PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1106/2013
ze dne 5. listopadu 2013,
kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené na dovoz některých drátů z nerezavějící oceli pocházejících z Indie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (dále jen „základní nařízení“) (1), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. ŘÍZENÍ
1. Prozatímní opatření
(1)
Dne 3. května 2013 uložila Evropská komise (dále jen „Komise“) nařízením (EU) č. 418/2013 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“) prozatímní antidumpingové clo na dovoz některých drátů z nerezavějící oceli pocházejících z Indie (dále jen „dotčená země“) do Evropské unie (dále jen „Unie“).
(2)
Šetření bylo zahájeno na základě podnětu, který podala dne 28. června 2012 Evropská federace průmyslu železa a oceli (Eurofer) (dále jen „žadatel“) jménem výrobců v Unii, kteří představují více než 50 % celkové výroby některých drátů z nerezavějící oceli v Unii.
(3)
V souběžném antisubvenčním šetření Komise uložila nařízením (EU) č. 419/2013 (3) prozatímní vyrovnávací clo na dovoz některých drátů z nerezavějící oceli pocházejících z dotčené země a nařízením (EU) č. 861/2013 (4) konečné vyrovnávací clo.
2. Strany dotčené šetřením
(4)
V prozatímní fázi šetření byl použit výběr vzorku u indických vyvážejících výrobců a výrobců v Unii. V prozatímní fázi se počítalo také s výběrem vzorku v případě dovozců, kteří nejsou ve spojení. Jelikož však dva ze tří dovozců vybraných do vzorku neodpověděli na dotazník, nebylo možné výběr vzorků u dovozců použít. Proto byly pro konečná zjištění použity všechny dostupné informace týkající se všech spolupracujících dovozců, zejména pokud jde o zájem Unie.
(5)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že jelikož nebyl pro určení újmy, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo, zohledněn prodej od výrobců, kteří nejsou žadateli, nelze vybraný vzorek výrobců v Unii považovat za reprezentativní. Toto tvrzení bylo odmítnuto, protože vzorek byl vybrán na základě odpovědí obdržených od všech spolupracujících výrobců v Unii bez ohledu na jejich podporu stížnosti ve fázi stanovení reprezentativnosti, a byl proveden na základě objemu výroby.
(6)
Jeden vyvážející výrobce, který je ve spojení s výrobcem v Unii, podal proti podnětu námitku a požádal o individuální zjišťování, protože kvůli malému objemu vývozu nebyl do vzorku vyvážejících výrobců zařazen. Do vzorku výrobního odvětví Unie nebyl z důvodu malého objemu výroby zahrnut ani samotný výrobce v Unii. Komise s individuálním zjišťováním souhlasila, avšak vyvážející výrobce svou žádost stáhl.
(7)
Sedm indických vyvážejících výrobců, kteří nebyli zařazeni do vzorku, požádalo o individuální zjišťování. Dva z nich odpověděli na dotazník a pět nikoli. Jeden ze dvou vyvážejících výrobců, kteří odpovědi zaslali, svoji žádost o individuální zjišťování stáhl. Komise tudíž přezkoumala žádost jednoho indického vyvážejícího výrobce, který nebyl zařazen do vzorku, totiž:
-
KEI Industries Limited, Nové Dillí (dále jen „KEI“).
(8)
V prozatímní fázi nebylo u žádného z původně vybraných vyvážejících výrobců shledáno, že předložili dostatečně spolehlivé informace, a proto byl použit článek 18 základního nařízení. Komise se rozhodla rozšířit vzorek o tři společnosti, a to na základě objemu jejich vývozu a jejich ochoty spolupracovat, jakou vyjádřily po zahájení řízení. V důsledku toho Komise přešetřila odpovědi na dotazník a provedla inspekce na místě v prostorách následujících indických vyvážejících výrobců:
-
Garg Inox, Bahadurgarh, Harijána,
-
Macro Bars and Wires, Mumbaí, Maháráštra,
-
Nevatia Steel & Alloys, Mumbaí, Maháráštra.
(9)
S výhradou výše uvedených skutečností se 4. až 7. a 14. bod odůvodnění prozatímního nařízení potvrzují.
3. Období šetření a posuzované období
(10)
Jak je uvedeno ve 20. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. dubna 2011 do 31. března 2012 (dále jen „období šetření“ nebo „OŠ“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2009 do 31. března 2012 (dále jen „posuzované období“).
4. Následný postup
(11)
Po zveřejnění základních skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímních antidumpingových opatření (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), předložilo své připomínky několik zúčastněných stran, a to tři vyvážející výrobci, jeden vyvážející výrobce, který stáhl svou žádost o individuální zjišťování, žadatel a 11 uživatelů. Všechny strany, které o to požádaly, byly vyslechnuty. Komise nadále shromažďovala informace, jež považovala za nezbytné pro konečná zjištění. Všechny obdržené připomínky byly zváženy a v odůvodněných případech vzaty v úvahu.
(12)
Komise všem zúčastněným stranám sdělila základní skutečnosti a úvahy, na jejichž základě zamýšlela doporučit uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých drátů z nerezavějící oceli pocházejících z dotčené země a konečný výběr částek zajištěných v podobě prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla rovněž poskytnuta lhůta, během níž se mohly k poskytnutí konečných informací vyjádřit. Všechny obdržené připomínky byly zváženy a v odůvodněných případech vzaty v úvahu.
(13)
Po obdržení připomínek k poskytnutí konečných informací Komise informovala zúčastněné strany o změnách ve zjištěních týkajících se úrovně dumpingu některých vyvážejících výrobců. Všem stranám byla znovu poskytnuta lhůta, během níž se mohly k poskytnutí dodatečných informací vyjádřit. Všechny obdržené připomínky byly zváženy a v odůvodněných případech vzaty v úvahu. Jedna zúčastněná strana, žadatel, kritizovala skutečnost, že zjištění týkající se úrovně dumpingu některých vyvážejících výrobců byla pozměněna na základě nových údajů a připomínek obdržených po poskytnutí předběžných informací a v konečné fázi šetření. Rovněž uvedla, že byla porušena její procesní práva.
(14)
Komise se ovšem domnívala, že musí vzít informace předložené zúčastněnými stranami v úvahu a případně pozměnit zjištění, jestliže jsou připomínky odůvodněné. V žádném z těchto případů nebyly nové neověřené údaje použity ke stanovení dumpingu. Kromě toho procesní práva všech zúčastněných stran byla dodržena, neboť strany byly řádně a včas informovány a byly jim poskytnuty stejné lhůty k podání připomínek.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(15)
Podle 21. bodu odůvodnění prozatímního nařízení jsou jako dotčený výrobek definovány dráty z nerezavějící oceli obsahující:
-
2,5 % hmotnostních nebo více niklu, jiné než dráty obsahující 28 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 31 % hmotnostních niklu a 20 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 22 % hmotnostních chromu,
-
méně než 2,5 % hmotnostních niklu, jiné než dráty obsahující 13 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 25 % hmotnostních chromu a 3,5 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 6 % hmotnostních hliníku,
v současnosti kódů KN 7223 00 19 a 7223 00 99, pocházející z dotčené země.
(16)
Někteří uživatelé vyjádřili obavy ohledně zjevného nedostatečného rozlišení mezi různými typy dotčeného výrobku a obdobného výrobku, neboť u všech typů výrobku existuje široký sortiment. Zejména byla vyslovena obava ohledně toho, jak by bylo možné během šetření zajistit spravedlivé srovnání všech typů. Jako u většiny šetření zahrnuje definice dotčeného výrobku širokou škálu typů výrobku, které mají stejné nebo podobné základní fyzikální, technické a chemické vlastnosti. Skutečnost, že se tyto vlastnosti mohou u různých typů výrobku lišit, může opravdu vést k tomu, že je pokryta široká škála typů. Tak je tomu i v případě stávajícího šetření. Komise vzala v úvahu rozdíly mezi typy výrobku a zajistila spravedlivé srovnání. Každému typu výrobku vyrobenému a prodanému indickými vyvážejícími výrobci bylo přiřazeno jednoznačné kontrolní číslo výrobku (product control number, „PCN“); totéž platí pro každý typ výrobku vyrobený a prodaný výrobním odvětvím Unie. Číslo bylo odvozeno z hlavních vlastností výrobku, v tomto případě z druhu oceli, pevnosti v tahu, povlaku, povrchové úpravy, průměru a tvaru. Proto byly na základě PCN porovnány typy drátů vyvážené do Unie s výrobky vyráběnými a prodávanými výrobním odvětvím Unie, které mají stejné nebo podobné vlastnosti. Všechny tyto typy spadají pod definici dotčeného výrobku a obdobného výrobku obsaženou v oznámení o zahájení řízení (5) a v prozatímním nařízení.
(17)
Jedna strana zopakovala své tvrzení, že se takzvané „vysoce technické“ typy výrobku liší od ostatních typů dotčeného výrobku a že s nimi nejsou zaměnitelné. Z toho důvodu by měly být z definice výrobku vyloučeny. Podle judikatury Soudního dvora Evropské unie (6) se pro určení toho, zda jsou výrobky obdobné do té míry, že jsou součástí stejného typu výrobku, musí zejména ověřit, zda mají stejné technické a fyzikální vlastnosti, stejné základní konečné využití a stejný poměr mezi cenou a kvalitou. V tomto ohledu se musí též posoudit zaměnitelnost těchto výrobků a konkurence mezi nimi. Šetřením se však zjistilo, že tyto „vysoce technické“ typy výrobku, na které uvedená strana odkazuje, mají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti jako ostatní výrobky zahrnuté do šetření. Jedná se o výrobky z nerezavějící oceli, dráty, jejichž výrobní postup je podobný a při jejichž výrobě se používají podobné stroje, takže výrobci mohou podle poptávky střídavě vyrábět různé varianty výrobku. I když tedy různé typy drátů nejsou přímo zaměnitelné a přímo si nekonkurují, výrobci soutěží o zakázky, v nichž jde o širokou škálu drátů z nerezavějící oceli. Navíc tyto typy výrobku s použitím podobných výrobních metod vyrábí a prodává jak výrobní odvětví Unie, tak indičtí vyvážející výrobci. Toto tvrzení tudíž nelze přijmout.
(18)
V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že analýza provedená Komisí v souvislosti s otázkou, zda mají být tzv. vysoce technické typy výrobku zahrnuty do šetření, byla nedostatečná. Toto tvrzení bylo zamítnuto. Šetřením se prokázalo, že vysoce technické typy výrobku spadají pod definici výrobku uvedenou v 17. bodě odůvodnění. Strana se mylně domnívala, že musejí být splněna současně všechna kritéria uvedená v judikatuře. Podle judikatury Soudního dvora Evropské unie (7) má Komise při vymezování produktu široký prostor jednat podle vlastního uvážení a musí se při tomto posouzení opírat o soubor kritérií stanovených Soudem. Přitom některá kritéria mohou často, jako i v tomto případě, poukazovat jedním směrem a jiná jiným směrem; v takové situaci musí Komise provést celkové posouzení, jak učinila i v tomto případě. Zúčastněná strana se tudíž mylně domnívá, že aby mohly typy výrobku spadat pod stejnou definici výrobku, musí mít všechny vlastnosti stejné.
(19)
Několik uživatelů tvrdilo, že tzv. dráty z nerezavějící oceli „řady 200“ by měly být z definice výrobku vyloučeny. Tvrdili zejména, že tento typ výrobku výrobní odvětví Unie téměř nevyrábělo. Toto tvrzení však není podložené. Za prvé, skutečnost, že výrobní odvětví Unie nevyrábí určitý typ výrobku, není dostatečným důvodem, aby byl tento typ výrobku vyloučen z šetření, pokud je jeho výrobní postup takový, že by výrobci v Unii mohli výrobu daného typu výrobku kdykoli zahájit. Za druhé, v případě vysoce technických drátů bylo zjištěno, že tyto typy dotčeného výrobku mají stejné nebo podobné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti jako ostatní typy obdobného výrobku vyráběného a prodávaného výrobním odvětvím Unie. Toto tvrzení tudíž nelze přijmout.
(20)
Rovněž tvrdili, že by do definice dotčeného výrobku měl být zahrnut válcovaný drát. Nicméně válcovaný drát je surovinou pro výrobu dotčeného výrobku, ze které se mohou vyrábět také jiné výrobky, například spojovací materiály a hřebíky. Tudíž se na rozdíl od dotčeného výrobku nejedná o hotový výrobek z oceli. Tvářením za studena je možné kromě jiného z válcovaného drátu vyrábět dotčený výrobek nebo obdobný výrobek. Proto válcovaný drát nemůže být zahrnut do definice výrobku ve smyslu základního nařízení.
(21)
Na základě výše uvedených informací se tímto potvrzují definice dotčeného výrobku a obdobného výrobku v 21. až 24. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
C. DUMPING
1. Úvod
(22)
Během inspekcí na místě v prostorách tří indických vyvážejících výrobců původně zařazených do vzorku a následné analýzy shromážděných informací bylo zjištěno, že tyto společnosti poskytly některé informace, které nelze považovat za spolehlivé. Komise dále pokračovala v šetření a v analýze všech informací předložených v reakci na poskytnutí prozatímních informací a následná slyšení.
(23)
Jak je uvedeno ve 26. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, v případě jednoho vyvážejícího výrobce dospěla Komise k závěru, že náklady uvedené v odpovědi na dotazník nemohly být odsouhlaseny s údaji uvedenými v interním účetním systému výrobce. Společnost uvedla, že nemožnost odsouhlasení byla způsobena chybami v registraci a metodou oceňování zásob, která je v případě interního účetního systému výrobce jiná než v případě údajů zveřejněných v ročních účetních závěrkách.
(24)
Jak je vysvětleno v 28. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, ačkoli údaje obsažené v interním účetním systému byly v souladu s auditovanými finančními výkazy na celopodnikové úrovni, nebylo možné srovnat údaje vygenerované interním systémem vykazování nákladů pro divizi výroby drátů s nákladovými tabulkami, které společnost výslovně vyhotovila pro účely odpovědi na dotazník v rámci šetření. V souladu s článkem 18 základního nařízení se proto usuzovalo, že by se pro účely antidumpingového šetření měly použít informace zjištěné v interním systému vykazování nákladů.
(25)
Z tohoto důvodu Komise prozatímně upravila údaje o nákladech, které vyvážející výrobce poskytl ve své odpovědi na dotazník, pomocí údajů dostupných v interním systému vykazování nákladů.
(26)
Jak je uvedeno v 27. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, vyvážející výrobce uvedl, že údaje v interním systému vykazování nákladů nejsou spolehlivé a pro účely šetření by se neměly použít. Společnost poukázala na řadu chyb a koncepčních problémů týkajících se interně vykazovaných údajů, které Komise použila pro úpravu nákladů. Společnost tvrdila, že Komise by měla ve své analýze vycházet z nákladů uvedených v odpovědi na dotazník. Kromě toho společnost v pozdější fázi po zavedení prozatímních opatření poskytla odsouhlasení mezi interně vykazovanými nákladovými údaji divize a odpovědí na dotazník. Na základě výše uvedeného a s ohledem na důkazy shromážděné během inspekce na místě by určité výrobní náklady, které uvedená společnost původně vykázala ve své odpovědi na dotazník, mohly být přijaty.
(27)
Nicméně na základě důkazů, které jsou k dispozici, nelze rozdělení určitých nákladů, jako jsou režijní a finanční náklady, vykázaných společností v odpovědi na dotazník považovat pro účely šetření za spolehlivé. Komise měla za to, že tyto náklady by měly být rozděleny na základě celkového obratu společnosti a nákladů na prodané zboží v souladu s čl. 2 odst. 5 základního nařízení. Na základě výše uvedených skutečností by většina nákladů uvedených v odpovědi na dotazník mohla být přijata a rozdělení na základě obratu bylo společností v konečné fázi šetření schváleno. Výše dumpingového rozpětí se snížila v návaznosti na přezkoumání nákladů na balení a některých režijních nákladů. Má se tudíž za to, že článek 18 základního nařízení by se pro účely stanovení dumpingového rozpětí v případě tohoto vyvážejícího výrobce neměl dále používat.
(28)
Jak je stanoveno v 30. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, v případě druhého vyvážejícího výrobce Komise zjistila, že nákupy a spotřeba surovin uvedené v odpovědi společnosti na dotazník nebyly doloženy údaji zjištěnými v systému výrobce pro řízení zásob. Zejména se ukázalo, že rozdělení jakostních tříd oceli se v jednotlivých zdrojích liší. Komise stanovila, že jakostní třída oceli je klíčovým faktorem při určování nákladů konečného výrobku a že nespolehlivé informace o jakostní třídě oceli by mohly vážně zkreslit stanovení nákladů a prodejní ceny jednotlivých typů výrobku, a mohly by být proto zavádějící, a vyvážejícího výrobce na tuto zásadní úvahu při různých příležitostech upozornila.
(29)
Jak je uvedeno v 31. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, vyvážející výrobce však uvedl, že počítačové soubory obsahující údaje o nákupech surovin, které Komise získala během inspekce na místě, nebyly úplné, jelikož jiná oddělení ve společnosti uskutečnila dodatečné nákupy surovin, tyto nákupy však nebyly vykázány a zahrnuty v počítačových souborech získaných během inspekce na místě a přezkoumaných Komisí. Vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že zjištěné rozdíly v množství jednotlivých jakostních tříd oceli byly zapříčiněny skutečností, že některé jakostní třídy oceli se částečně překrývaly s jinými a že některé části výrobního procesu není možné sledovat na úrovni jednotlivých jakostních tříd oceli.
(30)
V 32. bodě odůvodnění prozatímního nařízení však Komise podotkla, že výše uvedená tvrzení společnosti týkající se dodatečných nákupů surovin nebyla podložená a v žádném případě nepostačují k vysvětlení zjištěných rozdílů na úrovni jednotlivých jakostních tříd oceli. Komise rovněž podotkla, že společnost tvrdila, že není možné přesné sledování podle jednotlivých jakostních tříd oceli ve všech fázích výrobního procesu. Toto tvrzení dále narušilo spolehlivost celého systému vykazování jakostních tříd oceli. Poskytnuté informace o jakostních třídách oceli proto byly předběžně považovány za zavádějící.
(31)
V 33. bodě odůvodnění prozatímního nařízení Komise vyjádřila domněnku, že nahlášené rozdělení surovin podle jakostních tříd oceli není spolehlivé a nemělo by se prozatím brát v potaz a že by zjištění měla v souladu s článkem 18 základního nařízení vycházet z dostupných údajů. Kvůli nespolehlivosti celého systému vykazování nebylo možné učinit zjištění na základě nahlášených jakostních tříd oceli. Při výpočtu celkového dumpingového rozpětí u všech výrobků byla proto použita celková spotřeba všech surovin bez přihlédnutí k rozdělení podle jakostních tříd oceli.
(32)
Po zveřejnění prozatímních zjištění společnost podala proti tomuto prozatímnímu přístupu obecné námitky, ale nadále nebyla schopna nabídnout srovnání jednotlivých výrobků se stejným PCN. Společnost však v pozdější fázi šetření nabídla dostatečnou úroveň odsouhlasení, kdy jsou suroviny seskupeny do hlavních řad jakostních tříd nerezavějící oceli podle jejich chemického složení (řady 200, 300 a 400 podle klasifikace AISI). Společnost rovněž nabídla alternativní způsob seskupování, kdy bylo jako další faktor seskupování zahrnuto konečné použití. Protože však konečné použití nelze ověřit, přepočítala Komise dumpingové rozpětí na základě tříd oceli seskupených podle chemického složení vyjádřeného v řadách jakostních tříd oceli (200, 300 a 400 podle klasifikace AISI). Řady jakostních tříd oceli jsou všeobecně používaným, objektivním a ověřitelným kritériem, zatímco pro tuto společnost používání PCN neumožňuje úplné odsouhlasení, a tudíž by nebylo zajištěno spravedlivé srovnání na základě spolehlivých údajů ve smyslu základního nařízení.
(33)
Vzhledem k tomu, že však nebylo možné odsouhlasit dodatečné informace předložené společností s údaji na dostatečně podrobné úrovni požadované pro šetření, je prozatímní závěr, že systémy společnosti pro sledování nejsou dostatečně spolehlivé, zachován a článek 18 základního nařízení se použije pro konečné stanovení výrobních nákladů a výpočet dumpingového rozpětí, který tudíž vychází z přístupu uvedeného v předchozím bodě odůvodnění.
(34)
Jak je uvedeno v 34. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, v případě třetího vyvážejícího výrobce Komise během inspekce na místě zjistila, že toky surovin uvedené v odpovědi na dotazník nejsou v souladu s údaji obsaženými v účetním systému výrobce. Zdálo se, že rozdělení podle jakostních tříd oceli se v každém z těchto dvou zdrojů liší.
(35)
Jak je uvedeno v 35. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, vyvážející výrobce sice připustil určité chyby ve své odpovědi na dotazník, tvrdil však, že rozdíly v celkovém množství surovin lze odsouhlasit s přihlédnutím ke změnám zásob. Společnost však také tvrdila, že částečně se překrývající jakostní třídy oceli znemožňují přesné odsouhlasení podle jednotlivých jakostních tříd oceli. Ve svých připomínkách předložených po sdělení prozatímních zjištění společnost rovněž uvedla, že jakostní třída oceli uvedená na prodejní faktuře občas neodpovídá skutečné jakostní třídě oceli, která byla vyvezena. Kromě toho společnost tvrdila, že ve výrobním odvětví nerezavějící oceli se nepoužívají přesně jakostní třídy oceli, ale že se namísto toho zveřejněná chemická složení jakostních tříd oceli a chemické složení skutečných výrobků liší. Společnost namítala, že i při zohlednění těchto vysvětlení by se nesrovnalosti zjištěné Komisí týkaly pouze zanedbatelné části jejího vývozu.
(36)
Komise měla za to, že objem zjištěných nesrovnalostí nemohl být vysvětlen příležitostnými nepřesnostmi. Naopak předložené argumenty přispěly ke snížení důvěryhodnosti celého systému společnosti pro vykazování jakostních tříd oceli, zejména s ohledem na rozhodující váhu jakostních tříd oceli při určování nákladů konečného výrobku.
(37)
Nicméně později v průběhu šetření společnost tvrdila, že pokud Komise nepřijme původní vykazování jakostních tříd oceli, které společnost poskytla, mohl by být přesnější výsledek získán tak, že by Komise místo sloučení všech PCN, což bylo učiněno v prozatímní fázi, seskupila pouze ty konkrétní třídy oceli, mezi nimiž byly zjištěny nesrovnalosti, nebo by alternativně seskupila jakostní třídy oceli podle jejich chemického složení vyjádřeného v řadách jakostních tříd oceli (200, 300 a 400 podle klasifikace AISI). Společnost rovněž nabídla další způsob rozdělení jakostních tříd oceli v řadě 300 do menších podskupin.
(38)
Komise následně přepočítala dumpingové rozpětí na základě skupin nerezavějící oceli podle chemického složení vyjádřeného v řadě tříd oceli (200, 300 a 400 podle klasifikace AISI) za použití stejné metody, jaká byla popsána v 30. bodě odůvodnění výše. Řady jakostních tříd oceli jsou všeobecně používaným, objektivním a ověřitelným kritériem, zatímco pro tuto společnost používání PCN neumožňuje úplné odsouhlasení, a tudíž by nebylo zajištěno spravedlivé srovnání na základě spolehlivých údajů ve smyslu základního nařízení.
(39)
Vzhledem k tomu, že však nebylo možné odsouhlasit dodatečné informace předložené společností s údaji na dostatečně podrobné úrovni požadované pro šetření, je prozatímní závěr, že systémy společnosti pro sledování nejsou dostatečně spolehlivé, zachován a pro konečné stanovení výrobních nákladů a výpočet dumpingového rozpětí se použije článek 18 základního nařízení a rozpětí tudíž bude vycházet z přístupu uvedeného v předchozím bodě odůvodnění.
(40)
Žadatel namítal, že seskupování dotčeného výrobku do jakostních tříd oceli Komisi zabránilo správně provést test ziskovosti pro určení běžné hodnoty podle PCN.
(41)
Komise provádí svou analýzu na úrovni, která je v souladu s vnitřními účetními systémy vyvážejících výrobců a výrobců v Unii, jež umožňují odůvodnění vykázaných údajů. Toto tvrzení se tedy zamítá.
(42)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 37. a 38. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Běžná hodnota
(43)
Pro jednoho vyvážejícího výrobce, u kterého se použil článek 18 základního nařízení, bylo v návaznosti na přehodnocení jeho výrobních nákladů přezkoumáno určení běžné hodnoty. V konečné fázi byly výrobní náklady určeny na základě vykázaných výrobních nákladů, k nimž byly na základě metody rozdělení stanovené v čl. 2 odst. 5 základního nařízení připočteny prodejní, správní a režijní náklady, včetně nákladů na financování.
(44)
V případě tří vyvážejících výrobců nově zařazených do vzorku a vyvážejícího výrobce, kterému bylo přiznáno individuální zjišťování, bylo zjištěno, že objemy prodeje na domácím trhu byly celkově reprezentativní a představovaly nejméně 5 % celkového objemu vývozu dotčeného výrobku do Unie, zaznamenaného danou společností. V souladu s čl. 2 odst. 2 základního nařízení byla stejná zkouška reprezentativnosti provedena rovněž pro každý typ výrobku prodávaný výrobci nově zařazenými do vzorku na jejich domácích trzích a bylo zjištěno, že dotčené typy výrobku jsou srovnatelné s typy výrobku prodávanými na vývoz do Unie.
(45)
Stanovením podílu ziskového prodeje nezávislým odběratelům na domácím trhu během období šetření Komise dále přezkoumala, zda by domácí prodej každého vyvážejícího výrobce nově zařazeného do vzorku a vyvážejícího výrobce, jemuž bylo přiznáno individuální zjišťování, mohl být považován za uskutečněný v běžném obchodním styku podle čl. 2 odst. 4 základního nařízení.
(46)
V případě jednoho z vyvážejících výrobců nově zařazených do vzorku bylo zjištěno, že rozdělení nákladů původně předložené společností je nedostatečné, neboť nepřihlíželo k tloušťce drátu, což je významná nákladová položka. Se souhlasem společnosti byla metoda rozdělení nákladů upravena.
(47)
V případě druhého vyvážejícího výrobce nově zařazeného do vzorku byla opravena administrativní chyba ve stanovení dumpingového rozpětí. Kromě toho výrobce požadoval, aby Komise provedla dodatečné úpravy testu ziskovosti a cenových úprav. Tato tvrzení nebyla shledána jako oprávněná.
(48)
V případě vyvážejícího výrobce, jemuž bylo přiznáno individuální posouzení, byla opravena administrativní chyba ve výpočtech. Tentýž vyvážející výrobce uvedl další tvrzení o stanovení úrovně prodejních, správních a režijních nákladů a nákladů na vnitrostátní dopravu Komisí a požadoval úpravu o rozdíly ve fyzických vlastnostech dotčeného výrobku mezi domácím a vývozním trhem. Tato tvrzení byla odmítnuta, protože výpočty byly provedeny na základě údajů o nákladech předložených společností, které byly ověřeny během inspekce na místě, a protože tvrzení týkající se fyzických rozdílů nebylo nijak odůvodněno.
(49)
V důsledku toho se metodika pro určení běžné hodnoty, jak bylo popsáno v 39. až 48. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, potvrzuje a byla použita na tři vyvážející výrobce nově zařazené do vzorku a vyvážejícího výrobce, jemuž bylo přiznáno individuální zjišťování.
3. Vývozní cena
(50)
V případě jednoho vyvážejícího výrobce byly v návaznosti na jeho námitky opraveny určité administrativní chyby týkající se příležitostného použití nesprávného směnného kurzu a mylného zahrnutí určitého vnitroskupinového prodeje při výpočtu dumpingu.
(51)
U druhého vyvážejícího výrobce byl do výpočtu dumpingu zahrnut prodej uskutečněný prostřednictvím společnosti ve spojení se sídlem v Unii.
(52)
Jeden vyvážející výrobce, který byl do vzorku nově zařazen, tvrdil, že výhody, které získal v rámci režimů subvencí DEPBS a DDS, musí být přičteny k vývozním cenám.
(53)
Jiný vyvážející výrobce, nově zařazený do vzorku, podal zprávu o tom, že výhodami, které získal v rámci režimu subvencí DDS, byly záporné cenové úpravy, které vývozní ceny uměle navyšovaly.
(54)
Komise analyzovala cenové chování obou společností na trhu Unie a dospěla k závěrům, které vyplývají z použití čl. 2 odst. 8 základního nařízení, a tudíž nevyžadují další úpravy. Tvrzení první společnosti bylo proto zamítnuto a údajná cenová úprava druhé společnosti nebyla brána v potaz.
(55)
Jeden vyvážející výrobce, který byl nově zařazen do vzorku, tvrdil, že jeho vývozní ceny by měly být upraveny směrem nahoru tak, aby byly v souladu s jeho cenami na domácím trhu, protože domácí prodej byl uskutečňován v rámci vlastní značky, což zvýšilo ceny. Společnost však nedokázala doložit, že faktury, které byly předmětem jejího tvrzení, se skutečně týkaly značkového prodeje, a proto byla žádost zamítnuta.
(56)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 50. až 52. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Srovnání
(57)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že s ohledem na sloučení všech PCN za účelem stanovení výrobních nákladů by se k vývozním cenám mělo přistupovat stejně a pro srovnání s běžnou hodnotou by měla být použita i jedna vývozní cena.
(58)
Komise však ve svém šetření zaměřeném na získání údajů o nákladech a o vývozních cenách na základě PCN neobdržela od dotčené společnosti nezbytná srovnání, která by umožnila stanovení spolehlivých výrobních nákladů na základě PCN. Šetřením však nebyly zjištěny žádné nedostatky v úrovních vývozních cen vykázaných podle PCN, a proto by nebylo vhodné použít k určení skutečných vývozních cen článek 18 základního nařízení. Jelikož v porovnání se standardy šetření nepovažuje Komise snížení úrovně podrobnosti oznamovaných cen v zájmu zajištění spravedlivého srovnání za vhodné, bylo tvrzení zamítnuto.
(59)
Vzhledem k tomu, že nebyly vzneseny žádné další připomínky, se 53. až 55. bod odůvodnění prozatímního nařízení potvrzuje.
5. Dumpingová rozpětí
(60)
Jak je stanoveno v čl. 2 odst. 11 a 12 základního nařízení, byla pro každou společnost zařazenou do vzorku vážená průměrná běžná hodnota stanovená pro obdobný výrobek srovnána s váženou průměrnou vývozní cenou dotčeného výrobku.
(61)
V souladu s čl. 9 odst. 6 základního nařízení, z důvodu použití článku 18 základního nařízení u dvou ze tří vyvážejících výrobců původně zařazených do vzorku, se dumpingové rozpětí pro spolupracující vyvážející výrobce, kteří nebyli zařazeni do vzorku, stanoví na základě průměrného dumpingového rozpětí jednoho vyvážejícího výrobce, který byl původně zařazen do vzorku a u kterého se článek 18 základního nařízení dále nepoužívá, a dvou společností nově zařazených do vzorku, jejichž dumpingová rozpětí nejsou de minimis. Na tomto základě bylo dumpingové rozpětí pro spolupracující společnosti nezařazené do vzorku stanoveno ve výši 8,4 %.
(62)
Pokud jde o všechny ostatní vyvážející výrobce v dotčené zemi, Komise nejprve stanovila úroveň spolupráce. Za tímto účelem se porovnal celkový objem vývozu uvedený v odpovědích na dotazník k výběru vzorku a celkový dovoz z dotčené země odvozený z dovozních statistik Eurostatu. Jelikož úroveň spolupráce byla vysoká, bylo zbytkové dumpingové rozpětí stanoveno na úrovni nejvyššího dumpingového rozpětí zjištěného u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Na tomto základě byla celostátní úroveň dumpingu stanovena na 16,2 %.
(63)
Na základě toho činí vážená průměrná dumpingová rozpětí vyjádřená jako procento ceny CIF na hranice Unie před proclením:
Společnost
Konečné dumpingové rozpětí
GARG Inox
11,8 %
KEI Industries
7,7 %
Macro Bars and Wires
0,0 %
Nevatia Steel & Alloys
4,1 %
Raajratna Metal Industries
16,2 %
Venus Group
11,6 %
Viraj Profiles
6,8 %
Spolupracující společnosti nezařazené do vzorku
8,4 %
Všechny ostatní společnosti
16,2 %
D. VÝROBNÍ ODVĚTVÍ UNIE
1. Výrobní odvětví Unie
(64)
Někteří uživatelé zpochybnili počet výrobců v Unii stanovený v 63. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tvrdí, že počet výrobců byl posouzen nesprávně a ve skutečnosti na trhu Unie působí méně výrobců.
(65)
Komise poukazuje na to, že výše uvedené tvrzení nebylo doloženo žádnými důkazy. Při ověřování reprezentativnosti a rovněž v průběhu šetření Komise ověřila počet výrobců v Unii uvedený v podnětu. Komise kvůli tomu kontaktovala všech 27 známých výrobců v Unii. Šetření potvrdilo, že během období šetření vyrábělo v Unii obdobný výrobek 27 výrobců v Unii. Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje.
2. Výroba v Unii a výběr vzorku výrobců v Unii
(66)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 64. až 67. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
E. ÚJMA
1. Spotřeba v Unii
(67)
Někteří uživatelé tvrdili, že při analyzování újmy neměly být zohledněny údaje za rok 2009, protože finanční krize, která v tomto roce nastala, měla zejména na spotřebu v Unii rušivé účinky. I kdyby však byl rok 2009 z analýzy vynechán, stále by byl patrný rostoucí trend spotřeby (+ 5 %), který je ukazatelem zlepšujícího se trhu. Nepříznivé dopady finanční krize jsou navíc uznány v 68. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, 68. bod odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje.
2. Dovoz z dotčené země do Unie
(68)
Dumpingové rozpětí stanovené pro společnost Macro Bars and Wires nedosahuje hodnoty de minimis, kterou uvádí čl. 9 odst. 3 základního nařízení. Má se tudíž za to, že tento vyvážející výrobce neuplatňoval během období šetření dumpingové ceny ve smyslu čl. 1 odst. 2 základního nařízení. Z toho důvodu byl objem jeho dovozu vyloučen z objemu prozatímně stanoveného dumpingového dovozu z dotčené země. Jeden vyvážející výrobce, Venus Group, uvedl, že některé transakce byly omylem započítány dvakrát. Komise souhlasila s vyvážejícím výrobcem a upravila celkový objem dumpingového dovozu tím, že tyto dotčené transakce odstranila.
(69)
Objem, podíl na trhu a průměrná cena dumpingového dovozu byly příslušným způsobem revidovány.
(70)
Objem dumpingového dovozu a jeho podíl na trhu:
2009
2010
2011
Období šetření
Objem
15 826
27 291
34 494
33 252
Index (2009 = 100)
100
172
218
210
Podíl na trhu
12,0 %
14,6 %
17,6 %
16,9 %
Index (2009 = 100)
100
121
146
140
Zdroj: Eurostat a odpovědi na dotazník
(71)
Společnost Macro Bars and Wires vyvezla během období šetření jen omezené množství dotčeného výrobku a také transakce společnosti Venus Group uvedené výše se omezovaly na malé množství, proto odečtení tohoto objemu dovozu od celkového objemu dumpingového dovozu z dotčené země nic neměnilo na trendech popsaných v 69. a 71. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tyto body odůvodnění prozatímního nařízení se proto potvrzují.
(72)
Průměrná cena dumpingového dovozu:
2009
2010
2011
Období šetření
Průměrná cena
2 380
2 811
3 259
3 207
Index (2009 = 100)
100
118
137
135
Zdroj: Eurostat a odpovědi na dotazník
(73)
Úprava objemu dumpingového dovozu nemá za následek významné změny průměrných cen dumpingového dovozu z Indie nebo výpočtů míry cenového podbízení. Vážené průměrné rozpětí cenového podbízení činí 15 %, což potvrzuje zjištění v prozatímním nařízení.
(74)
Indický vyvážející výrobce tvrdil, že ceny prodeje do Unie se zdají být velmi nevěrohodné a že jsou zřejmě zkreslené. Je však třeba zdůraznit, že ceny použité ve výpočtech cenového podbízení byly výsledkem informací shromážděných a ověřených v šetřeních na místě v prostorách výrobců v Unii zařazených do vzorku.
(75)
Závěry, které vyplývají ze zjištění popsaných v 75. až 77. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, se potvrzují.
3. Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
(76)
Některé strany tvrdily, že výsledky, kterých výrobní odvětví Unie dosáhlo, by měly být v kontextu globální hospodářské krize považovány za poměrné dobré a že s výjimkou jediného ukazatele újmy, totiž podílu na trhu, žádný jiný ukazatel nenasvědčuje tomu, že by k újmě docházelo.
(77)
Jedna strana tvrdila, že se průměrné prodejní ceny výrobního odvětví Unie zvýšily asi o 34 %, tedy daleko výrazněji než výrobní náklady, které se během stejného období zvýšily o 13 %. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že výrobní odvětví Unie své zboží na počátku posuzovaného období, tedy v roce 2009, prodávalo za ceny nižší, než byly výrobní náklady, a teprve od roku 2011 se mu podařilo prodávat za ceny převyšující výrobní náklady.
(78)
Z šetření vyplynulo, že některé ukazatele újmy, jako objem výroby a vytížení kapacit, sice vykazovaly pozitivní trend, nebo zůstaly stabilní, např. zaměstnanost, avšak řada jiných ukazatelů týkajících se finanční situace výrobního odvětví Unie, např. ziskovost, peněžní tok, investice a návratnost investic, během posuzovaného období nevykazovaly uspokojivý vývoj. Zatímco ukazatel týkající se investic se v roce 2010 zlepšil, v roce 2011 a během období šetření se snížil pod úroveň roku 2009. I když je pravda, že se návratnost investic od roku 2009 do roku 2011 zlepšila a dosáhla 6,7 %, v období šetření opět poklesla na 0,8 %. Podobně se do roku 2011 zlepšovaly ukazatele týkající se ziskovosti a peněžních toků a v období šetření se začaly opět zhoršovat. Proto lze učinit závěr, že se stav výrobního odvětví Unie začal po roce 2009 zlepšovat, avšak jeho zotavování bylo následně zpomaleno dumpingovým dovozem z dotčené země.
(79)
Na žádost jedné zúčastněné strany lze potvrdit, že výše zásob uvedená ve 100. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se týkala činnosti podniků v Unii zařazených do vzorku.
(80)
Výrobní odvětví Unie tvrdilo, že cílové ziskové rozpětí ve výši 5 % stanovené v prozatímní fázi je příliš nízké. Dotčená strana své tvrzení dostatečně neodůvodnila. V 95. bodě odůvodnění prozatímního nařízení jsou vysvětleny důvody pro toto ziskové rozpětí a z šetření nevyplynuly žádné další důvody pro to, aby bylo změněno. Cílový zisk ve výši 5 % zůstává tudíž pro účely konečných zjištění zachován.
(81)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že problémy výrobního odvětví Unie jsou z velké části způsobeny strukturálními problémy, a že tedy cílové ziskové rozpětí ve výši 5 % je nereálné.
(82)
Je třeba připomenout, že podle judikatury (8) musí orgány stanovit ziskové rozpětí, se kterým by výrobní odvětví Unie mohlo počítat za normálních podmínek hospodářské soutěže bez dumpingového dovozu. V roce 2007 činilo ziskové rozpětí 3,7 %; od roku 2008 bylo toto rozpětí v důsledku finanční a hospodářské krize záporné. Žadatel tvrdil, že dumpingové výrobky začaly přicházet na trh Unie od roku 2007 (kdy se objem dovozu zvýšil z 17 727 t v roce 2006 na 24 811 t), což se šetřením potvrdilo. Proto nebylo možné stanovit cílové ziskové rozpětí na základě zisku, se kterým by mohli výrobci v Unii počítat v případě obdobného výrobku. V důsledku toho, jak bylo vysvětleno v 95. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, Komise považovala za vhodné použít ziskové rozpětí ve výši 5 % na základě skutečných zisků zaznamenaných v jiných částech ocelářského průmyslu, které nebyly poškozeny dumpingovým a subvencovaným dovozem, což již bylo provedeno v jiných nedávných šetřeních týkajících se podobných výrobků ve stejném odvětví (9). Kromě toho je třeba poznamenat, že ziskové rozpětí 3,7 %, které bylo zaznamenáno v roce 2007, se v každém případě považuje kvůli přítomnosti a zvýšení dumpingového dovozu za příliš nízké. Cílový zisk ve výši 5 % zůstává tudíž pro účely konečných zjištění zachován.
4. Závěr ohledně újmy
(83)
Komise proto dospěla k závěru, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu ve smyslu čl. 3 odst. 5 základního nařízení. Vzhledem k tomu, že nebyly vzneseny žádné další připomínky, se 78. až 105. bod odůvodnění prozatímního nařízení potvrzuje.
F. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
1. Účinek dumpingového dovozu
(84)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že prozatímní nařízení opominulo, že výrobní odvětví Unie mělo prospěch ze zvýšené spotřeby od roku 2009 a že Komise nemůže očekávat, že výrobní odvětví Unie bude schopné si navždy udržet svůj podíl na trhu.
(85)
K těmto tvrzením je třeba poznamenat, že podle šetření podíl dumpingového indického dovozu na trhu rostl rychleji než spotřeba na trhu Unie. Objem dumpingového indického dovozu se zvýšil o 110 %, zatímco spotřeba se ve stejném období zvýšila o 50 %. Šetření kromě toho ukázalo, že průměrné indické ceny byly trvale nižší než průměrná cena výrobního odvětví Unie ve stejném období a byly nižší než průměrná cena výrobního odvětví Unie o 15 % v období šetření. Z toho plyne, že ačkoliv výrobní odvětví Unie skutečně do určité míry mělo prospěch ze zvýšené spotřeby a rovněž mohlo zvýšit objem svého prodeje o 40 %, nedokázalo si udržet svůj podíl na trhu, jaký mohl být za zlepšujících se podmínek na trhu a vzhledem k volné výrobní kapacitě výrobního odvětví Unie předpokládán.
2. Účinek jiných činitelů
2.1 Nedumpingový dovoz
(86)
Během posuzovaného období byl vývoj nedumpingového dovozu a cen srovnatelný s vývojem dumpingového dovozu a cen. Kromě toho ceny dumpingového dovozu byly v zásadě na stejné úrovni jako ceny nedumpingového dovozu, kdy průměrné dovozní ceny bez dumpingu byly nižší o 0,4 %. Kromě toho je objem nedumpingového dovozu nižší než šest procent celkového dovozu z dotčené země a o něco vyšší než jedno procento podílu na trhu. Komise se domnívá, že újma způsobená nedumpingovým dovozem z dotčené země tudíž nenarušila příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem z dotčené země a podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie v období šetření.
2.2 Dovoz ze třetích zemí
(87)
Dva indičtí vyvážející výrobci a indická vláda zopakovali tvrzení, že do šetření by měl být zahrnut dovoz drátů z nerezavějící oceli pocházejících z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR“) a že dopad dovozu z ČLR na trh Unie a výrobní odvětví Unie byl podhodnocen.
(88)
Jak je uvedeno ve 115. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, od počáteční fáze dosud nebyly předloženy žádné důkazy o dumpingu působícím újmu výrobnímu odvětví Unie, které by mohly odůvodňovat zahájení antidumpingového šetření dovozu pocházejícího z ČLR. Tvrzení, že by ČLR měla být zahrnuta do rozsahu šetření, se proto zamítá jako neopodstatněné.
(89)
Dovoz z Čínské lidové republiky však během posuzovaného období vykazoval rostoucí tendenci a v období šetření dosáhl podílu na trhu 8,3 % (viz 113. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Kromě toho byly ceny dovozu z ČLR nižší než ceny výrobního odvětví Unie i ceny indických výrobců vyvážejících na trh Unie. Proto bylo dále zkoumáno, zda dovoz z ČLR mohl přispět k újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, a narušit příčinnou souvislost mezi újmou a indickým dumpingovým dovozem.
(90)
Informace dostupné v prozatímní fázi naznačují, že sortiment výrobků z dovozu z ČLR se odlišoval a že segmenty, v nichž byly přítomny čínské výrobky, se lišily od výrobků prodávaných výrobním odvětvím Unie nebo výrobků indického původu prodávaných na trhu Unie.
(91)
Po zveřejnění prozatímních opatření Komise obdržela několik námitek, které upozorňovaly na možnost, že by čínský dovoz za nízké ceny mohl během období šetření narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým indickým dovozem a vážnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie.
(92)
Analýzy provedené na základě statistik dovozu ohledně dvou kódů KN, které jsou předmětem šetření, ukázaly, že 29 % čínského dovozu se týkalo nižšího segmentu trhu (dovoz pod kódem KN 7223 00 99). Tím se částečně vysvětluje, proč jsou ceny čínských výrobků v průměru nižší než ceny výrobního odvětví Unie i ceny indických vyvážejících výrobců. Statistiky ke kódu KN 7223 00 99 rovněž ukázaly, že odběratelé čínských výrobců jsou soustředěni ve Spojeném království, kde výrobní odvětví Unie v zásadě není činné.
Průměrná cena (EUR/t)
2009
2010
2011
Období šetření
72 230 019
2 974
3 286
3 436
2 995
72 230 099
765
1 458
1 472
1 320
Zdroj: Eurostat
(93)
Pokud jde o kód KN 7223 00 19, analýza vypracovaná na základě PCN ukázala, že jak výrobní odvětví Unie, tak indičtí výrobci soutěžili především v kvalitativně vyšším segmentu trhu, kde ceny mohou být v rámci stejného kódu KN až čtyřikrát vyšší než ceny v nižším segmentu trhu (10). Z šetření rovněž vyplynulo, že obecně se ceny liší v závislosti na typu výrobku a obsahu niklu.
(94)
Pokud jde o úroveň ceny dovozu z Čínské lidové republiky, je třeba poznamenat, že průměrné ceny čínského dovozu byly od roku 2009 do období šetření vyšší než ceny dumpingového dovozu dotčeného výrobku z Indie, jak ukazuje následující tabulka na základě průměrné ceny dumpingového čínského vývozu spadajícího pod kód KN 7223 00 19.
Průměrná cena (EUR/t)
2009
2010
2011
Období šetření
Období šetření + 1
72 230 019
2 974
3 286
3 436
2 995
3 093
Zdroj: Eurostat.
(95)
V období šetření průměrná cena čínského dovozu poprvé klesla pod cenu dumpingového indického dovozu. Bylo však zjištěno, že se jedná o dočasný jev, neboť čínské ceny v roce následujícím po období šetření rostly a byly opět vyšší než indické ceny.
(96)
Kromě toho z porovnání objemu dovozu z dotčené země a z ČLR vyplynulo, že během celého posuzovaného období a zejména během období šetření byl dovoz z ČLR na mnohem nižší úrovni než dovoz z dotčené země. Objem dovozu z ČLR představoval v zásadě méně než polovinu celkového dovozu z Indie.
(97)
Ačkoli tedy dovoz z Čínské lidové republiky přispěl k újmě, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo, nemohl mít vliv na situaci ve výrobním odvětví Unie do té míry, aby tím byla narušena příčinná souvislost mezi dumpingovým dovozem z Indie a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. Proto se 113. bod prozatímního nařízení potvrzuje.
2.3 Konkurence ze strany ostatních výrobců v Unii
(98)
Jedna strana tvrdila, že slabé finanční výsledky výrobců v Unii mohla způsobit konkurence ze strany ostatních výrobců v Unii, kteří nejsou žadateli ani nepodporovali šetření k zahájení tohoto řízení.
(99)
Vývoj podílu ostatních výrobců na trhu v Unii ukazuje následující tabulka.
2009
2010
2011
Období šetření
Prodej ostatních výrobců v Unii do Unie (v tunách)
34 926
55 740
55 124
55 124
Index (2009 = 100)
100
160
158
158
Podíl ostatních výrobců v Unii na trhu
26,6 %
29,8 %
28,1 %
27,9 %
Zdroj: podnět a průběžné odpovědi
(100)
Na výrobce v Unii, kteří nebyli žadateli a kteří zvláště nepodporovali toto šetření, připadalo 44 % veškerého prodeje Unie (viz 86. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Objem jejich prodeje se zvýšil o 58 % z odhadovaných 34 926 t v roce 2009 na 55 124 t během období šetření. Tento nárůst je ovšem v porovnání s nárůstem dumpingového dovozu z dotčené země během téhož období (+ 110 %) poměrně mírný. Kromě toho zůstal podíl těchto výrobců v Unii na trhu během posuzovaného období poměrně konstantní a ani nebyly zjištěny žádné známky toho, že by jejich ceny byly nižší než ceny výrobců v Unii zařazených do vzorku. Z toho lze vyvodit závěr, že jejich prodej na trhu v Unii nepřispěl k újmě, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo.
3. Závěr ohledně příčinné souvislosti
(101)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 121. až 124. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
G. ZÁJEM UNIE
1. Obecné poznámky
(102)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 125. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Zájem výrobního odvětví Unie
(103)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 126. až 133. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Zájem dovozců, kteří nejsou ve spojení
(104)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 142. až 144. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Zájem uživatelů
(105)
Po uložení prozatímních opatření kontaktovalo Komisi sedm uživatelů a jedno sdružení uživatelů a projevili zájem o spolupráci při šetření. Na základě jejich žádosti jim byly v dubnu 2013 zaslány dotazníky. Avšak pouze dva uživatelé poskytli úplnou odpověď na dotazník, a na spolupracující uživatele tak připadalo 12 % celkového dovozu z dotčené země během období šetření a 2,5 % celkové spotřeby Unie, přičemž zaměstnávali 32 osob zapojených do výroby hotových výrobků, jejichž součástí je dotčený výrobek. Hospodářské dopady opatření na uživatele byly přehodnoceny na základě nových údajů, které vyplynuly z odpovědí na dotazník, a u dvou uživatelů byly provedeny kontrolní návštěvy s cílem ověřit poskytnuté informace.
(106)
Uživatelé tvrdili, že úroveň ziskovosti ve výši 9 % uvedená ve 136. bodě odůvodnění prozatímního nařízení je příliš vysoká a není pro uživatelské odvětví reprezentativní. Po obdržení doplňujících odpovědí na dotazník byla průměrná ziskovost všech spolupracujících uživatelů přepočítána a stanovena na 2 % obratu.
(107)
Z šetření navíc vyplynulo, že nákupy spolupracujících uživatelů z dotčené země představovaly v průměru 44 % veškerých nákupů dotčeného výrobku a že dotčená země byla pro dva spolupracující uživatele výhradním zdrojem dodávek. Během období šetření představoval obrat výrobků zahrnujících dotčený výrobek v průměru 14 % celkového obratu spolupracujících uživatelů.
(108)
Pokud vezmeme v úvahu nejhorší scénář pro trh Unie, tj. že by nárůst cen nemohl být přenesen na distribuční řetězec a že by uživatelé nadále nakupovali výrobky z dotčené země v předchozích objemech, dopad cla na ziskovost, které by uživatelé dosáhli používáním a dalším zpracováváním dotčeného výrobku, by znamenal pokles na hodnotu, kdy by se uživatelé dostali do ztráty a dosáhli (záporné hodnoty) ziskovosti - 0,6 %.
(109)
Komise si je vědoma, že střednědobý i dlouhodobý dopad bude na individuální úrovni markantnější pro uživatele, jejichž jediným zdrojem je dovoz z Indie. Přitom se jedná jen o malý počet podniků (dva spolupracující uživatelé). Navíc mají možnost, pokud jejich indický výrobce spolupracuje, podle článku 11 základního nařízení požádat o vrácení cla, jsou-li splněny všechny podmínky pro takové vrácení.
(110)
Někteří uživatelé znovu vyjádřili obavy, že by opatření mohla mít dopad na určité typy drátů, které se v Evropě nevyrábějí, zejména typy zahrnuté do tzv. řady 200, jak je popsáno ve 139. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Skutečnost, že se v Unii nevyrábějí, přičítají uživatelé nízké poptávce a specifičnosti výrobního procesu.
(111)
Šetření však ukázalo, že tento typ drátů z nerezavějící oceli výrobní odvětví Unie vyrábí a že představují omezený podíl na trhu Unie. Uživatelé mají k dispozici také alternativní zdroje dodávek z jiných zemí, které nepodléhají antidumpingovým nebo antisubvenčním opatřením. Navíc lze pro stejné účely používat i jiné typy drátů z nerezavějící oceli. Uložení opatření tudíž nemůže mít významný dopad na trh Unie a na tyto uživatele. Tento požadavek se proto zamítá.
(112)
Někteří uživatelé poukazovali na to, že dodací lhůty výrobců v Unii jsou u obdobného výrobku ve srovnání s dodacími lhůtami u dotčeného výrobku z Indie delší. Avšak možnosti obchodníků výrobky skladovat a mít je rychle k dispozici nevyvrací věcné důkazy nepříznivých účinků dumpingového dovozu. Proto je třeba tento argument odmítnout.
(113)
S ohledem na výše uvedené úvahy lze mít za to, že i když opatření uložená na dovoz z dotčené země budou mít na některé uživatele pravděpodobně nepříznivější dopad než na jiné, bude uložení opatření pro trh Unie celkově vzato prospěšné. Zejména se má za to, že obnovením spravedlivých obchodních podmínek na trhu Unie bude výrobní odvětví Unie moci přizpůsobit své ceny výrobním nákladům, zachovat výrobu a pracovní místa, získat zpět podíl na trhu, o který přišlo, a využít větších úspor z rozsahu. Tak by výrobní odvětví mohlo dosáhnout přiměřeného ziskového rozpětí, které by mu umožnilo střednědobě i dlouhodobě účinně fungovat. Zároveň může zlepšit svou celkovou finanční situaci. Z šetření dále vyplynulo, že opatření budou mít celkově na uživatele a dovozce, kteří nejsou ve spojení, jen omezený dopad. Dospělo se tudíž k závěru, že celkový přínos opatření zřejmě převáží nad dopadem na uživatele dotčeného výrobku na trhu Unie.
5. Závěr ohledně zájmu Unie
(114)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem bylo potvrzeno hodnocení uvedené ve 145. až 146. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
H. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň pro odstranění újmy
(115)
V případě jednoho vyvážejícího výrobce byl výpočet odstranění újmy upraven směrem dolů v reakci na jeho tvrzení, že došlo k administrativním chybám z důvodu záměny směnného kurzu u některých transakcí a zahrnutí transakcí uvnitř skupiny při výpočtu. Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 148. až 151. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(116)
Tentýž vyvážející výrobce tvrdil, že indický vývoz do Unie je uskutečňován pro velkoobchodníky a že prodej výrobního odvětví Unie na trhu Unie je určen pro konečné uživatele, a že Komise tudíž neprováděla srovnání na vhodné úrovni obchodu. Šetření však ukázalo, že indičtí vyvážející výrobci prodávají oběma kategoriím zákazníků a že si u stejných kategorií zákazníků s výrobci v Unii konkurují.
2. Závěr ohledně úrovně pro odstranění újmy
(117)
Pro společnost Macro Bars and Wires nebylo vypočítáno individuální rozpětí újmy, neboť konečné antidumpingové rozpětí této společnosti bylo pod úrovní de minimis (viz 51. bod odůvodnění).
(118)
Potvrzuje se metodika použitá v prozatímním nařízení.
3. Konečná opatření
(119)
Vzhledem k výše uvedenému a v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení by mělo být uloženo konečné antidumpingové clo, a to na úrovni dostatečné k odstranění újmy působené dumpingovým dovozem s přihlédnutím k subvenčnímu rozpětí uloženému nařízením Komise (EU) č. 419/2013.
(120)
Proto byly sazby antidumpingového cla stanoveny porovnáním rozpětí újmy a dumpingových rozpětí, přičemž byla zohledněna subvenční rozpětí jejich odečtením v plné výši od příslušného dumpingového rozpětí. Konečné antidumpingové clo se proto stanoví takto:
Společnost
Dumpingové rozpětí
Vyrovnávací clo
Rozpětí újmy
Konečná sazba antidumpingového cla
GARG Inox
11,8 %
3,4 %
22,6 %
8,4 %
KEI Industries
7,0 %
0,0 %
41,9 %
7,7 %
Macro Bars and Wires
0,0 %
3,4 %
30,3 %
0,0 %
Nevatia Steel & Alloys
4,1 %
3,4 %
23,8 %
0,7 %
Raajratna Metal Industries
16,2 %
3,7 %
17,2 %
12,5 %
Venus group
11,6 %
3,0 %
23,4 %
8,6 %
Viraj Profiles Vpl. Ltd.
6,8 %
0,0 %
32,1 %
6,8 %
Spolupracující společnosti nezařazené do vzorku
8,4 %
3,4 %
23,7 %
5,0 %
Všechny ostatní společnosti
16,2 %
3,7 %
41,9 %
12,5 %
(121)
Antidumpingové celní sazby pro jednotlivé společnosti stanovené v tomto nařízení byly určeny na základě zjištění v současném šetření. Odrážejí tedy stav týkající se těchto společností zjištěný během šetření. Tyto celní sazby (oproti celostátnímu clu použitelnému na „všechny ostatní společnosti“) jsou použitelné výlučně na dovoz výrobků pocházejících z Indie a vyrobených uvedenými konkrétními právnickými osobami. Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v normativní části tohoto nařízení, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě použitelné na „všechny ostatní společnosti“.
(122)
Jeden vyvážející výrobce v dotčené zemi nabídl cenový závazek v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení.
(123)
V posledních letech vykazoval dotčený výrobek značnou cenovou nestabilitu, a pevný cenový závazek proto v tomto případě není vhodný. Pro odstranění této překážky nabídl indický vyvážející výrobce ustanovení o indexaci na základě nákladů na suroviny. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že mezi kolísáním cen dotčeného výrobku a kolísáním indexu nebylo možné stanovit žádnou přímou a přesnou souvislost, a indexace se proto nepovažuje za vhodné řešení. Kromě toho se šetřením zjistilo, že existují různé typy dotčeného výrobku, které nelze snadno rozlišit a jejichž ceny se výrazně liší.
(124)
Vyvážející výrobce kromě toho vyrábí řadu výrobků z nerezavějící oceli a je možné, že je prodává stejným zákazníkům v Unii prostřednictvím obchodních společností ve spojení. To by vedlo k vážnému riziku křížové kompenzace a krajně by to ztížilo účinné sledování dodržování závazku.
(125)
Na základě výše uvedeného dospěla Komise k závěru, že nabídnutý závazek nelze přijmout.
(126)
Každou žádost o použití individuální antidumpingové celní sazby pro jednotlivé společnosti (například poté, co se změnil název subjektu, nebo po vytvoření nových výrobních nebo obchodních subjektů) je třeba předložit Komisi (11) spolu se všemi příslušnými informacemi, zejména pokud jde o jakékoli změny v činnostech společnosti spojených s výrobou, domácím prodejem a prodejem na vývoz, např. v souvislosti se změnou názvu nebo změnou týkající se výrobních a obchodních subjektů. V případě potřeby bude toto nařízení, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo, odpovídajícím způsobem změněno prostřednictvím aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
4. Konečný výběr prozatímních antidumpingových cel
(127)
Vzhledem k rozsahu zjištěných dumpingových rozpětí a vzhledem k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie se považuje za nezbytné s konečnou platností vybrat částky zajištěné v podobě prozatímního antidumpingového cla uloženého prozatímním nařízením, a to v rozsahu uložených konečných cel,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovoz drátů z nerezavějící oceli obsahujících:
-
2,5 % hmotnostních nebo více niklu, jiných než drátů obsahujících 28 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 31 % hmotnostních niklu a 20 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 22 % hmotnostních chromu,
-
méně než 2,5 % hmotnostních niklu, jiných než drátů obsahujících 13 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 25 % hmotnostních chromu a 3,5 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 6 % hmotnostních hliníku,
v současnosti kódů KN 7223 00 19 a 7223 00 99 a pocházejí z Indie.
2. Sazba konečného antidumpingového cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením je pro výrobky popsané v odstavci 1 a vyrobené níže uvedenými společnostmi stanovena takto:
Společnost
Clo (v %)
Doplňkový kód TARIC
Garg Inox, Bahadurgarh, Harijána a Pune, Maháráštra
8,4
B931
KEI Industries Ltd, Nové Dillí
7,7
B925
Macro Bars and Wires, Mumbaí, Maháráštra
0,0
B932
Nevatia Steel & Alloys, Mumbaí, Maháráštra
0,7
B933
Raajratna Metal Industries, Ahmadábád, Gudžarát
12,5
B775
Venus Wire Industries Pvt. Ltd, Mumbaí, Maháráštra
8,6
B776
Precision Metals, Mumbaí, Maháráštra
8,6
B777
Hindustan Inox Ltd., Mumbaí, Maháráštra
8,6
B778
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd., Mumbaí, Maháráštra
8,6
B779
Viraj Profiles Ltd., Tháné, Maháráštra a Mumbaí, Maháráštra
6,8
B780
Společnosti uvedené v příloze
5,0
B781
Všechny ostatní společnosti
12,5
B999
3. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Pokud vyvážející výrobce z Indie předloží Komisi dostatečné důkazy o tom, že:
a)
během období šetření (od 1. dubna 2011 do 31. března 2012) nevyvážel zboží popsané v čl. 1 odst. 1 pocházející z Indie;
b)
není ve spojení s žádným vývozcem ani výrobcem, na něž se vztahují opatření uložená tímto nařízením, a
c)
po skončení období šetření buď vyvezl dotčené zboží do Unie, nebo uzavřel neodvolatelný smluvní závazek vyvézt značné množství dotčeného zboží do Unie,
může být čl. 1 odst. 2 pozměněn přidáním nového vyvážejícího výrobce na seznam v příloze.
Článek 3
Částky zajištěné v podobě prozatímních antidumpingových cel uložených podle nařízení Komise (EU) č. 418/2013 na dovoz drátů z nerezavějící oceli obsahujících:
-
2,5 % hmotnostních nebo více niklu, jiných než drátů obsahujících 28 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 31 % hmotnostních niklu a 20 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 22 % hmotnostních chromu,
-
méně než 2,5 % hmotnostních niklu, jiných než drátů obsahujících 13 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 25 % hmotnostních chromu a 3,5 % hmotnostních nebo více, avšak nejvýše 6 % hmotnostních hliníku,
v současnosti kódů KN 7223 00 19 a 7223 00 99 a pocházejí z Indie, se s konečnou platností vybírají. Vybrané částky přesahující konečné sazby antidumpingového cla budou uvolněny.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 5. listopadu 2013.
RÅDETS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 1106/2013
av den 5 november 2013
om införande av en slutgiltig antidumpningstull och om slutgiltigt uttag av den preliminära tullen på import av viss tråd av rostfritt stål med ursprung i Indien
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1225/2009 av den 30 november 2009 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (1) (nedan kallad grundförordningen), särskilt artikel 9,
med beaktande av det förslag som Europeiska kommissionen (nedan kallad kommissionen) lagt fram efter samråd med rådgivande kommittén, och
av följande skäl:
A. FÖRFARANDE
1. Preliminära åtgärder
(1)
Den 3 maj 2013 införde Europeiska kommissionen (nedan kallad kommissionen) genom förordning (EU) 418/2013 (2) (nedan kallad förordningen om preliminär tull) en preliminär antidumpningstull på import till Europeiska unionen (nedan kallad unionen) av viss tråd av rostfritt stål med ursprung i Indien (nedan kallat det berörda landet).
(2)
Undersökningen inleddes efter ett klagomål inlämnat den 28 juni 2012 av European Confederation of Iron and Steel Industries (Eurofer) (nedan kallad klaganden) som företrädde unionstillverkare som svarar för mer än 50 % av den sammanlagda tillverkningen i unionen av viss tråd av rostfritt stål.
(3)
I den parallella antisubventionsundersökningen införde kommissionen en provisorisk utjämningstull på import av viss tråd av rostfritt stål med ursprung i det berörda landet genom förordning (EU) nr 419/2013 (3) och en slutgiltig utjämningstull genom förordning (EU) nr 861/2013 (4).
2. Parter som berörs av undersökningen
(4)
I det preliminära skedet av undersökningen tillämpades ett stickprovsförfarande på de indiska exporterande tillverkarna och unionstillverkarna. I det preliminära skedet planerades ett stickprovsförfarande även för icke-närstående importörer. Eftersom två av de tre importörerna i stickprovet inte besvarade frågeformuläret kunde dock inget stickprovsförfarande tillämpas. Därför användes all tillgänglig information om alla samarbetsvilliga importörer för att komma fram till slutgiltiga resultat, särskilt i fråga om unionens intresse.
(5)
En exporterande tillverkare hävdade att eftersom ingen försäljning från icke-klagande parter användes vid fastställandet av den skada som unionsindustrin lidit, kunde inte urvalet av unionstillverkare anses vara representativt. Det påståendet avvisades, eftersom urvalet gjordes på grundval av de mottagna svaren från alla samarbetsvilliga unionstillverkare, oavsett om de stödde klagomålet eller inte, i samband med fastställandet av talerätt, och gjordes på grundval av produktionsvolymen.
(6)
En exporterande tillverkare, som är närstående en unionstillverkare, motsatte sig klagomålet och begärde individuell granskning, eftersom tillverkaren inte ingick i urvalet av exporterande tillverkare på grund av sina små exportvolymer. Unionstillverkaren ingick inte heller i urvalet av unionsindustrin på grund av sina låga produktionsvolymer. Kommissionen beviljade en individuell granskning, men den exporterande tillverkaren drog tillbaka sin begäran.
(7)
Sju indiska exporterande tillverkare som inte ingick i urvalet begärde individuell granskning. Två av dem svarade på frågeformuläret, medan fem inte gjorde det. Av de två som svarade på frågeformuläret drog en tillbaka sin begäran om individuell granskning. Som en följd av detta undersökte kommissionen begäran från en indisk exporterande tillverkare som inte ingick i stickprovet:
-
KEI Industries Limited, New Delhi (KEI).
(8)
I det preliminära skedet konstaterades att ingen av de exporterande tillverkarna som ursprungligen ingick i urvalet hade lämnat in tillräckligt tillförlitliga uppgifter, och således tillämpades artikel 18 i grundförordningen. Kommissionen beslutade att utvidga stickprovet med tre företag, baserat på exportvolym och beredvillighet att samarbeta enligt vad de uttryckt efter det att förfarandet inletts. Således har kommissionen granskat svaren på frågeformuläret och gjort kontrollbesök hos följande indiska exporterande tillverkare:
-
Garg Inox, Bahadurgarh, Haryana.
-
Macro Bars and Wires, Mumbai, Maharashtra.
-
Nevatia Steel & Alloys, Mumbai, Maharashtra.
(9)
Med undantag av ovanstående bekräftas skälen 4-7 och 14 i förordningen om preliminär tull.
3. Undersökningsperiod och skadeundersökningsperiod
(10)
Såsom anges i skäl 20 i förordningen om preliminär tull omfattade undersökningen av dumpning och skada perioden 1 april 2011-31 mars 2012 (nedan kallad undersökningsperioden eller i tabeller UP). Undersökningen av de tendenser som är av betydelse för bedömningen av skada omfattade perioden 1 januari 2009-31 mars 2012 (nedan kallad skadeundersökningsperioden).
4. Efterföljande förfarande
(11)
Efter meddelandet av uppgifter om de viktigaste omständigheter och överväganden som legat till grund för beslutet att införa preliminära antidumpningsåtgärder (nedan kallat det preliminära meddelandet) inkom synpunkter från flera berörda parter, nämligen de tre exporterande tillverkarna som ingick i urvalet, den exporterande tillverkare som dragit tillbaka sin begäran om individuell granskning, klaganden och elva användare. De parter som begärde det gavs möjlighet att bli hörda. Kommissionen fortsatte att inhämta alla upplysningar som ansågs nödvändiga för dess slutgiltiga avgöranden. Alla synpunkter som inkom övervägdes och togs i beaktande där så var lämpligt.
(12)
Kommissionen underrättade alla berörda parter om de viktigaste omständigheter och överväganden som låg till grund för avsikten att rekommendera införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av viss tråd av rostfritt stål med ursprung i det berörda landet och slutgiltigt uttag av de belopp för vilka säkerhet ställts i form av den preliminära tullen (nedan kallat det slutliga meddelandet av uppgifter). Parterna beviljades även en tidsfrist inom vilken de kunde lämna synpunkter efter det slutliga meddelandet av uppgifter. Alla synpunkter som inkom övervägdes och togs i beaktande där så var lämpligt.
(13)
Till följd av synpunkterna på det slutliga meddelandet av uppgifter informerade kommissionen de berörda parterna om ändringar av undersökningsresultaten rörande vissa exporterande tillverkares dumpningsnivåer. Parterna gavs återigen tid att lämna synpunkter på detta kompletterande meddelande av uppgifter. Alla inlämnade synpunkter granskades och beaktades där så var lämpligt. En berörd part, klaganden, kritiserade det faktum att undersökningsresultaten rörande vissa exporterande tillverkares dumpningsnivåer hade ändrats på grundval av nya uppgifter och synpunkter som lämnats in efter det preliminära meddelandet under det slutgiltiga skedet av undersökningen. Klaganden ansåg också att de formella rättigheterna inte hade iakttagits.
(14)
Kommissionen ansåg sig dock tvungen att beakta alla inlagor som lämnats av de berörda parterna och vid behov ändra undersökningsresultaten om synpunkterna har fog för sig. I inget fall användes nya okontrollerade uppgifter för konstaterandet av dumpning. Dessutom respekterades alla parters formella rättigheter, eftersom de vederbörligen informerades i god tid och fick samma tidsfrister på sig att lämna synpunkter.
B. BERÖRD PRODUKT OCH LIKADAN PRODUKT
(15)
Såsom anges i skäl 21 i förordningen om preliminär tull är den berörda produkten tråd av rostfritt stål som innehåller
-
minst 2,5 viktprocent nickel, utom tråd innehållande minst 28 men högst 31 viktprocent nickel och minst 20 men högst 22 viktprocent krom,
-
mindre än 2,5 viktprocent nickel, utom tråd innehållande minst 13 men högst 25 viktprocent krom och minst 3,5 men högst 6 viktprocent aluminium,
som för närvarande klassificeras enligt KN-nummer 7223 00 19 och 7223 00 99 och med ursprung i det berörda landet.
(16)
Vissa användare hade synpunkter på att det tydligen inte hade gjorts någon åtskillnad mellan de olika typerna av den berörda produkten och den likadana produkten, eftersom många olika produkttyper ingår i produktblandningen. Särskilt fanns en viss oro för hur en rättvis jämförelse mellan samtliga typer kunde säkerställas i undersökningen. Som i de flesta utredningar omfattar definitionen av den berörda produkten ett stort antal olika produkttyper som har samma eller liknande grundläggande fysiska, tekniska och kemiska egenskaper. Att dessa egenskaper kan variera mellan olika produkttyper kan leda till att ett brett urval av typer omfattas. Så är fallet i den här undersökningen. Kommissionen tog hänsyn till skillnaderna mellan produkttyperna och sörjde för en rättvis jämförelse. Ett unikt produktkontrollnummer (PCN) tilldelades varje produkttyp som tillverkades och såldes av de indiska exporterande tillverkarna och varje produkttyp som tillverkades och såldes av unionsindustrin. Numret berodde på produktens viktigaste egenskaper, i detta fall stålkvalitet, draghållfasthet, beläggning, yta, diameter och form. De typer av tråd som exporterades till unionen jämfördes för varje produktkontrollnummer med produkter som tillverkade och såldes av unionsindustrin och som hade samma eller liknande egenskaper. Alla dessa typer omfattades av definitionen av den berörda produkten och den likadana produkten i tillkännagivandet om inledande (5) och i förordningen om preliminär tull.
(17)
En part upprepade sitt påstående att de så kallade mycket tekniska produkttyperna är annorlunda och inte utbytbara med andra typer av den berörda produkten. De borde därför uteslutas från produktdefinitionen. När det kontrolleras om produkter är likadana och därmed utgör samma produkt måste det enligt rättspraxis bedömas om de har samma tekniska och fysiska egenskaper, samma grundläggande slutanvändningsområden och samma förhållande mellan pris och kvalitet. I det avseendet bör det även bedömas om produkterna är utbytbara och om de konkurrerar med varandra (6). Det konstaterades vid undersökningen att de mycket tekniska produkttyperna som parten hänvisade till har samma grundläggande fysiska, kemiska och tekniska egenskaper som övriga produkter som är föremål för undersökningen. De är tillverkade av rostfritt stål och är tråd, och produktionsprocessen är liknande, med liknande maskiner, så att tillverkarna kan ställa om mellan olika varianter av produkten beroende på efterfrågan. Även om olika typer av tråd inte är direkt utbytbara och inte direkt konkurrerar med varandra, konkurrerar tillverkarna om leveranser som omfattar ett brett spektrum av tråd av rostfritt stål. Dessutom tillverkas och säljs produkttyperna av både unionsindustrin och de indiska exporterande tillverkarna med liknande produktionsmetoder. Detta påstående kan således inte godtas.
(18)
Med anledning av det slutliga meddelandet av uppgifter hävdade en part att kommissionens analys var otillräcklig för att fastställa om de så kallade mycket tekniska produkttyperna borde inkluderas i undersökningen. Detta argument avvisas. Undersökningen visade att de mycket tekniska produkttyperna omfattas av produktdefinitionen, såsom nämns i skäl 17. Parten förutsätter felaktigt att alla kriterier som avses i rättspraxis måste vara uppfyllda samtidigt, men så är inte fallet. Enligt rättspraxis (7) har kommissionen stort utrymme för skönsmässig bedömning vid definitionen av den berörda produkten, men bedömningen måste bygga på den uppsättning kriterier som domstolen har fastställt. Ofta, såsom i det här fallet, kan en del kriterier tyda i ena och en del i den andra riktningen, och i så fall måste kommissionen göra en helhetsbedömning, som den gjorde här. Denna berörda part utgår därför felaktigt från att produkttyperna måste ha alla egenskaper gemensamt för att omfattas av samma produktdefinition.
(19)
Vissa användare hävdade att tråd av rostfritt stål av den så kallade serie 200-typen borde uteslutas från produktdefinitionen. De hävdade bland annat att denna typ knappt producerades alls av unionsindustrin. Detta påstående är dock ogrundat. För det första räcker det faktum att en viss produkttyp inte tillverkas av unionsindustrin inte som skäl till att utesluta den från undersökningen, om tillverkningsprocessen är sådan att unionstillverkarna skulle kunna börja tillverka produkttypen i fråga. För det andra konstaterades det, liksom för mycket tekniska typer av tråd, att dessa typer av den berörda produkten har identiska eller liknande grundläggande fysiska, kemiska och tekniska egenskaper som andra typer av den likadana produkten som tillverkas och säljs av unionsindustrin. Detta påstående kan således inte godtas.
(20)
Alternativt hävdade användarna att valstråd borde inkluderas i definitionen av den berörda produkten. Valstråd är dock den råvara som används för tillverkning av den berörda produkten, men den kan även användas för tillverkning av andra produkter, t.ex. fästanordningar och spik. Till skillnad från den undersökta produkten utgör den därför inte en färdig stålprodukt. Genom en tillverkningsprocess med kallformning kan valstråden bland annat omvandlas till den berörda produkten eller den likadana produkten. På den grundvalen kan valstråd inte inkluderas i produktdefinitionen i den mening som avses i grundförordningen.
(21)
På grundval av ovanstående bekräftas härmed definitionen av den berörda produkten och den likadana produkten i skälen 21-24 i förordningen om preliminär tull.
C. DUMPNING
1. Inledning
(22)
Under kontrollbesöken hos de tre indiska exporterande tillverkare som ursprungligen ingick i urvalet och vid efterföljande analys av insamlade uppgifter konstaterades det att de företagen hade lämnat en del information som inte kunde anses tillförlitlig. Kommissionen fortsatte sin undersökning, och bedömde alla uppgifter som lämnats som svar på det preliminära meddelandet av uppgifter och i efterföljande utfrågningar.
(23)
Såsom anges i skäl 26 i förordningen om preliminär tull fann kommissionen, i fråga om en exporterande tillverkare att de kostnader som uppgetts i svaret på frågeformuläret inte kunde stämmas av mot företagets interna redovisningssystem. Företaget hävdade att den bristande avstämningen berodde på felregistrering och olika metoder för värdering av lager i det interna redovisningssystemet respektive de offentliggjorda uppgifterna i årsräkenskaperna.
(24)
Såsom förklaras i skäl 28 i förordningen om preliminär tull var det inte möjligt, även om uppgifterna i det interna redovisningssystemet var förenliga med de reviderade finansiella rapporterna på företagsomfattande nivå, att stämma av uppgifterna från den interna redovisningen för tråddivisionen med kostnadstabellerna som företaget lämnat som svar på frågeformuläret. I enlighet med artikel 18 i grundförordningen ansågs det därmed att informationen i det interna redovisningssystemet borde användas för denna antidumpningsundersökning.
(25)
Av detta skäl justerade kommissionen preliminärt de kostnadsuppgifter som den exporterande tillverkaren lämnat i sitt svar på frågeformuläret genom att använda uppgifter från det interna redovisningssystemet.
(26)
Såsom uppges i skäl 27 i förordningen om preliminär tull anförde den exporterande tillverkaren att uppgifterna i det interna redovisningssystemet inte var tillförlitliga och inte borde användas för undersökningsändamål. Företaget hänvisade till flera fel och begreppsmässiga problem med de uppgifter i internredovisningen som kommissionen baserat sin kostnadsjustering på. Företaget hävdade att kommissionen borde ha baserat sin analys på de kostnader som angetts i svaret på frågeformuläret. Senare, efter de provisoriska åtgärderna, tillhandahöll företaget en avstämning mellan internt rapporterade divisionskostnader och svaret på frågeformuläret. På denna grund, och med beaktande av den bevisning som samlats in under besöket på plats, kunde sedan vissa tillverkningskostnader som företaget ursprungligen uppgett i sitt svar på frågeformuläret godtas.
(27)
På grundval av tillgänglig bevisning kunde dock fördelningen av vissa kostnader, t.ex. fasta kostnader och finansiella kostnader, som företaget uppgett i sitt svar på frågeformuläret inte betraktas som tillförlitliga för denna undersökning. Kommissionen ansåg att kostnaderna borde fördelas på grundval av företagets totala omsättning och kostnader för sålda varor i enlighet med artikel 2.5 i grundförordningen. Mot bakgrund av ovanstående kunde de flesta av kostnaderna i frågeformuläret godtas, och fördelningen av omsättningen godkändes av företaget i det slutgiltiga skedet av undersökningen. Dumpningsmarginalen minskade efter en granskning av förpackningskostnader och vissa fasta kostnader. Det anses därför att artikel 18 i grundförordningen inte längre bör tillämpas för bestämning av denna exporterande tillverkares dumpningsmarginal.
(28)
Såsom nämns i skäl 30 i förordningen om preliminär tull fann kommissionen i fråga om en annan exporterande tillverkare att de inköp och den förbrukning av råvaror som uppgavs i tillverkarens svar på frågeformuläret inte stöddes av data från tillverkarens lagerhållningssystem. Bland annat föreföll fördelningen efter stålkvalitet skilja sig mellan de båda källorna. Kommissionen fastställde att stålkvaliteten är en viktig faktor för kostnaden för slutprodukten och att otillförlitliga uppgifter om stålkvaliteten allvarligt kan påverka fastställandet av kostnader och försäljningspriser för enskilda produkttyper och därför vara vilseledande, och påpekade denna väsentliga faktor för den exporterande tillverkaren vid olika tillfällen.
(29)
Såsom anges i skäl 31 i förordningen om preliminär tull anförde dock den exporterande tillverkaren att de datorfiler med inköp av råvaror som kommissionen inhämtade vid kontrollbesöket var ofullständiga, eftersom andra enheter inom företaget köpt in mer råvaror men inte rapporterat det, så de ingick inte i de datorfiler som inhämtades under kontrollbesöket och granskades av kommissionen. Vidare hävdade den exporterande tillverkaren att de observerade skillnaderna i mängden stålkvaliteter berodde på att vissa stålkvaliteter delvis överlappade varandra och att vissa delar av tillverkningsprocessen inte var spårbara i termer av enskilda stålkvaliteter.
(30)
I skäl 32 i förordningen om preliminär tull konstaterar dock kommissionen att dessa påståenden från företagets sida om ytterligare inköp av råvaror inte hade styrkts och i alla händelser inte räcker för att förklara de skillnader som observerades för enskilda stålkvaliteter. Kommissionen konstaterade också att företaget hade påstått att det inte går att göra en noggrann spårning av enskilda stålkvaliteter i alla skeden av tillverkningsprocessen. Detta argument undergrävde ytterligare tillförlitligheten i rapporteringssystemet för stålkvaliteter som helhet. De uppgifter som tillhandahålls om stålsorter måste därför preliminärt betraktas som missvisande.
(31)
I skäl 33 i förordningen om preliminär tull säger kommissionen att den rapporterade fördelningen av råmaterial efter stålkvalitet inte är tillförlitlig och preliminärt bör lämnas utan avseende, och att avgörandena i enlighet med artikel 18 i grundförordningen bör fattas på grundval av de fakta som finns tillgängliga. Eftersom rapporteringssystemet som helhet var otillförlitligt gick det inte att grunda några avgöranden på någon av de rapporterade stålkvaliteterna. Därför användes den totala förbrukningen av alla råvaror som helhet, utan att fördelningen efter stålkvalitet beaktades, vid beräkningen av en total dumpningsmarginal för alla produkter.
(32)
Efter det att de preliminära undersökningsresultaten offentliggjorts ifrågasatte företaget detta preliminära tillvägagångssätt generellt, men kunde ändå inte erbjuda en ett-till-ett-matchning i fråga om enskilda produktkontrollnummer. Företaget erbjöd dock senare i undersökningen tillräckligt hög avstämning när råvarorna grupperades i huvudsakliga serier av stålkvaliteter efter kemisk sammansättning (200-, 300- och 400-serierna i AISI-klassificeringen). Företaget erbjöd också en alternativ gruppering där slutanvändningsområdet ingick som en kompletterande faktor för grupperingen. Eftersom slutanvändningsområdet inte kan kontrolleras, räknade dock kommissionen om dumpningsmarginalen på grundval av kemisk sammansättning uttryckt som serie av stålkvalitet (200-, 300- och 400-serierna i AISI-klassificeringen). Dessa serier av stålkvaliteter är ett allmänt vedertaget, objektivt och kontrollerbart kriterium, medan produktkontrollnumren för det här företaget inte gör det möjligt att helt stämma av uppgifterna, vilket därför inte skulle möjliggöra en rättvis jämförelse på grundval av tillförlitliga uppgifter i grundförordningens mening.
(33)
Eftersom de kompletterande uppgifter som lämnats av företaget inte gjorde det möjligt att stämma av uppgifterna på den tillräckligt detaljerade nivå som krävs för undersökningen, kvarstår dock den preliminära slutsatsen att företagets spårningssystem inte är tillräckligt tillförlitligt, och artikel 18 i grundförordningen tillämpas för den slutgiltiga bestämningen av produktionskostnaderna och beräkningen av dumpningsmarginalen, som alltså bygger på den metod som anges i föregående skäl.
(34)
Som nämns i skäl 34 i förordningen om preliminär tull fann kommissionen vid kontrollbesöket hos den tredje exporterande tillverkaren att de råvaruflöden som uppgetts i svaren på frågeformuläret inte stämde med uppgifterna i tillverkarens redovisningssystem. Fördelningen efter stålkvalitet föreföll skilja sig mellan de båda källorna.
(35)
Som nämns i skäl 35 i förordningen om preliminär tull erkände den exporterande tillverkaren att det förekom vissa fel i svaren på frågeformuläret, men hävdade att skillnaderna i de totala mängderna råvaror kunde fås att stämma överens genom att förändringar i lagerhållningen beaktades. Företaget hävdade dock också att delvis överlappande stålkvaliteter gjorde det omöjligt att få till stånd en exakt avstämning för varje enskild stålkvalitet. I sina synpunkter efter det preliminära meddelandet uppgav man också att den stålkvalitet som angavs på fakturan i enskilda fall inte motsvarade den stålkvalitet som faktiskt exporterats. Vidare hävdade företaget att stålkvaliteter inte används på ett exakt sätt i branschen för rostfritt stål, utan att det i stället en viss variation mellan stålkvalitetens publicerade kemiska sammansättning och de faktiska produkterna. Företaget hävdade att de avvikelser som kommissionen konstaterat, med dessa förklaringar beaktade, endast rörde en obetydlig del av exporten.
(36)
Kommissionen ansåg att de upptäckta avvikelsernas omfattning inte kunde förklaras av enstaka otydligheter. Tvärtom bidrog argumenten till att undergräva tillförlitligheten i företagets rapporteringssystem för stålkvaliteter som helhet, särskilt med tanke på hur avgörande stålkvaliteterna är för slutproduktens kostnad.
(37)
Senare i undersökningen hävdade dock företaget att om kommissionen inte godtar dess första redovisning av stålkvaliteter, kunde ett mer rättvisande resultat ha erhållits om kommissionen i stället för att slå samman alla produktkontrollnummer i det preliminära skedet grupperade enbart de stålkvaliteter för vilka avvikelser hade konstaterats, eller alternativt grupperade stålkvaliteterna efter kemisk sammansättning uttryckt som serier av stålkvaliteter (200-, 300- och 400-serierna i AISI-klassificeringen). Företaget erbjöd även en metod för gruppering av stålkvaliteterna i 300-serien i undergrupper.
(38)
Kommissionen räknade därför om dumpningsmarginalen på grundval av grupper av rostfritt stål ordnade efter kemisk sammansättning uttryckt som serier av stålkvaliteter (200-, 300- och 400-serierna i AISI-klassificeringen) enligt samma metod som i skäl 30. Dessa serier av stålkvaliteter är ett allmänt vedertaget, objektivt och kontrollerbart kriterium, medan produktkontrollnumren för det här företaget inte gör det möjligt att helt avstämma uppgifterna, vilket därför inte skulle möjliggöra en rättvis jämförelse på grundval av tillförlitliga uppgifter i grundförordningens mening.
(39)
Eftersom de ytterligare uppgifter som företaget lämnat inte gjorde det möjligt att stämma av uppgifterna på tillräckligt detaljerad nivå för undersökningens ändamål, bekräftas den preliminära slutsatsen att företagets spårningssystem inte är tillräckligt tillförlitliga, och artikel 18 i grundförordningen tillämpas för det slutgiltiga fastställandet av produktionskostnaden och beräkningen av dumpningsmarginalen, som alltså bygger på den metod som avses i föregående skäl.
(40)
Klaganden gjorde gällande att grupperingen av den berörda produkten i stålkvaliteter hindrade kommissionen från att genomföra en korrekt lönsamhetsprövning i syfte att fastställa normalvärdena för varje produktkontrollnummer.
(41)
Kommissionen genomför sin analys på en nivå som är förenlig med de exporterande tillverkarnas och unionstillverkarnas interna redovisningssystem, så att de uppgivna uppgifterna kan kontrolleras. Påståendet avvisas därför.
(42)
Eftersom inga andra synpunkter har inkommit, bekräftas skälen 37-38 i förordningen om preliminär tull.
2. Normalvärde
(43)
För en exporterande tillverkare, på vilken artikel 18 i grundförordningen tillämpas, har normalvärdet setts över efter den nya bedömningen av produktionskostnaderna. I det slutgiltiga skedet fastställdes produktionskostnaden på grundval av de rapporterade tillverkningskostnaderna, med tillägg av försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader, inklusive kostnader för finansiering, enligt en fördelningsmetod som är tillåten enligt artikel 2.5 i grundförordningen.
(44)
För de tre nya exporterande tillverkarna i urvalet, och den exporterande tillverkare som beviljats individuell behandling, konstaterades den inhemska försäljningsvolymen vara totalt sett representativ och uppgå till minst 5 % av företagets totala exportvolym av den berörda produkten till unionen. Samma representativitetskontroll genomfördes också för varje produkttyp som sålts av de nya tillverkarna på deras inhemska marknader och som konstaterats vara jämförbara med de produkttyper som såldes på export till unionen, i enlighet med artikel 2.2 i grundförordningen.
(45)
Genom att andelen lönsam försäljning till oberoende kunder på den inhemska marknaden under undersökningsperioden fastställdes undersökte sedan kommissionen huruvida den inhemska försäljningen av varje ny exporterande tillverkare och det exportföretag som beviljats individuell behandling kunde anses ha sålts vid normal handel i enlighet med artikel 2.4 i grundförordningen.
(46)
För en av de nytillkomna exporterande tillverkarna i urvalet fann man att den kostnadsfördelning som företaget först hade lämnat var otillräcklig, eftersom ingen hänsyn hade tagits till trådens tjocklek, som är en betydande kostnadsfaktor. Med företagets samtycke justerades metoden för fördelning av kostnaderna.
(47)
För en annan nytillkommen exporterande tillverkare i urvalet rättades ett skrivfel till i bestämningen av dumpningsmarginalen. Dessutom bad tillverkaren kommissionen att göra ytterligare justeringar av lönsamhetsprövningen och prisjusteringarna. Dessa påståenden befanns inte vara motiverade.
(48)
För den exporterande tillverkare som beviljats individuell behandling rättades ett fel till i beräkningarna. Samma exporterande tillverkare anförde ytterligare argument om kommissionens fastställande av försäljnings- och administrationskostnader, andra allmänna kostnader och inrikes transportkostnader, och begärde att hänsyn skulle tas till de fysiska skillnaderna mellan den berörda produkten på den inhemska marknaden respektive exportmarknaden. Justeringarna som den exporterande tillverkaren begärt avvisades, eftersom beräkningarna byggde på kostnadsuppgifter som lämnats av det företag som kontrollerats på plats och eftersom påståendet om fysiska skillnader inte var underbyggt.
(49)
Följaktligen bekräftas den metod som använts för fastställandet av normalvärdet och som beskrivs i skälen 39-48 i förordningen om preliminär tull, och den tillämpades på de tre nya exporterande tillverkarna och den exporterande tillverkare som beviljats individuell behandling.
3. Exportpris
(50)
För en exporterande tillverkare rättades efter påpekande vissa skrivfel som rörde användning av fel växelkurs i enstaka fall och inkludering av misstag av viss koncernintern försäljning vid beräkningen av dumpning.
(51)
För en annan exporterande tillverkare togs försäljning via ett närstående företag i unionen med i beräkningen av dumpningen.
(52)
En ny exporterande tillverkare i urvalet hävdade att de fördelar företaget hade fått enligt tullkreditsystemet (DEPBS, Duty Entitlement Passbook Scheme) och tullrestitutionssystemet (DDS, Duty Drawback Scheme) behövde läggas till exportpriserna.
(53)
En annan ny exporterande tillverkare i urvalet redovisade de förmånerna enligt DDS som negativa prismarginaler som konstlat höjde exportpriserna.
(54)
Kommissionen analyserade båda företagens prisbeteende på unionsmarknaden och kom fram till sina avgöranden i enlighet med artikel 2.8 i grundförordningen, och därför krävs ingen ytterligare justering. Det förstnämnda företagets påstående avvisades därför, och det sistnämnda företaget uppgivna marginaler lämnades utan beaktande.
(55)
En ny exporterande tillverkare i urvalet gjorde gällande att dess exportpriser borde korrigeras uppåt för att få dem att överensstämma med försäljningen på hemmamarknaden, eftersom den försäljningen skedde under ett eget varumärke som betingade högre priser. Företaget kunde dock inte styrka att de fakturor för vilka påståendet gjordes verkligen avsåg försäljning under eget varumärke, och begäran avvisades därför.
(56)
Eftersom inga andra synpunkter har inkommit, bekräftas skälen 50-52 i förordningen om preliminär tull.
4. Jämförelse
(57)
En exporterande tillverkare hävdade att eftersom alla produktkontrollnummer lades samman vid fastställandet av företagets tillverkningskostnader, borde exportpriserna behandlas på samma sätt och ett enda exportpris borde ha använts för jämförelsen med normalvärdet.
(58)
Kommissionen strävade visserligen i sin undersökning efter att få fram uppgifter om kostnader och exportpriser per produktkontrollnummer, men fick dock inte några nödvändiga avstämningar från det berörda företaget som skulle ha gjort det möjligt att fastställa tillförlitliga produktionskostnader per produktkontrollnummer. Undersökningen visade dock inte på några brister med exportpriserna per produktkontrollnummer, och det skulle därför inte ha varit lämpligt att tillämpa artikel 18 i grundförordningen för att fastställa de faktiska exportpriserna. Eftersom kommissionen inte anser det lämpligt att sänka detaljnivån i de rapporterade priserna med avseende på undersökningens krav i syfte att göra en rättvis jämförelse, avvisades därför påståendet.
(59)
Eftersom inga andra synpunkter har inkommit, bekräftas skälen 53-55 i förordningen om preliminär tull.
5. Dumpningsmarginaler
(60)
För varje företag i urvalet jämfördes det vägda genomsnittliga normalvärdet för den likadana produkten med det vägda genomsnittliga exportpriset för den berörda produkten, i enlighet med artikel 2.11 och 2.12 i grundförordningen.
(61)
I enlighet med artikel 9.6 i grundförordningen och på grund av att artikel 18 i grundförordningen tillämpades på två av de tre exporterande tillverkare som ursprungligen ingick i urvalet, fastställdes dumpningsmarginalen för samarbetsvilliga exporterande tillverkare som inte ingick i urvalet på grundval av den genomsnittliga dumpningsmarginalen för den exporterande tillverkare som ingick i urvalet och på vilken artikel 18 i grundförordningen inte längre tillämpas och de två nya företagen i urvalet som har dumpningsmarginaler som inte är försumbara. På grundval av detta beräknas dumpningsmarginalen för de samarbetsvilliga företag som inte ingick i urvalet till 8,4 %.
(62)
För alla andra exporterande tillverkare i det berörda landet fastställde kommissionen först hur samarbetsvilliga de hade varit. För detta ändamål gjordes en jämförelse mellan de totala exportkvantiteter som uppgetts i svaren från företagen i urvalet och den totala importen från det berörda landet enligt importstatistik från Eurostat. Eftersom samarbetsviljan var hög sattes dumpningsmarginalen för övriga företag till samma nivå som den högsta dumpningsmarginal som fastställts för de exporterande tillverkare som ingick i urvalet. På denna grund fastställdes den landsomfattande dumpningsmarginalen till 16,2 %.
(63)
På grundval av detta är de vägda genomsnittliga dumpningsmarginalerna, uttryckta som andel av priset cif vid unionens gräns, före tull, följande:
Företag
Slutgiltig dumpningsmarginal
GARG Inox
11,8 %
KEI Industries
7,7 %
Macro Bars and Wires
0,0 %
Nevatia Steel & Alloys
4,1 %
Raajratna Metal Industries
16,2 %
Venus Group
11,6 %
Viraj Profiles
6,8 %
Cooperating non-sampled companies
8,4 %
Alla övriga företag
16,2 %
D. UNIONSINDUSTRIN
1. Unionsindustrin
(64)
Vissa användare ifrågasatte antalet unionstillverkare enligt skäl 63 i förordningen om preliminär tull. De hävdar att antalet tillverkare inte var korrekt beräknat och att det i praktiken finns färre tillverkare på unionsmarknaden.
(65)
Kommissionen påpekar att detta påstående inte styrktes av någon bevisning. Kommissionen har kontrollerat antalet unionstillverkare som angavs i klagomålet när talerätten kontrollerades och även under undersökningen. Kommissionen kontaktade alla 27 kända unionstillverkare för detta ändamål. Undersökningen bekräftade att 27 unionstillverkare tillverkade den likadana produkten i unionen under undersökningsperioden. Påståendet avvisas därför och skäl 63 i förordningen om preliminär tull bekräftas.
2. Unionstillverkning och stickprovsförfarande avseende unionstillverkare
(66)
Eftersom inga synpunkter har inkommit, bekräftas skälen 64-67 i förordningen om preliminär tull.
E. SKADA
1. Förbrukningen i unionen
(67)
Vissa användare hävdade att man vid analyserna av skada borde ha bortsett från uppgifterna för 2009 eftersom den finanskris som inträffade det året fick en särskilt snedvridande effekt på förbrukningen i unionen. Även om 2009 utesluts från analysen kvarstår dock en ökande trend för förbrukningen (+ 5 %), vilket tyder på att marknaden håller på att förbättras. Vidare beaktas finanskrisens negativa konsekvenser i skäl 68 i förordningen om preliminär tull. Eftersom inga andra synpunkter inkommit, bekräftas skäl 68 i förordningen om preliminär tull.
2. Import till unionen från det berörda landet
(68)
Den dumpningsmarginal som fastställts för Macro Bars and Wires är lägre än miniminivån enligt artikel 9.3 i grundförordningen. Därför anses denna exporterande tillverkare inte ha dumpat i den mening som avses i artikel 1.2 i grundförordningen under undersökningsperioden. Därför uteslöts företagets importvolymer från volymen preliminärt fastställd dumpad import från det berörda landet. En exporterande tillverkare, Venus Group, framförde att vissa transaktioner av misstag hade räknats dubbelt. Kommissionen höll med den exporterande tillverkaren och justerade den totala volymen av den dumpade importen genom att utesluta dessa transaktioner.
(69)
Följaktligen reviderades den dumpade importens volym, marknadsandel och genomsnittliga pris.
(70)
Volym och marknadsandel för dumpad import
2009
2010
2011
UP
Volym
15 826
27 291
34 494
33 252
Index (2009 = 100)
100
172
218
210
Marknadsandel
12,0 %
14,6 %
17,6 %
16,9 %
Index (2009 = 100)
100
121
146
140
Källa: Eurostat och svar på frågeformuläret.
(71)
Macro Bars and Wires exporterade begränsade mängder av den berörda produkten under undersökningsperioden, och även de av Venus Groups transaktioner som nämns ovan utgör begränsade mängder, varför dessa importvolymer dragits av från den totala volymen dumpad import från det berörda landet utan att väsentligen förändra de tendenser som beskrivs i skälen 69 och 71 i förordningen om preliminär tull. Följaktligen bekräftas dessa skäl i förordningen om preliminär tull.
(72)
Genomsnittspris på den dumpade importen
2009
2010
2011
UP
Genomsnittspris
2 380
2 811
3 259
3 207
Index (2009 = 100)
100
118
137
135
Källa: Eurostat och svar på frågeformuläret.
(73)
Justeringen av den dumpade importens volym förändrar varken den indiska dumpade importens genomsnittspriser eller beräkningen av prisunderskridandemarginalen väsentligt. Den vägda genomsnittliga prisunderskridandemarginalen är 15 %, vilket bekräftar slutsatserna i förordningen om preliminär tull.
(74)
En indisk exporterande tillverkare hävdade att unionens försäljningspriser verkade högst orimliga och antagligen snedvridna. Det bör dock påpekas att de priser som används vid beräkningen av prisunderskridandet byggde på uppgifter som inhämtats och kontrollerats vid kontrollbesök på plats hos de utvalda unionstillverkarna.
(75)
Slutsatserna utifrån de undersökningsresultat som beskrivs i skälen 75-77 i förordningen om preliminär tull bekräftas.
3. Unionsindustrins ekonomiska situation
(76)
Vissa parter hävdade att de resultat som uppnåtts av unionsindustrin borde anses rimligt positiva i ljuset av den globala ekonomiska krisen och eftersom ingen annan skadeindikator än marknadsandelen pekade på att någon skada förelåg.
(77)
En part hävdade att unionsindustrins genomsnittliga försäljningspris ökade med ca 34 %, dvs. mycket mer än dess tillverkningskostnad som ökade med 13 % under samma period. I detta avseende bör det noteras att unionsindustrin i början av skadeundersökningsperioden, dvs. 2009, sålde till priser under tillverkningskostnaden och inte klarade att sälja till priser över tillverkningskostnaden förrän från och med 2011 och framåt.
(78)
Undersökningen visade att även om vissa skadeindikatorer, t.ex. tillverkningsvolym och kapacitetsutnyttjande, följde en positiv trend eller höll sig stabila, t.ex. sysselsättning, var det ett antal mått på unionsindustrins ekonomiska situation som inte följde en tillfredsställande trend under skadeundersökningsperioden, nämligen lönsamhet, kassaflöde, investeringar och räntabilitet. Indikatorn för investeringar förbättrades visserligen 2010, men sjönk 2011 och under undersökningsperioden till en lägre nivå än 2009. Räntabiliteten förbättrades från 2009 till 2011 och nådde 6,7 %, men sjönk igen till 0,8 % under undersökningsperioden. På samma sätt förbättrades indikatorerna för lönsamhet och kassaflöde fram till 2011, då de började försämras igen under undersökningsperioden. Därför kan slutsatsen dras att det började gå bättre för unionsindustrin efter 2009, men att dess återhämtning därefter gick långsammare på grund av den dumpade importen från det berörda landet.
(79)
På begäran av en berörd part bekräftas det att de lagernivåer som fastställs i skäl 100 i förordningen om preliminär tull gällde verksamheten vid unionsföretagen i stickprovet.
(80)
Unionsindustrin hävdade att den målvinstmarginal på 5 % som sattes i det preliminära skedet var för låg. Parten styrkte inte sitt påstående tillräckligt. I skäl 95 i förordningen om preliminär tull förklaras skälen till att denna vinstmarginal valdes, och undersökningen har inte påvisat några skäl till att ändra den. Därför bibehålls målvinstmarginalen på 5 % för det slutgiltiga avgörandet.
(81)
En exporterande tillverkare hävdade att unionsindustrins svårigheter till stor del beror på strukturella problem och att vinstmarginalen på 5 % därför inte var realistisk.
(82)
Det erinras om att institutionerna enligt rättspraxis (8) måste fastställa vilken vinstmarginal unionsindustrin rimligen kan räkna med under normala konkurrensförhållanden, dvs. om det inte hade förekommit någon dumpad import. Vinstmarginalen uppgick 2007 till 3,7 %, men från och med 2008 blev den negativ på grund av finanskrisen. Klaganden hävdade och undersökningen visade att dumpad import började komma in på unionsmarknaden 2007, när importvolymen ökade från 17 727 ton under 2006 till 24 811 ton. Det var därför inte möjligt att fastställa målvinstmarginalen på grundval av den vinst som rimligen kunde förväntas av unionstillverkare av den likadana produkten. Följaktligen, och såsom förklaras i skäl 95 i förordningen om preliminär tull, ansåg kommissionen det lämpligt att använda en vinstmarginal på 5 % på grundval av de faktiska vinsterna som iakttogs i andra delar av stålindustrin som inte har lidit av dumpad och subventionerad import, i likhet med vad som gjorts i andra nyligen utförda undersökningar av liknande produkter i samma bransch (9). Det bör dessutom påpekas att den vinstmarginal på 3,7 % som konstaterades 2007 i vart fall är att anse som för låg, eftersom dumpad import förekom och ökade. Därför bibehålls målvinstmarginalen på 5 % för de slutgiltiga avgörandena.
4. Slutsats om skada
(83)
På grundval av detta finner kommissionen att unionsindustrin har lidit väsentlig skada i den mening som avses i artikel 3.5 i grundförordningen. Eftersom inga andra synpunkter har inkommit, bekräftas skälen 78-105 i förordningen om preliminär tull.
F. ORSAKSSAMBAND
1. Verkningar av den dumpade importen
(84)
En exporterande tillverkare hävdade att förordningen om preliminär tull inte tar hänsyn till att unionsindustrin kunnat dra nytta av den ökade förbrukningen sedan 2009 och att kommissionen inte kan utgå från att unionsindustrin kommer att kunna behålla sin marknadsandel under obegränsad tid.
(85)
Som svar på dessa argument bör det noteras att undersökningen visade att den dumpade indiska importens marknadsandel ökade snabbare än förbrukningen på unionsmarknaden. Den indiska dumpade importens volym ökade med 110 % medan förbrukningen samtidigt ökade med 50 %. Undersökningen visade också att det indiska genomsnittspriset konstant låg under unionsindustrins genomsnittspris under samma period och underskred unionsindustrins genomsnittspris med 15 % under undersökningsperioden. Som en följd av detta hade unionsindustrin visserligen en viss fördel av den ökade förbrukningen och kunde också öka sin försäljningsvolym med 40 %, men kunde inte behålla sin marknadsandel som man kunde ha förväntat sig under de förbättrade marknadsförhållandena och med tanke på unionsindustrins lediga tillverkningskapacitet.
2. Verkningar av andra faktorer
2.1 Icke-dumpad import
(86)
Under skadeundersökningsperioden har den icke-dumpade importen och dess priser utvecklats på ett sätt som är jämförbart med hur den dumpade importen och dess priser utvecklats. Priserna på den dumpade importen var dessutom i princip på samma nivå som den icke-dumpade importens priser, då den genomsnittliga icke-dumpade importen hade 0,4 % lägre priser. Volymen icke-dumpad import motsvarar dessutom mindre än 6 % av den totala importen från det berörda landet och har en marknadsandel på något mer än 1 %. Den skada som den icke-dumpade importen från det berörda landet vållat bryter därför inte orsakssambandet mellan den dumpade importen från det berörda landet och den väsentliga skada som unionsindustrin lidit under undersökningsperioden.
2.2 Import från tredjeländer
(87)
Två indiska exporterande tillverkare och den indiska regeringen upprepade påståendet att import av tråd av rostfritt stål från Folkrepubliken Kina (nedan kallad Kina) borde ha tagits med i undersökningen och att den kinesiska importens inverkan på unionsmarknaden och unionsindustrin hade underskattats.
(88)
Som nämns i skäl 115 i förordningen om preliminär tull har det från inledningsskedet och tills nu inte lagts fram några bevis på dumpning som skadat unionsindustrin och som därför kan motivera inledandet av en antidumpningsundersökning avseende import med ursprung i Kina. Påståendet att Kina borde ha ingått i undersökningen avvisas därför som ogrundat.
(89)
Importen från Kina visade dock en ökande trend under skadeundersökningsperioden och nådde en marknadsandel på 8,3 % under undersökningsperioden, vilket nämns i skäl 113 i förordningen om preliminär tull. Dessutom var den kinesiska importen billigare än unionsindustrins produkter och de indiska exporterande tillverkarnas export till unionsmarknaden. Därför undersöktes det vidare huruvida importen från Kina skulle ha kunnat bidra till den skada unionsindustrin lidit och bryta orsakssambandet mellan skadan och den indiska dumpade importen.
(90)
Den information som fanns att tillgå i det preliminära skedet tydde på att den kinesiska importen utgjorde en annan produktblandning och att de prisintervall där de kinesiska produkterna förekom inte var detsamma som för de produkter som såldes av unionsindustrin eller ens för de produkter med indiskt ursprung som såldes på unionsmarknaden.
(91)
Efter offentliggörandet av den preliminära åtgärden tog kommissionen emot flera påståenden om att den kinesiska lågprisimporten under undersökningsperioden kunde bryta orsakssambandet mellan den dumpade indiska importen och den väsentliga skada som unionsindustrin lidit.
(92)
En analys på grundval av importstatistiken för de två KN-nummer som omfattades av undersökningen visade att 29 % av den kinesiska importen gjordes i marknadens lägre prisskikt (med KN-nummer 7223 00 99). Detta förklarar delvis varför kinesiska priser i genomsnitt är lägre än unionsindustrins och de indiska exporterande tillverkarnas priser. Statistiken för KN-nummer 7223 00 99 visade också att de kinesiska tillverkarnas kunder var koncentrerade till Förenade kungariket, där unionsindustrin i princip inte hade någon tillverkning.
Genomsnittspris (EUR/ton)
2009
2010
2011
UP
72 230 019
2 974
3 286
3 436
2 995
72 230 099
765
1 458
1 472
1 320
Källa: Eurostat.
(93)
När det gäller KN-nummer 7223 00 19 visade de analyser som gjordes utifrån produktkontrollnumren att både unionsindustrin och de indiska tillverkarna främst konkurrerade i högre prisskikt, där priserna kunde vara upp till fyra gånger högre än i de lägre prisskikten inom samma KN-nummer (10). Undersökningen visade också att prisvariationer i allmänhet är förknippade med produkttyp och nickelhalt.
(94)
Beträffande prisnivån på importen från Kina bör det påpekas att det genomsnittliga priset på den kinesiska importen från 2009 till undersökningsperioden låg högre än den dumpade indiska exporten av den berörda produkten, vilket framgår av nedanstående tabell över det genomsnittliga priset på den kinesiska exporten enligt KN-nummer 7223 00 19.
Genomsnittspris (EUR/ton)
2009
2010
2011
UP
UP + 1
72 230 019
2 974
3 286
3 436
2 995
3 093
Källa: Eurostat.
(95)
Under undersökningsperioden sjönk det genomsnittliga priset på den kinesiska importen för första gången under de indiska priserna på den dumpade importen. Detta var dock tillfälligt då den kinesiska prisnivån ökade året efter undersökningsperioden och åter låg högre än de indiska priserna.
(96)
Vidare bör det noteras att jämförelsen mellan importvolymen från det berörda landet respektive Kina visade att importen från Kina var mycket lägre än den från Indien under hela skadeundersökningsperioden, särskilt under undersökningsperioden. Importvolymen från Kina var i princip mindre än hälften av den sammanlagda importen från Indien.
(97)
Därför kan importen från Kina, även om den kan ha bidragit till den skada som unionsindustrin lidit, inte ha påverkat unionsindustrins situation i så hög grad att den skulle ha brutit orsakssambandet mellan den dumpade importen från det berörda landet och den skada unionsindustrin lidit. Därför bekräftas skäl 113 i förordningen om preliminär tull.
2.3 Konkurrens från andra tillverkare i unionen
(98)
En part hävdade att unionstillverkarnas dåliga ekonomiska resultat kunde ha orsakats av konkurrens från andra unionstillverkare som inte var klagande eller som inte uttryckte sitt stöd för undersökningen när ärendet inleddes.
(99)
Marknadsandelen för de övriga unionstillverkarna utvecklades på följande sätt:
2009
2010
2011
UP
Försäljning i unionen för de övriga unionstillverkarna (ton)
34 926
55 740
55 124
55 124
Index (2009 = 100)
100
160
158
158
Marknadsandel för de övriga unionstillverkarna
26,6 %
29,8 %
28,1 %
27,9 %
Källa: Klagomål och ständiga svar.
(100)
De unionstillverkare som inte var klagande och inte särskilt uttryckt sitt stöd för undersökningen stod för 44 % av den sammanlagda unionsförsäljning som redovisas i skäl 86 i förordningen om preliminär tull. Deras försäljningsvolym ökade med 58 % från uppskattningsvis 34 926 ton 2009 till 55 124 ton under skadeundersökningsperioden. Den tillväxten är dock blygsam jämfört med tillväxten för den dumpade importen från det berörda landet under samma period (+ 110 %). Dessutom förblev marknadsandelen relativt stabil för dessa unionstillverkare under skadeundersökningsperioden, och det fanns inget som tydde på att deras priser var lägre än priserna för de unionstillverkare som ingick i stickprovet. Därför dras slutsatsen att deras försäljning på unionsmarknaden inte bidrog till den skada unionsindustrin vållats.
3. Slutsats om orsakssambandet
(101)
Eftersom inga synpunkter har inkommit, bekräftas skälen 121-124 i förordningen om preliminär tull.
G. UNIONENS INTRESSE
1. Allmänna överväganden
(102)
Eftersom inga synpunkter inkommit, bekräftas skäl 125 i förordningen om preliminär tull.
2. Unionsindustrins intresse
(103)
Eftersom inga synpunkter har inkommit, bekräftas skälen 126-133 i förordningen om preliminär tull.
3. Icke-närstående importörers intresse
(104)
Eftersom inga synpunkter har inkommit, bekräftas skälen 142-144 i förordningen om preliminär tull.
4. Användarnas intresse
(105)
Sedan de preliminära åtgärderna införts kontaktade sju användare och en intresseorganisation för användare kommissionen och visade intresse för att samarbeta i undersökningen. På begäran skickades frågeformulär till dem i april 2013. Det var dock endast två användare som lämnade in fullständiga svar på frågeformulären. Sammantaget stod de samarbetsvilliga användarna för 12 % av den sammanlagda importen från det berörda landet under undersökningsperioden och 2,5 % av den totala unionskonsumtionen, och de hade 32 anställda som sysslade med tillverkning av färdiga produkter med den berörda produkten som insatsvara. En ny bedömning gjordes av åtgärdernas ekonomiska inverkan på användarna på grundval av de nya uppgifterna från svaren på frågeformuläret, och två användare besöktes för kontroll av den information som lämnats.
(106)
Användarna hävdade att den vinstnivå på 9 % som anges i skäl 136 i förordningen om preliminär tull var för hög och inte representativ för användarnas bransch. Efter att de ytterligare svaren på frågeformulären tagits emot räknades den genomsnittliga lönsamheten om för alla samarbetsvilliga användare och fastställdes till 2 % av omsättningen.
(107)
Det konstaterades också att för de samarbetsvilliga användarna utgjorde inköp från det berörda landet i genomsnitt 44 % av de sammanlagda inköpen av den berörda produkten, och att det berörda landet var den enda leveranskällan för två samarbetsvilliga användare. Under undersökningsperioden utgjorde omsättningen av den produkt som innehöll den berörda produkten i genomsnitt 14 % av de samarbetsvilliga användarnas sammanlagda omsättning.
(108)
Om man utgår från värsta tänkbara fall för unionsmarknaden, dvs. att ingen potentiell prishöjning kan överföras på distributionskedjan och att användarna skulle fortsätta köpa från det berörda landet i de tidigare volymerna, skulle tullens inverkan på användarnas lönsamhet för de verksamheter där den berörda produkten används utgöra en minskning så att verksamheten går med förlust, dvs. att lönsamheten blir negativ på - 0,6 %.
(109)
Kommissionen medger att inverkan på kort och medellång sikt kommer att vara större på individuell nivå för de användare som har Indien som källa för hela sin import. Dessa är dock relativt få till antalet (två av de samarbetsvilliga användarna). Förutsatt att deras indiska tillverkare samarbetar har de dessutom möjlighet att begära återbetalning av tullar i enlighet med artikel 11 i grundförordningen, om alla villkor för en sådan återbetalning är uppfyllda.
(110)
Vissa användare upprepade oron för att åtgärderna skulle drabba vissa typer av tråd som inte tillverkas i Europa, nämligen typer som ingår i den så kallade serie 200, som tas upp i skäl 139 i förordningen om preliminär tull. Enligt användarna är det den begränsade efterfrågan och den specifika tillverkningsprocessen som gör att det inte finns någon tillverkning i unionen.
(111)
Undersökningen visade dock att denna typ av tråd av rostfritt stål tillverkas av unionsindustrin och att den har en begränsad andel av unionsmarknaden. För användarna finns det dessutom alternativa leveranskällor i länder som inte är föremål för antidumpnings- eller antisubventionsåtgärder. Vidare kan andra typer av tråd av rostfritt stål användas för samma ändamål. Därför kan införandet av åtgärderna inte ha någon betydande inverkan på unionsmarknaden och på dessa användare. Detta påstående avvisas därför.
(112)
Vissa användare tog upp unionstillverkarnas längre leveranstid för den likadana produkten jämfört med leveranstiden för den berörda produkten från Indien. Möjligheten för handlare att lagra produkter och ha dem snabbt tillgängliga undergräver dock inte de faktiska bevisen för den dumpade importens negativa inverkan. Argumentet måste därför avvisas.
(113)
Med hänsyn till det ovanstående anses det att unionsmarknaden på det hela taget kommer att ha fördel av att åtgärderna mot import från det berörda landet införs, även om de troligen påverkar vissa användare mer negativt än andra. Främst anses det att ett återupprättande av rättvisa handelsvillkor på unionsmarknaden skulle tillåta unionsindustrin att anpassa sina priser till produktionskostnaderna, upprätthålla tillverkning och sysselsättning, återfå den förlorade marknadsandelen och dra nytta av ökade stordriftsfördelar. Detta borde göra det möjligt för industrin att uppnå rimliga vinstmarginaler som kommer att göra det möjligt för den att fungera effektivt på medellång och lång sikt. Samtidigt kommer industrin att kunna förbättra sin allmänna ekonomiska situation. Dessutom visade undersökningen att åtgärderna generellt får begränsad inverkan på användarna och på icke-närstående importörer. Därför dras slutsatsen att den sammantagna nyttan av åtgärderna förefaller uppväga inverkan på användarna av den berörda produkten på unionsmarknaden.
5. Slutsatser om unionens intresse
(114)
Mot bakgrund av ovanstående bekräftas bedömningarna i skälen 145 och 146 i förordningen om preliminär tull.
H. SLUTGILTIGA ANTIDUMPNINGSÅTGÄRDER
1. Nivå för undanröjande av skada
(115)
För en exporterande tillverkare justerades beräkningen av undanröjande av skada nedåt, eftersom företaget anfört att fel hade gjorts på grund av förväxling av växelkurser för vissa transaktioner och inkludering av koncerninterna transaktioner i beräkningen. Eftersom inga andra synpunkter har inkommit, bekräftas skälen 148-151 i förordningen om preliminär tull.
(116)
Samma exporterande tillverkare anförde att den indiska exporten till unionen sker till grossister, medan unionsindustrins försäljningsvolym på unionsmarknaden går till slutanvändare, och att kommissionen därför inte jämför i rätt handelsled. Undersökningen visade dock att de indiska exporterande tillverkarna säljer till båda kundkategorierna och att de konkurrerar med unionstillverkarna om samma kategorier av kunder.
2. Slutsats om nivån för undanröjande av skada
(117)
Ingen individuell skademarginal beräknades för Macro Bars and Wires eftersom företagets slutgiltiga antidumpningsmarginal låg på miniminivån, såsom anges i skäl 51.
(118)
Den metod som tillämpades i förordningen om preliminär tull bekräftas härmed.
3. Slutgiltiga åtgärder
(119)
Mot bakgrund av ovanstående och i enlighet med artikel 9.4 i grundförordningen bör en slutgiltig antidumpningstull införas på en nivå som är tillräcklig för att undanröja den skada som den dumpade importen vållat, med beaktande av den subventionsmarginal som fastställts i kommissionens förordning (EU) nr 419/2013.
(120)
Därför fastställs antidumpningstullsatserna genom att skademarginalerna jämförs med dumpningsmarginalerna, samtidigt som hänsyn tas till subventionsmarginalerna genom att de helt dras av från den relevanta dumpningsmarginalen. De slutgiltiga antidumpningstullsatserna är därför följande:
Företag
Dumpningsmarginal
Utjämningstull
Skademarginal
Slutgiltig antidumpnings-tullsats
GARG Inox
11,8 %
3,4 %
22,6 %
8,4 %
KEI Industries
7,0 %
0,0 %
41,9 %
7,7 %
Macro Bars and Wires
0,0 %
3,4 %
30,3 %
0,0 %
Nevatia Steel & Alloys
4,1 %
3,4 %
23,8 %
0,7 %
Raajratna Metal Industries
16,2 %
3,7 %
17,2 %
12,5 %
Venus group
11,6 %
3,0 %
23,4 %
8,6 %
Viraj Profiles Vpl. Ltd
6,8 %
0,0 %
32,1 %
6,8 %
Samarbetsvilliga företag som inte ingick i urvalet
8,4 %
3,4 %
23,7 %
5,0 %
Alla övriga företag
16,2 %
3,7 %
41,9 %
12,5 %
(121)
De individuella företagsspecifika antidumpningstullsatser som anges i denna förordning har fastställts på grundval av resultaten av den här undersökningen. De avspeglar därför företagens situation såsom den konstaterats inom ramen för undersökningen. Dessa tullsatser (i motsats till den landsomfattande tull som gäller för alla övriga företag) gäller enbart för import av produkter med ursprung i Indien som tillverkats av de specifika rättsliga enheter som nämns. Importerade produkter som tillverkats av andra företag som inte uttryckligen nämns i den normativa delen av denna förordning, däribland enheter som är närstående till dem som uttryckligen nämns, kan inte dra nytta av dessa tullsatser och ska omfattas av den tullsats som gäller för alla övriga företag.
(122)
En exporterande tillverkare i det berörda landet erbjöd ett prisåtagande i enlighet med artikel 8.1 i grundförordningen.
(123)
På senare år har den berörda produkten uppvisat en betydande prisvolatilitet och är alltså inte lämplig för ett åtagande om fast pris. För att lösa detta problem erbjöd den indiska exporterande tillverkaren en indexklausul med utgångspunkt i råvarukostnaderna. Det bör i detta avseende påpekas att det inte gick att fastställa någon direkt, exakt koppling mellan prisfluktuationerna och indexet, och därför ansågs indexering inte lämpligt. Dessutom visade undersökningen att det finns olika typer av den berörda produkten som inte är lätt särskiljbara och som uppvisar betydande prisskillnader.
(124)
Vidare tillverkar den exporterande tillverkaren en rad produkter av rostfritt stål och kan sälja dessa produkter till samma kunder i unionen via närstående handelsföretag. Detta skulle medföra en allvarlig risk för korskompensering och göra det mycket svårt att verkningsfullt övervaka prisåtagandet.
(125)
Av dessa anledningar fann kommissionen att erbjudandet om åtagande inte kunde godtas.
(126)
Eventuella ansökningar om tillämpning av en individuell företagsspecifik antidumpningstullsats (t.ex. till följd av att en enhets namn ändrats eller att nya produktions- eller försäljningsenheter inrättats) bör snarast inges till kommissionen (11) tillsammans med alla relevanta upplysningar, särskilt beträffande eventuella ändringar av företagets verksamhet när det gäller den tillverkning och den försäljning på den inhemska marknaden eller på export som hänger samman med en sådan namnändring, en sådan ändring av produktions- eller försäljningsenheterna osv. Förordningen genom vilken slutgiltiga antidumpningstullar införs kommer därefter vid behov att ändras i enlighet med detta genom en uppdatering av förteckningen över de företag som omfattas av individuella tullsatser.
4. Slutgiltigt uttag av de preliminära antidumpningstullarna
(127)
Med hänsyn till storleken på de dumpningsmarginaler som fastställts och omfattningen av den skada som EU-industrin vållats, anses det nödvändigt att de belopp för vilka säkerhet ställts i form av de preliminära antidumpningstullar som infördes genom förordningen om preliminär tull tas ut slutgiltigt, upp till en nivå som motsvarar beloppen för de slutgiltiga antidumpningstullar som införs.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Härmed införs en slutgiltig antidumpningstull på import av tråd av rostfritt stål som innehåller
-
minst 2,5 viktprocent nickel, utom tråd innehållande minst 28 men högst 31 viktprocent nickel och minst 20 men högst 22 viktprocent krom,
-
mindre än 2,5 viktprocent nickel, utom tråd innehållande minst 13 men högst 25 viktprocent krom och minst 3,5 men högst 6 viktprocent aluminium,
som för närvarande klassificeras enligt KN-nummer 7223 00 19 och 7223 00 99 och med ursprung i Indien.
2. Följande slutgiltiga antidumpningstullsatser ska tillämpas på nettopriset fritt unionens gräns, före tull, på den produkt som beskrivs i punkt 1 och som tillverkats av nedanstående företag:
Företag
Tull (%)
Taric-tilläggsnummer
Garg Inox, Bahadurgarh, Haryana and Puna, Maharashtra
8,4
B931
KEI Industries Ltd, New Delhi
7,7
B925
Macro Bars and Wires, Mumbai, Maharashtra
0,0
B932
Nevatia Steel & Alloys, Mumbai, Maharashtra
0,7
B933
Raajratna, Metal Industries, Ahmedabad, Gujarat
12,5
B775
Venus Wire Industries Pvt. Ltd, Mumbai, Maharashtra
8,6
B776
Precision Metals, Mumbai, Maharashtra
8,6
B777
Hindustan Inox Ltd, Mumbai, Maharashtra
8,6
B778
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd, Mumbai, Maharashtra
8,6
B779
Viraj Profiles Ltd, Thane, Maharashtra and Mumbai, Maharashtra
6,8
B780
Företag som förtecknas i bilagan
5,0
B781
Alla övriga företag
12,5
B999
3. Om inte annat anges, ska gällande bestämmelser om tullar tillämpas.
Artikel 2
Om en exporterande tillverkare från det berörda landet lämnar tillräcklig bevisning till kommissionen på att
a)
tillverkaren inte exporterade de varor som beskrivs i artikel 1.1 med ursprung i det berörda landet under undersökningsperioden (1 april 2011-31 mars 2012),
b)
tillverkaren inte är närstående en exportör eller tillverkare som är föremål för de åtgärder som införs genom den här förordningen, och att
c)
tillverkaren antingen faktiskt exporterat de aktuella varorna eller åtagit sig en oåterkallelig avtalsenlig förpliktelse om att exportera en betydande mängd till unionen efter undersökningsperiodens utgång,
kan artikel 1.2 ändras genom att den nya exporterande tillverkaren läggs till i förteckningen i bilagan.
Artikel 3
Belopp för vilka säkerhet ställts i form av preliminära antidumpningstullar i enlighet med kommissionens förordning (EU) nr 418/2013 på import av tråd av rostfritt stål som innehåller
-
minst 2,5 viktprocent nickel, utom tråd innehållande minst 28 men högst 31 viktprocent nickel och minst 20 men högst 22 viktprocent krom,
-
mindre än 2,5 viktprocent nickel, utom tråd innehållande minst 13 men högst 25 viktprocent krom och minst 3,5 men högst 6 viktprocent aluminium,
som för närvarande klassificeras enligt KN-nummer 7223 00 19 och 7223 00 99, och med ursprung i Indien, ska slutgiltigt tas ut. De belopp för vilka säkerhet ställts och som överskrider de slutgiltiga antidumpningstullsatserna ska frisläppas.
Artikel 4
Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 5 november 2013.