění asi 8 % z příjmu sušiny. Celkově může příjem půdy podstatně zvýšit expozici ovcí dioxinům a PCB. O přenosu dioxinů nebo PCB z krmiva do ovčích jater je k dispozici jen omezené množství údajů. V závislosti na polychlorovaném dibenzo-p-dioxinu (PCDD), polychlorovaném dibenzofuranu (PCDF) nebo kongenerech PCB se zaznamenané přenosové poměry pohybovaly mezi 5 a 175 a byly asi čtyřikrát vyšší v játrech než v mase nebo ledvinách.
(6)
Úřad EFSA dospěl k závěru, že ovčí játra jsou významným orgánem k ukládání dioxinů a PCB. Rozdíly v metabolismu by částečně mohly vysvětlit poměrně vysoké ukládání dioxinů a podobných sloučenin v játrech ovcí ve srovnání se skotem.
(7)
Dále úřad EFSA dospěl k závěru, že i kdyby byla možná sekvestrace jater a výskyt dioxinů a PCB by nebyl úplně spojen s tukovým podílem jater, nemělo by to žádný vliv na výsledek, ať už vyjádřený v poměru k tuku nebo čerstvé tkáni, protože veškeré dioxiny a PCB se extrahují analytickým postupem, bez ohledu na to, v jaké části jater se vyskytují.
(8)
Komise požádala referenční laboratoř Evropské unie (EURL) pro dioxiny a PCB v krmivech a potravinách, aby přezkoumala, jaký vliv mají různé metody extrakce na hladiny dioxinů a PCB v játrech ovcí s ohledem na uvedení analytického výsledku v poměru k tuku nebo čerstvé hmotnosti. Laboratoř EURL dospěla k závěru, že rozdíly v koncentracích dioxinů a PCB byly podstatně vyšší v poměru k tuku než v poměru k čerstvé hmotnosti. Koncentrace dioxinů a PCB v poměru k tuku v ovčích játrech závisely na použité metodě extrakce nebo rozpouštědlech, a tedy na výsledném obsahu tuku. Při porovnání výsledků v poměru k čerstvé hmotnosti byly hladiny dioxinů a PCB srovnatelné.
(9)
Aby byly zaručeny srovnatelné výsledky a zajištěn jednotný postup prosazování v celé Unii, pokud jde o dioxiny a PCB v játrech suchozemských zvířat, je proto vhodné stanovit maximální limity v poměru k čerstvé hmotnosti, jak už byly stanoveny pro rybí játra a výrobky z nich.
(10)
Je třeba zajistit, aby se tyto maximální limity nevztahovaly na potraviny, které jsou v souladu s právními předpisy uváděny na trh před datem použitelnosti.
(11)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pozměňovací ustanovení
V příloze nařízení (ES) č. 1881/2006 se bod 5.2 nahrazuje tímto:
„5.2
Játra suchozemských zvířat uvedených v bodě 5.1 kromě jater ovcí a výrobků z nich
0,30 pg/g čerstvé hmotnosti
0,50 pg/g čerstvé hmotnosti
3,0 ng/g čerstvé hmotnosti
Ovčí játra a výrobky z nich
1,25 pg/g čerstvé hmotnosti
2,00 pg/g čerstvé hmotnosti
3,0 ng/g čerstvé hmotnosti“
Článek 2
Přechodná ustanovení
1. Toto nařízení se nepoužije na výrobky uvedené na trh před 1. lednem 2014 v souladu s ustanoveními použitelnými k tomuto datu.
2. Prokázat, kdy byly produkty uvedeny na trh, je úkolem hospodářského subjektu v potravinářském odvětví.
Článek 3
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 30. října 2013.
KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EU) nr 1067/2013
av den 30 oktober 2013
om ändring av förordning (EG) nr 1881/2006 vad gäller gränsvärden för de främmande ämnena dioxiner, dioxinlika PCB och icke-dioxinlika PCB i lever från landlevande djur
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 315/93 av den 8 februari 1993 om fastställande av gemenskapsförfaranden för främmande ämnen i livsmedel (1), särskilt artikel 2.3, och
av följande skäl:
(1)
I kommissionens förordning (EG) nr 1881/2006 av den 19 december 2006 om fastställande av gränsvärden för vissa främmande ämnen i livsmedel (2) fastställs gränsvärden för dioxiner och dioxinlika polyklorerade bifenyler (PCB) i en rad livsmedel, inklusive i lever av vissa landlevande djur.
(2)
Vetenskapliga panelen för främmande ämnen i livsmedelskedjan (nedan kallad panelen) vid Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (Efsa) antog på begäran av kommissionen den 5 juli 2011 ett yttrande om riskerna för folkhälsan på grund av höga halter av dioxiner och dioxinlika PCB i lever från får och hjort (3).
(3)
Kommissionen begärde att det i yttrandet skulle anges om det finns en potentiell ökning av hälsoriskerna för konsumenterna i delar av befolkningen som förtär sådana produkter (exempelvis storkonsumenter eller personer som håller en viss diet). I yttrandet bör man också ta upp möjliga orsaker till de konstaterat höga halter av dioxiner och PCB i lever från får och hjort, och tillhandahålla vetenskapliga rön om lämpligheten av att fastställa framtida gränsvärden för lever på produktbasis i stället för fettbaserade gränsvärden.
(4)
Panelen fann att en regelbunden konsumtion av fårlever i genomsnitt skulle leda till omkring 20 % högre bakgrundsexponering för dioxiner och dioxinlika PCB. I enskilda fall kunde konsumtion av fårlever leda till höga intag som överskrider det tolerabla veckointaget (TWI) av dessa ämnen. Panelen konstaterar att hög konsumtion av fårlever, särskilt av kvinnor i fertil ålder och av barn, kan utgöra en potentiell hälsorisk.
(5)
Panelen konstaterade vidare att jord och sediment är naturliga reservoarer av dioxiner och PCB. Överföring av dioxiner och PCB från jord till växter via rotsystemet är i allmänhet av mindre betydelse. Under senare år har ett antal fårleverprover från olika europeiska länder befunnits innehålla höga halter av dioxiner och PCB, fastän de inte är förknippade med specifika källor till kontaminering. För får är bete en avgörande faktor för exponeringen. Vid bete kan intag av jord ske genom partiklar som avsatts på växter eller direkt vid bete av växter nära markytan. Jordintaget är påfallande variabelt och kraftigt säsongsbundet: medianjordintaget har rapporterats utgöra omkring 8 % av torrsubstansintaget. Sammantaget kan jordintaget bidra avsevärt till fårens exponering för dioxiner och PCB. Det finns endast begränsade uppgifter tillgängliga om överföring av dioxiner och/eller PCB från foder till fårlever. Beroende på om man betraktar polyklorerat dibenso-p-dioxin (PCDD), polyklorerad dibensofuran (PCDF) eller PCB-kongener, varierade de rapporterade överföringskvoterna mellan 5 och 175 och var ungefär fyra gånger högre för lever än för kött eller njure.
(6)
Efsa fann också att fårlever är ett betydande ansamlingsorgan för dioxiner och PCB. Skillnader i metabolism kan delvis förklara den relativt sett höga ansamlingen av dioxiner och liknande föreningar i lever från får jämfört med nötkreatur.
(7)
Efsa fann att även om det skulle finnas en eventuell ansamling i levern och att dioxiner och PCB inte skulle vara helt knutna till fettdelen av levern, skulle detta inte påverka resultatet, antingen uttryckt efter lipidinnehållet eller enligt färskvikten, eftersom samtliga dioxiner och PCB extraheras under en analys oavsett i vilken del av levern de finns.
(8)
Europeiska unionens referenslaboratorium för dioxiner och PCB i foder och livsmedel fick av kommissionen i uppdrag att undersöka hur olika extraktionsmetoder påverkar halterna av dioxiner och PCB i fårlever med avseende på rapporteringen av analysresultatet efter fett eller våtvikt. Referenslaboratoriet fann att halterna av dioxiner och PCB varierade betydligt mer om de uttrycktes efter fett än efter våtvikt. Halterna av dioxiner och PCB i förhållande till fettmängd i fårlever berodde på extraktionsmetoden eller lösningsmedlen och därför på den resulterande fetthalten. När resultat jämfördes efter våtvikt var halterna av dioxiner och PCB helt jämförbara.
(9)
För att säkerställa jämförbara resultat och ett enhetligt genomförande i hela unionen när det gäller dioxiner och PCB i lever från landlevande djur bör gränsvärdena anges efter våtvikt, något som redan gäller för fisklever och produkter som framställts av fisklever.
(10)
Det bör föreskrivas att gränsvärdena inte gäller för livsmedel som lagligen släppts ut på marknaden före tillämpningsdagen.
(11)
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Ändringar
I bilagan till förordning (EG) nr 1881/2006 ska punkt 5.2 ersättas med följande:
”5.2
Lever från de landlevande djur som avses i 5.1, med undantag av får, och produkter från sådan lever
0,30 pg/g våtvikt
0,50 pg/g våtvikt
3,0 ng/g våtvikt
Lever från får och produkter från sådan lever
1,25 pg/g våtvikt
2,00 pg/g våtvikt
3,0 ng/g våtvikt”
Artikel 2
Övergångsbestämmelser
1. Denna förordning ska inte tillämpas på produkter som släppts ut på marknaden före den 1 januari 2014 enligt då gällande bestämmelser.
2. Bevisbördan för när produkterna släpptes ut på marknaden ska åligga livsmedelsföretagaren.
Artikel 3
Ikraftträdande och tillämpning
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska tillämpas från och med den 1 januari 2014.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 30 oktober 2013.