NAŘÍZENÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY (EU) č. 1374/2014
ze dne 28. listopadu 2014
o statistické zpravodajské povinnosti pojišťovacích společností
(ECB/2014/50)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na článek 5 tohoto statutu,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2533/98 ze dne 23. listopadu 1998 o shromažďování statistických informací Evropskou centrální bankou (1), a zejména na čl. 5 odst. 1 a čl. 6 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na stanovisko Evropské komise (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 2533/98 stanoví, že pro splnění statistické zpravodajské povinnosti vůči Evropské centrální bance (ECB) má ECB ve spolupráci s národními centrálními bankami právo shromažďovat statistické informace v rámci referenčního souboru zpravodajských jednotek a v mezích toho, co je nutné k provádění úkolů Evropského systému centrálních bank (ESCB). Z čl. 2 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 2533/98 vyplývá, že pojišťovací společnosti jsou součástí referenčního souboru zpravodajských jednotek pro účely plnění statistické zpravodajské povinnosti vůči ECB mimo jiné v oblasti měnové a finanční statistiky. Čl. 2 odst. 4 nařízení (ES) č. 2533/98 kromě toho stanoví, že v řádně odůvodněných případech má ECB právo shromažďovat statistické informace na konsolidovaném základě. Článek 3 nařízení (ES) č. 2533/98 vyžaduje, aby ECB blíže určila skutečný soubor zpravodajských jednotek v rámci referenčního souboru zpravodajských jednotek, a opravňuje ji, aby některé kategorie zpravodajských jednotek zčásti nebo zcela zprostila statistické zpravodajské povinnosti vůči ECB.
(2)
Účelem uložení statistické zpravodajské povinnosti pojišťovacím společnostem je poskytnout ECB přiměřenou statistiku o finanční činnosti subsektoru pojišťovacích společností v členských státech, jejichž měnou je euro (dále jen „členské státy eurozóny“), na které se hledí jako na jediný hospodářský prostor. Shromažďování statistických informací o pojišťovacích společnostech je nezbytné pro uspokojení potřeby pravidelných i ad hoc analýz, k podpoře ECB při provádění měnové a finanční analýzy a pro příspěvek ESCB ke stabilitě finančního systému.
(3)
Národní centrální banky by měly mít pravomoc shromažďovat informace o pojišťovacích společnostech od skutečného souboru zpravodajských jednotek v rámci širšího statistického zpravodajského rámce, pokud tím není ohroženo plnění statistických požadavků ECB. V těchto případech je vhodné v zájmu transparentnosti informovat zpravodajské jednotky o různých statistických účelech, pro něž jsou údaje shromažďovány.
(4)
S cílem minimalizovat zpravodajskou zátěž pro pojišťovací společnosti by národní centrální banky měly být oprávněny sloučit zpravodajskou povinnost podle tohoto nařízení se zpravodajskou povinností podle nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 1011/2012 (ECB/2012/24) (3).
(5)
Údaje, které národní centrální banky na základě tohoto nařízení shromažďují pro statistické účely, úzce souvisejí s údaji, které shromažďují příslušné vnitrostátní orgány pro účely dohledu na základě rámce zavedeného směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/138/ES (4). S ohledem na obecný mandát ECB, zakotvený v článku 5.1 statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen „statut ESCB“), spolupracovat v oblasti statistiky s ostatními orgány a s cílem omezit administrativní zatížení a zamezit duplicitnímu provádění úkolů mohou národní centrální banky odvozovat údaje, které mají být vykazovány podle tohoto nařízení, z údajů shromažďovaných podle směrnice 2009/138/ES (včetně vnitrostátních právních předpisů, kterými se tato směrnice provádí), a to s náležitým ohledem na podmínky jakékoli dohody o spolupráci mezi příslušnou národní centrální bankou a příslušným vnitrostátním orgánem. Podle článku 70 směrnice 2009/138/ES mohou příslušné vnitrostátní orgány předávat informace potřebné pro plnění svých úkolů na základě uvedené směrnice národním centrálním bankám nebo jiným subjektům s funkcí podobnou měnovým institucím.
(6)
Evropský systém účtů zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 549/2013 (5) (dále jen „ESA 2010“) vyžaduje, aby byla aktiva a pasiva institucionálních jednotek vykazována v zemi, v níž jsou tyto jednotky rezidenty. Pokud národní centrální banky odvozují údaje, které mají být vykazovány podle tohoto nařízení, z údajů shromažďovaných podle směrnice 2009/138/ES, mohou být aktiva a pasiva poboček pojišťovacích společností, jejichž ústředí se nachází v Evropském hospodářském prostoru (EHP), v zájmu minimalizace zpravodajské zátěže sloučena s aktivy a pasivy ústředí. O pobočkách pojišťovacích společností by měly být shromažďovány omezené informace pro účely sledování jejich velikosti a případných odchylek od systému ESA 2010.
(7)
Na shromažďování statistických informací podle tohoto nařízení by se měla vztahovat pravidla ochrany a využití důvěrných statistických informací stanovená v článku 8 nařízení Rady (ES) č. 2533/98.
(8)
Přestože se uznává, že nařízení přijatá ECB podle článku 34.1 statutu ESCB nezakládají práva ani neukládají povinnosti členským státům, jejichž měnou není euro (dále jen „členské státy mimo eurozónu“), článek 5 statutu ESCB se vztahuje jak na členské státy eurozóny, tak na členské státy mimo eurozónu. V 17. bodu odůvodnění nařízení (ES) č. 2533/98 se uvádí, že z článku 5 statutu ESCB spolu s čl. 4 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii vyplývá povinnost členských států mimo eurozónu přijmout a provést na vnitrostátní úrovni veškerá opatření, která tyto členské státy považují za vhodná pro shromažďování statistických informací nezbytných ke splnění statistické zpravodajské povinnosti vůči ECB a pro včasnou přípravu v oblasti statistiky na to, aby se mohly stát členskými státy eurozóny.
(9)
Podle čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 2533/98 má ECB pravomoc uložit sankce zpravodajským jednotkám, které poruší statistickou zpravodajskou povinnost stanovenou nařízeními nebo rozhodnutími ECB.
(10)
Rada guvernérů by měla nejpozději do roku 2020 posoudit přínosy a náklady: a) zvýšení pokrytí čtvrtletního vykazování z 80 % na 95 % celkového tržního podílu pojišťovacích společností v každém členském státě eurozóny; b) odděleného vykazování aktiv a pasiv poboček pojišťovacích společností v případech, kdy jsou pobočky rezidenty členských států eurozóny, a mateřské společnosti těchto poboček jsou rezidenty v EHP, a c) dalšího zkrácení lhůty pro předávání údajů zpravodajskými jednotkami na čtyři týdny po skončení čtvrtletí, k němuž se údaje vztahují,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení:
1.
„pojišťovací společností“ (S.128, ESA 2010) se rozumí finanční instituce nebo kvazikorporace, která se převážně zabývá finančním zprostředkováním v důsledku sdílení rizik, hlavně ve formě přímého pojištění nebo ve formě zajištění.
Tato definice zahrnuje:
a)
finanční instituce nebo kvazikorporace, které poskytují služby životního pojištění, v jejichž rámci pojistníci poukazují pravidelné nebo jednorázové platby pojistiteli a výměnou za to pojistitel zaručuje, že pojistníkům poskytne dohodnutou částku nebo anuitu, a to k určitému datu nebo dříve;
b)
finanční instituce nebo kvazikorporace, které poskytují služby neživotního pojištění na krytí takových rizik, jako jsou např. nehody, nemoc, požár nebo neschopnost splácet úvěr;
c)
finanční instituce nebo kvazikorporace, které poskytují služby zajištění, v jejichž rámci si pojištění kupuje pojistitel, aby se ochránil před neočekávaně vysokým počtem nároků na náhrady nebo mimořádně vysokými náhradami.
Tato definice nezahrnuje:
a)
investiční fondy ve smyslu článku 1 nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 1073/2013 (ECB/2013/38) (6);
b)
účelové finanční společnosti pro sekuritizaci ve smyslu článku 1 nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 1075/2013 (ECB/2013/40) (7);
c)
měnové finanční instituce ve smyslu článku 1 nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 1071/2013 (ECB/2013/33) (8);
d)
penzijní fondy ve smyslu odstavce 2.105 ESA 2010.
2.
„pobočkou“ se rozumí v obchodním rejstříku nezapsané zastoupení nebo pobočka (nikoli však ústředí) pojišťovací společnosti nebo zajišťovny;
3.
„dceřinou společností“ se rozumí subjekt zapsaný v obchodním rejstříku, v němž jiný subjekt drží většinový podíl nebo všechny podíly;
4.
„zpravodajská jednotka“ má stejný význam jako v definici v článku 1 nařízení (ES) č. 2533/98;
5.
„rezident“ má stejný význam jako v definici v článku 1 nařízení (ES) č. 2533/98. Pro účely tohoto nařízení se rezidentská příslušnost právnické osoby, která nemá fyzický rozměr, určí podle hospodářského prostoru, podle jehož práva je zapsána do obchodního rejstříku. Není-li právnická osoba zapsána do obchodního rejstříku, její rezidentská příslušnost se určí podle jejího sídla, a to země, jejímž právním řádem se řídí vznik a pokračující existence této osoby;
6.
„příslušnou národní centrální bankou“ se rozumí národní centrální banka členského státu eurozóny, v němž je pojišťovací společnost rezidentem;
7.
„příslušným vnitrostátním orgánem“ se rozumí příslušný vnitrostátní orgán členského státu eurozóny, v němž je pojišťovací společnost rezidentem;
8.
„údaji podle jednotlivých cenných papírů“ se rozumí údaje členěné podle jednotlivých cenných papírů;
9.
„údaji podle jednotlivých položek“ se rozumí údaje členěné podle jednotlivých aktiv nebo pasiv;
10.
„agregovanými údaji“ se rozumí údaje, které nejsou členěny podle jednotlivých aktiv nebo pasiv;
11.
„finančními transakcemi“ se rozumí transakce, které vyplývají ze vzniku, zániku nebo změny vlastnictví finančních aktiv nebo pasiv, jak je podrobně uvedeno v části 5 přílohy II;
12.
„přeceněním v důsledku změn cen a směnných kurzů“ se rozumí změny ocenění aktiv a pasiv, k nimž dochází v důsledku změn v cenách aktiv a pasiv a/nebo vlivu směnných kurzů na hodnoty aktiv a pasiv denominovaných v cizí měně, vyjádřené v eurech, jak je podrobně uvedeno v části 5 přílohy II.
Článek 2
Skutečný soubor zpravodajských jednotek
1. Shromažďují-li národní centrální banky údaje podle systému ESA 2010, který vyžaduje, aby byla aktiva a pasiva institucionálních jednotek vykazována v zemi, v níž je daná jednotka rezidentem, sestává skutečný soubor zpravodajských jednotek z pojišťovacích společností, které jsou rezidenty na území příslušného členského státu eurozóny.
2. Pokud národní centrální banky odvozují údaje, které mají být vykazovány podle tohoto nařízení, z údajů shromážděných na základě ustanovení směrnice 2009/138/ES nebo vnitrostátních právních předpisů, kterými se tato směrnice provádí, sestává skutečný soubor zpravodajských jednotek z:
a)
pojišťovacích společností, které jsou zapsány v obchodním rejstříku v příslušném členském státě eurozóny a které jsou rezidenty na tomto území, včetně dceřiných společností, jejichž mateřské společnosti se nacházejí mimo toto území;
b)
poboček pojišťovacích společností uvedených v písmenu a), které jsou rezidenty mimo území příslušného členského státu eurozóny, a
c)
poboček pojišťovacích společností, které jsou rezidenty na území příslušného členského státu eurozóny, avšak jejichž ústředí se nachází mimo EHP.
Pobočky pojišťovacích společností, které jsou rezidenty na území členského státu eurozóny a jejichž ústředí se nachází v EHP, nejsou součástí skutečného souboru zpravodajských jednotek.
3. Pojišťovací společnosti ve skutečném souboru zpravodajských jednotek mají úplnou statistickou zpravodajskou povinnost, pokud se na ně nevztahuje výjimka podle článku 7.
Článek 3
Seznam pojišťovacích společností pro statistické účely
1. Výkonná rada vytváří a vede pro statistické účely seznam pojišťovacích společností, které tvoří skutečný soubor zpravodajských jednotek podle tohoto nařízení. Tento seznam může vycházet ze seznamů pojišťovacích společností, které v současné době sestavují vnitrostátní orgány (pokud jsou takové seznamy k dispozici), a mohou jej doplňovat další seznamy pojišťovacích společností spadajících pod definici „pojišťovací společnosti“ v článku 1.
2. Příslušná národní centrální banka může po zpravodajské jednotce uvedené v čl. 2 odst. 2 písm. a) požadovat poskytnutí nezbytných informací o jejích pobočkách, pokud jsou tyto informace zapotřebí pro účely seznamu.
3. Národní centrální banky a ECB tento seznam a jeho aktualizace vhodným způsobem zpřístupní, zejména pomocí elektronických prostředků, prostřednictvím internetu nebo pokud o to dotčené zpravodajské jednotky požádají, v tištěné podobě.
4. Je-li nejnovější elektronická verze seznamu podle tohoto článku nesprávná, ECB neuloží sankci zpravodajské jednotce, která řádně nesplnila zpravodajskou povinnost, pokud v dobré víře spoléhala na tento nesprávný seznam.
Článek 4
Statistická zpravodajská povinnost
1. Zpravodajské jednotky poskytují příslušné národní centrální bance přímo nebo prostřednictvím příslušného vnitrostátního orgánu podle místních ujednání o spolupráci a v souladu s přílohami I a II:
a)
čtvrtletně údaje o stavech aktiv a pasiv pojišťovacích společností ke konci čtvrtletí a v souladu s článkem 5 případně údaje o čtvrtletních úpravách z přecenění nebo finančních transakcích;
b)
čtvrtletně údaje o stavu technických rezerv neživotního pojištění ke konci čtvrtletí v členění podle druhu pojištění;
c)
ročně údaje o stavu technických rezerv neživotního pojištění ke konci roku v členění podle druhu pojištění a zeměpisné oblasti;
2. Kromě požadavků uvedených v odstavci 1 zpravodajské jednotky, které jsou pojišťovacími společnostmi zapsanými v obchodním rejstříku v členském státě eurozóny a rezidenty na jeho území, poskytují příslušné národní centrální bance (buď přímo, nebo prostřednictvím příslušného vnitrostátního orgánu v souladu s místními ujednáními o spolupráci) informace o předepsaném pojistném, nákladech na pojistná plnění a zaplacených provizích. Tyto informace se poskytují jednou ročně v souladu s přílohami I a II.
3. Národní centrální banky mohou údaje, které mají být vykazovány podle tohoto nařízení, získat z následujících údajů shromažďovaných na základě rámce zavedeného směrnicí 2009/138/ES:
a)
údajů obsažených v kvantitativních výkazech pro účely dohledu, které příslušné vnitrostátní orgány předávají národním centrálním bankám (ať už jsou národní centrální banka a příslušný vnitrostátní orgán zřízeny samostatně nebo integrovány v rámci téže instituce) v souladu s podmínkami místních ujednání o spolupráci mezi oběma subjekty; nebo
b)
údajů obsažených v kvantitativních výkazech pro účely dohledu, které zpravodajské jednotky předávají přímo a současně národní centrální bance a příslušnému vnitrostátnímu orgánu.
Jestliže kvantitativní výkaz pro účely dohledu obsahuje údaje nezbytné ke splnění statistické zpravodajské povinnosti podle tohoto nařízení, mají národní centrální banky přístup k celému výkazu a ke všem souvisejícím výkazům potřebným pro účely zajištění kvality údajů.
Členské státy mohou zavést mechanismy spolupráce, které umožní, aby příslušný vnitrostátní orgán centralizovaně shromažďoval informace jak v souvislosti s požadavky na shromažďování údajů na základě rámce zavedeného směrnicí 2009/138/ES, tak i v souvislosti s dodatečnými požadavky na shromažďování údajů stanovenými tímto nařízením, a to v souladu s vnitrostátním právem a harmonizovanými podmínkami, které může vymezit ECB.
4. Národní centrální banky uvědomí zpravodajské jednotky o různých účelech, pro něž jsou jejich údaje shromažďovány.
Článek 5
Úpravy z přecenění a finanční transakce
Informace o úpravách z přecenění a finančních transakcích, které jsou podrobně vymezeny v příloze I a popsány v příloze II, se získávají takto:
a)
zpravodajské jednotky vykazují agregované údaje o úpravách z přecenění a/nebo finančních transakcích podle pokynů příslušné národní centrální banky;
b)
Národní centrální banky buď odvozují přibližné odhady hodnoty obchodů s cennými papíry z údajů podle jednotlivých cenných papírů, nebo shromažďují údaje o těchto obchodech přímo od zpravodajských jednotek podle jednotlivých cenných papírů. Národní centrální banky mohou postupovat obdobně v případě aktiv, která nejsou cennými papíry, shromažďují-li údaje podle jednotlivých položek;
c)
přibližné odhady hodnoty finančních transakcí týkajících se pojistných technických rezerv v držení pojišťovacích společností odvozují:
i)
zpravodajské jednotky podle pokynů příslušné národní centrální banky na základě společných osvědčených postupů, které mohou být vymezeny na úrovni eurozóny, nebo
ii)
příslušná národní centrální banka na základě údajů poskytnutých pojišťovacími společnostmi.
Článek 6
Účetní pravidla
1. Nestanoví-li toto nařízení jinak, používají pojišťovací společnosti pro účely vykazování podle tohoto nařízení účetní pravidla stanovená v příslušných vnitrostátních předpisech, kterými se provádí směrnice 2009/138/ES, nebo v jakýchkoli jiných vnitrostátních či mezinárodních normách, kterými se mají pojišťovací společnosti řídit na základě pokynů poskytnutých národními centrálními bankami.
2. Kromě požadavků na používání účetních pravidel pojišťovacími společnostmi v souladu s odstavcem 1 se vklady a úvěry v držení pojišťovacích společností, které jsou v tabulce 2.1 a 2.2 přílohy I označeny jako vedené v „nominální hodnotě“, vykazují v zůstatkové hodnotě částky jistiny ke konci čtvrtletí. Tato částka nezahrnuje odpisy a snížení hodnoty podle příslušných účetních postupů.
3. Aniž jsou dotčeny účetní postupy a možnosti vzájemného započtení běžné v členských státech eurozóny, jsou veškerá finanční aktiva a pasiva pro statistické účely vykazována v hrubém vyjádření.
Článek 7
Výjimky
1. Výjimky lze udělit malým pojišťovacím společnostem, a to v následujících případech:
a)
národní centrální banky mohou udělit výjimky nejmenším pojišťovacím společnostem z hlediska podílu na trhu ve smyslu čl. 35 odst. 6 směrnice 2009/138/ES, a to za předpokladu, že pojišťovací společnosti přispívající ke čtvrtletní agregované rozvaze představují alespoň 80 % celkového tržního podílu pojišťovacích společností v každém členském státě eurozóny;
b)
pojišťovací společnost, které byla udělena výjimka podle písmene a), plní zpravodajskou povinnost stanovenou v článku 4 na roční bázi, tak aby pojišťovací společnosti přispívající k roční agregované rozvaze představovaly alespoň 95 % celkového tržního podílu pojišťovacích společností v každém členském státě eurozóny;
c)
pojišťovací společnost, která není povinna vykazovat žádné údaje podle písmen a) a b), vykazuje omezený soubor informací, který vymezí příslušná národní centrální banka.
d)
národní centrální banky každoročně kontrolují plnění podmínek uvedených v písmenech a) a b), a to včas tak, aby mohly udělit nebo v případě nutnosti zrušit výjimku s účinností od počátku následujícího kalendářního roku.
2. Národní centrální banky mohou udělit výjimky pojišťovacím společnostem, pokud jde o vykazování držby oběživa a vkladů v nominální hodnotě.
Pokud údaje shromážděné na vyšší úrovni agregace ukazují, že rezidentské pojišťovací společnosti drží oběživo a vklady představující méně než 10 % celkového národního úhrnu rozvah pojišťovacích společností a méně než 10 % celkového objemu oběživa a vkladů držených pojišťovacími společnosti eurozóny z hlediska stavů, může příslušná národní centrální banka rozhodnout, že nebude vyžadovat vykazování držby oběživa a vkladů v nominální hodnotě. Příslušná národní centrální banka oznámí každé takové rozhodnutí zpravodajským jednotkám.
3. Pojišťovací společnosti se mohou rozhodnout, že výjimky nevyužijí a že budou namísto toho plnit úplnou statistickou zpravodajskou povinnost uvedenou v článku 4. Pokud pojišťovací společnost zvolí tuto možnost, musí před každým následným využitím této výjimky obdržet souhlas příslušné národní centrální banky.
Článek 8
Lhůty
1. Za rok 2016 předávají zpravodajské jednotky příslušné národní centrální bance a/nebo příslušnému vnitrostátnímu orgánu v souladu s místními ujednáními o spolupráci požadované čtvrtletní údaje nejpozději osm týdnů po skončení čtvrtletí, ke kterému se údaje vztahují. Tato lhůta se v každém následujícím roce zkracuje o jeden týden a v případě čtvrtletí končících v roce 2019 činí pět týdnů.
2. Za rok 2016 předávají zpravodajské jednotky příslušné národní centrální bance a/nebo příslušnému vnitrostátnímu orgánu v souladu s místními ujednáními o spolupráci požadované roční údaje nejpozději 20 týdnů po skončení roku, ke kterému se údaje vztahují. Tato lhůta se v každém následujícím roce zkracuje o dva týdny a v v roce 2019 činí 14 týdnů.
Článek 9
Minimální standardy a vnitrostátní zpravodajské postupy
1. Zpravodajské jednotky plní statistickou zpravodajskou povinnost v souladu s minimálními standardy pro přenos, přesnost, pojmovou shodu a opravy, jak jsou stanoveny v příloze III.
2. Národní centrální banky stanoví a zavedou zpravodajské postupy, kterými se mají řídit zpravodajské jednotky, v souladu s vnitrostátními požadavky. Národní centrální banky zabezpečí, aby tyto zpravodajské postupy poskytovaly požadované statistické informace a umožňovaly přesnou kontrolu dodržování minimálních standardů pro přenos, přesnost, pojmovou shodu a opravy, jak jsou uvedeny v příloze III.
Článek 10
Fúze, rozdělení a reorganizace
V případě fúze, rozdělení nebo reorganizace, která by mohla ovlivnit splnění jejich statistických povinností, informují dotčené zpravodajské jednotky příslušnou národní centrální banku, buď přímo nebo prostřednictvím příslušného vnitrostátního orgánu v souladu s místními ujednáními o spolupráci, jakmile byl záměr takovou operaci provést zveřejněn a před jejím uskutečněním, o postupech, které plánují použít ke splnění statistické zpravodajské povinnosti stanovené tímto nařízením.
Článek 11
Ověřování a nucené shromažďování
Národní centrální banky vykonávají právo ověřovat nebo vynuceně shromažďovat informace, které jsou zpravodajské jednotky povinny poskytovat podle tohoto nařízení, aniž je dotčeno právo ECB ověřovat nebo vynuceně shromažďovat tyto informace sama. Národní centrální banky vykonávají toto právo zejména tehdy, jestliže některá zpravodajská jednotka neplní minimální standardy pro přenos, přesnost, pojmovou shodu nebo opravy stanovené v příloze III.
Článek 12
První vykazování
1. Poprvé se vykazují čtvrtletní údaje za první čtvrtletí roku 2016 a roční údaje za rok 2016.
2. Pojišťovací společnosti uvedené v čl. 7 odst. 1 písm. b) vykazují roční údaje od referenčního roku 2016. Kromě toho tyto pojišťovací společnosti vykáží úplný soubor údajů v souladu s čl. 4 odst. 1 písm. a) za první čtvrtletí roku 2016, aby bylo možné sestavovat statistické informace o subsektoru pojišťovacích společností od počátku roku 2016.
Článek 13
Závěrečné ustanovení
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvami.
Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 28. listopadu 2014.
EUROPEISKA CENTRALBANKENS FÖRORDNING (EU) nr 1374/2014
av den 28 november 2014
om kvartalsvisa statistikrapporteringskrav för försäkringsbolag
(ECB/2014/50)
ECB-RÅDET HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken, särskilt artikel 5,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 2533/98 av den 23 november 1998 om Europeiska centralbankens insamling av statistiska uppgifter (1), särskilt artiklarna 5.1 och 6.4,
med beaktande av Europeiska kommissionens yttrande (2), och
av följande skäl:
(1)
Av artikel 2.1 i förordning (EG) nr 2533/98 framgår att Europeiska centralbanken (ECB), för att ECB:s rapporteringskrav i fråga om statistiska uppgifter ska efterlevas, har rätt att med hjälp av de nationella centralbankerna samla in statistiska uppgifter inom ramen för referenspopulationen av uppgiftslämnare och för vad som krävs för att utföra Europeiska centralbankssystemets (ECBS) uppgifter. Av artikel 2.2 a i förordning (EG) nr 2533/98 följer att försäkringsbolag utgör en del av referenspopulationen för uppfyllandet av ECB:s statistikrapporteringskrav bl.a. inom området för penning- och bankstatistik. Därutöver framgår det av artikel 2.4 i förordning (EG) nr 2533/98 att ECB, i vederbörligen motiverade fall, har rätt att samla in statistiska uppgifter på konsoliderad grund. Enligt artikel 3 i förordning (EG) nr 2533/98 ska ECB specificera den faktiska uppgiftslämnande populationen inom ramen för referenspopulationen av uppgiftslämnare, och ECB ges rätt att helt eller delvis befria särskilda kategorier av uppgiftslämnare från kraven på rapportering av statistiska uppgifter.
(2)
Huvudsyftet med statistikrapporteringskrav för försäkringsbolag är att förse ECB med adekvat statistik över undersektorn försäkringsbolags finansiella verksamhet i de medlemsstater som har euron som valuta (nedan kallade medlemsstater i euroområdet), vilka ses som ett enda ekonomiskt område. Insamling av statistiska uppgifter om försäkringsbolag är nödvändig i syfte att tillgodose återkommande och särskilda analysbehov som ska stödja ECB:s penningmängds- och finansanalys samt ECBS medverkan till det finansiella systemets stabilitet.
(3)
De nationella centralbankerna bör ges behörighet att samla in information om försäkringsbolag från den faktiska rapporteringspopulationen som en del av ett bredare statistiskt rapporteringsunderlag, förutsatt att ECB:s statistikkrav inte riskeras. I sådana fall är det lämpligt att säkerställa transparens genom att informera uppgiftslämnarna om de olika statistiska ändamålen för vilka uppgifterna samlas in.
(4)
För att minimera rapporteringsbördan för försäkringsbolagen bör de nationella centralbankerna vara befogade att kombinera sina rapporteringskrav enligt den här förordningen med sina rapporteringskrav enligt Europeiska centralbankens förordning (EU) nr 1011/2012 (ECB/2012/24) (3).
(5)
Det finns ett nära samband mellan de uppgifter som de nationella centralbankerna samlar in för statistiska ändamål enligt denna förordning och de uppgifter som de nationella behöriga myndigheterna samlar in för tillsynsändamål inom ramen för Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/138/EG (4). Mot bakgrund av ECB:s allmänna mandat enligt artikel 5.1 i stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken (nedan kallad ECBS-stadgan) att på statistikområdet samarbeta med andra organ, samt för att minska den administrativa bördan och undvika dubbelarbete, får de nationella centralbankerna härleda de uppgifter som ska rapporteras enligt den här förordningen från uppgifter som samlats in enligt direktiv 2009/138/EG, inklusive nationella genomföranderegler för det direktivet, med beaktande av eventuella samarbetsavtal som slutits mellan den berörda nationella centralbanken och den nationella behöriga myndigheten. Enligt artikel 70 i direktiv 2009/138/EG får nationella behöriga myndigheter överföra information till centralbanker och andra organ med liknande uppgifter i deras egenskap av monetära myndigheter för att dessa ska kunna fullgöra sina uppgifter.
(6)
Enligt det europeiska national- och regionalräkenskapssystemet som inrättades genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 549/2013 (5) (nedan kallat ENS 2010) ska de institutionella enheternas tillgångar och skulder rapporteras i hemvistlandet. För att minimera rapporteringsbördan, om de nationella centralbankerna härleder uppgifter som ska rapporteras enligt den här förordningen från uppgifter som samlats in enligt direktiv 2009/138/EG, får tillgångar och skulder för försäkringsbolagens filialer vars huvudkontor har sin hemvist i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) aggregeras med huvudkontorens. Viss information om försäkringsbolagens filialer bör samlas in för att kontrollera deras storlek och eventuella avsteg från ENS 2010.
(7)
De standarder om skydd och användning av konfidentiella statistiska uppgifter som fastställs i artikel 8 i förordning (EG) nr 2533/98 bör tillämpas på insamling av statistiska uppgifter enligt denna förordning.
(8)
Även om de förordningar som antas i enlighet med artikel 34.1 i ECBS-stadgan inte medför några rättigheter eller skyldigheter för medlemsstater som inte har euron som valuta (nedan kallade medlemsstater utanför euroområdet), är ändå artikel 5 i ECBS-stadgan tillämplig på såväl euroområdets medlemsstater som medlemsstater utanför euroområdet. I skäl 17 till förordning (EG) nr 2533/98 anges att artikel 5 i ECSB-stadgan, tillsammans med artikel 4.3 i fördraget om Europeiska unionen, medför en skyldighet att på nationell nivå utforma och genomföra alla de åtgärder som medlemsstaterna utanför euroområdet anser lämpliga för att kunna inhämta de statistiska uppgifter som behövs för att uppfylla ECB:s rapporteringskrav och för att i rätt tid fullborda förberedelserna på statistikområdet för att bli medlemsstater i euroområdet.
(9)
Enligt artikel 7.1 i förordning (EG) nr 2533/98 får ECB använda sanktioner mot sådana uppgiftslämnare som inte uppfyller de rapporteringskrav i fråga om statistiska uppgifter som framgår av ECB:s förordningar eller beslut.
(10)
Senast 2020 ska ECB-rådet bedöma fördelar och kostnader med a) att öka täckningen av den kvartalsvisa rapporteringen från 80 % till 95 % av den samlade marknadsandelen av försäkringsbolag i var och en av euroområdets medlemsstater, b) att tillgångar och skulder rapporteras separat av filialer till försäkringsbolag där filialen har sin hemvist i en av euroområdets medlemsstater och moderbolaget har sin hemvist inom EES, samt c) att ytterligare minska den tidsfrist inom vilken uppgiftslämnarna ska överföra sina uppgifter till fyra veckor efter utgången av det kvartal som uppgifterna avser.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Definitioner
I denna förordning avses med
1. försäkringsbolag (undersektor S.128 i ENS 2010): alla finansiella bolag eller kvasibolag som främst ägnar sig åt finansiell förmedling som en följd av riskspridning, huvudsakligen i form av direkt försäkring eller återförsäkring.
Följande inkluderas i definitionen:
a)
finansiella bolag eller kvasibolag som tillhandahåller livförsäkringar, där försäkringstagaren gör regelbundna betalningar eller en engångsbetalning till en försäkringsgivare, som i gengäld garanterar att till försäkringstagaren betala ut ett överenskommet belopp eller en livränta vid ett visst datum eller tidigare.
b)
finansiella bolag eller kvasibolag som tillhandahåller skadeförsäkring för att täcka risker som t.ex. olyckor, sjukdom, brand eller kreditrisker.
c)
finansiella bolag eller kvasibolag som tillhandahåller återförsäkring, en försäkring som en försäkringsgivare tecknar för att skydda sig mot ett oväntat stort antal försäkringsfordringar eller exceptionellt stora fordringar.
Följande inkluderas inte i definitionen:
a)
investeringsfonder enligt definitionen i artikel 1 i Europeiska centralbankens förordning (EU) nr 1073/2013 (ECB/2013/38) (6),
b)
finansiella bolag som ägnar sig åt värdepapperiseringstransaktioner (s.k. värdepapperiseringsinstitut) enligt definitionen i artikel 1 i Europeiska centralbankens förordning (EU) nr 1075/2013 (ECB/2013/40) (7),
c)
monetära finansinstitut enligt definitionen i artikel 1 i Europeiska centralbankens förordning (EU) nr 1071/2013 (ECB/2013/33) (8),
d)
pensionsinstitut enligt definitionen i punkt 2.105 i ENS 2010.
2. filial : en agentur eller filial som inte är juridisk person, ej huvudkontor, till ett försäkrings- eller återförsäkringsbolag.
3. dotterbolag : enhet som är juridisk person i vilka någon annan enhet är majoritetsägare eller ensam ägare.
4. uppgiftslämnare : den betydelse som framgår av artikel 1 i förordning (EG) nr 2533/98.
5. hemvist : den betydelse som framgår av artikel 1 i förordning (EG) nr 2533/98. I denna förordning ska, om det saknas en fysisk dimension avseende en juridisk person, dess hemvist avgöras av det ekonomiska territorium enligt vars lagstiftning den är registrerad. Om enheten inte är registrerad, ska den juridiska hemvisten användas som kriterium, dvs. det land vars rättssystem styr upprättandet av enheten och dess fortsatta existens.
6. berörd nationell centralbank : den nationella centralbanken i den medlemsstat i euroområdet där försäkringsbolaget har sin hemvist.
7. relevant behörig nationell myndighet : den behöriga nationella myndigheten i den medlemsstat i euroområdet där försäkringsbolaget har sin hemvist.
8. uppgifter värdepapper för värdepapper : uppgifter uppdelade efter enskilda värdepapper.
9. uppgifter post för post : uppgifter uppdelade efter enskilda tillgångar eller skulder.
10. aggregerade uppgifter : uppgifter som inte är uppdelade efter enskilda tillgångar eller skulder.
11. finansiella transaktioner : transaktioner som härrör från skapandet, likvideringen eller ändringen av äganderätten till finansiella tillgångar eller skulder enligt vad som framgår av del 5 i bilaga II.
12. pris- och växelkursförändringar : förändringar i värderingen av tillgångar och skulder som härrör antingen från förändringar i priset på tillgångar och skulder och/eller växelkurser som påverkar värdena, uttryckta i euro, av tillgångarna och skulderna denominerade i utländsk valuta enligt vad som framgår av del 5 i bilaga II.
Artikel 2
Faktisk uppgiftslämnande population
1. Om en nationell centralbank samlar in uppgifter enligt ENS 2010, enligt vilken de institutionella enheternas tillgångar och skulder ska rapporteras i hemvistlandet, ska den faktiska uppgiftslämnande populationen bestå av de försäkringsbolag som har sin hemvist inom territoriet för den berörda medlemsstaten i euroområdet.
2. Om de nationella centralbankerna härleder uppgifter som ska rapporteras enligt den här förordningen från uppgifter som samlas in enligt direktiv 2009/138/EG eller nationella lagbestämmelser som genomför det direktivet, ska den faktiska uppgiftslämnande populationen bestå av:
a)
de försäkringsbolag som har sin hemvist inom territoriet för den berörda medlemsstaten i euroområdet, inbegripet dotterbolag till enheter utanför territoriet.
b)
filialer till försäkringsbolagen som framgår av punkt a) som har sin hemvist utanför territoriet för den berörda medlemsstaten i euroområdet, och
c)
filialer till försäkringsbolag som har sin hemvist inom territoriet för den berörda medlemsstaten i euroområdet, men vars huvudkontor huvudkontor är utanför EES.
Filialer till försäkringsbolag som har sin hemvist inom territoriet för en berörd medlemsstat i euroområdet och vars huvudkontor huvudkontor är inom EES ingår inte i den faktiska uppgiftslämnande populationen.
3. Om inget undantag beviljats enligt artikel 7 ska försäkringsföretag i den faktiska uppgiftslämnande populationen ha full rapporteringsskyldighet.
Artikel 3
Listan över försäkringsbolag för statistiska ändamål
1. ECB:s direktion ska upprätta och föra en förteckning över de försäkringsbolag som enligt denna förordning utgör den faktiska uppgiftslämnande populationen för statistiska ändamål. Förteckningen kan baseras på förteckningar över försäkringsbolag som för närvarande upprättas av nationella myndigheter, om sådana förteckningar finns tillgängliga, och kompletteras med andra förteckningar över försäkringsbolag som faller inom definitionen av försäkringsbolag i artikel 1.
2. Den relevanta nationella centralbanken får begära att en uppgiftslämnare som omnämns i artikel 2.2 a) tillhandahåller den information som krävs om dess filialer om sådan information behövs för förteckningen.
3. De nationella centralbankerna och ECB ska se till att förteckningen och uppdaterade versioner därav hålls tillgänglig på lämpligt sätt, bl.a. på elektronisk väg, via internet eller - på begäran av berörda uppgiftslämnare - på papper.
4. Om den senaste elektroniska versionen av förteckningen enligt denna artikel är felaktig, ska ECB inte besluta om sanktioner för uppgiftslämnare som underlåtit att fullgöra sin rapporteringsskyldighet om underlåtenheten beror på att uppgiftslämnaren i god tro utgått från den felaktiga förteckningen.
Artikel 4
Krav på statistikrapportering
1. Uppgiftslämnare ska till den relevanta nationella centralbanken, antingen direkt eller via den behöriga nationella myndigheten, i enlighet med lokala samarbetsavtal, och i enlighet med bilagorna I och II, lämna:
a)
kvartalsvis, stockuppgifter vid kvartalets slut om försäkringsbolagens tillgångar och skulder och, i linje med artikel 5, kvartalsvisa justering för omvärderingar eller finansiella transaktioner, där det är tillämpligt,
b)
kvartalsvis, stockuppgifter vid kvartalets slut om försäkringstekniska avsättningar för skadeförsäkring uppdelade efter affärsverksamhet,
c)
årsvis, stockuppgifter vid årets slut om försäkringstekniska avsättningar för skadeförsäkring uppdelade efter affärsverksamhet och geografiskt område.
2. Utöver kraven i punkt 1 ska de uppgiftslämnare som är försäkringsbolag som bildats och har sin hemvist inom territoriet för en medlemsstat i euroområdet till den relevanta nationella centralbanken, direkt eller via den nationella behöriga myndigheten, i enlighet med lokala samarbetsavtal, lämna uppgifter om tecknade premier, försäkringsersättningar och utbetalade provisioner. Denna information ska lämnas årsvis i enlighet med bilagorna I och II.
3. Nationella centralbanker får inhämta uppgifter som ska rapporteras enligt den här förordningen från följande uppgifter som samlats in inom ramen för direktiv 2009/138/EG:
a)
uppgifter i kvantitativa rapporteringsblanketter för tillsynsrapportering som överförs till nationella centralbanker av den nationella behörig myndigheten, oavsett huruvida den nationella centralbanken och den nationella behöriga myndigheten är integrerade eller separata enheter, i enlighet med lokala samarbetsavtal mellan de båda enheterna, eller
b)
uppgifter i kvantitativa rapporteringsblanketter för tillsynsrapportering som uppgiftslämnare överför direkt och samtidigt till en nationell centralbank och en nationell behörig myndighet.
Om en kvantitativ rapporteringsblankett för tillsynsrapportering innehåller uppgifter som behövs för att uppfylla rapporteringskraven enligt denna förordning ska de nationella centralbankerna ha tillgång till hela blanketten och alla tillhörande blanketter som är nödvändiga för uppgiftskvaliteten.
Medlemsstaterna får ingå samarbetsavtal som gör det möjligt för den relevanta nationella behöriga myndigheten att centraliserat samla in uppgifter som tillgodoser både de rapporteringskrav som framgår av direktiv 2009/138/EG och de ytterligare rapporteringskrav som framgår av denna förordning, i enlighet med nationell lagstiftning och harmoniserade anvisningar som ECB kan ta fram.
4. De nationella centralbankerna ska informera uppgiftslämnarna om de olika statistiska ändamålen för vilka deras uppgifter samlas in.
Artikel 5
Justeringar för omvärderingar och finansiella transaktioner
Information om justeringar för omvärderingar och finansiella transaktioner, enligt vad som anges i bilaga I och beskrivs i bilaga II, ska inhämtas enligt följande:
a)
Uppgiftslämnare ska rapportera aggregerade uppgifter om justeringar för omvärderingar och/eller finansiella transaktioner i enlighet med den relevanta nationella centralbankens instruktioner.
b)
De nationella centralbankerna ska antingen härleda värdet på värdepapperstransaktionerna från uppgifter avseende värdepapper för värdepapper, eller direkt samla in uppgifter om sådana transaktioner från uppgiftslämnarna värdepapper för värdepapper. De nationella centralbankerna kan använda ett liknande tillvägagångssätt för andra tillgångar än värdepapper när de samlar in uppgifter post för post.
c)
Skattningar av värdet på finansiella transaktioner avseende försäkringstekniska avsättningar som försäkringsbolagen underhåller ska härledas:
i)
av uppgiftslämnarna, i enlighet med den relevanta nationella centralbankens riktlinjer baserat på gemensam bästa praxis definierad på euroområdesnivå, eller
ii)
av den relevanta nationella centralbanken, baserat på uppgifter från försäkringsbolagen.
Artikel 6
Redovisningsregler
1. Om inget annat anges i denna förordning ska de redovisningsregler som försäkringsbolagen tillämpar när de lämnar uppgifter i enlighet med denna förordning vara de som finns i respektive nationella genomföranderegler av direktiv 2009/138/EG eller i andra nationella eller internationella standarder som försäkringsbolagen ska följa baserat på anvisningar från nationella centralbanker.
2. Utöver de krav som framgår av bokföringsregler som försäkringsbolagen följer i enlighet med punkt 1, ska inlåning och lån som innehas av försäkringsbolag och som anges som ”nominellt värde” i tabell 2.1 och tabell 2.2 i bilaga I rapporteras med utestående kapitalbelopp vid slutet av kvartalet. Av- och nedskrivningar som sker enligt gällande redovisningsregler ska exkluderas från detta belopp.
3. Utan att det påverkar rådande redovisningspraxis och nettningsrutiner i euroområdets medlemsstater ska alla finansiella tillgångar och skulder redovisas brutto för statistiska ändamål.
Artikel 7
Undantag
1. 1. Undantag får beviljas för små försäkringsbolag enligt följande:
a)
De nationella centralbankerna får bevilja undantag till de försäkringsbolag med minst marknadsandel enligt definitionen i artikel 35.6 i direktiv 2009/138/EG, förutsatt att de försäkringsbolag som bidrar till den kvartalsvisa aggregerade balansräkningen utgör minst 80 % av den samlade marknadsandelen av försäkringsbolag i var och en av euroområdets medlemsstater.
b)
Försäkringsbolag som beviljats undantag enligt punkt a) ska uppfylla rapporteringskraven enligt artikel 4 på årlig basis så att de försäkringsbolag som bidrar till den årsvisa aggregerade balansräkningen utgör minst 95 % av den samlade marknadsandelen av försäkringsbolag i var och en av euroområdets medlemsstater.
c)
Försäkringsbolag som inte behöver rapportera uppgifter enligt punkterna a) eller (b) ska rapportera en begränsad uppsättning uppgifter i enligt med den relevanta nationella centralbankens anvisningar.
d)
De nationella centralbankerna ska kontrollera att villkoren enligt punkterna a) och b) är uppfyllda i så god tid att de vid behov kan bevilja eller återkalla undantag med verkan från nästkommande kalenderårs början.
2. De nationella centralbankerna får bevilja försäkringsbolag undantag avseende rapporteringen av valutainnehav och inlåning till nominellt värde.
Om uppgifter som samlats in på en högre aggregeringsnivå visar att sedlar, mynt och inlåning från inhemska försäkringsbolag uppgår till mindre än 10 % av den samlade nationella balansräkningen för försäkringsbolag och mindre än 10 % av de samlade stockarna för innehav av sedlar, mynt och inlåning som försäkringsbolagen i euroområdet har, får den relevanta nationella centralbanken besluta att någon rapporteringen av sedlar, mynt och inlåning till nominellt värde inte behövs. Den relevanta nationella centralbanken ska underrätta uppgiftslämnarna om ett sådant beslut.
3. Försäkringsbolagen kan välja att inte utnyttja ett undantag utan i stället fullgöra de fullständiga rapporteringsskyldigheterna enligt artikel 4 Om ett försäkringsbolag gör ett sådant val, måste den relevanta nationella centralbankens medgivande först inhämtas om bolaget senare vill utnyttja undantaget.
Artikel 8
Tidsramar
1. För 2016 ska uppgiftslämnarna, till den relevanta nationella centralbanken eller den relevanta nationella behöriga myndigheten eller båda, i enlighet med lokala samarbetsavtal, överföra nödvändiga kvartalsvisa uppgifter senast åtta veckor efter utgången av det kvartal som uppgifterna avser. Denna tidsfrist kortas därefter ned med en vecka per år och ska vara fem veckor för de kvartalen som slutar under 2019.
2. För 2016 ska uppgiftslämnarna, till den relevanta nationella centralbanken eller den relevanta nationella behöriga myndigheten eller båda, i enlighet med lokala samarbetsavtal, överföra nödvändiga årsvisa uppgifter senast 20 veckor efter utgången av det år som uppgifterna avser. Denna tidsfrist kortas därefter ned med två veckor per år och ska vara 14 veckor för 2019.
Artikel 9
Minimistandarder och nationella rapporteringsförfaranden
1. Uppgiftslämnarna ska uppfylla rapporteringskraven i enlighet med minimistandarderna i bilaga III för överföring, noggrannhet, begreppsmässig överensstämmelse och revidering.
2. De nationella centralbankerna ska fastställa och genomföra de rapporteringsförfaranden som ska följas av uppgiftslämnarna i enlighet med nationella krav. De nationella centralbankerna ska säkerställa att dessa förfaranden medför att de begärda statistiska uppgifterna rapporteras och att de ger möjlighet till vederbörlig kontroll av att minimistandarderna enligt bilaga III för överföring, noggrannhet, begreppsmässig överensstämmelse och revidering följs.
Artikel 10
Fusioner, uppdelningar och omorganisationer
Om en fusion, uppdelning eller någon annan omorganisation som kan påverka fullgörandet av dess skyldigheter på statistikområdet inträffar, ska den berörda uppgiftslämnaren - så snart avsikten att genomföra en sådan åtgärd har offentliggjorts och i god tid innan åtgärden sker - underrätta den relevanta nationella centralbanken, direkt eller via den relevanta nationella behöriga myndigheten, om de förfaranden som planeras för att uppfylla rapporteringskraven enligt den här förordningen.
Artikel 11
Kontroll och obligatorisk insamling
De nationella centralbankerna ska utöva rätten att kontrollera eller att obligatoriskt samla in de uppgifter som uppgiftslämnarna ska lämna i enlighet med denna förordning utan att detta påverkar ECB:s rätt att själv kontrollera eller obligatoriskt samla in sådana uppgifter. Den nationella centralbankerna ska särskilt utöva denna rätt då en uppgiftslämnare inte uppfyller de minimistandarder för överföring, noggrannhet, begreppsmässig överensstämmelse eller revidering som anges i bilaga III.
Artikel 12
Första rapporteringen
1. Den första rapporteringen ska börja med de kvartalsvisa uppgifterna som avser det första kvartalet 2016 och årsvisa uppgifter för 2016.
2. Försäkringsbolag som avses i artikel 7.1 b ska rapportera årsvisa uppgifter från referensåret 2016. Därutöver ska dessa försäkringsbolag, för att sammanställa statistik för undersektorn försäkringsbolag fr.o.m. 2016, rapportera en komplett uppsättning uppgifter i linje med artikel 4.1 a för första kvartalet 2016.
Artikel 13
Slutbestämmelser
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater i enlighet med fördragen.
Utfärdad i Frankfurt am Main den 28 november 2014.