PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 793/2013
ze dne 20. srpna 2013,
kterým se stanoví opatření ve vztahu k Faerským ostrovům, jež mají zajistit zachování populace atlantsko-skandinávského sledě obecného
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1026/2012 ze dne 25. října 2012 o některých opatřeních za účelem zachování populací ryb ve vztahu k zemím, které umožňují neudržitelný rybolov (1), a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Populace atlantsko-skandinávského sledě obecného (též uváděného jako sleď obecný, s jarním třením v norských vodách) je největší populací sledě obecného na světě. Z této populace pochází odlovy v řádu jednoho až dvou milionů tun. Intenzivní využívání populace v důsledku nadměrného rybolovu nicméně vedlo k jejímu vyčerpání a mezi počátkem 70. let a polovinou 90. let minulého století byl na více něž dvě desetiletí ukončen veškerý rybolov, což mělo pro loďstva lovící uvedenou populaci velmi závažné důsledky.
(2)
Od obnovy populace a opětovného zahájení rybolovu v roce 1996 podléhá populace sledě obecného řízení na základě konzultací pěti stran, v jejichž výlučné hospodářské zóně se tato ryba během svého migračního cyklu vyskytuje: jde o Ruskou federaci, Norsko, Faerské ostrovy, Island a Evropskou unii (dále jen „pobřežní státy“).
(3)
Od roku 2007 zahrnovala ujednání dohodnutá při konzultacích pobřežních států konečná pravidla pro rozdělení celkového přípustného odlovu a závazek k zachování relativní stability uvedených podílů pro budoucí roky. Pro populaci atlantsko-skandinávského sledě činily dohodnuté podíly pro Faerské ostrovy 5,16 %, pro Island 14,51 %, pro Unii 6,51 %, pro Norsko 61 % a pro Ruskou federaci 12,82 %. Pobřežní státy se navíc dlouhodobě domluvily na tom, že společně dohodnutá ujednání budou přezkoumávat i revidovat pouze společně, a to na základě nových vědeckých doporučení a k danému datu.
(4)
Aby se usnadnilo stanovení celkových přípustných odlovů, pobřežní státy se na základě dostupných vědeckých poznatků dohodly na dlouhodobém plánu řízení a provedly jej, přičemž daný plán byl v souladu s preventivním přístupem, měl zachovat odlov v rámci bezpečných biologických limitů a byl určen k zajištění udržitelného rybolovu.
(5)
Tento dlouhodobý plán řízení měl zamezit tomu, aby úroveň biomasy u uvedené populace klesla pod 2 500 000 tun, a zároveň bylo třeba vynaložit veškeré úsilí k udržení dané populace nad 5 000 000 tun, což je úroveň, u níž se předpokládá maximální udržitelný výnos. K tomu mělo dojít omezením odlovu způsobem, jenž by odpovídal úmrtnosti způsobené rybolovem na úrovni 0,125. Bylo dohodnuto, že pokud by úroveň biomasy klesla pod úroveň 5 000 000 tun, míra úmrtnosti by měla být snížena, aby se zajistila rychlá obnova dané populace.
(6)
V září 2012 doporučila Mezinárodní rada pro průzkum moří (ICES) v souladu s preventivním přístupem stanoveným v plánu řízení, že celkový přípustný odlov (TAC) pro pět pobřežních států by měl v roce 2013 činit maximálně 619 000 tun, což představuje oproti TAC stanovenému na rok 2012 pokles o 26 %.
(7)
Při konzultacích pobřežních států, které se za účelem ujednání na rok 2013 konaly od října 2012 do ledna 2013, se zástupci Faerských ostrovů důsledně a opakovaně vyjadřovali odmítavě k pokračování stávajícího ujednání o rozdělení podílů. Ujednání na rok 2013 byla nakonec uzavřena dne 18. ledna 2013 pouze čtyřmi pobřežní státy, aby se v nejvyšší možné míře udrželo koordinované řízení populace pobřežními státy. Ve schváleném záznamu z těchto konzultací ze dne 23. ledna 2013 se uvádí, že: „Delegace vyjádřily obavu, že Faerské ostrovy odstoupily od dohody pobřežních států bez předchozího oznámení“. Vzhledem k odstoupení Faerských ostrovů z konzultací není možné, aby se na ujednáních dohodlo všech pět smluvních stran, a proto se zbývající čtyři strany dohodly na zohlednění rybolovných zájmů Faerských ostrovů tím, že jim vyhradí jejich tradiční podíl, tj. podíl, který Faerským ostrovům příslušel od ujednání na rok 2007 a jenž odpovídal 31 000 tunám (5,16 % celkového přípustného odlovu).
(8)
Během konzultací pobřežních států konaných do 23. ledna 2013 nevznesli zástupci Faerských ostrovů žádný požadavek ohledně přesného podílu, nepřednesli žádný písemný ani ústní návrh nového ujednání o podílech, nezapojili se do jednání čtyř dalších stran ani nevyvinuli snahu o spolupráci při diskuzi o ujednáních na rok 2013.
(9)
Ministr pro odvětví rybolovu Faerských ostrovů oznámil v prohlášení ze dne 26. března 2013, že pro loďstvo Faerských ostrovů bylo jednostranně stanoveno omezení odlovu ve výši 105 230 tun, což představuje 17 % doporučeného celkového přípustného odlovu neboli víc než třikrát větší podíl, než by odpovídal uplatňovanému podílu z předchozích ujednání, a zvýšení podílu Faerských ostrovů oproti roku 2012 o 145 %. Uvedené jednostranné prohlášení je třeba posoudit s ohledem na výše uvedené vědecké doporučení snížit odlov v roce 2013 o 26 %. Tímto prohlášením se Faerské ostrovy též de facto zřekly společně dohodnutého plánu řízení.
(10)
Uvedenými kroky Faerské ostrovy zhatily spolupráci s Unií a ostatními pobřežními státy při řízení populace společného zájmu, atlantsko-skandinávského sledě obecného, a nedodržely závazky podle čl. 61 odst. 2, čl. 63 odst. 1 a 2, článků 118, 119 a 300 Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 (UNCLOS) a článků 5 a 6 a čl. 8 odst. 1 a 2 Dohody OSN o provedení ustanovení Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 o zachování a řízení tažných populací ryb a vysoce stěhovavých rybích populací (UNFSA).
(11)
Pokud by bylo dosaženo omezení odlovu stanovených čtyřmi pobřežními státy a Faerskými ostrovy, činil by celkový odlov 692 290 tun, což by oproti doporučenému TAC představovalo nadměrný odlov. Podle posouzení a prognóz odlovu, které rada ICES vypracovala v rámci poradenství pro řízení rybolovného období 2013 (2), by takovýto odlov vedl na začátku roku 2014 k biomase reprodukující se populace na úrovni 4 200 000 tun, což je pod úrovní 5 000 000 tun, u níž se očekává maximální udržitelný výnos.
(12)
Nové veřejně dostupné vědecké důkazy poskytnuté radou ICES v květnu 2013 (3) navíc potvrzují, že dlouhodobý plán řízení ve své stávající podobě (s cílem úmrtnosti způsobené rybolovem v míře 0,125) je preventivní povahy, zatímco zvýšením cíle úmrtnosti způsobené rybolovem na hodnotu 0,15, jež je rovnocenná hodnotě vyplývající ze zvýšení podílu Faerských ostrovů, plán tuto preventivní povahu ztratí a souvisí s tím zvýšené nebezpečí vyčerpání stavu této populace.
(13)
Podle článku 3 nařízení (EU) č. 1026/2012 může být země označena za zemi umožňující neudržitelný rybolov v případě, že: a) nespolupracuje na řízení populace společného zájmu zcela v souladu s ustanoveními Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 (UNCLOS) a Dohody OSN o provedení ustanovení Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 o zachování a řízení tažných populací ryb a vysoce stěhovavých rybích populací ze dne 4. srpna 1995 (UNFSA) nebo jakékoli jiné mezinárodní dohody nebo normy mezinárodního práva a b) buď: i) nepřijala potřebná opatření na řízení rybolovu, nebo ii) přijala opatření na řízení rybolovu bez náležitého ohledu na práva, zájmy a povinnosti jiných zemí a Unie a tato opatření na řízení rybolovu, posuzovaná ve spojení s opatřeními přijatými jinými zeměmi a Unií, vedou k rybolovné činnosti, která by u populace mohla mít za následek vznik neudržitelného stavu.
(14)
Na základě výše uvedených hledisek splňují Faerské ostrovy všechna kritéria, aby byly označeny za zemi umožňující neudržitelný rybolov, a Komise tak může přijmout opatření stanovená v nařízení (EU) č. 1026/2012.
(15)
Podle článku 6 nařízení (EU) č. 1026/2012 se Komise rozhodnutím ze dne 17. května 2013 (4) a dopisem z téhož dne odhodlala oznámit autonomní vládě Faerských ostrovů a vládě Dánska svůj záměr označit Faerské ostrovy za zemi umožňující neudržitelný rybolov a uvedla důvody pro uvedené označení a popis možných opatření, která lze podle uvedeného nařízení přijmout. Autonomní vláda Faerských ostrovů potvrdila přijetí uvedeného dopisu téhož dne.
(16)
Autonomní vláda Faerských ostrovů odpověděla na oznámení dne 17. června 2013, přičemž tvrzení přeložená Komisí zpochybnila vlastními argumenty, jimiž bylo, že Faerské ostrovy neodstoupily z procesu konzultací, jsou i nadále odhodlány nalézt projednané řešení ohledně rozdělení dané populace a EU nemá právo používat donucovací opatření. Vláda nicméně nikterak nevyjádřila úmysl změnit své rozhodnutí ohledně neudržitelného omezení odlovu na rok 2013, ani neposkytla žádné jasné odůvodnění svého vysokého omezení odlovu na rok 2013, s výjimkou nepodloženého tvrzení o „zvýšeném výskytu této populace v posledních letech v námořních oblastech spadajících pod jurisdikci Faerských ostrovů“.
(17)
Komise prověřila v dané záležitosti stávající vědeckou literaturu a nalezla pouze tvrzení ukazující na příležitostný delší výskyt sledě obecného ve vodách Faerských ostrovů v daném období, ovšem neshledala žádný odkaz, jenž by umožňoval výklad tohoto jevu jakožto stabilní nebo trvalé zvýšení množství této populace. Pokud jde o argument Faerských ostrovů, že v roce 2014 stav populace poklesne tak pod úroveň maximálního udržitelného výnosu v každém případě, a nikoli v důsledku jejich jednostranně navýšeného podílu, je třeba poznamenat, že podle nejnovějších vědeckých doporučení (viz výše 12. bod odůvodnění) se populace sice může obnovit na úroveň maximálního udržitelnému výnosu, dojde-li však ke zvýšení stávající cílové úrovně úmrtnosti způsobené rybolovem na hodnotu rovnocennou hodnotě vyplývající ze zvýšení podílu Faerských ostrovů, bude tato populace setrvávat pod úrovní maximálního udržitelnému výnosu po delší dobu a nebezpečí vyčerpání stavu této populace bude vyšší.
(18)
Na základě podrobného rozboru argumentů autonomní vlády Faerských ostrovů došla Komise k závěru, že tyto argumenty nevyvracejí důvody z oznámení Komise, ani nepředstavují objektivní důvod ospravedlňující nedostatečnou spolupráci této země. Tento závěr společně s neochotou k nápravě jednostranných omezení odlovů na rok 2013 vedou Komisi k závěru, že Faerské ostrovy nadále splňují kritéria pro to, aby byly označeny za zemi umožňující neudržitelný rybolov.
(19)
Komise má tudíž za to, že je nutné přijmout opatření podle článku 4 nařízení (EU) č. 1026/2012.
(20)
Tato opatření musí být účinná a přiměřená pro dosažení cíle ochrany a měla by Faerským ostrovům zabránit v tom, aby k pokračování neudržitelného rybolovu sledě obecného využívaly trhy, přístavy a zařízení Unie.
(21)
Kromě toho Komise zhodnotila ekologické, obchodní, hospodářské a sociální účinky daných opatření v krátkodobém a dlouhodobém horizontu, která mohou být přijata podle čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 1026/2012, jakož i administrativní zátěž související s jejich prováděním.
(22)
Na základě tohoto hodnocení se zdá být vhodné přijmout jako první krok některá opatření uvedená v čl. 4 odst. 1 písm. c), d), e) a i) nařízení (EU) č. 1026/2012. Pokud by se tato opatření ukázala jako neúčinná a Faerské ostrovy by i nadále umožňovaly neudržitelný rybolov, lze zavést i další opatření.
(23)
Faerský rybolov sledě obecného provozovaný plavidly lovícími pomocí vlečných sítí pelagické druhy může být v chladnějších měsících roku cíleným rybolovem, ale koncem jara a v létě, kdy jsou sledi obecní a makrely obecné loveny v obdobném množství, je rybolovem smíšeným. Oba druhy může během rybolovného období odlovit stejné plavidlo při stejném vytažení sítě v rámci téhož rybářského výjezdu nebo v tomtéž lovišti. Makrela obecná je tak přidruženým druhem sledě obecného. Dalším odlovem a vývozem nakrely obecné by proto byly Faerské ostrovy vedeny k dalšímu odlovu vysokého množství sledě obecný, jenž je nevyhnutelným vedlejším úlovkem, a to i v případě, že by sleď obecný nemohl být do Unie vyvážen. Proto pokud by se do opatření nezahrnul dovoz makrely obecné, byla by oslabena účinnost zákazu dovozu sledě obecného jako prostředku, který má k zabránit dalším škodám ve vztahu k udržitelnosti populace sledě obecného. Makrela obecná žije natolik na stejném teritoriu jako sleď obecný, že při lovu makrely obecné v lovištích pod kontrolou Faerských ostrovů vždy hrozí riziko, že dojde i k odlovu sledě obecného. Z tohoto důvodu existuje u všech makrel obecných pod kontrolou Faerských ostrovů pravděpodobnost, že by mohly být uloveny společně se sleděm obecným. V důsledku této skutečnosti by se v zájmu účinnosti měla obchodní opatření vztahovat jak na sledě obecného, tak na makrelu obecnou.
(24)
Při posuzování přiměřenosti opatření, a zejména při rozhodování o tom, zda by se omezení obchodu s hlavními druhy ulovenými při rybolovu sledě obecného měla týkat jen určitého množství, nebo zda by měl být zakázán veškerý dovoz, Komise zkoumala, zda by jako přiměřenější opatření mohla být oproti úplnému zákazu dovozu všech produktů vyrobených ze sledě obecného nebo makrely obecné nebo produktů obsahujících tyto ryby zamýšlena i jiná alternativní opatření. Posuzovány byly tři možné varianty: i) množstevní omezení všech produktů, jimiž by se dovoz omezil na tradiční obchodní výměny, ii) úplný zákaz pouze čerstvých, zmrazených nebo konzervovaných ryb, kromě složitějších výrobků, jako je rybí moučka a tuk a iii) zákaz dovozu omezený pouze na sledě obecného a produkty z něj. Zatímco první z těchto tří variant by mohla být vzhledem ke značnému významu vývozu rybí moučky z Faerských ostrovů do EU velmi účinnou, považuje se v této fázi za příliš zatěžující, zejména přihlédne-li se ke skutečnosti, že tento krok může jednak ovlivnit ta odvětví rybolovu Faerských ostrovů, která přímo nesouvisí s odvětvím pelagického rybolovu, a zároveň vytvoří vysokou administrativní zátěž v souvislosti s rozbory vzorků rybí moučky a tuku ve specializovaných laboratořích za účelem určení jejich druhového složení. Třetí varianta, jak je uvedeno výše, se považuje za neúčinnou, pokud mohou být její případné hospodářské důsledky snadno kompenzovány vývozem makrely obecné. Z tohoto důvodu skýtá největší rovnováhu mezi prostředky a jejich žádoucími účinky druhá alternativa, přičemž k dosažení potřebného výsledku neexistují žádná jiná méně obtížná opatření.
(25)
Při posuzování přiměřenosti Komise rovněž zkoumala, zda nejsou zapotřebí i jiná opatření než omezení dovozu, zejména pak omezení vztahující se na využívání přístavů. Jelikož jsou přístavy využívány pro doplňování paliva, vykládku, výměnu posádky, opravy a odpočinek posádky, a představují tak běžné a nezbytné činnosti spojené s lovem sledě obecného, dospěla Komise k závěru, že tato opatření jsou rovněž nezbytná a neexistují žádná jiná, méně omezující opatření, jimiž by se za účelem postihu neudržitelného lovu sledě obecného loďstvům Faerských ostrovů zabránilo využívat zařízení EU.
(26)
Při hodnocení ekologických, obchodních, hospodářských a sociálních účinků opatření v krátkodobém a dlouhodobém horizontu, jakož i administrativní zátěže související s prováděním těchto opatření lze dospět k závěru, že opatření jsou přiměřená a nebudou mít nepřijatelné účinky ani nevytvoří nepatřičnou zátěž. Opatření jsou šetrná vůči životnímu prostředí, neboť se předpokládá, že přispějí k lepší udržitelnosti populace sledě obecného. Obchodní účinky opatření budou mírné, neboť jakkoli lze očekávat bezprostřední hospodářský dopad, ve střednědobém horizontu bude možné nalézt alternativní mechanismy obchodní výměny a neočekává se, že by v rámci EU byly nakonec problémy se zásobováním. Hospodářské a sociální účinky by měly být v krátkodobém horizontu mírné, neboť budou souviset s obchodními účinky; ovšem ve střednědobém a dlouhodobém horizontu budou, pakliže se opatřeními dosáhne požadovaných dopadů, tyto účinky nevyhnutelně velmi příznivé, a to zvláště pro loďstva, která z hospodářského hlediska značně závisejí na lovu pelagických ryb. Administrativní zátěž v souvislosti s danými opatřeními bude poměrně nízká, uvážíme-li, že většinou kontrolních prostředků (včetně personálu) potřebných k prosazování opatření již členské státy disponují.
(27)
Na závěr Komise přezkoumala slučitelnost opatření s mezinárodním právem a došla k závěru, že se týkají vyčerpatelné populace ryb a mají zamezit nadměrnému využívání populace, jelikož cílem těchto opatření je udržet populaci atlantsko-skandinávského sledě obecného v rámci bezpečných biologických limitů. Tato opatření platí ve spojení s vlastními opatřeními Unie pro zachování zdrojů (čl. 5 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 1026/2012). Unie zejména v souladu s doporučením Mezinárodní rady pro průzkum moří (ICES) snížila svůj odlov o 26 % a v plném rozsahu uplatňuje podmínky a omezení dlouhodobého plánu řízení, na němž se pobřežní státy dohodly a uplatňují jej od roku 1999 a který rada ICES v květnu 2013 opětovně potvrdila jako plán, jenž je v souladu s preventivním přístupem, i jako správný řídicí přístup pro zachování odlovu v rámci bezpečných biologických limitů. Kromě toho pro nárok Faerských ostrovů na větší podíl na rybolovu atlantsko-skandinávského sledě obecného neexistují nezvratné vědecké důkazy a z tohoto důvodu by bylo vhodné odlov Faerských ostrovů snížit ve smyslu doporučení rady ICES na rok 2013.
(28)
V důsledku uvedených skutečností by jako první krok měla být přijata opatření, která by zahrnovala: a) zákaz dovozu sledě obecného a makrely obecné z atlantsko-skandinávských populací a produktů rybolovu obsahujících tyto ryby nebo produktů z nich vyrobených a b) omezení využívání přístavů Unie plavidly provozujícími rybolov populací atlantsko-skandinávského sledě obecného a makrely obecné pod kontrolou Faerských ostrovů a plavidly přepravujícími ryby nebo produkty rybolovu pocházející z uvedeného rybolovu. Za účelem snazšího prosazování opatření vztahujících se na plavidla, která provozují lov příslušných populací sledě obecného nebo makrely obecné či která přepravují ryby a produkty rybolovu pocházející z těchto populací, by členským státům měly být poskytnuty seznamy těchto plavidel. Aby bylo možné určit, zda byly sleď obecný či makrela obecná uloveny pod kontrolou Faerských ostrovů, měl by se využívat systém osvědčení o úlovku uvedený v kapitole III nařízení Rady (ES) č. 1005/2008 ze dne 29. září 2008, kterým se zavádí systém Společenství pro předcházení, potírání a odstranění nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu, mění nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1936/2001 a (ES) č. 601/2004 a zrušují nařízení (ES) č. 1093/94 a (ES) č. 1447/1999 (5).
(29)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení označuje Faerské ostrovy za zemi umožňující neudržitelný rybolov populace atlantsko-skandinávského sledě obecného a stanoví ve vztahu k Faerským ostrovům opatření k zajištění dlouhodobého zachování této populace.
Článek 2
Oblast působnosti a cíle
Toto nařízení se použije na rybolov atlantsko-skandinávského sledě obecného provozovaný pod kontrolou Faerských ostrovů. Má za cíl zajistit dlouhodobou udržitelnost populace atlantsko-skandinávského sledě obecného.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
a)
„populací atlantsko-skandinávského sledě obecného“ se rozumí populace sledě obecného (Clupea harengus) v podoblastech ICES (Mezinárodní rady pro průzkum moří) I, II, V, XII a XIV (6);
b)
„atlantsko-skandinávským sleděm obecným“ se rozumí ryba z populace atlantsko-skandinávského sledě obecného;
c)
makrela obecná je rybou druhu Scomber scombrus, která byla ulovena v oblastech výskytu atlantsko-skandinávského sledě obecného;
d)
výrazem „uloven pod kontrolou Faerských ostrovů“ se rozumí uloven plavidly plujícími pod vlajkou Faerských ostrovů nebo plavidly plujícími pod vlajkou jiného státu, které mají povolení k rybolovu ve výlučné hospodářské zóně Faerských ostrovů nebo byly pronajaty faerskou společností či faerskými orgány.
Článek 4
Označení
Faerské ostrovy se označují za zemi umožňující neudržitelný rybolov populace atlantsko-skandinávské sledě obecného.
Článek 5
Opatření
1. Na území Unie, včetně za účelem překládky v přístavech, se zakazuje vstup ryb nebo produktů rybolovu stanovených v příloze, které sestávají ze sledě obecného nebo makrely obecné ulovených pod kontrolou Faerských ostrovů, které jsou z nich vyrobeny nebo které je obsahují.
2. Zakazuje se využívání přístavů Unie plavidly plujícími pod vlajkou Faerských ostrovů lovícími populace atlantsko-skandinávského sledě obecného nebo makrely obecné a plavidly přepravujícími ryby nebo produkty rybolovu pocházející z atlantsko-skandinávského sledě obecného nebo makrely obecné, které byly uloveny plavidly plujícími pod vlajkou uvedené země nebo plavidly, jež mají od uvedené země povolení a plují pod vlajkou jiného státu. Tento zákaz se nepoužije v případě vyšší moci nebo nouze ve smyslu článku 18 Úmluvy Organizace spojených národů z roku 1982 o mořském právu, pokud jde o služby, které jsou nezbytně nutné pro nápravu těchto situací.
Článek 6
Provádění
1. Příslušné orgány členských států využijí systém osvědčení o úlovku uvedený v kapitole III nařízení (ES) č. 1005/2008, aby určily všechny produkty, na které se vztahuje zákaz uvedený v čl. 5 odst. 1 tohoto nařízení.
2. Pro snazší provádění zákazu stanoveného v čl. 5 odst. 2 obdrží členské státy orientační seznamy plavidel, jež dle spolehlivých zdrojů údajů provozovaly nebo v současnosti provozují rybolov populace atlantsko-skandinávského sledě obecného nebo makrely obecné pod kontrolou Faerských ostrovů.
Článek 7
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 20. srpna 2013.
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 793/2013
av den 20 augusti 2013
om åtgärder avseende Färöarna för att säkerställa bevarandet av det atlantoskandiska sillbeståndet
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1026/2012 av den 25 oktober 2012 om vissa åtgärder i syfte att bevara fiskbestånd i fråga om länder som tillåter ohållbart fiske (1), särskilt artikel 4, och
av följande skäl:
(1)
Beståndet av atlantoskandisk sill (även kallad norsk vårlekande sill) är det största sillbeståndet i världen. Det ger fångster på en till två miljoner ton. Ett kraftigt överfiske ledde emellertid till beståndskollaps och till upphörande av allt fiske under mer än två decennier mellan början 1970-talet och mitten av 1990-talet, med mycket allvarliga konsekvenser för de flottor som fiskade detta bestånd.
(2)
Sedan beståndet återhämtat sig och fisket återupptogs 1996, har beståndet av atlantoskandisk sill förvaltats genom samråd mellan de fem parter genom vars exklusiva ekonomiska zon (EEZ) den aktuella arten passerar under migrationscykeln: Ryssland, Norge, Färöarna, Island och Europeiska unionen (nedan kallade kuststaterna).
(3)
De avtalsarrangemang som kuststaterna enats om genom samråd omfattar sedan 2007 slutgiltiga regler om fördelningen av den totala tillåtna fångstmängden och ett åtagande att upprätthålla relativ stabilitet vad avser andelarna under kommande år. De andelar som fastställdes för beståndet av atlantoskandisk sill var 5,16 % för Färöarna, 14,51 % för Island, 6,51 % för unionen, 61 % för Norge och 12,82 % för Ryssland. Kuststaterna hade dessutom en mångårig överenskommelse om att endast tillsammans se över och revidera de gemensamt överenskomna förvaltningsåtgärderna på grundval av nya vetenskapliga rön och senast ett visst datum.
(4)
För att underlätta fastställande av totala tillåtna fångstmängder godkände och genomförde kuststaterna, på grundval av tillgängliga vetenskapliga kunskaper, en långsiktig förvaltningsplan baserad på försiktighetsmetoden, vars syfte är att hålla fångsterna inom säkra biologiska gränser och säkra ett hållbart fiske.
(5)
Den långsiktiga förvaltningsplanens syfte var att förhindra beståndets biomassa från att minska till en nivå under 2 500 000 ton och att sätta in alla krafter för att hålla den över 5 000 000 ton, den nivå vilken man ansåg skulle medge ett maximalt hållbart uttag. Detta skulle ske genom att fångsterna begränsades på ett sätt som var förenligt med en fiskeridödlighet på 0,125. Man enades om att i den händelse biomassan sjönk under 5 000 000 ton skulle fiskeridödligheten minskas för att säkerställa en snabb återhämtning av beståndet.
(6)
I september 2012 rekommenderade Internationella havsforskningsrådet (Ices) i enlighet med den försiktighetsmetod som anges i förvaltningsplanen, att den totala tillåtna fångstmängden (TAC) för de fem kuststaterna borde vara högst 619 000 ton år 2013, vilket innebär en minskning med 26 % jämfört med den högsta tillåtna fångstmängd som fastställts för 2012.
(7)
I de samråd mellan kuststaterna (med början oktober 2012 och fram till slutet av januari 2013) där man förhandlade om villkoren för 2013, upprepade Färöarnas företrädare konsekvent sin vägran att fortsätta det nuvarande fördelningsavtalet. Arrangemang för 2013 ingicks slutligen den 18 januari 2013 av endast fyra kuststater, i syfte att så långt som möjligt bibehålla kuststaternas samordnade förvaltning av beståndet. I de godkända slutsatserna från samråden, daterade den 23 januari 2013, anges följande: ”Delegationerna uttryckte sin oro över att Färöarna har dragit sig ur kuststatsavtalet utan föregående anmälan”. Då det var omöjligt att enas om ett avtal med fem parter efter det att Färöarna dragit sig ur samråden, enades de kvarvarande fyra parterna om att beakta Färöarnas fiskeintressen och avsätta deras traditionella andel, dvs. den andel som Färöarna har sedan 2007 och som motsvarar 31 000 ton (5,16 % av TAC).
(8)
Under kuststaternas samråd fram till den 23 januari 2013 gjorde Färöarnas företrädare inte anspråk på någon exakt andel, de kom inte med några skriftliga eller muntliga förslag till ett nytt fördelningsavtal, de sökte ingen dialog med de fyra andra parterna och de gjorde inga ansträngningar att samarbeta i samband med diskussionen om ett avtal för 2013.
(9)
Färöarnas fiskeminister offentliggjorde i ett uttalande av den 26 mars 2013 att en fångstbegränsning på 105 230 ton hade fastställts ensidigt för den färöiska flottan, vilket motsvarar 17 % av rekommenderad TAC eller en mer än tre gånger så stor andel jämfört med andelen enligt de tidigare avtalen och en ökning med 145 % av deras andel 2012. Det ensidiga uttalandet måste bedömas mot bakgrund av den ovannämnda vetenskapliga rekommendationen att minska fångsterna med 26 % under 2013. Med det uttalandet överger Färöarna också rent faktiskt den gemensamt antagna förvaltningsplanen.
(10)
Genom dessa åtgärder har Färöarna underlåtit att samarbeta med unionen och med de andra kuststaterna om förvaltningen av ett bestånd av gemensamt intresse, atlantoskandisk sill och har underlåtit att uppfylla skyldigheterna enligt artiklarna 61.2, 63.1 och 63.2, 118, 119 och 300 i Förenta nationernas havsrättskonvention av den 10 december 1982 (Unclos) och artiklarna 5, 6, 8.1 och 8.2 i Förenta nationernas avtal om genomförande av bestämmelserna i Förenta nationernas havsrättskonvention av den 10 december 1982 om bevarande och förvaltning av gränsöverskridande fiskbestånd och långvandrande fiskbestånd (Unfsa).
(11)
Om de fångstgränser som fastställts av de fyra kuststaterna och Färöarna uppnås kommer den totala fångsten att uppgå till 692 290 ton; detta skulle innebära överfiske jämfört med rekommenderad TAC. Enligt de bedömningar och fångstprognoser som gjordes av Ices i samband med de utlåtanden som ligger till grund för förvaltningen av 2013 års fiskesäsong (2), skulle en sådan fångst leda till att lekbeståndets biomassa (SSB) hamnar på 4 200 000 ton i början av 2014, dvs. gott och väl under de 5 000 000 ton som är den nivå som anses förenlig med ett maximalt hållbart uttag.
(12)
Dessutom bekräftar nya allmänt tillgängliga vetenskapliga rön från Ices i maj 2013 (3) att den långsiktiga förvaltningsplanen med dagens utformning (med sikte på en fiskeridödlighet på 0,125) överensstämmer med försiktighetsmetoden. En ökning av målnivåerna för fiskeridödligheten till värdet 0,15 (vilket motsvarar det värde som följer av ökningen av Färöarnas andel) kommer att göra att planen inte överensstämmer med försiktighetsmetoden med tillhörande ökad risk för beståndskollaps.
(13)
Enligt artikel 3 i förordning (EU) nr 1026/2012 får ett land identifieras som ett land som tillåter icke hållbart fiske om a) det underlåter att samarbeta i förvaltningen av ett bestånd av gemensamt intresse i full överensstämmelse med bestämmelserna i Förenta nationernas havsrättskonvention av den 10 december 1982 (Unclos) och Förenta nationernas avtal om genomförande av bestämmelserna i Förenta nationernas havsrättskonvention av den 10 december 1982 om bevarande och förvaltning av gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd av den 4 augusti 1995 (Unfsa), eller något annat internationellt avtal eller någon annan norm i internationell rätt, och och b) det antingen i) underlåter att vidta nödvändiga fiskeriförvaltningsåtgärder, eller ii) vidtar fiskeriförvaltningsåtgärder utan att beakta andra länders och unionens rättigheter, intressen och skyldigheter, och dessa fiskeriförvaltningsåtgärder, när de beaktas tillsammans med åtgärder som har vidtagits av andra länder och unionen, leder till fiskeverksamheter som skulle kunna resultera i att beståndets tillstånd blir ohållbart.
(14)
Mot bakgrund av ovannämnda överväganden uppfyller Färöarna alla kriterier för att identifieras som ett land som tillåter ohållbart fiske, och kommissionen kan därför anta de åtgärder som föreskrivs i förordning (EU) nr 1026/2012.
(15)
Kommissionen beslutade att, i enlighet med artikel 6 i förordning (EU) nr 1026/2012, genom beslut av den 17 maj 2013 (4) och en skrivelse av samma datum underrätta Färöarnas landsstyre och Danmarks regering om sin avsikt att identifiera Färöarna som ett land som tillåter ohållbart fiske, ange skälen för denna identifiering och beskriva möjliga åtgärder som kan vidtas i enlighet med den förordningen. Färöarnas landsstyre bekräftade mottagandet av skrivelsen samma dag.
(16)
Färöarnas landsstyre besvarade underrättelsen den 17 juni 2013 och bestred kommissionens argument med sina egna argument, nämligen att de har inte har dragit sig ur samråden, att de fortfarande försöker att finna en förhandlingslösning när det gäller fördelningen av bestånden och att EU inte har rätt att använda tvångsmedel. De uttryckte dock ingen avsikt att ändra sitt beslut om de ohållbara fångstbegränsningarna för 2013 och uppgav inte heller något klart skäl för sin höga fångstbegränsning för 2013, utöver ett icke underbyggt påstående om ”ökad förekomst av detta bestånd under de senaste åren i havsområden under färöisk jurisdiktion”.
(17)
Kommissionen granskade befintlig vetenskaplig litteratur i ämnet och fann endast utlåtanden som pekar på att sill tillfälligtvis förekommer under längre tid i färöiska vatten under fiskesäsongen. Den fann emellertid inga uppgifter som gjorde det möjligt att tolka detta fenomen som en stabil eller permanent ökning av förekomsten. När det gäller Färöarnas argument att beståndet kommer att hamna under nivån för maximalt hållbart uttag under 2014 under alla omständigheter, och inte som en följd av deras ökade ensidiga andel, bör det noteras att beståndet, enligt det senaste vetenskapliga utlåtandet (se skäl 12 ovan), skulle kunna återhämta sig till en nivå som är förenlig med maximalt hållbart uttag. Det kommer dock att stanna under den nivån under en längre tid och löpa högre risk för kollaps om den nuvarande fiskedödligheten ökar till en nivå motsvarande den som följer av den ökade färöiska andelen.
(18)
Efter en grundlig analys av Landsstyrets argument drog kommissionen slutsatsen att argumenten inte vederlägger de skäl som ligger till grund för kommissionens underrättelse och att de inte utgör ett objektivt skäl som kan motivera landets bristande samarbete. Denna slutsats, tillsammans med oviljan att korrigera de ensidiga fångstbegränsningarna för 2013, föranledde kommissionen att dra slutsatsen att Färöarna fortfar att uppfylla kriterierna för att identifieras som ett land som tillåter ohållbart fiske.
(19)
Kommissionen anser därför att det är nödvändigt att vidta åtgärder i enlighet med artikel 4 i förordning (EU) nr 1026/2012.
(20)
Åtgärderna antas i bevarandesyfte och måste därför vara effektiva och proportionella, och de bör förhindra att Färöarna utnyttjar unionens marknader, hamnar och anläggningar för att upprätthålla sitt ohållbara fiske efter sill.
(21)
Kommissionen har dessutom granskat de miljömässiga, handelsmässiga, ekonomiska och sociala effekterna (både på kort och på lång sikt) av de åtgärder som får vidtas i enlighet med artikel 4.1 i förordning (EU) nr 1026/2012, liksom den administrativa börda som är förknippad med deras tillämpning.
(22)
På grundval av denna utvärdering förefaller det lämpligt att som ett första steg anta vissa åtgärder som förtecknas i leden c, d, e och i, i artikel 4.1 i förordning (EU) nr 1026/2012. Skulle dessa åtgärder visa sig vara ineffektiva och skulle Färöarna fortsätta att tillåta ohållbart fiske, kan ytterligare åtgärder fastställas.
(23)
Det färöiska sillfisket sker med flyttrål och kan under årets kallare månader vara riktat fiske, men är som regel blandfiske under senvåren och sommaren då sill och makrill fångas i ungefär lika stora volymer. Båda arterna kan fångas av samma fartyg i samma drag, under samma fiskeresa eller i samma fiskeområden under hela säsongen. Makrill är därför en associerad art till sill. Genom att fortsätta att fånga och exportera makrill skulle Färöarna därför ledas till att också fortsätta att fånga stora mängder av sill, som är en nödvändig bifångst, även om sill inte skulle kunna exporteras till unionen. Om åtgärderna inte även omfattar makrillimporten undergrävs importförbudet mot sill och blir mindre effektivt som medel att förhindra ytterligare skada för sillbeståndets hållbarhet. Makrillen lever så ofta tillsammans med makrill att det, vid fisken som står under färöiskt överinseende, alltid finns en risk att fånga sill vid makrillfiske. All makrill som fångas under överinseende av Färöarna kan sålunda ha fångats tillsammans med sill. Därför bör handelsåtgärderna, för att kunna vara effektiva, omfatta både sill och makrill.
(24)
I samband med bedömningen av huruvida åtgärderna var proportionella, särskilt vid beslutet om huruvida restriktionerna för handel med de viktigaste arter som fångas under sillfisket borde begränsas till en viss mängd eller om all import skulle förbjudas, undersökte kommissionen om alternativa åtgärder till ett totalt förbud mot import av alla produkter framställda av eller innehållande sill eller makrill skulle kunna anses vara mer proportionella åtgärder. Tre möjliga alternativ har bedömts: i) en kvantitativ restriktion för alla produkter, som begränsar importen till den traditionella handeln, ii) ett totalförbud endast mot färsk och fryst fisk och fiskkonserver som inte inbegriper mer bearbetade produkter som t.ex. fiskmjöl och fiskolja, och iii) ett importförbud enbart begränsat till sill och sillprodukter. Det första av dessa tre alternativ skulle visserligen kunna vara mycket effektivt med tanke på den omfattande fiskmjölsexporten från Färöarna till EU, men det anses vara alltför betungande i detta skede. Särskilt med beaktande av att det å ena sidan kan påverka sektorer i den färöiska fiskeindustrin som inte har något direkt samband med den pelagiska fångstsektorn och det å andra sidan kommer att skapa en hög administrativa börda i samband med analysen av prover av fiskmjöl och fiskolja i specialiserade laboratorier när man ska fastställa deras sammansättning i fråga om arter. Det tredje alternativet enligt ovan anses ineffektivt så länge dess potentiella ekonomiska konsekvenser lätt kan uppvägas av makrillexporten. Det andra alternativet erbjuder därför den bästa balansen mellan medel och önskad effekt, och det finns inga mindre betungande åtgärder att tillgå om man vill uppnå nödvändiga resultat.
(25)
Vid bedömningen av proportionaliteten undersökte kommissionen också om det är nödvändigt med andra åtgärder utöver importrestriktionerna, särskilt restriktioner vad gäller utnyttjande av hamnar. Eftersom utnyttjandet av hamnar för tankning, landning, utbyte av besättningar, reparationer och vila utgör löpande och nödvändig verksamhet i samband med sillfångst, drog kommissionen slutsatsen att sådana åtgärder också är nödvändiga och att det inte finns några alternativa mindre begränsande åtgärder för att undvika att Färöarnas fiskeflottor utnyttjar EU:s anläggningar och resurser för att bedriva ohållbart sillfiske.
(26)
Vid en utvärdering av de miljömässiga, handelsmässiga, ekonomiska och sociala effekterna av åtgärderna på kort och lång sikt, samt den administrativa bördan i samband med deras genomförande, blir slutsatsen att åtgärderna är rimliga och inte kommer att få oacceptabla effekter eller skapar en otillbörlig börda. Miljöeffekterna av åtgärderna är sunda, eftersom de förväntas bidra till ökad hållbarhet för sillbeståndet. Handelseffekterna kommer att bli måttliga - visserligen kan omedelbara ekonomiska effekter förväntas, men det går att finna alternativa handelsmekanismer på medellång sikt och i slutändan väntas försörjningen inte bli otillräcklig i EU. De ekonomiska och sociala effekterna förväntas bli måttliga på kort sikt, eftersom de kommer att följa handelseffekterna; om åtgärderna får önskat resultat kommer de på medellång och längre sikt emellertid att bli mycket positiva, särskilt för en rad flottor vars ekonomiska beroende av det pelagiska fisket är mycket stort. Den administrativa bördan till följd av åtgärderna kommer att bli relativt liten om man beaktar att de flesta kontrollmedel, inbegripet personal, som krävs för att genomföra åtgärderna i medlemsstaterna redan finns.
(27)
Kommissionen har slutligen undersökt huruvida åtgärderna är förenliga med internationell rätt och dragit slutsatsen att de avser bevarandet av ett uttömligt fiskbestånd och syftar till att effektivt undvika överutnyttjande av beståndet eftersom åtgärderna syftar till att bevara det atlantoskandiska sillbeståndet inom säkra biologiska gränser. Åtgärderna tillämpas tillsammans med unionens egna bevarandeåtgärder (artikel 5.1 b i förordning (EU) nr 1026/2012). Unionen reducerar i synnerhet sina fångster med 26 % i linje med Internationella havsforskningsrådets (Ices) rekommendation, och tillämpar till fullo villkoren och begränsningarna i den långsiktiga förvaltningsplan som har överenskommits och tillämpats av kuststaterna sedan 1999 och ånyo bekräftades av Ices i maj 2013 såsom varande förenlig med försiktighetsmetoden och som anses vara korrekt förvaltningsmetod för att hålla upptagningen inom säkra biologiska gränser. Några avgörande vetenskapliga belägg finns vidare inte som pekar mot att Färöarna skulle kunna ha rätt till en högre andel i fisket av atlantoskandisk sill. En minskning av detta lands fångster i enlighet med Ices rekommendationer för 2013 hade varit lämplig.
(28)
Därför bör de åtgärder som antas som första steg omfatta a) förbudet mot import av sill och makrill från det atlantoskandiska beståndet samt av fiskeriprodukter som innehåller eller består av sådan fisk och b) begränsningar vad gäller användningen av unionens hamnar för fartyg under kontroll av Färöarna som bedriver fiske av atlantoskandisk sill och makrill och fartyg som transporterar fisk eller fiskeriprodukter som härrör från det fisket. I syfte att underlätta genomförandet av de åtgärder som är tillämpliga på fartyg som bedriver fiske efter de relevanta sill- eller makrillbestånden eller som transporterar fisk eller fiskeriprodukter som härrör från de bestånden, bör medlemsstaterna ges förteckningar över sådana fartyg. För att avgöra huruvida sill och makrill har fångats under överinseende av Färöarna bör det fångstcertifieringssystem användas som anges i kapitel III i rådets förordning (EG) nr 1005/2008 av den 29 september 2008 om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske och om ändring av förordningarna (EEG) nr 2847/93, (EG) nr 1936/2001 och (EG) nr 601/2004 och om upphävande av förordningarna (EG) nr 1093/94 och (EG) nr 1447/1999 (5).
(29)
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från kommittén för fiske och vattenbruk.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Syfte
Genom denna förordning identifieras Färöarna som ett land som tillåter ohållbart fiske av det atlantoskandiska sillbeståndet och fastställs åtgärder avseende Färöarna för att säkerställa bevarandet av detta bestånd.
Artikel 2
Tillämpningsområde och mål
Denna förordning ska vara tillämplig på fiske efter atlantoskandisk sill som utförs under Färöarnas överinseende. Målet är att säkerställa långsiktig hållbarhet för beståndet av atlantoskandisk sill.
Artikel 3
Definitioner
I denna förordning gäller följande definitioner:
a)
atlantoskandiskt sillbestånd: beståndet av sill och strömming (Clupea harengus) i Ices (Internationella havsforskningsrådet) delområden I, II, V, XII och XIV (6).
b)
atlantoskandisk sill: fisk från det atlantoskandiska sillbeståndet.
c)
makrill: fisk av arten Scomber scombrus som har fångats i de områden där atlantoskandisk sill förekommer.
d)
som fångats under överinseende av Färöarna: som fångats av fartyg som för färöisk flagg eller av fartyg som för en annan stats flagg som har fått tillstånd att fiska i Färöarnas exklusiva ekonomiska zon eller som har hyrts av ett färöiska företag eller av färöiska myndigheter.
Artikel 4
Identifiering
Färöarna ska identifieras som ett land som tillåter ohållbart fiske av det atlantoskandiska sillbeståndet.
Artikel 5
Åtgärder
1. Det ska vara förbjudet att till unionens territorium, även för omlastning i hamn, föra in fisk eller fiskeriprodukter som anges i bilagan och som består av, är tillverkade av eller innehåller atlantoskandisk sill eller makrill som har fångats under överinseende av Färöarna.
2. Utnyttjande av unionens hamnar ska vara förbjudet för fartyg som för färöisk flagg och som fiskar efter atlantoskandisk sill eller makrill och för fartyg som transporterar fisk eller fiskeriprodukter som härrör från atlantoskandisk sill eller makrill som har fångats antingen av fartyg som för färöisk flagg eller av fartyg med det landets tillstånd, men som för en annan flagg. Detta förbud ska inte gälla vid force majeure eller i nödsituationer i den mening som avses i artikel 18 i Förenta nationernas havsrättskonvention, 1982, för tjänster som är strikt nödvändiga för att komma till rätta med dessa situationer.
Artikel 6
Genomförande
1. Medlemsstaternas behöriga myndigheter ska använda det fångstcertifieringssystem som fastställs i kapitel III i förordning (EG) nr 1005/2008 för att identifiera produkter som omfattas av förbudet enligt artikel 5.1 i den här förordningen.
2. I syfte att underlätta genomförandet av förbudet enligt artikel 5.2 ska medlemsstaterna få tillgång till vägledande förteckningar över fartyg som, enligt tillförlitliga uppgiftskällor, har fiskat eller för närvarande fiskar efter atlantoskandisk sill eller makrill under överinseende av Färöarna.
Artikel 7
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft den sjunde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 20 augusti 2013.