ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2015/162
ze dne 9. července 2014
o státní podpoře SA.36612 (2014/C) (ex 2013/NN), kterou poskytlo Lotyšsko společnosti Parex
(oznámeno pod číslem C(2014) 4550)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské Unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1),
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1 Předchozí opatření ve prospěch společnosti Parex
(1)
Dne 10. listopadu 2008 oznámilo Lotyšsko Komisi soubor opatření státní podpory ve prospěch společnosti AS Parex banka (dále jen „Parex banka“), který měl podpořit stabilitu finančního systému. Komise tato opatření dne 24. listopadu 2008 dočasně schválila (2) (dále jen „první rozhodnutí o podpoře na záchranu“), a to na základě závazku Lotyšska, že do šesti měsíců předloží plán restrukturalizace společnosti Parex banka.
(2)
Na žádost Lotyšska schválila Komise dva soubory změn opatření podpory ve prospěch společnosti Parex banka, a to rozhodnutími ze dne 11. února 2009 (3) (dále jen „druhé rozhodnutí o podpoře na záchranu“) a 11. května 2009 (4) (dále jen „třetí rozhodnutí o podpoře na záchranu“).
(3)
Dne 11. května 2009 předložilo Lotyšsko plán restrukturalizace společnosti Parex banka. V rozhodnutí ze dne 29. června 2009 (5) dospěla Komise k předběžnému závěru, že oznámená restrukturalizační opatření představují státní podporu pro společnost Parex banka, a vyslovila pochybnosti o tom, zda lze tuto podporu považovat za slučitelnou s vnitřním trhem. Komise se proto rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy a požádala Lotyšsko, aby poskytlo informace, které jsou zapotřebí pro posouzení slučitelnosti podpory.
(4)
V období od 11. května 2009 do 15. září 2010 došlo mezi Lotyšskem a Komisí k řadě výměn informací a diskusí ohledně restrukturalizace společnosti Parex banka. V tomto období Lotyšsko několikrát plán restrukturalizace společnosti Parex banka aktualizovalo.
(5)
Plán restrukturalizace předpokládal rozdělení společnosti Parex banka na nově založenou tzv. „dobrou banku“ s názvem AS Citadele banka (dále jen „Citadele“), která převezme veškerá hlavní aktiva a některá nesouvisející aktiva (6), a tzv. „špatnou banku“ (dále jen „Reverta“ (7)), v níž zůstanou zbývající nesouvisející a nevýkonná aktiva. K tomuto rozdělení došlo dne 1. srpna 2010.
(6)
Rozhodnutím ze dne 15. září 2010 (8) (dále jen „konečné rozhodnutí o společnosti Parex“) schválila Komise plán restrukturalizace společnosti Parex banka, a to na základě závazků přijatých lotyšskými orgány, které byly předloženy dne 3. září 2010.
(7)
Rozhodnutím ze dne 10. srpna 2012 (dále jen „pozměňující rozhodnutí“) (9) schválila Komise na žádost Lotyšska změny tří závazků obsažených v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Tyto změny se týkaly: 1. prodloužení lhůty pro odprodej úvěrů v SNS (10) do dne 31. prosince 2014; 2. zvýšení limitu minimálních požadavků na kapitálovou přiměřenost vztahujících se na společnost Citadele na úrovni banky a skupiny a 3. povolení převodu maximálních částek poskytnutých úvěrů, které nebyly v předchozích letech využity, při současném dodržení původních omezení týkajících se podílu na trhu.
(8)
Komise bere na vědomí, že dne 5. června 2014 Lotyšsko výjimečně souhlasilo s tím, aby bylo toto rozhodnutí přijato v angličtině.
1.2 Formální vyšetřovací řízení
(9)
Dne 1. října 2013 požádalo Lotyšsko o další změnu konečného rozhodnutí o společnosti Parex, a to o odklad lhůty pro odprodej činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku (11). Při posuzování této žádosti o změnu Komise zjistila, že Lotyšsko poskytlo společnostem Parex a Citadele státní podporu přesahující opatření podpory, která Komise schválila.
(10)
V období od […] (12) do 4. března 2014 se mezi Lotyšskem a Komisí uskutečnila řada výměn informací ohledně těchto dodatečných opatření podpory. Lotyšsko poskytlo další informace a dokumenty dne 30. října 2013, 31. ledna 2014 a 4. března 2014 (včetně revidovaného plánu restrukturalizace společnosti Parex banka).
(11)
Ode dne 11. listopadu 2013 dostává Komise každý měsíc rovněž aktuální informace o pokroku Lotyšska při prodeji společnosti Citadele, který byl zahájen v říjnu 2013.
(12)
Rozhodnutím ze dne 16. dubna 2014 (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“) (13) Komise Lotyšsku sdělila, že se po posouzení informací, které lotyšské orgány předložily, rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva“). V rozhodnutí o zahájení řízení vyzvala Komise zúčastněné strany, aby se k podpoře vyjádřily, a v reakci na tuto výzvu obdržela dne 23. května 2014 jedno podání.
(13)
Lotyšsko Komisi informovalo, že kvůli naléhavosti výjimečně souhlasí s tím, aby bylo toto rozhodnutí přijato v angličtině.
2. POPIS
2.1 Dotčený podnik
(14)
Společnost Parex banka byla druhou největší bankou v Lotyšsku s celkovými aktivy k 31. prosinci 2008 ve výši 3,4 miliardy LVL (4,9 miliardy EUR). Společnost Parex banka byla založena v roce 1992. V listopadu 2008 získalo Lotyšsko od dvou největších akcionářů 84,83 % základního kapitálu banky za symbolickou celkovou kupní cenu ve výši 2 LVL (přibližně 3 EUR), což představuje opatření státní podpory, které Komise schválila v prvním a druhém rozhodnutí o podpoře na záchranu. Po rekapitalizaci, která byla schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu, Lotyšsko svůj podíl ve společnosti Parex banka dále navýšilo na přibližně 95 %, a to vložením dodatečné částky ve výši 140,75 milionu LVL v květnu 2009; toto opatření Komise schválila ve třetím rozhodnutí o podpoře na záchranu.
(15)
V dubnu 2009 získala Evropská banka pro obnovu a rozvoj (dále jen „EBRD“) 25 % základního kapitálu společnosti Parex banka plus jednu akcii. Po rozdělení společnosti Parex banka na dobrou a špatnou banku v roce 2010 s následnými změnami vlastnické struktury jsou v současnosti akcionáři společnosti Citadele Lotyšsko (75 %) a EBRD (25 %), zatímco akcionáři společnosti Reverta jsou Lotyšsko (84,15 %), EBRD (12,74 %) a ostatní akcionáři (3,11 %).
(16)
Podrobný popis společnosti Parex banka do doby přijetí konečného rozhodnutí o společnosti Parex je uveden v 11. až 15. bodě odůvodnění zmíněného rozhodnutí.
2.2 Opatření podpory, která byla schválena ve prospěch společností Citadele a Reverta
(17)
Ve prospěch společnosti Parex banka schválila Komise v prvním, druhém a třetím rozhodnutí o podpoře na záchranu (dále jen „rozhodnutí o podpoře na záchranu“) a rovněž v konečném rozhodnutí o společnosti Parex řadu opatření podpory.
(18)
Plán restrukturalizace, který Komise schválila v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, předpokládal, že podpora na záchranu, kterou již Komise povolila, bude prodloužena do konce období restrukturalizace a rozdělena mezi společnosti Citadele a Reverta. V konečném rozhodnutí o společnosti Parex byla schválena rovněž další podpora na restrukturalizaci společností Reverta a Citadele. V rozhodnutí byl stanoven i mechanismus využití podpory, která byla předběžně schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu, po rozdělení společnosti Parex banka, pokud jde o:
a)
podporu likvidity ve formě státních vkladů ve prospěch společností Citadele a Reverta (14);
b)
státní záruky za závazky společností Citadele a Reverta (15);
c)
státní rekapitalizační opatření ve prospěch společností Reverta a Citadele (16) a
d)
opatření na záchranu aktiv ve prospěch společnosti Citadele (17).
3. DŮVODY ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
3.1. Dodatečná opatření, která Lotyšsko provedlo ve prospěch společností Parex banka, Citadele a Reverta
(19)
Podle zprávy, kterou dne 29. srpna 2013 předložil kontrolní správce (18), a dokumentů a informací, jež Lotyšsko poskytlo od října 2013, se zdálo, že Lotyšsko provedlo bez předběžného oznámení Komisi tato opatření:
a)
dne 22. května 2009 poskytlo Lotyšsko společnosti AS Parex banka podřízený úvěr ve výši 50,27 milionu LVL (kvalifikovaný jako kapitál tier 2) se splatností sedm let, tj. do dne 21. května 2016 (dále jen „první opatření“). Splatnost tohoto podřízeného úvěru přesahovala splatnost nejvýše pět let, která byla stanovena v prvním rozhodnutí o podpoře na záchranu a potvrzena v konečném rozhodnutí o společnosti Parex;
b)
dne 27. června 2013 povolilo Lotyšsko společnosti Citadele dodatečné osmnáctiměsíční prodloužení splatnosti (dále jen „druhé opatření“) u podřízených úvěrů ve výši 37 milionů LVL (z celkové částky ve výši 45 milionů LVL, kterou Lotyšsko v té době drželo) (19). Lotyšsko prodloužení splatnosti podřízených úvěrů Komisi neoznámilo;
c)
od roku 2011 mimoto Lotyšsko poskytuje společnosti Reverta podporu likvidity přesahující maximální výši schválenou Komisí v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (dále jen „třetí opatření“), a to podle základního scénáře i pesimistického scénáře (20).
(20)
Na základě informací, které měla Komise v době vydání rozhodnutí o zahájení řízení k dispozici s ohledem na první a druhé opatření, měla Komise vážné pochybnosti, zda lze tato opatření považovat za slučitelná s vnitřním trhem, jelikož:
a)
v původním posouzení slučitelnosti podřízených úvěrů poskytnutých Lotyšskem se pětiletá doba splatnosti úvěrů považovala za nezbytné minimum, na jehož základě bylo možno úvěry pokládat za slučitelné, a
b)
nebyly předloženy žádné nové argumenty, které by odůvodňovaly, proč ve skutečnosti představuje naprosto nezbytné minimum delší doba splatnosti.
(21)
Stejně tak nebyly v době vydání rozhodnutí o zahájení řízení předloženy dostatečné argumenty, které by prokazovaly slučitelnost třetího opatření.
(22)
Z těchto důvodů zahájila Komise s ohledem na protiprávní podporu, která byla poskytnuta prostřednictvím prvního, druhého a třetího opatření, jak bylo popsáno v 19. bodě odůvodnění, formální vyšetřovací řízení podle čl. 13 odst. 1 a čl. 4 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (21).
3.2. Porušení závazku týkajícího se odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku
(23)
Lotyšsko nedodrželo rovněž závazek, který je uveden v konečném rozhodnutí o společnosti Parex a který se týká odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku do dne 30. června 2013 bez správce převodu, nebo do dne 31. prosince 2013 s pomocí správce převodu (dále jen „čtvrté opatření“) (22). Závazek týkající se odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku v těchto lhůtách byl proto porušen.
(24)
V rozhodnutí o zahájení řízení dospěla Komise k závěru, že porušení závazku popsaného v 21. bodě odůvodnění představuje zneužití podpory. Komise se proto rozhodla zahájit s ohledem na zneužití podpory formální vyšetřovací řízení podle článku 16 nařízení (ES) č. 659/1999.
4. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(25)
Po vydání rozhodnutí o zahájení řízení obdržela Komise připomínky od jedné fyzické osoby, která neposkytla údaje, jež by prokazovaly, že ji lze považovat za zúčastněnou stranu, tj. stranu, jejíž vlastní zájmy by mohly být ovlivněny opatřením (jako jsou například konkurenti nebo profesní sdružení (23)), nebo že jedná jménem zúčastněné strany.
(26)
Obdržené připomínky se týkaly údajné nezákonnosti s ohledem na společnost Parex banka a netýkaly se prvního, druhého a třetího opatření, jež Lotyšsko provedlo ve prospěch společností Parex banka, Citadele a Reverta, ani čtvrtého opatření. Připomínky se v zásadě týkaly skutečností a informací, které přímo nesouvisely s prosazováním pravidel státní podpory v dotyčném případě. Za účelem posouzení provedeného v tomto rozhodnutí byly proto zaevidovány a pokládány za obecné informace o trhu.
5. PŘIPOMÍNKY LOTYŠSKA K FORMÁLNÍMU VYŠETŘOVACÍMU ŘÍZENÍ
(27)
Po vydání rozhodnutí o zahájení řízení podalo Lotyšsko dne 26. května 2014 připomínky, které měly odstranit pochybnosti, jež Komise uvedla s ohledem na slučitelnost prvního, druhého a třetího opatření a porušení závazku týkajícího se odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku.
(28)
Dne 30. května 2014 předložilo Lotyšsko rovněž aktualizovaný plán restrukturalizace, v němž byly zahrnuty informace a kompenzační opatření uvedená v oddílech 5.1 až 5.5 tohoto rozhodnutí.
(29)
Na základě žádosti Komise o informace poskytlo Lotyšsko dne 23. června 2014 další údaje týkající se druhého opatření.
5.1 Ohledně původní splatnosti podřízených úvěrů přesahující splatnost stanovenou v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (první opatření)
(30)
Ve svých připomínkách ze dne 26. května 2014 Lotyšsko uvedlo, že přijetí prvního opatření bylo nezbytné, aby mohla společnost Parex banka dodržet platné regulativní požadavky solventnosti a zabránit tak nenapravitelnému zhroucení nestabilního, do značné míry vzájemně propojeného a závislého lotyšského bankovního systému.
(31)
Lotyšsko uvedlo, že v době přijetí prvního rozhodnutí o podpoře na záchranu měly lotyšské orgány k dispozici jen omezené informace o skutečné finanční situaci společnosti Parex banka a o kvalitě jejích aktiv. V původní žádosti o schválení opatření státní podpory Komisí se proto Lotyšsko zavázalo poskytnout podřízené úvěry s pětiletou splatností, jelikož tato splatnost představovala minimální splatnost, která byla nezbytná, aby se podřízené úvěry považovaly podle příslušných ustanovení lotyšských právních předpisů za kapitál tier 2.
(32)
Lotyšsko rovněž uvedlo, že za účelem lepšího posouzení finanční situace společnosti Parex banka nařídilo společnosti PricewaterhouseCoopers, aby ve společnosti Parex banka provedla hloubkovou prověrku, která byla dokončena dne 26. ledna 2009, po přijetí prvního rozhodnutí o podpoře na záchranu.
(33)
Lotyšsko současně zdůraznilo skutečnost, že v letech 2008-2009 byla situace na trhu velmi dynamická a že se kvalita úvěrů zhoršovala rychleji, než se očekávalo. Tato zhoršující se situace se odrazila i v přijetí tří rozhodnutí o podpoře na záchranu společnosti Parex banka ze strany Komise a předložení několika verzí plánu restrukturalizace společnosti Parex banka Lotyšskem, přičemž poslední verze byla předložena dne 11. května 2009 (dále jen „plán restrukturalizace z roku 2009“).
(34)
V této souvislosti Lotyšsko objasnilo, že předpoklady a výhledy uvedené v rozhodnutích o podpoře na záchranu rychle zastarávaly kvůli rychlým změnám ekonomického prostředí, jež byly způsobeny především světovou finanční krizí a snižující se důvěrou trhu ve společnost Parex banka. Lotyšsko proto dospělo k závěru, že pětiletá splatnost podřízených úvěrů, které Lotyšsko poskytlo společnosti Parex banka, již k stabilizaci zranitelného lotyšského bankovního systému nepostačuje. Skutečně se ukázalo, že společnost Parex banka, která byla v té době systémovou bankou, potřebovala podřízené úvěry s delší splatností než pět let, aby mohla dodržet požadavky solventnosti, a zejména splnit platné požadavky na kapitálovou přiměřenost.
(35)
Podle regulačního rámce (založeného na normách Basel II (24)), který se na společnost Parex banka vztahoval v době poskytnutí podřízených úvěrů, by se za kapitál tier 2 považovalo pouze 80 % úvěrů s pětiletou splatností ve výši 50,27 milionu LVL (tj. pouze 40,22 milionu LVL). Pro regulační účely bylo nutno uplatnit na částku podřízených úvěrů každý rok kumulativní diskontní (nebo amortizační) faktor s cílem zohlednit klesající hodnotu těchto nástrojů jakožto kladných složek regulatorního kapitálu. Pro účely kapitálové přiměřenosti je proto úvěr s pětiletou splatností na počátku způsobilý pouze s ohledem na 80 % jeho výše; začátkem druhého roku s ohledem na 60 % atd.
(36)
Toto podání Lotyšsko doložilo srovnávacími výpočty, které prokazují, že pokud by Lotyšsko poskytlo podřízené úvěry pouze s pětiletou splatností, nebyly by od počátku plně způsobilé jako kapitál tier 2.
(37)
Stanovení splatnosti podřízených úvěrů, které Lotyšsko poskytlo společnosti Parex banka, na sedm let se ukázalo jako nezbytné, aby se mohla celá částka podřízených úvěrů ve výši 50,27 milionu LVL, které stát poskytl, považovat v období 2009-2010 za kapitál tier 2, takže společnost Parex banka mohla splnit cílový ukazatel kapitálové přiměřenosti. V tabulce 1 jsou uvedeny částky způsobilého kapitálu tier 2, které společnost Parex banka držela na konci každého roku, a to podle splatnosti podřízených úvěrů ve výši 50,27 milionu LVL, jež byly poskytnuty v květnu 2009.
Tabulka 1
Splatnost podřízených úvěrů poskytnutých v květnu 2009 a jejich kvalifikace jako kapitálu tier 2 (v milionech LVL)
Splatnost
2009
2010
2011
Úvěr s pětiletou splatností
40,22
30,16
20,11
Úvěr s šestiletou splatností
50,27
40,22
30,16
Úvěr se sedmiletou splatností
50,27
50,27
40,22
Úvěr s osmiletou splatností
50,27
50,27
50,27
(38)
Lotyšsko uvedlo, že dne 9. června 2009 předložila společnost Nomura International (kterou Lotyšsko v březnu 2009 ustanovilo za účelem organizace prodeje společnosti Parex banka) lotyšským orgánům strategii prodeje společnosti Parex banka s velmi ambiciózním harmonogramem, podle něhož se dokončení prodeje plánovalo v roce 2010. Bylo proto nezbytné, aby společnost Parex banka plně dodržovala platné kapitálové požadavky nejméně do konce roku 2010.
(39)
Lotyšsko rovněž uvedlo, že pokud by byla splatnost podřízených úvěrů pouze pět let, musel by plán restrukturalizace z roku 2009 zahrnovat další opatření k posílení kapitálové přiměřenosti společnosti Parex banka jiným způsobem (např. vložení nového vlastního kapitálu, okamžité rozšíření podřízených úvěrů atd.). Pokud by taková opatření nebyla přijata, byli by vkladatelé ponecháni bez ochrany a stabilita lotyšského finančního systému by byla značně ohrožena.
5.2 Ohledně neoznámeného prodloužení splatnosti podřízených úvěrů (druhé opatření)
(40)
Co se týká druhého opatření, Lotyšsko uvedlo, že další prodloužení splatnosti podřízených úvěrů bylo nezbytné kvůli změnám právní úpravy, k nimž došlo v roce 2013. Dne 1. března 2013 lotyšská Komise pro finanční a kapitálový trh společnosti Citadele sdělila, že ukazatel kapitálové přiměřenosti skupiny musí do konce roku 2013 v absolutním vyjádření dosáhnout minimálně 10 %, zatímco doporučený kapitálový poměr k odstranění stávajících a potenciálních rizik činil […]. Do března 2013 činil minimální požadovaný ukazatel kapitálové přiměřenosti 8,4 %.
(41)
Lotyšsko uvedlo, že druhé opatření bylo přijato v dobré víře, jelikož se lotyšské orgány domnívaly, že opatření je v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství, a jelikož nevedlo k žádným finančním ztrátám pro stát.
(42)
Lotyšsko rovněž prohlásilo, že se v době přijetí druhého opatření spolu se společností Citadele v dobré víře domnívalo, že možnost prodloužení splatnosti dotyčných podřízených úvěrů byla stanovena v příslušných rozhodnutích Komise a v plánu restrukturalizace.
(43)
Lotyšsko tvrdilo, že by se tržní investor v postavení většinového akcionáře společnosti Citadele nejprve vynasnažil zachovat v možném rozsahu hodnotu své investice a že by přijal a provedl opatření, která jsou nezbytná, aby se zamezilo snížení účetní hodnoty jeho podílu v důsledku toho, že banka nesplňuje kapitálové požadavky. Pokud by společnost Citadele nesplňovala přísnější požadavky na kapitálovou přiměřenost, které v té době uložila Komise pro finanční a kapitálový trh, byla by ohrožena stabilita, životaschopnost a prodejnost banky, což by mělo nepříznivý dopad na možnost prodeje banky za dobrých finančních podmínek.
(44)
Lotyšsko předložilo rovněž hypotetický srovnávací scénář, podle něhož nebylo druhé opatření provedeno. Podle tohoto hypotetického srovnávacího scénáře by doporučený kapitálový poměr nebyl dodržen, jelikož by ukazatel kapitálové přiměřenosti k 31. prosinci 2013 klesl pod 9,3 % v porovnání s požadovaným minimem ve výši 10 %.
(45)
Lotyšsko rovněž tvrdilo, že alternativní opatření k posílení kapitálové přiměřenosti společnosti Citadele (tj. navýšení kapitálu nebo poskytnutí nových podřízených úvěrů) nebyla schůdná. Lotyšsko konkrétně uvedlo, že v roce 2013 nemohla společnost Citadele získat podřízené úvěry od třetích investorů vzhledem k závazku lotyšských orgánů prodat společnost Citadele v krátké době (tj. do 31. prosince 2014). Nejistota ohledně možného nabyvatele a jeho budoucí strategie by poskytovatele podřízených úvěrů přiměla k tomu, že by s ohledem na podřízený úvěr, který poskytli společnosti Citadele, požadovali prodejní opci (doložka o změně kontroly) (25). To by ve skutečnosti znamenalo, že by se splatnost těchto podřízených úvěrů při poskytnutí pokládala za kratší než pět let, a úvěry by tudíž nebyly kvalifikovány jako kapitál tier 2.
(46)
V reakci na žádost Komise o informace, zda se Lotyšsko s ohledem na možné prodloužení splatnosti podřízených úvěrů poskytnutých společnosti Citadele obrátilo na EBRD, předložily lotyšské orgány dne 23. června 2014 své podání. V něm potvrdily, že se před provedením druhého opatření neobrátily na EBRD, aby jí navrhly prodloužení splatnosti podřízených úvěrů, které drží. V této souvislosti lotyšské orgány zopakovaly, že druhé opatření muselo být přijato, aby se zabránilo porušení nových, přísnějších kapitálových požadavků ze strany společnosti Citadele.
(47)
Lotyšsko uvedlo, že k prodloužení splatnosti podřízeného dluhu, který drželo ve společnosti Citadele, muselo přikročit neprodleně a že nejednalo o srovnatelném prodloužení splatnosti rovněž u podřízeného dluhu v držení EBRD.
(48)
Lotyšsko uvedlo, že jeho rozhodnutí v tomto ohledu bylo ovlivněno těmito třemi skutečnostmi.
a)
Potřeba účinně řešit hrozící porušení nových kapitálových požadavků: společnost Citadele vypočítala své potřeby s ohledem na kapitál tier 2 a dospěla k závěru, že by na rozdíl od přijetí druhého opatření, které zahrnovalo prodloužení splatnosti o osmnáct měsíců, případná změna splatnosti u podřízeného dluhu, na němž by se podílela i EBRD, vyžadovala podstatně delší prodloužení splatnosti. Důvodem je skutečnost, že jistina u tohoto úvěru byla nižší, a její dopad na kapitálovou pozici společnosti Citadele by byl tudíž podstatně nižší. Lotyšsko rovněž uvedlo, že by prodloužení splatnosti u podřízeného dluhu v držení EBRD vyžadovalo jednání s EBRD v tomto ohledu. Vzhledem k rozdílům, pokud jde o rozhodné právo a celkovou potřebnou právní strukturu, kterou by bylo nutno zavést, by prodloužení splatnosti podřízeného úvěru, na němž by se podílela i EBRD, při současném prodloužení splatnosti u části podřízeného dluhu v držení Lotyšska vyžadovalo složitá právní ujednání.
b)
Lotyšsko zdůraznilo, že v době prodloužení splatnosti rovněž usuzovalo, že by prodloužení splatnosti u podřízeného dluhu v držení EBRD ztížilo prodej společnosti Citadele, jelikož by v době prodeje existovalo více vzájemně propojených smluv týkajících se podřízeného dluhu. Lotyšsko se domnívalo, že by tato možnost prodej společnosti Citadele zkomplikovala, jelikož by mohla mít dopady na podmínky prodeje a pravděpodobně by zvýšila příslušné transakční náklady.
c)
Lotyšsko mimoto podotklo, že postavení EBRD vůči společnosti Citadele mohlo znamenat, že by rozhodování EBRD o schválení prodloužení splatnosti bylo složitější. Ve svém podání ze dne 23. června 2014 Lotyšsko uvedlo, že je pevně přesvědčeno o tom, že by EBRD s prodloužením splatnosti u příslušného nástroje v zásadě souhlasila. Lotyšsko však rovněž uznalo, že se postavení EBRD liší od postavení Lotyšska, jelikož Lotyšsko je většinovým akcionářem společnosti Citadele, může tudíž mít na proces prodeje rozhodující vliv a sjednat s uchazeči různé možnosti, pokud jde o splacení podřízených úvěrů. Lotyšsko proto připustilo, že by nedostatečná kontrola EBRD nad procesem prodeje společnosti Citadele mohla EBRD od prodloužení splatnosti příslušného úvěru odradit, nebo by každopádně vedla k zdlouhavým jednáním.
5.3 Ohledně neoznámené podpory likvidity, která byla poskytnuta společnosti Reverta (třetí opatření)
(49)
Lotyšsko a společnost Reverta uznaly, že od prosince 2010 přesahuje podpora likvidity, kterou Lotyšsko poskytlo společnosti Parex banka (a poté společnosti Reverta) povolenou výši likvidity, která byla stanovena v 55. bodě odůvodnění konečného rozhodnutí o společnosti Parex. V rozhodnutí o zahájení řízení bylo uvedeno, že k 31. prosinci 2013 činila nesplacená podpora likvidity poskytnutá společnosti Reverta 362,52 milionu LVL, což o 55,52 milionu LVL překračovalo maximální výši likvidity, která byla v případě „pesimistického scénáře“ stanovena na 307 milionů LVL.
(50)
Lotyšsko tvrdilo, že Komise v konečném rozhodnutí o společnosti Parex původně schválila přeměnu podpory likvidity poskytnuté společnosti Parex banka ve výši ve výši 218,7 milionu LVL na kapitál. Tato částka, která měla být přeměněna na kapitál, se posléze v pozměňujícím rozhodnutí snížila na 118,7 milionu LVL. Pokud by byla podpora likvidity ve výši 118,7 milionu LVL přeměněna na kapitál, výše této podpory by se snížila a byly by dodrženy povolené limity. Na kapitál však byla z celkové podpory likvidity ve výši 118,7 milionu LVL ve skutečnosti přeměněna pouze částka ve výši 49,5 milionu LVL. Tuto skutečnost uvedlo Lotyšsko jako hlavní příčinu nadměrné výše likvidity.
(51)
Lotyšsko rovněž tvrdilo, že nadměrná podpora byla zapříčiněna i prodlevami při tvorbě hotovosti v porovnání s úrovněmi, které se předpokládaly v době vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex. Kvůli pozdním platbám dlužníků neplnících řádně své povinnosti byla hotovost získána zpět přibližně o dva roky později. Lotyšsko se domnívá, že tento jev je dočasný, a očekává, že v roce 2015-2016 bude poskytování nadměrné podpory likvidity ukončeno.
(52)
Lotyšsko i společnost Reverta však uznávají odchylku od povolených částek podpory v důsledku potíží, jimž po přijetí pozměňujícího rozhodnutí čelily při náležitém rozdělení státní podpory mezi povolenou podporu likvidity a kapitálové příspěvky.
(53)
Lotyšské orgány rovněž objasnily, že v zájmu zachování bankovní licence společnosti Parex banka (nyní Reverta) muselo Lotyšsko vložit do společnosti Parex banka větší kapitál, než se předpokládalo původně (minimální výše kapitálu, jež se vyžadovala podle solventnostních pravidel, byla vyšší než maximální kapitálová podpora ve výši 218,7 milionu LVL, která byla schválena v konečném rozhodnutí o společnosti Parex). Na základě původního plánu restrukturalizace, který byl Komisi předložen, by ekonomická hodnota získaná prodejem aktiv a přeměna částky ve výši 218,7 milionu LVL nepostačovaly k tomu, aby společnost Parex banka (Reverta) splňovala regulativní požadavky na kapitálovou přiměřenost.
(54)
Pokud měla být licence zachována, potřebovala tudíž společnost Parex banka (Reverta) dodatečný kapitál. Po odebrání bankovní licence by byla výše dodatečné podpory omezena na částku nezbytnou k likvidaci společnosti.
(55)
Podle Lotyšska již nebylo po 31. prosinci 2011 nutné přeměnit na kapitál další podporu likvidity, jelikož společnosti Reverta byla odebrána bankovní licence. O svém plánu nepřeměnit po 31. prosinci 2011 podporu likvidity na kapitál Lotyšsko Komisi vyrozumělo během výměn informací, které předcházely přijetí pozměňujícího rozhodnutí, ačkoli tento svůj záměr nepotvrdilo ani neurčilo technické důsledky nepřeměnění podpory na kapitál a nesdělilo je Komisi. Lotyšsko zejména nezmínilo, že se v důsledku „nepřeměnění“ na kapitál nebudou finanční prostředky, které již byly poskytnuty jako podpora likvidity, snižovat tak rychle, jak se požadovalo v konečném rozhodnutí o společnosti Parex.
(56)
Jelikož do 31. prosince 2011 byla na kapitál přeměněna pouze podpora likvidity ve výši 49,5 milionu LVL a podpora likvidity ve výši 69,2 milionu LVL na kapitál přeměněna nebyla, byla podpora likvidity vyšší, než bylo schváleno, o přibližně stejnou částku.
(57)
Podle Lotyšska bylo zachování podpory likvidity a nepřeměnění této podpory na kapitál pro lotyšské orgány nejméně nevýhodným opatřením a ve skutečnosti omezilo státní podporu na nezbytné minimum.
(58)
Lotyšsko a společnost Reverta potvrdily, že společnost Reverta již nepotřebuje „nové finanční prostředky“. Vzhledem k nižší částce podpory likvidity, která byla přeměněna na kapitál, Lotyšsko u společnosti Reverta předpokládá na konci roku 2014 podporu likvidity ve výši [300-350] milionů LVL, na konci roku 2015 ve výši [250-300] milionů LVL a na konci roku 2016 a 2017 (po likvidaci společnosti Reverta) ve výši [200-250] milionů LVL. Podle Lotyšska tato podpora likvidity přesáhne původně schválenou výši, jelikož i) na kapitál byla přeměněna nižší částka podpory likvidity a ii) očekává se, že peněžní prostředky získané při likvidaci společnosti Reverta budou nižší, než se plánovalo původně.
(59)
Podle nových odhadů hotovosti, které zohledňují potíže při zpětném získávání aktiv, Lotyšsko očekává, že společnost Reverta bude mít na konci procesu likvidace (k 31. prosinci 2017) záporný kapitál ve výši [250-300] milionů LVL.
5.4 Ohledně závazku týkajícího se odprodeje činnosti v oblasti správy majetku (čtvrté opatření)
(60)
Lotyšsko zahájilo v roce 2011 proces prodeje společnosti Citadele, aby dodrželo závazky, které přijalo a které byly uvedeny v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. První pokus o prodej se uskutečnil s pomocí společnosti Nomura International jakožto poradce, kvůli značným nepokojům v eurozóně, které byly způsobeny hospodářskou a finanční krizí v Řecku a rovněž pádem společností Snoras a Krajbanka v Litvě a Lotyšsku, však tento pokus nebyl úspěšný.
(61)
V únoru 2013 zadalo Lotyšsko nezávislému odborníkovi […] zvláštní studii, která se týkala mimo jiné dopadu odprodeje činnosti v oblasti správy majetku ke dni stanovenému v závazcích. Odborník prokázal, že hodnota dvou jednotlivých subjektů (činnost v oblasti správy majetku a zbývající část společnosti Citadele) je nižší než hodnota celé společnosti Citadele. Pokud by byla proto společnost Citadele připravena o činnost v oblasti správy majetku, snížilo by to účetní hodnotu banky, a tudíž znehodnotilo hodnotu podílů. Pomocí různých odhadů odborník prokázal, že bez činnosti v oblasti správy majetku by se „provozní zisk banky prudce snížil, […]“ a že […] by se dále zhoršilo.
(62)
Podle Lotyšska by na základě studie odborníka odprodej činnosti v oblasti správy majetku odděleně od zbývající části společnosti Citadele v roce 2013 poškodil životaschopnost společnosti Citadele, a tudíž její prodejnost. Tento prodej by významně omezil schopnost banky přilákat soukromé účastníky, aby do společnosti Citadele investovali za přiměřenou cenu. V roce 2013 byl proto zahájen druhý proces prodeje celé společnosti Citadele s pomocí společností Société Générale a Linklaters LLP jakožto externích poradců. V současnosti se zvažují dva způsoby prodeje, a to spojení a akvizice nebo primární veřejná nabídka akcií.
5.5 Kompenzační opatření navrhovaná Lotyšskem
(63)
K zajištění slučitelnosti dodatečné podpory ve prospěch společností Parex banka, Citadele a Reverta, která byla poskytnuta prostřednictvím prvního, druhého a třetího opatření, a neprovedení odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku ve stanovené lhůtě (čtvrté opatření) s vnitřním trhem podle pravidel Unie v oblasti státní podpory navrhlo Lotyšsko řadu závazků, které jsou uvedeny v 64. až 73. bodě odůvodnění.
5.5.1 Lhůta pro prodej společnosti Citadele a odprodej činnosti v oblasti správy majetku
(64)
Lotyšsko a společnost Citadele se zavazují, že se všemožně vynasnaží získat co nejdříve, nejpozději však do […], závazné nabídky na odkup celého podílu Lotyšské republiky ve společnosti Citadele (včetně činnosti v oblasti správy majetku). Prodej musí být dokončen nejpozději do […]. Rozhodnutí o vhodné struktuře a podmínkách prodeje (např. obchodní prodej nebo primární veřejná nabídka akcií) je ponecháno na uvážení Lotyšské republiky (a jejího poradce), pokud Lotyšská republika odprodá celý podíl ve společnosti Citadele nejpozději do […]. V případě primární veřejné nabídky akcií se Lotyšská republika zavazuje, že se s Komisí pro finanční a kapitálový trh dohodne na závazném prospektu do […].
(65)
Lotyšsko a společnost Citadele se rovněž zavazují jmenovat správce převodu, pokud nebudou do […] obdrženy závazné nabídky nebo pokud nebude v případě primární veřejné nabídky akcií za stejným účelem s Komisí pro finanční a kapitálový trh dohodnut prospekt. V tomto případě přijme Lotyšská republika potřebná opatření s cílem zajistit, aby byl správce převodu jmenován a zahájil svou činnost ke dni […]. Má se za to, že správcem převodu může být jmenován i finanční poradce při prodeji společnosti Citadele, a to k […]. Je-li jmenován správce převodu, Lotyšsko a společnost Citadele se zavazují, že do […] obdrží závazné nabídky, které jsou pro všechny strany neodvolatelné, a že do […] uzavřou závaznou a nezrušitelnou smlouvu o prodeji celého podílu Lotyšské republiky ve společnosti Citadele, který bude dokončen nejpozději ke dni […].
(66)
Lotyšsko a společnost Citadele se dále zavazují, že ke dni […] společnost Citadele […] novou oblast činnosti a zbývající činnost společnosti Citadele bude […], pokud Lotyšská republika neuzavře do […] závaznou a nezrušitelnou smlouvu předpokládající ukončení prodeje celého podílu Lotyšské republiky ve společnosti Citadele do […], nebo pokud primární veřejná nabídka akcií Lotyšské republice neumožní prodat celý její podíl ve společnosti Citadele do […].
(67)
Lotyšsko a společnost Citadele se zavazují, že transakci týkající se prodeje a koupě celého podílu Lotyšské republiky ve společnosti Citadele ukončí do […]. Neuskuteční-li se prodej tohoto podílu do […], zavazují se, že společnost Citadele […] novou oblast činnosti a zbývající činnost společnosti Citadele bude […].
(68)
Je-li v kterémkoli z opatření uvedených v 64. až 67. bodě odůvodnění společnost Citadele […], mohou být části činnosti společnosti Citadele, o něž projeví zájem třetí strany, prodány a převedeny Lotyšskou republikou a/nebo společností Citadele na tuto třetí stranu (aniž jsou dotčeny zásady […] a bez poskytnutí nové státní podpory).
5.5.2 Další snížení výše povolených kapitálových příspěvků
(69)
Co se týká společnosti Reverta, v pozměňujícím rozhodnutí byla povolena přeměna státních vkladů a úroků (podpora likvidity) v celkové výši 118,7 milionu LVL na kapitál. Jelikož doposud byla na kapitál přeměněna pouze likvidní podpora ve výši 49,5 milionu LVL, navrhuje Lotyšsko snížit neprodleně a trvale maximální celkovou výši kapitálu, kterou může Lotyšsko poskytnout společnosti Reverta, na 49,5 milionu LVL, a to z předchozí částky ve výši 118,7 milionu LVL.
5.5.3 Závazky týkající se opatření k většímu sdílení nákladů, a to zabráněním odlivu hotovosti k podřízeným věřitelům společnosti Reverta pocházejícím z dřívější doby
(70)
Lotyšsko uznává, že k zajištění slučitelnosti prvního, druhého a třetího opatření s vnitřním trhem jsou zapotřebí opatření k většímu sdílení nákladů. Tato opatření mimo jiné zajistí, aby z dodatečné státní podpory poskytnuté společnostem Reverta a Citadele neměly nepatřičný prospěch třetí strany.
(71)
Za tímto účelem se Lotyšsko zavazuje, že zvýší předchozí závazky týkající se sdílení nákladů, a to rekapitalizací z vnitřních zdrojů od bývalých většinových akcionářů společnosti Parex banka, jejich přidružených podniků a ostatních věřitelů (dále jen „podřízení věřitelé z dřívější doby“), kteří poskytli podřízené úvěry (dále jen „podřízené úvěry z dřívější doby“).
(72)
Společnost Reverta překročila částky podpory likvidity, které byly povoleny v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, částečně kvůli vyplácení úroků u podřízených úvěrů z dřívější doby. Pokud by společnost Reverta tyto úroky nevyplatila nebo pokud by byly podřízené úvěry z dřívější doby odepsány ihned po vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex, nemuselo by Lotyšsko přijmout první, druhé a třetí opatření v rozsahu, v jakém byla tato opatření skutečně provedena.
(73)
Na základě výše uvedených skutečností Lotyšsko navrhlo, že objasní a posílí své závazky, pokud jde o jistinu a úroky splatné s ohledem na podřízené úvěry z dřívější doby:
a)
Společnosti Citadele a Reverta (bývalá Parex banka) a jejich přidružené podniky nevyplatí držitelům podřízeného dluhu nebo akcionářům s výjimkou lotyšského státu a EBRD úroky, dividendy ani kupóny ze stávajících kapitálových nástrojů (včetně prioritních akcií, akcií se zvláštním právem hlasování a nástrojů zahrnovaných do vyšší a nižší třídy tier 2) (splatné nebo vzniklé) ani neuplatní případná práva na koupi ve vztahu k těmto nástrojům, a to do doby splacení státní podpory poskytnuté společnosti Reverta a/nebo Citadele v plné výši, neexistuje-li právní povinnost tak učinit. Pokud existuje takováto právní povinnost, Lotyšsko se zavazuje, že ji co nejdříve zruší (každopádně nejpozději do 30. dubna 2015).
b)
Lotyšsko se rovněž zavazuje, že u podřízených úvěrů z dřívější doby nebude splácet (do splacení veškeré státní podpory poskytnuté společnostem Reverta/Citadele v plné výši) neuhrazený dluh (jistinu), který bude:
i)
předmětem závazného nařízení, že platby na základě podřízených úvěrů z dřívější doby nejsou splatné a vymahatelné, nebo
ii)
přeměněn na kapitál tier 1 bez hlasovacích práv, nebo
iii)
odepsán,
a to v rozsahu nezbytném k pokrytí záporné čisté hodnoty aktiv společnosti Reverta a pokud existuje náležitý právní základ.
c)
Lotyšsko se zavazuje, že přijme veškerá nezbytná opatření, aby zajistilo, že právní předpisy potřebné k splnění výše uvedených závazků budou přijaty nejpozději do 30. dubna 2015.
5.6 Reakce Lotyšska na připomínky třetí strany
(74)
Dne 6. června 2014 poskytlo Lotyšsko svou odpověď na připomínky třetí strany, které Komise obdržela. Lotyšsko uvedlo, že tvrzení uvedená v těchto připomínkách jsou nepodložená a s ohledem na rozhodnutí o zahájení řízení nemají žádný význam. Lotyšsko tvrzení třetí strany odmítlo a požadovalo, aby je Komise nebrala v potaz.
6. POSOUZENÍ
6.1 Existence státní podpory na základě nových opatření
(75)
V čl. 107 odst. 1 SFEU je stanoveno, že podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem.
(76)
Aby se opatření považovalo za státní podporu, musí být kumulativně splněny tyto podmínky: a) opatření musí být financováno ze státních prostředků; b) musí poskytovat selektivní výhodu, která může zvýhodnit určité podniky nebo určitá odvětví výroby; c) opatření narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž a může ovlivnit obchod mezi členskými státy.
6.1.1 První opatření
(77)
Skutečnost, že poskytnutí podřízených úvěrů společnosti Parex banka ze strany Lotyšska představuje státní podporu, byla zjištěna v prvním rozhodnutí o podpoře na záchranu, v němž Komise schválila vydání podřízených dluhových nástrojů s pětiletou splatností jako slučitelné opatření podpory. Komise v té době rozhodla, že by investor v tržním hospodářství podřízený úvěr s pětiletou splatností neposkytl (26).
(78)
Podřízené úvěry, které Lotyšsko společnosti Parex banka skutečně poskytlo, byly totožné jako opatření, které Komise schválila, s výjimkou toho, že měly delší dobu splatnosti, což společnosti Parex banka poskytlo dodatečnou výhodu.
(79)
Podřízený dluh se sedmiletou splatností poskytne dlužníkovi větší výhodu než podřízený dluh s pětiletou splatností, jelikož se u jakékoli investice při prodloužení její splatnosti riziko pro investora zvyšuje. S ohledem na podřízený úvěr se sedmiletou splatností je ještě méně pravděpodobné, že by investor v tržním hospodářství poskytl podřízený úvěr s takovouto delší splatností, než v případě pětileté doby splatnosti. Z tohoto důvodu představuje delší splatnost podřízeného dluhu pro společnost Parex banka dodatečnou výhodu v porovnání s formou podřízeného dluhu, která byla schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Jelikož v prvním rozhodnutí o podpoře na záchranu již bylo konstatováno, že jsou splněny všechny ostatní požadavky na existenci státní podpory, představuje první opatření dodatečnou státní podporu.
6.1.2 Druhé opatření
(80)
Dne 27. června 2013 povolilo Lotyšsko společnosti Citadele dodatečné osmnáctiměsíční prodloužení splatnosti u podřízených úvěrů ve výši 37 milionů LVL (z celkové částky ve výši 45 milionů LVL, kterou Lotyšsko v té době drželo).
(81)
V rozhodnutí o zahájení řízení měla Komise vzhledem k neexistenci dalších argumentů za to, že by toto prodloužení splatnosti investor v tržním hospodářství nepovolil, jelikož v porovnání s předchozí formou podřízených úvěrů představuje dodatečná rizika. Komise se proto domnívala, že delší splatnost podřízeného dluhu představuje dodatečnou výhodu, kterou stát poskytl společnosti Citadele, v porovnání s formou podřízeného dluhu, jež byla schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, představuje tudíž dodatečnou podporu.
(82)
Lotyšsko uvedlo, že by se tržní investor racionálně rozhodl přijmout zvláštní opatření k zachování kapitálové přiměřenosti banky, aby ochránil hodnotu své investice. Lotyšsko proto v podstatě tvrdí, že druhé opatření společnost Citadele nezvýhodnilo, jelikož poskytnutí dodatečné podpory bylo v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství.
(83)
Komise nezpochybňuje skutečnost, že se na transakci, jako je druhé opatření, vztahuje zásada investora v tržním hospodářství. Připomíná však, že soudy Unie zdůraznily, že pokud se členský stát během správního řízení dovolává uvedeného kritéria, má v případě pochybností povinnost jednoznačně a na základě objektivních a ověřitelných skutečností prokázat, že prováděné opatření vydal v postavení akcionáře, a že v tomto ohledu lzezejména vyžadovat důkazy, z nichž je patrné, že toto rozhodnutí vychází z hospodářských hodnocení srovnatelných s těmi, které by za okolností daného případu prováděl pro účely určení budoucí výnosnosti uvedené investice racionální soukromý investor v postavení co nejpodobnějším postavení uvedeného státu předtím, než takovou investici uskuteční (27).
(84)
V tomto kontextu se Komise domnívá, že tvrzení Lotyšska, že jednalo v souladu se zásadou subjektu v tržním hospodářství, nebylo doloženo příslušnými argumenty a podrobnou analýzou.
(85)
Komisi nebyly za prvé předloženy žádné důkazy, že současně s rozhodnutím o provedení druhého opatření provedlo Lotyšsko ocenění své investice do společnosti Citadele. Tržní investor v postavení akcionáře by stanovil hodnotu společnosti Citadele, aby určil současnou hodnotu své investice do této banky před provedením druhého opatření (tudíž bez opatření) a po provedení tohoto opatření, a tyto dvě hodnoty by porovnal. Komise se domnívá, že tržní investor, který je motivován ziskem, by nejprve stanovil současnou hodnotu své investice do banky a poté by zjistil, zda je současná hodnota této investice chráněna dodatečným prodloužením splatnosti podřízených úvěrů. Pokud by výsledek tohoto posouzení ukázal, že hodnotu lze ochránit či ji dokonce zvýšit, pak by tržní investor, který je motivován ziskem, ve druhém kroku porovnal alternativní náklady ochrany (či zvýšení) hodnoty a rozdíl v hodnotě.
(86)
Pokud Lotyšsko provedlo tuto analýzu, mělo by dokázat, že povolení delší splatnosti představovalo účinné opatření přinejmenším k ochraně hodnoty investice, a poté by mělo prokázat, že alternativní náklady provedení tohoto opatření byly nižší než nárůst hodnoty. Pouze v případě, jsou-li alternativní náklady povolení delší splatnosti nižší než ochrana hodnoty vyplývající z druhého opatření, může Komise souhlasit s tím, že Lotyšsko jednalo v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství. Lotyšsko však neposkytlo stanovení hodnoty investice ani analýzu, která prokazuje, že alternativní náklady povolení delší splatnosti byly nižší než ochrana hodnoty v důsledku provedení druhého opatření.
(87)
Z tohoto důvodu se Komise domnívá, že nelze mít za to, že druhé opatření je v souladu s jednáním subjektu v tržním hospodářství, který se nachází ve srovnatelné situaci jako Lotyšsko v červnu 2013.
(88)
Stanovené principy použití zásady subjektu v tržním hospodářství za druhé každopádně vyžadují porovnání jednání racionálního soukromého investora v postavení co nejpodobnějším postavení daného členského státu (28). Při stanovení hodnoty investice do společnosti Citadele mělo proto Lotyšsko vzít v úvahu závazky uvedené v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, které se týkaly prodeje této společnosti. V červnu 2013, v době provedení druhého opatření, zahrnovaly tyto závazky povinnost prodat společnost Citadele do 31. prosince 2014 a rovněž povinnost prodat společnost Citadele bez činnosti v oblasti správy majetku (jelikož činnost v oblasti správy majetku měla být odprodána zvlášť, pokud nebyla prodána do 30. června 2013). Jelikož dne 27. června 2013, kdy bylo prodloužení splatnosti povoleno, se pro činnost v oblasti správy majetku nenašel žádný kupující, závěr soukromého investora by byl ten, že činnost v oblasti správy majetku spolu se společností Citadele nelze prodat ve lhůtě, která byla v konečném rozhodnutí o společnosti Parex stanovena do dne 30. června 2013, a oba subjekty bylo proto nutno prodat samostatně.
(89)
Soukromý akcionář banky v postavení co nejpodobnějším postavení daného členského státu by mimoto neměl důvod předpokládat, že od splnění těchto závazků bude upuštěno nebo že jejich splnění bude odloženo, jelikož veškeré tyto změny musela schválit Komise. Při stanovení hodnoty investice v červnu 2013 nebylo proto možno očekávat, že tyto povinnosti nebudou relevantní, jelikož nebylo možné předjímat, že Komise schválí změnu povinností před skončením období, v němž je mělo Lotyšsko splnit.
(90)
Za účelem rozhodnutí, zda prodloužení splatnosti povolit, či nikoli musely proto parametry pro stanovení hodnoty investice Lotyšska do společnosti Citadele v červnu 2013 zahrnovat závazky, které byly uvedeny v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Lotyšsko nepředložilo žádné důkazy, že vzalo všechny tyto parametry v úvahu nebo že tehdejší hodnota jeho investice, která by vyplývala z jejich zohlednění, je vyšší než alternativní náklady povolení prodloužení splatnosti. Z tohoto důvodu se Komise domnívá, ženelze mít za to, že druhé opatření je v souladu s jednáním subjektu v tržním hospodářství, který se nachází ve srovnatelné situaci jako Lotyšsko v červnu 2013.
(91)
Za třetí, i kdyby Lotyšsko provedlo dostatečně podrobnou analýzu druhého opatření jakožto způsobu ochrany hodnoty jeho investice do společnosti Citadele v červnu 2013 a i kdyby vzalo při této analýze v úvahu omezení vyplývající z nadcházejícího prodeje společnosti Citadele a samostatného odprodeje činnosti v oblasti správy majetku, která by zohlednil subjekt v tržním hospodářství, tvrzení Lotyšska ohledně nákladů na druhé opatření a výše hodnoty investice do společnosti Citadele, která byla tímto opatřením údajně ochráněna, nejsou věrohodná.
(92)
Ačkoli Lotyšsko na straně jedné tvrdí, že druhé opatření neznamenalo pro stát žádné náklady, toto tvrzení není doloženo bližšími údaji či důkazy ohledně posouzení nákladů, které Lotyšsko provedlo v době přijetí druhého opatření. Tato analýza alternativních nákladů a veškerých dalších nákladů souvisejících s druhým opatřením by byla nezbytnou podmínkou pro soukromého investora, který se snaží racionálně rozhodnout, zda má povolit prodloužení splatnosti podřízeného úvěru. Neposouzení nákladů vede Komisi k závěru, že by soukromý investor nebyl schopen posoudit vhodnost druhého opatření z hlediska maximalizace zisku.
(93)
Ačkoli Lotyšsko na druhou stranu tvrdí, že druhé opatření ochránilo hodnotu investice Lotyšska do společnosti Citadele, toto tvrzení nedokládají charakteristiky investice členského státu do společnosti Citadele v červnu 2013. Komise podotýká, že u investora orientovaného na zisk závisí současná hodnota investice na vyhlídce na budoucí toky příjmů plynoucí z této investice (například v podobě dividend) ve spojení s kapitálovou hodnotou této investice v daném okamžiku (kterou lze odvodit například z ceny, kterou by za investici akcionáře kupující zaplatil v daném okamžiku, nebo z diskontované hodnoty ceny, kterou by za investici akcionáře kupující zaplatil v budoucnu). Všechny ukazatele, které má Komise k dispozici, naznačují, že hodnota investice Lotyšska do společnosti Citadele v červnu 2013 byla nízká, pokud byla vůbec kladná.
(94)
Co se týká možných budoucích toků příjmů z investice Lotyšska do společnosti Citadele, nebyly předloženy žádné důkazy, které by prokazovaly, že v červnu 2013 mohli akcionáři od společnosti Citadele očekávat v dohledné době výplatu dividend. Posouzení provedené soukromým akcionářem banky v postavení co nejpodobnějším postavení daného členského státu s ohledem na očekávané příjmy z výplaty dividend by bylo spojeno s povinností prodat společnost Citadele do 31. prosince 2014. Ve studii, která je popsána v 61. bodě odůvodnění, je mimoto zjištěno, že by společnost Citadele byla bez činnosti v oblasti správy majetku ztrátová, což je závěr, který vyhlídku na prospěch z případné výplaty dividend dále snižuje, jelikož dne 27. června 2013 by subjekt v tržním hospodářství musel předpokládat, že společnost Citadele a činnost v oblasti správy majetku budou prodány samostatně.
(95)
V době povolení prodloužení splatnosti neexistovaly žádné důkazy, že společnost Citadele bude schopna (vzhledem k očekávanému zisku a kapitálovému poměru) vyplatit dividendy do 31. prosince 2014, jelikož kapitálový poměr ve výši 10,3 %, jehož mělo být dosaženo do 31. prosince 2013, by jen nepatrně přesáhl požadovaný minimální kapitálový poměr ve výši 10 % a byl by podstatně nižší než kapitálový poměr ve výši […] %, který Komise pro finanční a kapitálový trh doporučila k odstranění stávajících a potenciálních rizik pro společnost Citadele. Soukromý investor by proto vzal v úvahu skutečnost, že v červnu 2013 existovala malá pravděpodobnost, že by akcionáři mohli v dohledné době od společnosti Citadele očekávat výplatu dividend.
(96)
Pokud jde o kapitálovou hodnotu investice Lotyšska do společnosti Citadele v červnu 2013, studie předložená lotyšskými orgány, která je popsána v 61. bodě odůvodnění a která byla vypracována v únoru 2013, prokazuje, že by samostatný odprodej činnosti v oblasti správy majetku měl na společnost Citadele nepříznivý dopad. Soukromý investor v postavení co nejpodobnějším postavení Lotyšska v červnu 2013 by vzal v úvahu skutečnost, že přibližně o čtyři měsíce dříve nezávislý odborník zjistil, že prodejní hodnota společnosti Citadele bez činnosti v oblasti správy majetku je nižší než prodejní hodnota obou subjektů společně. Takovýto soukromý investor by proto potřeboval pádné důvody z hlediska maximalizace návratnosti přizpůsobené riziku, aby převzal dodatečná rizika související s povolením prodloužení splatnosti u podřízených úvěrů. Lotyšsko však nepředložilo žádné důkazy, pokud jde o takovéto pádné důvody k tomu, aby subjekt v tržním hospodářství v té době převzal tato dodatečná rizika. I když bylo prodloužení splatnosti povoleno, neexistovaly žádné důkazy, že by bylo možnospolečnost Citadele bez činnosti v oblasti správy majetku prodat za […], což vede Komisi k závěru, že v červnu 2013 nemělo Lotyšsko […] s ohledem na ochranu své investice, což bylo […] pro provedení druhého opatření.
(97)
Tyto další důvody vedly Komisi rovněž k tomu, že usuzovala, že druhé opatření nelze pokládat za opatření, které je v souladu s jednáním subjektu v tržním hospodářství, který se nachází ve srovnatelné situaci jako Lotyšsko v červnu 2013.
(98)
Za čtvrté, Komise bere rovněž na vědomí, že EBRD, která byla v červnu 2013 kromě lotyšského státu jediným dalším akcionářem společnosti Citadele, splatnost podřízeného úvěru pro společnost Citadele neprodloužila, a že se Lotyšsko na EBRD neobrátilo, aby s ní projednalo účast na druhém opatření, jak je objasněno v 46. až 48. bodě odůvodnění. Nevynaložení jakékoli snahy o projednání sdílení nákladů na druhé opatření, pokud mělo toto opatření ochránit hodnotu investice do společnosti Citadele, je dalším signálem toho, že druhé opatření nebylo v souladu s požadavky zásady subjektu v tržním hospodářství.
(99)
Komise v této souvislosti za prvé připomíná, že podle dopisu Komise pro finanční a kapitálový trh měla společnost Citadele na splnění nového ukazatele kapitálové přiměřenosti deset měsíců (od 1. března do 31. prosince 2013). Komise se v tomto ohledu domnívá, že by většinový akcionář využil celé desetiměsíční období k tomu, aby s ohledem na splnění nového kapitálového požadavku našel vhodné řešení, které minimalizuje jeho vlastní náklady. Tvrzení Lotyšska ohledně usnadnění prodeje společnosti Citadele nevysvětluje, proč bylo druhé opatření přijato (aniž byl osloven menšinový akcionář společnosti Citadele) do čtyř měsíců od obdržení dopisu Komise pro finanční a kapitálový trh, místo aby bylo využito celé zbývající období.
(100)
I kdyby účast EBRD na prodloužení splatnosti znamenala opatření s odlišnými charakteristikami, než tomu bylo v případě druhého opatření, Lotyšsko nepředložilo žádné důkazy, že by toto odlišné opatření za účasti EBRD bylo méně účinné než druhé opatření nebo že by bylo pro většinového akcionáře v porovnání s náklady druhého opatření nákladnější.
(101)
Co se týká tvrzení Lotyšska, že by prodloužení splatnosti podřízeného úvěru ze strany EBRD znamenalo dodatečnou zátěž v době prodeje společnosti Citadele, lotyšské orgány nepředložily žádné údaje, které by prokazovaly, že by toto prodloužení skutečně vedlo k dodatečným nákladům. Nebyla provedena žádná konkrétní studie týkající se nákladů na prodej společnosti Citadele po provedení druhého opatření v porovnání s náklady na hypotetický prodej společnosti Citadele po prodloužení splatnosti, jehož se zúčastnila i EBRD, s cílem odůvodnit tvrzení Lotyšska, že by to představovalo dodatečnou zátěž. Komise se domnívá, že by soukromý subjekt zvažující možnosti ochrany hodnoty své investice do společnosti Citadele byl přinejmenším schopen odkázat na stanovení alternativních nákladů souvisejících s prodloužením splatnosti podřízených úvěrů poskytnutých bance ze strany menšinového akcionáře společnosti Citadele s ohledem na její následný prodej.
(102)
Jak je uvedeno v písm. c) 48. bodu odůvodnění, Lotyšsko uvedlo, že se domnívalo, že by EBRD byla ochotna prodloužit splatnost úvěrů, které poskytla společnosti Citadele. Komise se domnívá, že i kdyby účast EBRD znamenala větší složitost, soukromý většinový akcionář, který u svého stávajícího podřízeného dluhu zvažuje prodloužení splatnosti ve prospěch společnosti Citadele, by se přinejmenším obrátil na menšinového akcionáře, který byl rovněž držitelem podřízeného dluhu společnosti Citadele, aby zjistil, zda se tento i) bude podílet na nákladech na dodatečnou podporu pro společnost Citadele prodloužením splatnosti vlastních úvěrů, nebo ii) uzavře alternativní ujednání přímo s většinovým akcionářem s cílem uhradit většinovému akcionáři náklady na druhé opatření. S ohledem na použití zásady subjektu v tržním hospodářství nemůže Komise souhlasit s tím, že většinový akcionář společnosti převezme veškeré náklady spojené s ochranou hodnoty všech investic do této společnosti, a tím ochrání i hodnotu investice menšinového akcionáře, aniž by se na něj obrátil, aby jej požádal o příspěvek.
(103)
Vzhledem k těmto faktorům představuje skutečnost, že EBRD nebyla v období od 1. března 2013 do 27. června 2013 oslovena, další signál, že druhé opatření nebylo provedeno v souladu s požadavky zásady subjektu v tržním hospodářství.
(104)
U žádného ze čtyř důvodů uvedených v 85. až 103. bodě odůvodnění nebylo jednoznačně a na základě objektivních a ověřitelných důkazů zjištěno, že druhé opatření lze přičíst členskému státu v postavení soukromého akcionáře. Za této situace nemůže Komise souhlasit s tím, že společnost Citadele mohla za okolností, které odpovídají obvyklým tržním podmínkám, získat stejnou výhodu, jaká jí byla poskytnuta ze státních prostředků v podobě druhého opatření.
(105)
Lotyšsko provedlo druhé opatření ve prospěch společnosti Citadele, která působí a bude působit na trzích otevřených mezinárodní hospodářské soutěži. Jakákoli výhoda poskytnutá ze státních prostředků proto nepříznivě ovlivní hospodářskou soutěž v bankovním sektoru a má dopad na obchod uvnitř Unie. Opatření je rovněž selektivní, jelikož zvýhodňuje pouze společnost Citadele. Opatření je financováno ze státních prostředků. Jak Lotyšsko objasnilo v 45. bodě odůvodnění, v červnu 2013 by žádný třetí subjekt v tržním hospodářství neprovedl za srovnatelných podmínek opatření podobné druhému opatření. Komise proto potvrzuje své dřívější předběžné hodnocení uvedené v rozhodnutí o zahájení řízení, že druhé opatření představuje dodatečnou státní podporu.
6.1.3 Třetí opatření
(106)
Co se týká podpory likvidity, která byla poskytnuta společnosti Reverta, ta byla původně povolena v rámci slučitelných opatření státní podpory, která byla schválena v prvním rozhodnutí o podpoře na záchranu, a to ve formě státních vkladů. Komise bere na vědomí, že společnost Parex banka tehdy postrádala likvidní kolaterál a že Lotyšsko vložilo finanční prostředky s přihlédnutím k potřebám banky v oblasti likvidity v době, kdy žádný tržní investor nebyl vzhledem k nestabilní situaci společnosti Parex banka ochoten likviditu poskytnout (29).
(107)
Po vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex (a rozdělení na dobrou a špatnou banku) byla podpora likvidity následně převedena na společnosti Citadele a Reverta. Prvně uvedená společnost již svůj podíl na podpoře likvidity v plné výši splatila. Společnost Reverta musela omezit částky podpory likvidity, kterou obdržela, jak bylo uvedeno v písm. c) 19. bodu odůvodnění. Výše podpory likvidity, která byla společnosti Reverta skutečně poskytnuta, však přesahuje i částky, které se předpokládaly podle pesimistického scénáře, jenž byl schválen v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Tato další podpora likvidity poskytuje společnosti Reverta dodatečnou výhodu v porovnání s podporou, která byla schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Lotyšsko neuvedlo, že při poskytnutí této likvidity jednalo jako tržní půjčovatel, ani nepředložilo žádné údaje, které by Komisi umožnily dospět k závěru, že společnost Reverta mohla za okolností, které odpovídají obvyklým tržním podmínkám, získat stejnou výhodu, jaká ji byla poskytnuta za státních prostředků ve formě třetího opatření. Žádný z ostatních prvků podpory likvidity kromě její výše se nezměnil a Komise vyvozuje závěr, že opatření představuje státní podporu.
(108)
Na základě 106. a 107. bodu odůvodnění představuje vyšší podpora likvidity v porovnání se schválenými opatřeními podpory jednoznačně dodatečnou výhodu, jedná se tudíž o dodatečnou podporu (jelikož jsou i nadále splněna všechna ostatní kritéria podle čl. 107 odst. 1 Smlouvy).
6.2 Právní základ slučitelnosti nové dodatečné podpory
(109)
Podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy může Komise prohlásit podpory za slučitelné s vnitřním trhem, pokud mají „napravit vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu“.
(110)
Vzhledem k systémovému významu společnosti Parex banka (která byla v Lotyšsku přední bankou) a významu jejích úvěrových činností pro lotyšské hospodářství v době schválení opatření podpory Komise uznala, že by neřešení potíží banky mělo pro lotyšské hospodářství vážné důsledky.
(111)
V rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex byla proto opatření podpory, která byla schválena pro společnost Parex banka, posouzena podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy a na základě sdělení (30), která byla přijata během finanční krize a která platila v době poskytnutí podpory.
(112)
Komise se domnívá, že se stejný právní základ vztahuje i na dodatečnou podporu, která byla poskytnuta prostřednictvím prvního a druhého opatření, a to vzhledem k době, kdy byla provedena, a jejich podobným charakteristikám jako v případě schválených opatření podpory.
(113)
Co se týká třetího opatření, Komise musí provést posouzení slučitelnosti na základě aktualizovaných kritérií stanovených ve sdělení o bankovnictví z roku 2013 (31). Podpora, která byla zcela nebo částečně poskytnuta bez schválení Komisí (a tudíž v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy) po zveřejnění sdělení o bankovnictví z roku 2013 v Úředním věstníku Evropské unie, musí být posouzena na základě uvedeného sdělení. Jelikož je třetí opatření uplatňováno nepřetržitě od roku 2011 až do současnosti, lze vyvodit závěr, že podpora byla částečně poskytnuta po 1. srpnu 2013, tj. po datu zveřejnění sdělení o bankovnictví z roku 2013 v Úředním věstníku Evropské unie.
6.3. Slučitelnost podpory s vnitřním trhem
6.3.1 S ohledem na první opatření
(114)
Podřízený úvěr, který Lotyšsko poskytlo společnosti Parex banka, měl ode dne poskytnutí (22. května 2009) splatnost sedm let (tj. do 21. května 2016), která tudíž přesahovala maximální pětiletou splatnost, jež byla stanovena v prvním rozhodnutí o záchraně a posléze potvrzena v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Opatření nebylo Komisi oznámeno.
(115)
Co se týká dodatečného opatření podpory, kterým je splatnost podřízených úvěrů přesahující splatnost stanovenou v rozhodnutích, Komise měla pochybnosti, zda bylo toto opatření omezeno na nezbytné minimum, a nemohla proto vyvodit závěr, že jsou splněna všechna kritéria slučitelnosti.
(116)
V rozhodnutí o zahájení řízení Komise tudíž připomenula, že se v rozhodnutích o podpoře na záchranu mělo za to, že schválený podřízený úvěr pro společnost Parex banka s pětiletou splatností představuje úvěr, který je omezen na nezbytné minimum, pokud jde o jeho výši i splatnost. Na základě tohoto závěru se proto v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex považoval podřízený úvěr s pětiletou splatností za slučitelný.
(117)
Na základě tvrzení uvedených v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex a vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné nové argumenty, vyslovila Komise pochybnosti ohledně slučitelnosti prodloužené splatnosti podřízených úvěrů, které byly poskytnuty se sedmiletou splatností namísto původně schválené splatnosti v délce pěti let.
(118)
Vzhledem k novým argumentům, které Lotyšsko předložilo po přijetí rozhodnutí o zahájení řízení a které byly uvedeny v oddíle 5.1, Komise znovu posoudí, zda podřízené úvěry se sedmiletou splatností, které Lotyšsko poskytlo společnosti Parex banka, splňují požadavek týkající se omezení podpory na nezbytné minimum, aby byla tato podpora slučitelná.
(119)
Podle sdělení o bankovnictví z roku 2008 musí být opatření podpory z hlediska výše i formy nezbytné k dosažení sledovaného cíle. To znamená, že kapitálová injekce musí být v minimální výši, která je nezbytná k dosažení cíle. Cílem poskytnutí podřízeného úvěru kvalifikovaného jako kapitál tier 2 společnosti Parex banka bylo umožnit této společnosti, aby i nadále splňovala ukazatel kapitálové přiměřenosti, a zajistit, aby měla k dispozici dostatečný kapitál, aby mohla lépe čelit potenciálním ztrátám, a to v zájmu zamezení vážné poruše v lotyšském hospodářství.
(120)
V prvním rozhodnutí o podpoře na záchranu byly minimální požadavky nezbytné k tomu, aby byly podřízené úvěry způsobilé jako kapitál tier 2 společnosti Parex banka, které Komise vzala v úvahu, založeny na použitelných lotyšských právních předpisech, jež Lotyšsko oznámilo (32). Bylo tudíž konstatováno, že minimální splatnost, která je nezbytná k tomu, aby se podřízený úvěr považoval za kapitál tier 2, činí pět let. Toto hodnocení se v následných rozhodnutích nezměnilo.
(121)
Po přezkoumání doplňkových informací, které Lotyšsko poskytlo a které jsou zohledněny v 30. až 39. bodě odůvodnění, Komise uznává, že dodatečná omezení změnila charakteristiku podřízených úvěrů, která je nezbytná k tomu, aby se tyto úvěry považovaly až do roku 2010 plně za kapitál tier 2.
(122)
Komise zejména bere na vědomí, že při stanovení minimální původní splatnosti podřízených úvěrů představoval zásadní prvek dopad kritérií rámce Basel II na výši podřízených úvěrů, které společnost Parex banka obdržela v roce 2009 a které jsou způsobilé jako kapitál tier 2. K dosažení hlavního cíle opatření, a to zajistit dostatečnou kapitalizaci společnosti Parex banka a zamezit vážné poruše v lotyšském hospodářství, bylo v době poskytnutí prvního podřízeného úvěru nutné náležitě uvážit amortizační faktor rámce Basel II.
(123)
Komise se domnívá, že pokud by předpoklady a odhady, které Lotyšsko předložilo v době vydání rozhodnutí o podpoře na záchranu, náležitě a plně zohledňovaly amortizaci podřízených úvěrů podle pravidel Basel II, jak je uvedeno v 37. bodě odůvodnění, vedlo by to k odlišnému hodnocení splatnosti podřízených úvěrů a k závěru, že nezbytná minimální doba splatnosti činí sedm let, a nikoli pět let.
(124)
Komise rovněž připomíná, že posouzení slučitelnosti podpory ve třetím rozhodnutí o podpoře na záchranu bylo založeno mimo jiné na závazku lotyšských orgánů, že své podíly ve společnosti Parex banka prodají co nejdříve, nejpozději však do tří let ode dne provedení prvních opatření na záchranu společnosti Parex banka (33), tj. nejpozději v roce 2011.
(125)
Na základě těchto okolností se Komise domnívá, že stanovení původní splatnosti v délce sedmi let lze považovat za nezbytné minimum, aby bylo možno podřízené úvěry, které Lotyšsko poskytlo, považovat plně za kapitál tier 2 a aby bylo zajištěno, že společnost Parex banka dosáhne cílového ukazatele kapitálové přiměřenosti, a to z důvodu zachování stability lotyšského bankovního systému a rovněž dodržení závazku týkajícího se prodeje banky.
6.3.2 S ohledem na neoznámené prodloužení splatnosti podřízených úvěrů (druhé opatření)
(126)
V rozhodnutí o zahájení řízení vyslovila Komise pochybnosti, zda lze dodatečnou podporu ve formě osmnáctiměsíčního prodloužení splatnosti podřízených úvěrů považovat za slučitelnou, jelikož stávající hodnocení bylo takové, že omezení podpory na nezbytné minimum zajišťuje pětiletá splatnost podřízeného dluhu, a k odůvodnění slučitelnosti nebyly předloženy žádné nové argumenty.
(127)
Vzhledem k informacím, které Lotyšsko poskytlo po vydání rozhodnutí o zahájení řízení, bere Komise na vědomí, že v roce 2013 (34) došlo s ohledem na minimální kapitálové požadavky ke změnám právní úpravy.
(128)
V této souvislosti byl Komisi předložen dopis Komise pro finanční a kapitálový trh ze dne 1. března 2013 určený společnosti Citadele. Dopis je reakcí bankovního regulačního orgánu na interní zprávu o hodnocení kapitálové přiměřenosti, kterou společnost Citadele předložila Komisi pro finanční a kapitálový trh s ohledem na svou finanční situaci k 30. červnu 2012.
(129)
Dopis ze dne 1. března 2013 upozorňuje za prvé na skutečnost, že podle politických dokumentů Komise pro finanční a kapitálový trh musí všechny banky udržovat ukazatel kapitálové přiměřenosti vyšší než 10 %. Poté se v něm jednoznačně uvádí, že „pokud ukazatel kapitálové přiměřenosti banky a konsolidační skupiny klesne pod 10 %, má se za to, že banka a konsolidační skupina nemají k dispozici dostatečný kapitál, a Komise pro finanční a kapitálový trh může uložit nápravná opatření, například omezit činnosti banky“. V případě společnosti Citadele a její konsolidační skupiny dopis dodává, že k pokrytí stávajících a potenciálních rizik vyplývajících z činnosti společnosti Citadele musí ukazatel kapitálové přiměřenosti skupiny do konce roku 2013 dosáhnout […] %.
(130)
Na základě tohoto dopisu Komise uznává, že společnost Citadele musela mít na konci roku 2013 ukazatel kapitálové přiměřenosti přinejmenším vyšší než 10 %, aby mohla v plném rozsahu pokračovat v činnosti.
(131)
Komise připomíná, že hlavním cílem poskytnutí státní podpory ve formě podřízených úvěrů, jak bylo stanoveno v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, bylo zajistit dostatečnou kapitalizaci společnosti Parex banka (Citadele po roce 2010), aby se zamezilo vážné poruše v lotyšském hospodářství.
(132)
Komise proto souhlasí s tím, že Lotyšsko muselo v červnu 2013 přijmout nápravná opatření, aby zamezilo rizikům vyplývajícím z nedodržení neočekávaného zvýšení požadavků orgánu dohledu ze strany společnosti Citadele. Aby se odstranil možný nedostatek kapitálu s ohledem na nové požadavky, bylo jedinou možností:
a)
vložení dodatečných finančních prostředků - buď jako kapitálu tier 1, nebo kapitálu tier 2 (např. poskytnutí nových podřízených úvěrů) -, nebo
b)
prodloužení splatnosti stávajících podřízených úvěrů s cílem změnit jejich míru amortizace a umožnit, aby ke kapitálu banky přispěl vyšší procentní podíl úvěrů.
(133)
Tabulka 2 odráží srovnávací scénář mezi situací, kdy je za předpokladu, že všechny ostatní parametry zůstanou stejné, splatnost podřízeného dluhu v roce 2013 prodloužena (jak k tomu došlo prostřednictvím druhého opatření), a situací, kdy je splatnost zachována za stejných podmínek, za nichž byly úvěry původně poskytnuty. Na základě výpočtu Komise konstatuje, že by zachování splatnosti podřízených úvěrů vedlo za předpokladu, že všechny ostatní faktory zůstanou stejné, k tomu, že by společnost Citadele nedosáhla na konci roku 2013 ukazatele kapitálové přiměřenosti ve výši 10 %.
Tabulka 2
Srovnání ukazatele kapitálové přiměřenosti při prodloužení splatnosti a bez prodloužení:
Ukazatel kapitálové přiměřenosti v %
31. prosinec 2013
Finanční výhledy před osmnáctiměsíčním prodloužením splatnosti (stanovené v červnu 2013)
9,75
Skutečné údaje k 31. prosinci 2013 včetně prodloužení splatnosti
10,30 (35)
Hypotetická situace bez osmnáctiměsíčního prodloužení splatnosti
9,30
(134)
Vzhledem k tomu, že:
a)
nový kapitálový požadavek musel být splněn do 31. prosince 2013;
b)
činnost v oblasti správy majetku bylo nutno odprodat do 31. prosince 2013 a
c)
kapitálový poměr přímo ovlivňuje amortizace podřízeného dluhu,
souhlasí Komise s tím, že druhé opatření představovalo účelné a účinné řešení k splnění nových požadavků na kapitálovou přiměřenost vztahujících se na společnost Citadele a že povolené prodloužení splatnosti představovalo nezbytné minimum k dosažení tohoto cíle. Toto řešení nevyžadovalo převod nové hotovosti (Lotyšsko se však muselo vzdát finančních prostředků, které by jinak musely být splaceny), přičemž se zabývalo žádostí orgánu dohledu, která vycházela z nutnosti zajistit finanční stabilitu.
(135)
Komise hodnotí kladně i skutečnost, že k 31. prosinci 2013 překračoval ukazatel kapitálové přiměřenosti společnosti Citadele mírně požadovanou minimální 10 % výši (36), což potvrzuje názor, že povolené osmnáctiměsíční prodloužení splatnosti bylo omezeno na nezbytné minimum.
6.3.3 S ohledem na neoznámenou podporu likvidity, která byla poskytnuta společnosti Reverta (třetí opatření)
(136)
Od roku 2011 poskytuje Lotyšsko společnosti Reverta podporu likvidity přesahující maximální výši, kterou Komise schválila v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, a to podle základního scénáře i pesimistického scénáře. Tyto maximální částky jsou uvedeny v tabulce 3 (37). Skutečné částky podpory likvidity, z nichž měla společnost Reverta prospěch (oznámené Lotyšskem v revidovaném plánu restrukturalizace, který byl předložen v lednu 2014), jak je uvedeno v tabulce 4, trvale překračovaly maximální částky stanovené v konečném rozhodnutí o společnosti Parex:
Tabulka 3
Omezení likvidity vztahující se na společnost Reverta podle konečného rozhodnutí o společnosti Parex:
V milionech LVL
1.8.2010
31.12.2010
31.12.2011
31.12.2012
31.12.2013
Základní scénář
458
446
419
349
315
Optimistický scénář
458
446
419
356
322
Pesimistický scénář
458
446
419
344
307
Tabulka 4
Skutečné částky likvidity, z nichž měla společnost Reverta prospěch
V milionech LVL
1.8.2010
31.12.2010
31.12.2011
31.12.2012
31.12.2013
Nesplacená podpora likvidity
446
446
428
385
363
(137)
Podpora likvidity, která byla poskytnuta společnosti Reverta, byla původně schválena v rámci slučitelných opatření podpory, na něž se vztahovalo první rozhodnutí o podpoře na záchranu, a to ve formě státních vkladů.
(138)
Po vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex (a rozdělení společnosti Parex banka na dobrou a špatnou banku) byla podpora likvidity následně převedena na společnosti Citadele a Reverta. Společnost Citadele již svůj podíl na podpoře likvidity splatila v plné výši, zatímco společnost Reverta musela omezit částky podpory likvidity, které obdržela. Výše podpory likvidity, kterou společnost Reverta skutečně obdržela, však přesahuje úrovně, které byly schváleny v konečném rozhodnutí o společnosti Parex.
(139)
Posouzení plánu restrukturalizace v konečném rozhodnutí o společnosti Parex vycházelo z předpokladů, které byly v té době předloženy s ohledem na očekávaný příliv likvidity do společnosti Reverta, což by jí umožnilo začít splácet podporu likvidity ve formě státních vkladů do výše stanovené v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (38).
(140)
Částky, které nebudou podle očekávání splaceny, jak bylo popsáno v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, byly v rozmezí od [0-100] milionů LVL (základní scénář) do [100-200] milionů LVL (pesimistický scénář). Podle nejnovějších odhadů peněžních toků, které Lotyšsko předložilo, má podpora likvidity přesahovat do roku 2017 výši stanovenou v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, jak je uvedeno v tabulce 5:
Tabulka 5
Nadměrné částky likvidity poskytnuté společnosti Reverta v porovnání s plánem restrukturalizace z roku 2010
V milionech LVL
31.12.2014
31.12.2015
31.12.2016
31.12.2017
Pesimistický scénář (původní plán restrukturalizace)
[250-300]
[250-300]
[200-250]
[150-200]
Odhadovaná podpora likvidity (aktualizace z roku 2014)
[300-350]
[250-300]
[250-300]
[250-300]
Rozdíl
(…)
(…)
(…)
(…)
(141)
Komise má za to, že vzhledem k těmto potížím:
a)
nižší kvalita a hodnota aktiv v porovnání s předpoklady uvedenými v plánu restrukturalizace a
b)
pomalejší zpětné získávání kolaterálu a soudní spory s dlužníky,
došlo při získávání hotovosti k dvouleté prodlevě (jak je uvedeno v 45. bodě odůvodnění) v porovnání s tím, co se plánovalo v době přijetí konečného rozhodnutí o společnosti Parex. Tato prodleva si vyžádala vyšší státní podporu.
(142)
Důvodem dodatečné potřeby podpory likvidity bylo proto zhoršení finanční situace společnosti Reverta v porovnání s odhady uvedenými v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Komise podotýká, že se poskytovaná podpora likvidity v minulých letech postupně zvyšovala v souladu s potížemi společnosti Reverta při zpětném získávání aktiv.
(143)
Jak je uvedeno v 56. bodě odůvodnění, Lotyšsko tvrdí, že jelikož na kapitál byla z celkové částky podpory likvidity ve výši 118,7 milionu LVL přeměněna pouze částka ve výši 49,5 milionu LVL, měla zbývající částka podpory likvidity ve výši 69,2 milionu LVL za následek nadměrnou výši této podpory, a to přibližně o stejnou částku.
(144)
Komise však připomíná, že jak je uvedeno v písm. b) 63. bodu odůvodnění konečného rozhodnutí o společnosti Parex, na kapitál lze přeměnit pouze státní vklady. Komise se proto domnívá, že nižší úroveň likvidity, která byla přeměněna na kapitál, nevede automaticky k nadměrné podpoře likvidity.
(145)
Komise bere rovněž na vědomí, že v roce 2011 byla společnosti Reverta odebrána bankovní licence, což zamezilo nutnosti přeměnit na kapitál další likviditu, aby byl splněn regulatorní ukazatel likvidity. Komise proto uznává, že zánik kapitálových požadavků (39) umožnil Lotyšsku poskytnout společnosti Reverta nižší částku podpory na rekapitalizaci, než byla maximální částka této podpory, která byla schválena v rozhodnutích.
(146)
Vzhledem k potížím, kterým společnost Reverta čelila při zpětném získávání aktiv, a omezené výši kapitálu potřebného po odebrání bankovní licence vyvozuje Komise závěr, že podpora likvidity, kterou společnost Reverta obdržela, byla omezena na minimum nezbytné k řádnému řízení procesu likvidace.
(147)
Komise vyvozuje rovněž závěr, že dodatečná podpora likvidity je v souladu s požadavkem na sdílení nákladů, který je stanoven ve sdělení o bankovnictví z roku 2013. Komise zejména bere na vědomí, že v souladu s bodem 77 sdělení o bankovnictví z roku 2013 byl vlastní kapitál bývalých akcionářů společnosti Parex banka v plné výši odepsán a že se Lotyšsko nyní zavázalo zabránit poskytnutí další podpory ve prospěch držitelů podřízeného dluhu.
6.3.4 S ohledem na porušení závazku týkajícího se odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku (čtvrté opatření)
(148)
Lotyšské orgány uvedly, že vzhledem k stávajícím problematickým podmínkám na trhu nebylo Lotyšsko s to nalézt ve stanovené lhůtě kupující, kteří by měli zájem o činnost společnosti Citadele v oblasti správy majetku, a nebude s to tak učinit ani v dohledné době.
(149)
Lotyšské orgány připomenuly, že prodej společnosti Citadele byl spolu s jinými závazky určen jako klíčové opatření k odstranění narušení hospodářské soutěže, které bylo způsobeno opatřeními podpory. Vzhledem k zhoršující se finanční situaci společnosti Citadele v porovnání s předpokládanou situací v době vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex nelze společnost Citadele v dohledné době prodat.
(150)
Lotyšsko dále uvedlo, že by spojení prodeje činnosti v oblasti správy majetku se společností Citadele zvýšilo zájem trhu o společnost Citadele a že prodloužení lhůty pro prodej s větší pravděpodobností umožní opětovnou privatizaci této společnosti.
(151)
Komise uznává, že finanční situace společnosti Citadele je v porovnání se situací, která se předpokládala v původním plánu restrukturalizace, horší. Toto hodnocení potvrdil i kontrolní správce (40) a odráží se rovněž v ukazatelích uvedených v tabulce 6:
Tabulka 6
Srovnání hlavních finančních ukazatelů s plánem restrukturalizace
31. 12. 2013
Plán restrukturalizace
Skutečnost
Provozní výdaje/celkové příjmy
[50-60]
57,0 %
Znehodnocená aktiva/čisté úvěry
[0-5]
2,0 %
Čistý zisk (ztráta) v milionech LVL
[20-30]
10,8
Návratnost vlastního kapitálu v %
[20-30]
8,1 %
Vlastní kapitál/celková aktiva
[5-10]
6,9 %
Ukazatel kapitálové přiměřenosti
[10-20]
11,7 %
Vzhledem k nižší ziskovosti společnosti Citadele v porovnání s původním plánem restrukturalizace chápe Komise potíže při prodeji společnosti Citadele v krátké lhůtě.
(152)
Komise připomíná, že závazek týkající se odprodeje činnosti v oblasti správy majetku spolu se závazkem prodat samotnou společnost Citadele byl v konečném rozhodnutí o společnosti Parex stanoven s cílem omezit narušení hospodářské soutěže, jelikož tyto závazky konkurentům umožňují, aby se ucházeli o tyto podniky (41).
(153)
Komise hodnotí kladně, že po vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex zahájila společnost Citadele proces prodeje s cílem ověřit zájem trhu a rovněž ustanovila nezávislého odborníka, aby navrhl nejlepší prodejní strategii, jak je uvedeno v 61. a 62. bodě odůvodnění, jednala proto v dobré víře s cílem tyto závazky dodržet.
(154)
Komise bere na vědomí, že Lotyšsko požaduje prodloužení lhůty pro dokončení prodeje činnosti v oblasti správy majetku v porovnání s lhůtami, k jejichž dodržení se zavázalo v roce 2009. Lotyšsko požaduje změnu konečného rozhodnutí o společnosti Parex týkající se odkladu původní lhůty pro odprodej činnosti v oblasti správy majetku za účelem jejího prodeje spolu se společností Citadele, a to na základě dodatečných závazků, které jsou stanoveny v 64. až 68. bodě odůvodnění.
6.3.5 Kompenzační opatření k zmírnění narušení hospodářské soutěže a většímu sdílení nákladů
(155)
Aby Komise schválila změny konečných rozhodnutí, musí být tyto změny založeny na nových závazcích, které lze považovat za rovnocenné závazkům, jež byly přijaty původně (42). V tomto případě by opatření podpory byla i nadále slučitelná podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy pouze tehdy, nezmění-li se celková rovnováha původního rozhodnutí. V zájmu zachování původní rovnováhy by pozměněné závazky neměly mít nepříznivý dopad na životaschopnost příjemce podpory a celkový soubor závazků musí být z hlediska sdílení nákladů a kompenzačních opatření přinejmenším rovnocenný s přihlédnutím k požadavkům použitelných sdělení Komise.
(156)
V této souvislosti hodnotí Komise soubor závazků, které Lotyšsko předložilo a které jsou uvedeny v 64. až 73. bodě odůvodnění, kladně, jelikož tyto závazky přispějí k odstranění možného narušení hospodářské soutěže v důsledku prvního, druhého, třetího a čtvrtého opatření a k zajištění náležitého sdílení nákladů ze strany akcionářů společností, které jsou příjemci podpory.
(157)
V oddíle 4 sdělení o restrukturalizaci se vyžaduje uplatňování účinných a přiměřených opatření k omezení narušení hospodářské soutěže.
(158)
Konečné rozhodnutí o společnosti Parex obsahovalo řadu takovýchto opatření, z nichž byl zásadní závazek Lotyšska prodat nebo zařídit prodej společnosti Citadele do 31. prosince 2015 (43). Komise považovala závazky týkající se prodeje společnosti Citadele v této lhůtě za dostačující a přiměřené, aby se zamezilo narušení hospodářské soutěže v důsledku státní podpory, která byla společnosti Parex banka poskytnuta, a to společně se zmenšením velikosti společnosti Citadele a omezením její přítomnosti na trhu.
(159)
V rozhodnutí o zahájení řízení se Komise domnívala, že původní delší splatnost podřízeného dluhu i osmnáctiměsíční prodloužení této splatnosti v roce 2013 poskytly společnosti Parex banka dodatečné výhody v porovnání s formou podřízeného dluhu, která byla schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex.
(160)
Komise v této souvislosti vítá závazek Lotyšska přesunout lhůtu pro dokončení prodeje společnosti Citadele z 31. prosince 2015 na […] jako opatření kompenzující dodatečnou výhodu, která vyplývá z delší splatnosti podřízených úvěrů. Rychlejší prodej společnosti Citadele přispěje k zachování rovných podmínek.
(161)
Komise bere mimoto na vědomí, že Lotyšsko přijalo jednoznačný závazek […], nedojde-li k prodeji v této dřívější lhůtě. Tento závazek poskytuje dodatečnou záruku (jež nebyla v původním plánu restrukturalizace výslovně obsažena), která zajistí náležité zmírnění narušení hospodářské soutěže, jelikož dříve než […] bude společnost Citadele […]
(162)
Komise hodnotí kladně i skutečnost, že se Lotyšsko zavázalo dále snížit objem kapitálu, který mohou lotyšské orgány poskytnout společnosti Reverta, jak je uvedeno v 69. bodě odůvodnění.
(163)
V oddíle 3 sdělení o restrukturalizaci je stanoveno, že by banky a jejich akcionáři měli přispět na restrukturalizační náklady v maximální možné míře, aby byla podpora omezena na nezbytné minimum, aby se odstranilo narušení hospodářské soutěže a omezil morální hazard.
(164)
V této souvislosti bere Komise na vědomí dodatečná kompenzační opatření, která Lotyšsko navrhlo s cílem zajistit, aby třetí strany neměly prospěch z dodatečné podpory, kterou společnost Reverta obdržela, a to závazek týkající se opatření k většímu sdílení nákladů, jak je popsáno v 70. až 73. bodě odůvodnění.
(165)
Lotyšsko se zavazuje, že společnosti Citadele a Reverta (bývalá Parex banka) a jejich přidružené podniky nevyplatí držitelům podřízeného dluhu nebo akcionářům s výjimkou lotyšského státu a EBRD úroky, dividendy ani kupóny ze stávajících kapitálových nástrojů (včetně prioritních akcií, akcií se zvláštním právem hlasování a nástrojů zahrnovaných do vyšší a nižší třídy tier 2) (splatné nebo vzniklé) ani neuplatní případná práva na koupi ve vztahu k těmto nástrojům, a to do doby splacení státní podpory poskytnuté společnosti Reverta a/nebo Citadele v plné výši, neexistuje-li právní povinnost tak učinit. Lotyšsko se v této souvislosti rovněž zavazuje, že takovéto právní povinnosti zruší co nejdříve, nejpozději však do 30. dubna 2015. Držitelé stávajících kapitálových nástrojů proto neobdrží žádnou platbu, jelikož tyto stávající kapitálové nástroje nenesou žádný povinný kupón a při likvidaci společnosti Reverta (k níž dojde do konce roku 2017) budou zařazeni za přednostní dluh. Jelikož má společnost Reverta záporný kapitál, bude pro držitele těchto kapitálových nástrojů prakticky nemožné získat jakoukoli platbu nebo úhradu.
(166)
Kromě závazků uvedených v 165. bodě odůvodnění se Lotyšsko rovněž zavazuje, že u podřízených úvěrů z dřívější doby nebude splácet neuhrazený dluh (jistinu), dokud nebude splacena v plné výši veškerá státní podpora pro společnosti Reverta/Citadele, a to v rozsahu nezbytném k pokrytí záporné čisté hodnoty aktiv společnosti Reverta a pokud existuje náležitý právní základ. Za tímto účelem bude neuhrazený dluh (jistina) u podřízených úvěrů z dřívější doby i) předmětem závazného nařízení, že platby na základě podřízených úvěrůz dřívější doby nejsou splatné a vymahatelné, nebo ii) přeměněn na kapitál tier 1 bez hlasovacích práv nebo iii) odepsán. Vzhledem k tomu, že vnitrostátní právní předpisy v současnosti neposkytují vhodný právní základ, který by umožnil tento závazek dodržet, se Lotyšsko v této souvislosti dále zavazuje, že přijme veškerá nezbytná opatření s cílem zajistit, aby byly právní předpisy potřebné k dodržení tohoto závazku přijaty nejpozději do 30. dubna 2015.
(167)
Komise vítá závazky Lotyšska uvedené v 165. a 166. bodě odůvodnění, jelikož omezením splácení jistiny a úroků s ohledem na podřízené úvěry z dřívější doby a kapitálové nástroje společností Reverta a Citadele zajišťují dodatečné sdílení nákladů.
(168)
Komise proto konstatuje, že navrhovaná kompenzační opatření, která jsou uvedena v oddíle 5.5, lze považovat za přiměřená a rovnocenná (z hlediska účinnosti) závazkům, které Lotyšsko navrhlo dříve a které Komise schválila v konečném rozhodnutí o společnosti Parex ve znění pozměňujícího rozhodnutí. Navrhovaná kompenzační opatření sledují stejný cíl, kterým je omezení narušení hospodářské soutěže. Tato opatření jsou náležitě zacílená, jelikož mají omezit narušení hospodářské soutěže na trzích, na nichž společnost Citadele působí.
(169)
Komise proto vyvozuje závěr, že pozměněné závazky jsou rovnocenné původním závazkům, pokud jde o obnovení životaschopnosti, sdílení nákladů a zmírnění narušení hospodářské soutěže. Nahrazení původních závazků novými závazky nemění slučitelnost podpory s vnitřním trhem, jak bylo uvedeno v konečném rozhodnutí o společnosti Parex ve znění pozměňujícího rozhodnutí.
7. ZÁVĚR
(170)
Komise vyjadřuje politování nad tím, že Lotyšsko provedlo protiprávně první, druhé a třetí opatření v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy a že porušilo závazek týkající se odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku ve lhůtě stanovené v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (čtvrté opatření).
(171)
Z výše uvedených důvodů a s ohledem na dodatečné závazky, které Lotyšsko a společnost Citadele přijaly, však
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Níže uvedená opatření představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy:
a)
poskytnutí podřízených úvěrů společnosti Parex banka s původní splatností delší, než bylo schváleno v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (první opatření);
b)
povolení dodatečného osmnáctiměsíčního prodloužení splatnosti u podřízených úvěrů ve výši 37 milionů LVL společnosti Citadele (druhé opatření);
c)
poskytnutí podpory likvidity společnosti Reverta přesahující maximální výši schválenou Komisí v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (třetí opatření).
Článek 2
Opatření podpory uvedená v článku 1 jsou na základě závazků přijatých Lotyšskem, které jsou uvedeny v příloze I, slučitelná s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy.
Článek 3
Lhůty pro odprodej činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku, a to do 30. června 2013 bez správce převodu, nebo do 31. prosince 2013 s pomocí správce převodu (čtvrté opatření), které byly uvedeny v 73. bodě odůvodnění opraveného rozhodnutí Komise ve věci K(2010) 6202 v konečném znění ze dne 15. září 2009 o státní podpoře C 26/09 (ex N 289/09), kterou zamýšlí poskytnout Lotyšsko na restrukturalizaci podniku AS Parex banka, jsou pozměněny v souladu se závazkem, který Lotyšsko přijalo a který je uveden v příloze II.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Lotyšské republice.
V Bruselu dne 9. července 2014.
KOMMISSIONENS BESLUT (EU) 2015/162
av den 9 juli 2014
om det statliga stöd SA.36612 (2014/C) (f.d. 2013/NN) som Lettland har genomfört till förmån för Parex
[delgivet med nr C(2014) 4550]
(Endast den engelska texten är giltig)
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 108.2 första stycket,
efter att i enlighet med ovannämnda bestämmelser ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig (1), och
av följande skäl:
1. FÖRFARANDE
1.1 Tidigare åtgärder till förmån för Parex
(1)
Den 10 november 2008 anmälde Lettland till kommissionen ett paket av statliga stödåtgärder till förmån för AS Parex banka (nedan kallad Parex banka), som syftade till att stödja stabiliteten i det finansiella systemet. Kommissionen godkände tillfälligt dessa åtgärder den 24 november 2008 (2) (nedan kallat det första undsättningsbeslutet) baserat på Lettlands åtagande att lägga fram en omstruktureringsplan för Parex banka inom sex månader.
(2)
Till följd av förfrågningar från Lettland godkände kommissionen två uppsättningar ändringar av stödåtgärderna för Parex banka genom beslut av den 11 februari 2009 (3) (nedan kallat det andra undsättningsbeslutet) och den 11 maj 2009 (4) (nedan kallat det tredje undsättningsbeslutet).
(3)
Den 11 maj 2009 anmälde Lettland en omstruktureringsplan för Parex banka. I sitt beslut av den 29 juni 2009 (5) drog kommissionen preliminärt slutsatsen att de anmälda omstruktureringsåtgärderna utgjorde statligt stöd till Parex banka och uttryckte tvivel för att stödet kunde anses förenligt med den inre marknaden. Kommissionen beslutade därför att inleda det förfarande som anges i artikel 108.2 i fördraget och uppmanade Lettland att lämna de upplysningar som behövdes för bedömningen av stödets förenlighet.
(4)
Mellan den 11 maj 2009 och den 15 september 2010 förekom flera informationsutbyten och diskussioner mellan Lettland och kommissionen beträffande omstruktureringen av Parex banka. Under den perioden uppdaterade Lettland omstruktureringsplanen för Parex banka flera gånger.
(5)
Enligt omstruktureringsplanen skulle Parex banka delas upp i en nyinrättad ”god bank” med namnet AS Citadele banka (nedan kallad Citadele), som skulle ta över alla kärntillgångar och vissa tillgångar som inte tillhörde kärnverksamheten (6), och en ”dålig bank” (nedan kallad Reverta (7)), som skulle behålla osäkra tillgångar och återstående tillgångar som inte tillhörde kärnverksamheten. Uppdelningen genomfördes den 1 augusti 2010.
(6)
Genom sitt beslut av den 15 september 2010 (8) (nedan kallat det slutliga beslutet för Parex) godkände kommissionen omstruktureringsplanen för Parex banka, baserat på åtaganden från de lettiska myndigheterna den 3 september 2010.
(7)
Genom sitt beslut av den 10 augusti 2012 (nedan kallat ändringsbeslutet) (9) godkände kommissionen ändringar av de tre åtaganden som ingick i det slutliga beslutet för Parex, till följd av en begäran från Lettland. Det rörde sig om följande ändringar: 1) tidsfristen för avyttring av OSS-lånen (10) förlängdes till och med den 31 december 2014; 2) minimikapitalkraven för Citadele höjdes till bankens och koncernens nivå; 3) överföring av tidigare års outnyttjade utlåningstak medgavs, med respekt för de ursprungliga marknadsandelstaken.
(8)
Kommissionen noterar att Lettland den 5 juni 2014 undantagsvis godkände att detta beslut antas på engelska.
1.2 Det formella granskningsförfarandet
(9)
Den 1 oktober 2013 anmälde Lettland en begäran om en ytterligare ändring av det slutliga beslutet för Parex, som gällde förlängning av tidsfristen för avyttring av Citadeles förmögenhetsförvaltning (11). I samband med bedömningen av begäran om ändring upptäckte kommissionen att Lettland hade beviljat statligt stöd till Parex och Citadele utöver de stödåtgärder som godkänts av kommissionen.
(10)
Mellan den […] (12) och den 4 mars 2014 förekom flera informationsutbyten mellan Lettland och kommissionen gällande dessa ytterligare stödåtgärder. Lettland lämnade upplysningar och handlingar den 30 oktober 2013, den 31 januari 2014 och den 4 mars 2014 (bl.a. en reviderad omstruktureringsplan för Parex banka).
(11)
Sedan den 11 november 2013 har kommissionen också mottagit månatliga uppdateringar gällande Lettlands framsteg med försäljningen av Citadele, en process som inleddes i oktober 2013.
(12)
Genom sitt beslut av den 16 april 2014 (nedan kallat beslutet om att inleda förfarandet) (13) underrättade kommissionen Lettland om att den, efter att ha granskat de upplysningar som lämnats av de lettiska myndigheterna, hade beslutat att inleda det förfarande som anges i artikel 108.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat fördraget). I beslutet om att inleda förfarandet uppmanade kommissionen också berörda parter att inkomma med sina synpunkter på stödet, och den 23 maj 2014 mottogs synpunkter från en part.
(13)
Lettland har meddelat kommissionen att man av brådskande skäl undantagsvis godkänner att detta beslut antas på engelska.
2. BESKRIVNING
2.1 Det berörda företaget
(14)
Parex banka var den näst största banken i Lettland med en balansomslutning på 3,4 miljarder lats (4,9 miljarder euro) per den 31 december 2008. Parex banka grundades 1992. I november 2008 förvärvade Lettland 84,83 % av bankens aktiekapital från de två största aktieägarna för den symboliska summan 2 lats (ca 3 euro), en statlig stödåtgärd som godkänts av kommissionen genom det första och det andra undsättningsbeslutet. Efter den rekapitalisering som godkänts genom undsättningsbesluten ökade Lettland sitt ägande i Parex banka ytterligare till omkring 95 % genom ett kapitaltillskott på ytterligare 140,75 miljoner lats i maj 2009, en åtgärd som godkänts av kommissionen genom det tredje undsättningsbeslutet.
(15)
I april 2009 förvärvade Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling (nedan kallad EBRD) 25 % av Parex bankas aktiekapital plus en aktie. Efter uppdelningen av Parex banka i en god bank och en dålig bank 2010 och efterföljande förändringar av ägarstrukturen är Citadeles aktieägare nu Lettland (75 %) och EBRD (25 %), medan Revertas aktieägare är Lettland (84,15 %), EBRD (12,74 %) och övriga (3,11 %).
(16)
En närmare beskrivning av Parex banka fram till tidpunkten för det slutliga beslutet för Parex finns i skälen 11-15 i det beslutet.
2.2 De stödåtgärder som godkänts för Citadele och Reverta
(17)
Ett antal stödåtgärder för Parex banka har godkänts av kommissionen genom det första, det andra och det tredje undsättningsbeslutet (nedan kallade undsättningsbesluten) och det slutliga beslutet för Parex.
(18)
Enligt den omstruktureringsplan som godkänts av kommissionen genom det slutliga beslutet för Parex skulle det undsättningsstöd som tidigare godkänts av kommissionen förlängas till och med slutet av omstruktureringsperioden och delas mellan Citadele och Reverta. Genom det slutliga beslutet för Parex godkändes också ytterligare omstruktureringsstöd för Reverta och Citadele. Beslutet innehöll också bestämmelser om en mekanism för utnyttjande av det stöd som preliminärt godkänts genom undsättningsbesluten efter uppdelningen av Parex banka, avseende
a)
likviditetsstöd i form av statlig inlåning för både Citadele och Reverta (14),
b)
statliga garantier för Citadeles och Revertas skulder (15),
c)
statlig rekapitalisering för Reverta och Citadele (16) och
d)
övertagande av osäkra tillgångar för Citadele (17).
3. SKÄL TILL ATT INLEDA DET FORMELLA GRANSKNINGSFÖRFARANDET
3.1 De ytterligare åtgärder som Lettland genomfört till förmån för Parex banka, Citadele och Reverta
(19)
Av den rapport från övervakningsförvaltaren som lämnades den 29 augusti 2013 (18) och handlingar och upplysningar som lämnats av Lettland sedan oktober 2013 framgick att Lettland genomfört följande åtgärder utan förhandsanmälan till kommissionen:
a)
Den 22 maj 2009 beviljade Lettland Parex banka ett efterställt lån på 50,27 miljoner lats (räknat som tier 2-kapital), med en löptid på sju år, dvs. till och med den 21 maj 2016 (nedan kallat den första åtgärden). Löptiden för det efterställda lånet överstiger den maximala löptid på fem år som anges i det första undsättningsbeslutet och bekräftas i det slutliga beslutet för Parex.
b)
Den 27 juni 2013 beviljade Lettland Citadele ytterligare 18 månaders förlängning av löptiden (nedan kallat den andra åtgärden) för efterställda lån på 37 miljoner lats (av Lettlands totalt 45 miljoner lats vid den aktuella tidpunkten) (19). Lettland anmälde inte förlängningen av löptiden för de efterställda lånen till kommissionen.
c)
Sedan 2011 har Lettland dessutom försett Reverta med likviditetsstöd som överstiger de högsta gränser som godkänts av kommissionen i det slutliga beslutet för Parex (nedan kallat den tredje åtgärden), för både grundscenariot och det pessimistiska scenariot (20).
(20)
Baserat på de uppgifter som kommissionen hade tillgång till när beslutet om att inleda förfarandet antogs var den mycket tveksam till att den första och den andra åtgärden kunde betecknas som förenliga med den inre marknaden, av följande skäl:
a)
Vid den ursprungliga bedömningen av förenligheten hos de efterställda lån som beviljats av Lettland ansågs löptiden på fem år vara absolut nödvändig och kunde därför betecknas som förenlig.
b)
Inga nya argument hade lagts fram för att motivera varför en längre löptid i själva verket var absolut nödvändig.
(21)
När beslutet om att inleda förfarandet antogs hade inte heller tillräckliga argument lagts fram för att visa att den tredje åtgärden var förenlig.
(22)
Kommissionen inledde därför det formella granskningsförfarandet enligt artiklarna 13.1 och 4.4 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 (21) avseende det olagliga stöd som beviljats genom den första, den andra och den tredje åtgärden, som beskrivs i skäl 19.
3.2 Överträdelsen av åtagandet att avyttra Citadeles förmögenhetsförvaltning
(23)
Lettland har också underlåtit att fullgöra sitt åtagande enligt det slutliga beslutet för Parex att avyttra Citadeles förmögenhetsförvaltning senast den 30 juni 2013 utan avyttringsförvaltare, eller senast den 31 december 2013 med avyttringsförvaltare (nedan kallat den fjärde åtgärden) (22). Åtagandet att avyttra Citadeles förmögenhetsförvaltning inom de tidsfristerna har därför överträtts.
(24)
I beslutet om att inleda förfarandet slog kommissionen fast att överträdelsen av det åtagande som beskrivs i skäl 21 utgör missbruk av stöd. Kommissionen har därför beslutat att inleda det formella granskningsförfarandet vid missbruk av stöd i enlighet med artikel 16 i förordning (EG) nr 659/1999.
4. SYNPUNKTER FRÅN BERÖRDA PARTER
(25)
Till följd av beslutet om att inleda förfarandet har kommissionen mottagit synpunkter från en person som inte lämnade uppgifter som visar att han kan betecknas som en berörd part, dvs. en part vars egna intressen kan påverkas av åtgärden (t.ex. konkurrenter eller branschorganisationer (23)), eller att han agerade på en berörd parts vägnar.
(26)
De synpunkter som mottagits gäller påstådda olagligheter som inbegriper Parex banka och avser inte den första, den andra och den tredje åtgärd som Lettland genomfört till förmån för Parex banka, Citadele och Reverta, och inte heller den fjärde åtgärden. Det rör sig huvudsakligen om fakta och upplysningar utan direkt relevans för tillämpningen av reglerna om statligt stöd i det aktuella fallet. För den bedömning som görs i detta beslut har de därför registrerats och betraktats som allmän marknadsinformation.
5. KOMMENTARER FRÅN LETTLAND OM DET FORMELLA GRANSKNINGSFÖRFARANDET
(27)
Till följd av beslutet om att inleda förfarandet lämnade Lettland den 26 maj 2014 kommentarer avseende kommissionens tvivel beträffande förenligheten hos den första, den andra och den tredje åtgärden, liksom överträdelsen av åtagandet att avyttra Citadeles förmögenhetsförvaltning.
(28)
Den 30 maj 2014 lämnade Lettland också en uppdaterad omstruktureringsplan, som innefattade de uppgifter och kompenserande åtgärder som redovisas i avsnitt 5.1-5.5 i detta beslut.
(29)
Efter en begäran om information från kommissionen lämnade Lettland den 23 juni 2014 ytterligare uppgifter om den andra åtgärden.
5.1 Den ursprungliga löptiden för de efterställda lånen, som var längre vad som anges undsättningsbesluten och det slutliga beslutet för Parex (den första åtgärden)
(30)
I sina kommentarer av den 26 maj 2014 hävdar Lettland att antagandet av den första åtgärden var nödvändigt för att göra det möjligt för Parex banka att fullgöra de tillämpliga lagstadgade solvenskraven och därmed förhindra en irreparabel kollaps för det sårbara lettiska banksystemet, som i hög grad kännetecknas av ömsesidigt beroende och ömsesidiga kopplingar.
(31)
Lettland uppger att de lettiska myndigheterna, när det första undsättningsbeslutet antogs, hade begränsad information om Parex bankas faktiska finansiella situation och kvaliteten på dess tillgångar. I sin ursprungliga begäran till kommissionen om godkännande av de statliga stödåtgärderna åtog sig Lettland därför att bevilja efterställda lån med fem års löptid, eftersom det var minimikravet i fråga om löptid för att efterställda lån skulle kunna räknas som tier 2-kapital enligt tillämpliga bestämmelser i lettisk lag.
(32)
Lettland uppger vidare att man, för att bättre kunna bedöma Parex bankas finansiella ställning, gett PricewaterhouseCoopers i uppdrag att göra en due diligence-granskning av Parex banka, som slutfördes den 26 januari 2009, efter antagandet av det första undsättningsbeslutet.
(33)
Samtidigt betonar Lettland att marknadssituationen 2008-2009 var mycket dynamisk och att lånens kvalitet försämrades snabbare än väntat. Den förvärrade situationen återspeglades av och resulterade i att kommissionen antog tre undsättningsbeslut för Parex banka och att Lettland lämnade flera versioner av omstruktureringsplanen för Parex banka, varav den senaste anmäldes den 11 maj 2009 (nedan kallad 2009 års omstruktureringsplan).
(34)
Lettland förklarar i det sammanhanget att antagandena och prognoserna i undsättningsbesluten snabbt blev inaktuella på grund av de snabba förändringarna i den ekonomiska omgivningen, som i huvudsak berodde på den globala finanskrisen och marknadens minskade förtroende för Parex banka. Lettland drog således slutsatsen att en löptid på fem år för de efterställda lån som Lettland beviljat Parex banka inte längre skulle vara tillräcklig för att stabilisera det sårbara lettiska banksystemet. Det visade sig också att Parex banka, som vid den tiden var en systemviktig bank, behövde efterställda lån med en löptid på över fem år för att fullgöra sina solvenskrav och i synnerhet uppfylla tillämpliga kapitalkrav.
(35)
Enligt det regelverk (baserat på Basel II-standarder (24)) som gällde för Parex banka när de efterställda lånen utfärdades skulle bara 80 % av de femåriga lånen på 50,27 miljoner lats (dvs. bara 40,22 miljoner lats) ha kunnat räknas som tier 2-kapital. Framför allt måste av lagstiftningsskäl en kumulativ diskonteringsfaktor (eller avskrivningsfaktor) årligen tillämpas på beloppet för de efterställda lånen för att avspegla dessa instruments minskande värde som positiva beståndsdelar av det egna kapitalet. Det betyder att ett femårigt lån för kapitalkravsändamål bara får räknas till 80 % vid utfärdandet, till 60 % i början av år två, och så vidare.
(36)
Den uppgiften styrks ytterligare av Lettland genom jämförande beräkningar som visar att de efterställda lånen, om de beviljats av Lettland med en löptid på bara fem år, inte till fullo skulle ha kunnat räknas som tier 2-kapital redan från utfärdandet.
(37)
Det visade sig vara nödvändigt att fastställa löptiden för de efterställda lånen från Lettland till Parex banka till sju år för att hela det efterställda lånet från staten på 50,27 miljoner lats skulle kunna räknas som tier 2-kapital under perioden 2009-2010, så att Parex banka kunde nå sitt mål i fråga om kapitaltäckningsgrad. Tabell 1 visar de belopp i form av tier 2-kapital som Parex banka innehade vid utgången av varje år baserat på löptiden för de efterställda lån på 50,27 miljoner lats som beviljades i maj 2009.
Tabell 1
Löptid för efterställt lån utfärdat i maj 2009 som räknas som tier 2 (miljoner lats)
Löptid
2009
2010
2011
5-årigt lån
40,22
30,16
20,11
6-årigt lån
50,27
40,22
30,16
7-årigt lån
50,27
50,27
40,22
8-årigt lån
50,27
50,27
50,27
(38)
Lettland förklarar att Nomura International (som i mars 2009 utsågs av Lettland för att organisera försäljningen av Parex banka) den 9 juni 2009 presenterade en strategi för försäljning av Parex banka för de lettiska myndigheterna, med en mycket aggressiv tidsplan enligt vilken försäljningsprocessen skulle slutföras 2010. Det var därför nödvändigt för Parex banka att fortsätta att fullgöra tillämpliga kapitalkrav åtminstone fram till utgången av 2010.
(39)
Lettland hävdar slutligen att om löptiden för det efterställda lånet bara hade varit fem år borde 2009 års omstruktureringsplan ha innefattat andra åtgärder för att på annat sätt stärka Parex bankas kapitaltäckning (t.ex. tillskott av nytt eget kapital, omedelbar förlängning av de efterställda lånen etc.). I avsaknad av sådana åtgärder skulle insättarna ha lämnats oskyddade och stabiliteten i det lettiska finansiella systemet skulle i hög grad ha äventyrats.
5.2 Den oanmälda förlängningen av löptiden för de efterställda lånen (den andra åtgärden)
(40)
Vad beträffar den andra åtgärden uppger Lettland att en ytterligare förlängning av löptiden för de efterställda lånen var nödvändig på grund av lagstiftningsändringar 2013. Framför allt informerades Citadele den 1 mars 2013 av Lettlands kommission för tillsyn av finans- och kapitalmarknaderna (nedan kallad FKTK) om att gruppens kapitaltäckningsgrad måste nå minst 10 % i absoluta tal före utgången av 2013, medan den rekommenderade graden för att åtgärda befintliga och potentiella risker var […]. Före mars 2013 hade minimikapitalkravet varit 8,4 %.
(41)
Lettland uppger att den andra åtgärden antogs i god tro, eftersom de lettiska myndigheterna ansåg att den var förenlig med principen om en privat investerare i en marknadsekonomi och eftersom den inte medför någon ekonomisk förlust för staten.
(42)
Lettland påpekar vidare att man, när den andra åtgärden antogs, tillsammans med Citadele i god tro ansett att en förlängning av löptiden för det efterställda lånet i fråga hade medgetts i de tillämpliga kommissionsbesluten och i omstruktureringsplanen.
(43)
Lettland menar att en marknadsinvesterare i samma situation som Citadeles majoritetsaktieägare skulle ha gjort sitt yttersta för att i möjligaste mån bibehålla värdet på sin investering och skulle ha varit benägen att anta och genomföra nödvändiga åtgärder för att förhindra en minskning av aktieinnehavets bokförda värde till följd av att banken inte kunde uppfylla sina kapitalkrav. Om Citadele misslyckats med att nå de strängare kapitalkrav som vid det laget införts av FKTK skulle bankens stabilitet, lönsamhet och säljbarhet ha äventyrats, vilket i slutändan skulle påverka möjligheterna till en försäljning på goda ekonomiska villkor.
(44)
Lettland redovisar också ett kontrafaktiskt scenario där den andra åtgärden inte beviljats. I det kontrafaktiska scenariot skulle den rekommenderade kapitaltäckningskvoten inte ha uppnåtts, eftersom kapitaltäckningsgraden skulle ha varit under 9,3 % den 31 december 2013, jämfört med det minimum på 10 % som krävdes.
(45)
Lettland hävdar också att alternativa åtgärder för att stärka Citadeles kapitaltäckning (dvs. en kapitalökning eller utfärdande av nya efterställda lån) inte gick att genomföra. Man uppger närmare bestämt att det skulle ha varit omöjligt för Citadele att få efterställda lån från utomstående investerare 2013 med tanke på de lettiska myndigheternas åtagande att inom kort (senast den 31 december 2014) avyttra Citadele. Osäkerhet beträffande den potentiella köparen och dess framtida strategi skulle ha fått givare av efterställda lån att kräva en säljoption för ett eventuellt efterställt lån till Citadele (klausul om ändrad kontroll) (25). Det skulle i praktiken ha betytt att den faktiska löptiden för sådana efterställda lån vid utfärdandet skulle ha ansetts vara under fem år, och lånen skulle därmed inte ha kunnat räknas som tier 2-kapital.
(46)
Till följd av en begäran om upplysningar från kommissionen om huruvida Lettland hade kontaktat EBRD för en eventuell förlängning av löptiden för efterställda lån till Citadele, lämnade de lettiska myndigheterna uppgifter den 23 juni 2014. De bekräftar att de inte, innan den andra åtgärden beviljades, kontaktat EBRD för att föreslå en förlängning av löptiden för dess efterställda lån. I det sammanhanget erinrar de om att den andra åtgärden måste antas för att förhindra en överträdelse av de nya, strängare kapitalkraven från Citadeles sida.
(47)
Lettland hävdar att man utan dröjsmål måste få till stånd förlängningen av löptiden för den efterställda fordran på Citadele och inte förhandlade om någon jämförbar förlängning för även EBRD:s efterställda fordran.
(48)
Lettland uppger att följande tre aspekter låg bakom dess beslut i det avseendet.
a)
Behovet av att effektivt åtgärda den hotande överträdelsen av de nya kapitalkraven: Citadele hade beräknat sina behov av kapital som kan räknas som tier 2-kapital och kommit fram till att en eventuell förlängning av löptiden för den efterställda fordran som även EBRD hade del i skulle ha behövt vara betydligt längre än de 18 månader som blivit resultatet av den andra åtgärden. Skillnaden berodde på att det lånets kapitalbelopp var lägre, och dess effekt på Citadeles kapitalsituation skulle följaktligen ha blivit betydligt mindre. Lettland uppger också att en förlängning av EBRD:s efterställda fordran skulle ha krävt förhandlingar med EBRD. Vidare skulle, mot bakgrund av skillnader i fråga om tillämplig lagstiftning och de övergripande rättsliga ramar som skulle ha behövt införas, en förlängning av det efterställda lån som EBRD också hade del i och en samtidig förlängning av den del av den efterställda fordran som var enbart Lettlands ha krävt invecklade rättsliga arrangemang.
b)
Lettland betonar att man också, vid tidpunkten för förlängningen, ansett att en förlängning av löptiden för EBRD:s efterställda fordran skulle ha gjort avyttringen av Citadele besvärligare, eftersom det skulle ha funnits fler inbördes relaterade avtal om den efterställda fordran vid tidpunkten för försäljningen. Man ansåg att en sådan möjlighet skulle komplicera försäljningen av Citadele eftersom den skulle kunna få konsekvenser för de relevanta slutvillkoren och antagligen skulle kunna medföra en höjning av de relevanta transaktionskostnaderna.
c)
Lettland noterar dessutom att EBRD:s ställning i förhållande till Citadele kunde ha gjort EBRD:s beslut att samtycka till förlängningen mer komplext. Man uppger i de upplysningar som lämnades den 23 juni 2014 att man är övertygad om att EBRD hade varit benägen att godkänna en förlängning av löptiden för det relevanta instrumentet. Man tillstår emellertid också att EBRD:s ställning skilde sig från Lettlands i och med att Lettland var majoritetsaktieägare i Citadele och därmed skulle kunna utöva ett avgörande inflytande över försäljningsprocessen och förhandla med budgivarna om olika alternativ i fråga om betalningen av de efterställda lånen. Lettland erkände därför att EBRD:s avsaknad av kontroll över försäljningen av Citadele kunde ha stått i vägen för en förlängning av löptiden för respektive lån eller i alla fall kunde ha lett till utdragna förhandlingar.
5.3 Det oanmälda likviditetsstödet till Reverta (den tredje åtgärden)
(49)
Lettland och Reverta tillstår att det likviditetsstöd som Lettland beviljat Parex banka (och därefter Reverta) sedan december 2010 har överstigit det godkända likviditetstak som anges i skäl 55 i det slutliga beslutet för Parex. Enligt beslutet om att inleda förfarandet var det utestående likviditetsstödet till Reverta 362,52 miljoner lats per den 31 december 2013, vilket innebar att det likviditetstak på 307 miljoner lats som angetts för det pessimistiska scenariot översskridits med 55,52 miljoner lats.
(50)
Lettland hävdar att kommissionen ursprungligen, i det slutliga beslutet för Parex, hade godkänt en konvertering till kapital av 218,7 miljoner lats i likviditetsstöd till Parex banka. Det belopp som skulle konverteras sänktes senare i det ändrade beslutet till 118,7 miljoner lats. Om 118,7 miljoner lats i likviditetsstöd hade konverterats till kapital skulle likviditetsstödet ha minskat och legat inom de tillåtna gränserna. I själva verket konverterades dock bara 49,5 miljoner lats av likviditetsstödet på 118,7 miljoner lats till kapital. Denna omständighet är enligt Lettland den främsta orsaken till den alltför höga likviditeten.
(51)
Lettland menar dessutom att det alltför stora stödet även orsakades av förseningar i likvidetsökningen jämfört med vad som förutsetts när det slutliga beslutet för Parex antogs. Osäkra gäldenärer har skjutit upp betalningarna och likviditetsåterhämtningen har därmed försenats med omkring två år. Lettland anser att företeelsen är tillfällig och räknar med att det alltför stora likviditetsstödet ska upphöra 2015-2016.
(52)
Lettland och Reverta erkänner emellertid att man avvikit från de godkända stödbeloppen på grund av svårigheterna med att fördela det statliga stödet på lämpligt sätt mellan det likviditetsstöd och de kapitaltillskott som godkänts genom antagandet av ändringsbeslutet.
(53)
De lettiska myndigheterna förklarar vidare att om banklicensen för Parex banka (nu Reverta) hade behållits skulle Lettland ha tvingats skjuta till mer kapital i Parex banka än vad som ursprungligen planerats (minimikapitalkravet enligt solvensreglerna var ju högre än det maximala kapitalstöd på 218,7 miljoner lats som godkänts i det slutliga beslutet för Parex). På grundval av den ursprungliga omstruktureringsplan som lämnats till kommissionen skulle det ekonomiska värde som erhållits genom avyttring av tillgångar och konvertering av 218,7 miljoner lats inte ha varit tillräckligt för att Parex banka (Reverta) skulle fullgöra de lagstadgade kapitalkraven.
(54)
Om licensen hade behållits skulle Parex banka (Reverta) därför ha behövt ytterligare kapital. Sedan banklicensen återkallats begränsade sig det ytterligare stödet till det belopp som krävdes för avvecklingsprocessen.
(55)
Enligt Lettland var det inte längre nödvändigt att konvertera ytterligare likviditetsstöd till kapital efter den 31 december 2011 eftersom banklicensen för Reverta hade återkallats. Lettland hade i samband med korrespondens före antagandet av ändringsbeslutet underrättat kommissionen om sin plan att inte konvertera likviditetsstöd till kapital efter den 31 december 2011, men man bekräftade inte sin avsikt att faktiskt genomföra planen och gav inte kommissionen någon uttrycklig redogörelse för de tekniska konsekvenserna av att avstå från konverteringen. Framför allt nämnde inte Lettland att de medel som redan beviljats i likviditetsstöd, som en följd av att konverteringen till kapital inte skulle ske, inte skulle minska i den takt som krävdes i det slutliga beslutet för Parex.
(56)
Eftersom bara 49,5 miljoner lats i likviditetsstöd faktiskt hade konverterats till kapital per den 31 december 2011 och likviditetsstöd på 69,2 miljoner lats inte konverterats till kapital var likviditetsstödet ungefär 69,2 miljoner lats högre än vad som godkänts.
(57)
Enligt Lettland var det därför minst betungande för de lettiska myndigheterna att bibehålla likviditetsstödet och låta bli att konvertera det till kapital, och det skulle i själva verket innebära att det statliga stödet begränsades till vad som är absolut nödvändigt.
(58)
Lettland och Reverta bekräftar att Reverta inte längre behöver ”nya pengar”. Med tanke på det lägre belopp av likviditetsstödet som konverterats till kapital räknar Lettland med att Reverta kommer att ha kvar [300-350] miljoner lats i likviditetsstöd vid utgången av 2014, [250-300] miljoner lats vid utgången av 2015 och [200-250] miljoner lats vid utgången av 2016 och 2017 (när Reverta likvideras). Enligt Lettland kommer likviditetsstödet därför att överstiga det tak som ursprungligen godkänts, eftersom i) mindre likviditetsstöd har konverterats till kapital och ii) avvecklingen av Reverta väntas ge mindre likvida medel än vad som ursprungligen planerats.
(59)
Efter den nya likviditetsprognosen, som återspeglar svårigheterna i samband med återvinning av tillgångar, räknar Lettland med att Reverta kommer att ha en negativ kapitalsituation på [250-300] miljoner lats när likvidationsprocessen avslutats (den 31 december 2017).
5.4 Överträdelsen av åtagandet att avyttra förmögenhetsförvaltningen (den fjärde åtgärden)
(60)
Lettland inledde försäljningsprocessen för Citadele 2011, i enlighet med sina åtaganden enligt det slutliga beslutet för Parex. Det första försäljningsförsöket gjordes med Nomura International som rådgivare, men försöket misslyckades på grund av den stora oron i euroområdet till följd av den ekonomiska och finansiella krisen i Grekland och kollapsen för Snoras och Krajbanka i Litauen och Lettland.
(61)
I februari 2013 beställde Lettland dessutom en särskild undersökning av en oberoende expert […] av bland annat effekten av försäljningen av förmögenhetsförvaltningen vid den tidpunkt som angetts i åtagandena. Experten visade att värdet av de två separata enheterna (förmögenhetsförvaltningen och den återstående delen av Citadele) var lägre än värdet av Citadele som helhet. Om Citadele blev av med förmögenhetsförvaltningen skulle det alltså minska bankens bokförda värde och därmed försämra värdet för aktieägarna. Genom olika prognoser visade experten att bankens rörelseresultat skulle rasa utan förmögenhetsförvaltningen, […] och att dess […] skulle ha försämrats.
(62)
Enligt Lettland skulle, med utgångspunkt i expertundersökningen, avyttringen av förmögenhetsförvaltningen separat från övriga Citadele under 2013 ha försämrat Citadeles lönsamhet och därmed dess säljbarhet. Det skulle avsevärt ha minskat bankens förmåga att locka till sig privata aktörer som kunde tänkas investera i Citadele till ett rimligt pris. Därför inleddes 2013 en andra försäljningsprocess för hela Citadele, med Société Générale och Linklaters LLP som externa rådgivare. De två försäljningsmetoder som för närvarande övervägs är fusion och förvärv eller börsintroduktion.
5.5 Kompenserande åtgärder som föreslagits av Lettland
(63)
För att säkra förenlighet med den inre marknaden enligt unionens regler om statligt stöd för de ytterligare stödåtgärder som Lettland beviljat Parex banka, Citadele och Reverta genom den första, den andra och den tredje åtgärden, liksom underlåtenheten att avyttra Citadeles förmögenhetsförvaltning inom den överenskomna tidsfristen (den fjärde åtgärden), har Lettland föreslagit ett antal åtaganden som beskrivs i skälen 64-73.
5.5.1 Tidsfrist för försäljning av Citadele och avyttring av förmögenhetsförvaltningen
(64)
Lettland och Citadele åtar sig att göra sitt yttersta för att snarast möjligt och under alla omständigheter före […] erhålla bindande bud för försäljningen av Republiken Lettlands hela innehav i Citadele (inklusive förmögenhetsförvaltningen). Försäljningen ska vara slutförd senast […]. Republiken Lettland (och dess rådgivare) får fritt fatta beslut om en lämplig struktur och lämpliga förfaranden för försäljningstransaktionen (t.ex. en kommersiell försäljning eller börsintroduktion), så länge som Republiken Lettland slutligen avyttrar hela sitt innehav i Citadele senast […]. Vid en börsintroduktion åtar sig Republiken Lettland att tillsammans med FKTK ta fram ett bindande prospekt senast […].
(65)
Lettland och Citadele åtar sig också att se till att en avyttringsförvaltare utses om inga bindande bud har mottagits eller, vid en börsintroduktion med samma syfte, inget prospekt har tagits fram tillsammans med FKTK senast […]. I sådana fall ska Republiken Lettland vidta nödvändiga åtgärder för att se till att avyttringsförvaltaren utses och är verksam från och med […]. Den ekonomiska rådgivaren för försäljningen av Citadele kan också utses till avyttringsförvaltare från och med […]. Om en avyttringsförvaltare utses åtar sig Lettland och Citadele att inhämta bindande och för alla parter oåterkalleliga bud senast […] och att ingå ett bindande och oåterkalleligt avtal om försäljning av Republiken Lettlands hela innehav i Citadele senast […], som ska slutföras senast […].
(66)
Lettland och Citadele lovar vidare att Citadele från och med […] ska […] ny affärsverksamhet och att Citadeles återstående affärsverksamhet ska […], om Republiken Lettland inte senast […] har ingått ett bindande och oåterkalleligt avtal, enligt vilket försäljningen av Republiken Lettlands hela innehav i Citadele ska slutföras senast […] eller, om börsintroduktionen innebär att Republiken Lettland inte kan sälja hela sitt innehav i Citadele, senast […].
(67)
Lettland och Citadele åtar sig att slutföra transaktionen avseende försäljningen av Republiken Lettlands hela innehav i Citadele senast […]. Om försäljningen inte har slutförts […] lovar de att Citadele ska […] ny affärsverksamhet och att Citadeles återstående affärsverksamhet ska […].
(68)
Om Citadele […] i något av de fall som avses i skälen 64-67 kan eventuella delar av Citadeles affärsverksamhet för vilka det finns ett intresse från tredje part säljas och överlåtas av Republiken Lettland och/eller Citadele till denna tredje part (utan att det påverkar principerna […] och inget nytt statligt stöd).
5.5.2 Ytterligare minskning av beloppet för de godkända kapitaltillskotten
(69)
När det gäller Reverta godkändes genom ändringsbeslutet konvertering till kapital av statlig inlåning och ränta (likviditetsstöd) på totalt 118,7 miljoner lats. Eftersom bara 49,5 miljoner lats i likviditetsstöd hittills har konverterats till kapital föreslår Lettland att det högsta totala kapitalbelopp som Reverta kan beviljas av Lettland omedelbart och permanent sänks från 118,7 miljoner lats till 49,5 miljoner lats.
5.5.3 Åtagande om att stärka åtgärderna för bördefördelning genom att förhindra utflöde av likvida medel till Revertas ursprungliga innehavare av efterställda fordringar
(70)
Lettland erkänner att stärkta åtgärder för bördefördelning är nödvändiga för att säkerställa att den första, den andra och den tredje åtgärden är förenliga med den inre marknaden. Sådana åtgärder skulle säkerställa bl.a. att ingen tredje part otillbörligen drar nytta av det ytterligare statliga stöd som beviljats Reverta och Citadele.
(71)
Lettland åtar sig därför att stärka tidigare åtaganden om bördefördelning genom att inbegripa de tidigare majoritetsaktieägarna i Parex banka, deras närstående bolag och andra borgenärer (nedan kallade de ursprungliga innehavarna av efterställda fordringar) som beviljat efterställda lån (nedan kallade de ursprungliga efterställda lånen).
(72)
Reverta har överskridit de likviditetsnivåer som godkänts genom det slutliga beslutet för Parex delvis på grund av betalningen av ränta på de ursprungliga efterställda lånen. Om Reverta inte hade betalat sådan ränta eller om de ursprungliga efterställda lånen hade skrivits ned omedelbart efter det slutliga beslutet för Parex hade Lettland kanske inte tvingats genomföra den första, den andra och den tredje åtgärden i den omfattning som skedde.
(73)
Mot denna bakgrund erbjuder sig Lettland att klargöra och stärka sina åtaganden i fråga om kapitalbelopp och räntan för de ursprungliga efterställda lånen enligt följande:
a)
Citadele och Reverta (tidigare Parex banka) och deras närstående bolag ska inte betala ränta, utdelning eller kuponger på befintliga kapitalinstrument (inklusive preferensaktier, B-aktier och övre och nedre tier 2-instrument) (vare sig förfallna eller upplupna) eller utnyttja köprätter som rör dessa, till några innehavare av efterställda fordringar eller aktieägare andra än den lettiska staten eller EBRD, förrän det statliga stödet till Reverta och/eller Citadele har återbetalats i sin helhet och såvida de inte enligt lag är skyldiga att göra detta. Om sådana rättsliga skyldigheter föreligger åtar sig Lettland att häva dem snarast möjligt (under alla omständigheter senast den 30 april 2015).
b)
Lettland åtar sig också att inte återbetala någon utestående fordran (kapitalbelopp) i anslutning till de ursprungliga efterställda lånen (förrän allt statligt stöd till Reverta/Citadele har återbetalats i sin helhet), som kommer att
i.
omfattas av ett bindande beslut om att inga betalningar i anslutning till de ursprungliga efterställda lånen ska förfalla, eller
ii.
konverteras till tier 1-kapital utan rösträtt, eller
iii.
skrivas ned
i den utsträckning som krävs för att täcka Revertas negativa nettotillgångsvärde, och under förutsättning att en rättslig grund finns.
c)
Lettland kommer att vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de rättsliga bestämmelser som krävs för att fullgöra ovanstående åtaganden genomförs senast den 30 april 2015.
5.6 Kommentarer från Lettland om synpunkterna från tredje part
(74)
Den 6 juni 2014 lämnade Lettland sitt svar gällande de synpunkter från tredje part som inkommit till kommissionen. Lettland hävdar att de påståenden som framförs i synpunkterna är ogrundade och saknar relevans i förhållande till beslutet om att inleda förfarandet. Lettland avvisar påståendena från tredje part och kräver att kommissionen ska bortse från dem.
6. BEDÖMNING
6.1 Förekomst av statligt stöd till följd av de nya åtgärderna
(75)
Enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den inre marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna.
(76)
För att en åtgärd ska betecknas som statligt stöd måste följande kumulativa villkor vara uppfyllda: a) åtgärden måste finansieras med statliga medel, b) den måste medföra en selektiv fördel genom att gynna vissa företag eller viss produktion, c) åtgärden måste snedvrida eller hota att snedvrida konkurrensen och riskera att påverka handeln mellan medlemsstaterna.
6.1.1 Den första åtgärden
(77)
Det faktum att Lettlands beviljande av efterställda lån till Parex banka utgjorde statligt stöd fastställdes i det första undsättningsbeslutet, när kommissionen godkände utfärdandet av ett efterställt lån med fem års löptid som en förenlig stödåtgärd. Kommissionen kom då fram till att en privat investerare i en marknadsekonomi inte skulle ha beviljat ett efterställt lån med fem års löptid (26).
(78)
De efterställda lån som Lettland faktiskt beviljade Parex banka var identiska med den åtgärd som godkänts av kommissionen, med undantag för att de hade längre löptid, vilket gav Parex banka en ytterligare fördel.
(79)
Ett efterställt lån med sju års löptid skulle ge låntagaren en större fördel än ett efterställt lån med fem års löptid, eftersom risken för en investerare i anslutning till en viss investering ökar om löptiden för investeringen förlängs. När det efterställda lånet med sju års löptid beviljades hade sannolikheten varit ännu lägre för att en privat investerare i en marknadsekonomi skulle ha beviljat det efterställda lånet med den förlängda löptiden än med en löptid på fem år. Den längre löptiden för det efterställda lånet utgjorde därför en ytterligare fördel för Parex banka jämfört med det efterställda lånet i den form som godkänts i undsättningsbeslutet och det slutliga beslutet för Parex. Eftersom det redan i det första undsättningsbeslutet hade slagits fast att samtliga kriterier för statligt stöd var uppfyllda utgör den första åtgärden ytterligare statligt stöd.
6.1.2 Den andra åtgärden
(80)
Den 27 juni 2013 beviljade Lettland ytterligare 18 månaders förlängning av löptiden för efterställda lån till Citadele på 37 miljoner lats (av Lettlands totalt 45 miljoner lats vid den aktuella tidpunkten).
(81)
I beslutet om att inleda förfarandet gjorde kommissionen, i avsaknad av ytterligare argument, bedömningen att en sådan förlängning av löptiden inte skulle ha beviljats av en privat investerare i en marknadsekonomi, eftersom det medförde ytterligare risker jämfört med de efterställda lånen i deras tidigare form. Kommissionen ansåg därför att den längre löptiden för det efterställda lånet utgjorde en ytterligare fördel som staten beviljade Citadele jämfört med det efterställda lånet i den form som godkänts i undsättningsbesluten och det slutliga beslutet för Parex, och följaktligen ytterligare stöd.
(82)
Lettland har uppgett att en marknadsinvesterare som agerar rationellt skulle ha valt att vidta särskilda åtgärder för att upprätthålla bankens kapitaltäckning och därmed bevara investeringens värde. Man menar därför att den andra åtgärden i själva verket inte medförde någon fördel för Citadele eftersom beviljandet av ytterligare stöd var förenligt med principen om en privat aktör i en marknadsekonomi.
(83)
Kommissionen ifrågasätter inte att principen om en privat aktör i en marknadsekonomi är tillämplig på en transaktion som den andra åtgärden. Man erinrar emellertid om att unionens domstolar har betonat att det, om en medlemsstat åberopar den principen under det administrativa förfarandet, är denna medlemsstat som - om tvivel därom råder - entydigt ska visa, med stöd av objektiva och kontrollerbara omständigheter, att åtgärden vidtagits av staten i dess egenskap av aktieägare och att det i detta avseende kan erfordras att omständigheter läggs fram som visar att beslutet fattats med stöd av ekonomiska kalkyler som kan jämföras med sådana kalkyler som en rationell privat investerare - som befinner sig i en situation som ligger så nära den situation som medlemsstaten befinner sig i som möjligt - skulle ha låtit upprätta före ett investeringsbeslut för att utröna om en sådan investering kommer att löna sig (27).
(84)
Kommissionen anser mot den bakgrunden att Lettlands anspråk på att ha agerat i enlighet med principen om en privat aktör i en marknadsekonomi inte har styrkts med argument och en detaljerad analys.
(85)
För det första har inga uppgifter lagts fram för kommissionen som visar att Lettland gjorde en värdering av sin investering i Citadele i samband med beslutet om att genomföra den andra åtgärden. En marknadsinvesterare som agerar som en aktieägare skulle ha gjort en bedömning av Citadeles värde för att fastställa nuvärdet av sin investering i banken före (dvs. utan) och efter genomförandet av den andra åtgärden och skulle ha jämfört de två värdena. Kommissionen anser att en vinstdriven marknadsinvesterare först skulle ha fastställt nuvärdet av sin investering i banken och därefter skulle ha slagit fast om nuvärdet av den investeringen skulle skyddas av den ytterligare förlängningen av löptiden för de efterställda lånen. Om resultatet av den undersökningen visade att värdet kunde ha bevarats eller till och med ökats skulle en vinstdriven marknadsinvesterare som nästa steg ha jämfört alternativkostnaden för att bevara (eller öka) värdet och värdeskillnaden.
(86)
Om Lettland hade gjort en sådan analys borde man ha visat att beviljandet av den förlängda löptiden var en effektiv åtgärd åtminstone för att bevara investeringens värde och därefter visat att alternativkostnaden för att bevilja en sådan åtgärd var lägre än värdeökningen. Endast om alternativkostnaderna för att bevilja den förlängda löptiden var mindre än värdebevarandet till följd av den andra åtgärden skulle kommissionen kunna godta att Lettland har agerat i enlighet med principen om en privat aktör i en marknadsekonomi. Lettland har dock inte lämnat vare sig någon aktuell bedömning av investeringens värde eller någon analys som visar att alternativkostnaderna för att bevilja den förlängda löptiden var mindre än värdebevarandet till följd av genomförandet av den andra åtgärden.
(87)
Kommissionen menar därför att den andra åtgärden inte kan anses vara förenlig med agerandet hos en privat aktör i en marknadsekonomi som befinner sig i en situation som är jämförbar med Lettlands situation i juni 2013.
(88)
För det andra krävs under alla omständigheter, enligt etablerade principer för tillämpningen av principen om en privat aktör i en marknadsekonomi, en jämförelse med agerandet hos en rationell privat investerare som befinner sig i en situation som ligger så nära medlemsstatens situation som möjligt (28). Vid bedömningen av värdet av sin investering i Citadele skulle Lettland följaktligen ha tagit hänsyn till åtagandena gällande försäljningen av Citadele enligt det slutliga beslutet för Parex. I juni 2013, när den andra åtgärden genomfördes, innefattade dessa åtaganden skyldigheten att avyttra Citadele senast den 31 december 2014 och även att avyttra Citadele utan förmögenhetsförvaltningen (eftersom förmögenhetsförvaltningen måste avyttras separat om den inte sålts den 30 juni 2013). Med tanke på att ingen köpare hade hittats för förmögenhetsförvaltningen den 27 juni 2013, när förlängningen av löptiden beviljades, skulle en privat investerare ha dragit slutsatsen att det inte var möjligt att sälja förmögenhetsförvaltningen tillsammans med Citadele inom tidsfristen den 30 juni 2013 enligt det slutliga beslutet för Parex, och att de två enheterna således måste säljas var och en för sig.
(89)
En privat aktieägare i banken som befinner sig i en situation som ligger så nära medlemsstatens situation som möjligt skulle dessutom inte ha haft några skäl att anta att fullgörandet av dessa åtaganden skulle åsidosättas eller skjutas upp, eftersom sådana ändringar krävde kommissionens godkännande. Därför kunde det inte, när investeringens värde fastställdes i juni 2013, förväntas att dessa skyldigheter skulle bli irrelevanta, eftersom det inte kunde antas att kommissionen skulle godkänna någon ändring av någon av skyldigheterna före den period inom vilken Lettland åtagit sig att fullgöra dem.
(90)
Vid fastställandet av huruvida den förlängda löptiden skulle beviljas eller inte måste följaktligen parametrarna för bedömning av värdet av Lettlands investering i Citadele i juni 2013 inkludera åtagandena enligt det slutliga beslutet för Parex. Lettland har inte lämnat några uppgifter som visar att alla dessa parametrar beaktats eller att det värde av dess investering vid den aktuella tidpunkten som skulle bli resultatet om de beaktats är högre än alternativkostnaden för att bevilja förlängningen av löptiden. Kommissionen menar även därför att den andra åtgärden inte kan anses vara förenlig med agerandet hos en privat aktör i en marknadsekonomi som befinner sig i en situation som är jämförbar med Lettlands situation i juni 2013.
(91)
För det tredje är Lettlands påståenden om kostnaderna för den andra åtgärden och det förment bevarade värdet av investeringen i Citadele tack vare den åtgärden inte trovärdiga, även om Lettland skulle ha genomfört en tillräckligt detaljerad analys av den andra åtgärden som ett sätt att bevara värdet på investeringen i Citadele per juni 2013 och även om man vid en sådan analys hade vägt in de begränsningar som en privat aktör i en marknadsekonomi skulle ha tagit hänsyn till med tanke på den förestående försäljningen av Citadele och den separata avyttringen av förmögenhetsförvaltningen.
(92)
Å ena sidan hävdar Lettland att den andra åtgärden inte medförde några kostnader för staten, men det påståendet styrks inte med några ytterligare uppgifter eller belägg avseende den kostnadsbedömning som Lettland genomförde när den andra åtgärden beviljades. En sådan analys av alternativkostnaderna och andra typer av kostnader i anslutning till den andra åtgärden skulle ha varit en förutsättning för en privat investerare som vill fatta ett rationellt beslut om en eventuell förlängning av löptiden för det efterställda lånet. Eftersom en kostnadsberäkning saknas drar kommissionen slutsatsen att en privat investerare inte skulle ha kunnat bedöma om den andra åtgärden var önskvärd med avseende på vinstmaximering.
(93)
Å andra sidan hävdar Lettland att den andra åtgärden skyddade värdet av Lettlands investering i Citadele, men det påståendet stöds inte av kännetecknen hos medlemsstatens investering i Citadele i juni 2013. Kommissionen konstaterar att nuvärdet av en investering för en vinstdriven investerare är beroende av utsikterna till framtida intäktsflöden från investeringen (i form av exempelvis utdelningar) i kombination med investeringens kapitalvärde vid den aktuella tidpunkten (som t.ex. kan härledas ur det pris en köpare skulle betala för aktieägarens investering vid den tidpunkten eller ur det tidsdiskonterade värde som en köpare skulle betala för aktieägarens investering i framtiden). Samtliga index som kommissionen har tillgång till tyder på att värdet av Lettlands investering i Citadele i juni 2013 var lågt, om det över huvud taget var positivt.
(94)
Vad beträffar möjliga framtida intäktsflöden från Lettlands investering i Citadele har inga uppgifter lämnats som visar att aktieägarna i juni 2013 kunde räkna med några utdelningar från Citadele under överskådlig framtid. En bedömning av en privat aktieägare i banken som befinner sig i en situation som ligger så nära medlemsstatens situation som möjligt av förväntade intäkter från utdelning skulle ha varit kopplad till skyldigheten att avyttra Citadele senast den 31 december 2014. Den undersökning som beskrivs i skäl 61 visade dessutom att Citadele utan förmögenhetsförvaltningen skulle gå med förlust, en slutsats som ytterligare försämrade utsikterna till eventuell utdelning med tanke på att en privat aktör i en marknadsekonomi per den 27 juni 2013 skulle ha fått anta att Citadele och förmögenhetsförvaltningen skulle avyttras var för sig.
(95)
När förlängningen av löptiden beviljades fanns det heller inga bevis för att Citadele (med tanke på dess förväntade vinster och kapitaltäckningsgrad) skulle kunna ge någon utdelning före den 31 december 2014, eftersom den kapitaltäckningsgrad på 10,3 % som skulle uppnås till den 31 december 2013 bara nätt och jämnt skulle överstiga minimikapitalkravet på 10 % och skulle ligga långt under den kapitaltäckningsgrad på […] % som FKTK rekommenderat för att komma till rätta med de befintliga och potentiella riskerna för Citadele. En privat investerare skulle därför ha tagit hänsyn till att det i juni 2013 var osannolikt att aktieägarna kunde ha förväntat sig någon utdelning från Citadele inom överskådlig framtid.
(96)
När det gäller kapitalvärdet av Lettlands investering i Citadele i juni 2013 visar den undersökning från februari 2013 som lämnats av de lettiska myndigheterna och som beskrivs i skäl 61 att Citadele skulle ha drabbats negativt av en separat avyttring av förmögenhetsförvaltningen. En privat investerare i en situation som ligger så nära Lettlands situation i juni 2013 som möjligt skulle ha tagit hänsyn till att en oberoende expert omkring fyra månader tidigare hade kommit fram till att försäljningsvärdet för Citadele utan förmögenhetsförvaltningen skulle ha varit lägre än värdet för de två enheterna tillsammans. En sådan privat investerare skulle därför ha behövt tvingande skäl i form av riskjusterad vinstmaximering för att ta ytterligare risker genom att bevilja en förlängning av löptiden för de efterställda lånen. Lettland har emellertid inte lämnat några uppgifter som visar att det fanns tvingande skäl för en privat aktör i en marknadsekonomi att utsätta sig för sådana ytterligare risker vid den aktuella tidpunkten. Även om förlängningen av löptiden beviljades fanns det inte heller några bevis för att Citadele utan förmögenhetsförvaltningen skulle kunna säljas för […], och kommissionen drar därför slutsatsen att Lettland inte i juni 2013 hade […] för att skydda sin investering, vilket var […] för att bevilja den andra åtgärden.
(97)
Mot bakgrund även av dessa ytterligare skäl menar kommissionen att den andra åtgärden inte kan anses vara förenlig med agerandet hos en privat aktör i en marknadsekonomi som befinner sig i en situation som är jämförbar med Lettlands situation i juni 2013.
(98)
För det fjärde och sista konstaterar kommissionen också att EBRD, som i juni 2013 var den enda aktieägaren i Citadele vid sidan av den lettiska staten, inte förlängde löptiden för sitt utestående efterställda lån till Citadele, och att Lettland aldrig kontaktade EBRD för att diskutera dess medverkan i den andra åtgärden, såsom förklaras i skälen 46-48. Att det inte gjordes något försök att diskutera en fördelning av bördan i form av kostnaden för den andra åtgärden, om den åtgärden var tänkt som ett sätt att bevara värdet av investeringar i Citadele, är ytterligare en indikation på att den andra åtgärden inte var förenlig med principen om en privat aktör i en marknadsekonomi.
(99)
I detta avseende erinrar kommissionen för det första om att Citadele, enligt skrivelsen från FKTK, hade tio månader (1 mars till 31 december 2013) på sig att nå det nya kapitalkravet. Kommissionen anser i det sammanhanget att en majoritetsaktieägare skulle ha utnyttjat hela tiomånadersperioden för att hitta en lämplig lösning, så att det nya kapitalkravet kunde nås med minsta möjliga kostnad för aktieägaren själv. Lettlands argument om att underlätta försäljningen av Citadele förklarar inte i sig varför den andra åtgärden vidtogs utan att Citadeles minoritetsaktieägare kontaktats inom fyra månader efter skrivelsen från FKTK, så att en större del av den period på upp till tio månader som kunde ha tagits i anspråk också utnyttjades.
(100)
EBRD:s medverkan i en förlängning av löptiden skulle ha lett till en åtgärd av annat slag än den andra åtgärden, men Lettland lämnar inte några uppgifter som visar att en sådan annan åtgärd som inbegrep EBRD skulle ha varit mindre effektiv än den andra åtgärden eller att den skulle ha varit mer kostsam för majoritetsaktieägaren än den andra åtgärden.
(101)
Vad beträffar Lettlands argument att en förlängning från EBRD:s sida av löptiden för dess efterställda lån skulle ha medfört ytterligare bördor vid tidpunkten för försäljningen av Citadele, har de lettiska myndigheterna inte lämnat några uppgifter som visar att en sådan förlängning faktiskt skulle ha gett upphov till ytterligare kostnader. Ingen specifik undersökning av kostnaderna för avyttring av Citadele efter den andra åtgärden jämfört med kostnaderna för en hypotetisk försäljning av Citadele efter en förlängning med medverkan av EBRD har genomförts för att styrka Lettlands påstående om ytterligare bördor. Kommissionen anser att en privat aktör som överväger hur värdet av investeringen i Citadele kan bevaras åtminstone skulle kunna visa på en aktuell bedömning av alternativkostnaderna för en förlängning av löptiden för efterställda lån till Citadele från minoritetsaktieägarens sida i samband med en senare försäljning.
(102)
Slutligen förklarar Lettland, såsom konstateras i skäl 48 c, att man trodde att EBRD skulle ha varit villig att förlänga löptiden för sina lån till Citadele. I den situationen anser kommissionen, även om EBRD:s medverkan skulle ha ökat komplexiteten, att en privat majoritetsaktieägare som övervägde att förlänga löptiden för sitt eget efterställda lån till Citadele åtminstone skulle ha kontaktat minoritetsaktieägaren, som också hade ett efterställt lån till Citadele, för att undersöka om denna antingen skulle kunna i) dela kostnaderna för det ytterligare stödet till Citadele genom att förlänga löptiden för sina egna lån, eller ii) ingå någon alternativ överenskommelse direkt med majoritetsaktieägaren om att täcka kostnaderna för den andra åtgärden. Med tillämpning av principen om en privat aktör i en marknadsekonomi kan kommissionen inte godta att en majoritetsaktieägare i ett företag skulle ha tagit på sig hela kostnaden för att skydda värdet av alla investeringar i det företaget och därmed ha skyddat värdet av en minoritetsaktieägares investering utan att ens kontakta den senare för att försöka få den att bidra.
(103)
Mot bakgrund av dessa omständigheter är frånvaron av kontakt med EBRD mellan den 1 mars 2013 och den 27 juni 2013 ytterligare en indikation på att den andra åtgärden inte genomfördes i enlighet med principen om en privat aktör i en marknadsekonomi.
(104)
Av de fyra orsaker som anges i skälen 85-103 har det inte entydigt och med stöd av objektiva och kontrollerbara omständigheter visats att den andra åtgärden kan tillskrivas medlemsstaten i dess egenskap av privat aktieägare. Kommissionen kan därför inte godta att Citadele, under förhållanden som motsvarar normala marknadsvillkor, skulle kunna få samma fördel som den som företaget fått tillgång till med hjälp av statliga medel i form av den andra åtgärden.
(105)
Lettland har genomfört den andra åtgärden till förmån för Citadele, som är och kommer att vara verksamt på marknader som är öppna för internationell konkurrens. Eventuella fördelar som härrör från statliga medel skulle därför påverka konkurrensen inom banksektorn och få effekter för handeln inom unionen. Åtgärden är dessutom selektiv eftersom den enbart gynnar Citadele. Den finansieras med statliga medel. I juni 2013 skulle, såsom Lettland förklarar i skäl 45, en tredje part som är en privat aktör i en marknadsekonomi inte ha beviljat en åtgärd motsvarande den andra åtgärden på jämförbara villkor. Kommissionen bekräftar därför sin tidigare preliminära bedömning i beslutet om att inleda förfarandet att den andra åtgärden utgör ytterligare statligt stöd.
6.1.3 Den tredje åtgärden
(106)
När det gäller likviditetsstödet till Reverta godkändes det ursprungligen som en del av de förenliga statliga stödåtgärder som godkänts i det första undsättningsbeslutet, i form av statlig inlåning. Kommissionen konstaterade vid den aktuella tidpunkten att Parex banka saknade likvid säkerhet och att Lettland, med hänsyn till bankens likviditetsbehov, hade satt in medlen när ingen marknadsinvesterare var villig att tillhandahålla likvida medel med tanke på Parex bankas utsatta situation (29).
(107)
Till följd av det slutliga beslutet för Parex (och uppdelningen i en god och en dålig bank) överfördes likviditetsstödet senare till Citadele och Reverta. Citadele har redan återbetalat hela sin andel av likviditetsstödet. Reverta ålades att begränsa det likviditetsstöd som mottogs, såsom anges i skäl 19 c. Det likviditetsstöd som faktiskt beviljades Reverta överstiger dock till och med de nivåer som angetts för det pessimistiska scenariot, som godkänts i det slutliga beslutet för Parex. Det ytterligare likviditetsstödet innebär en extra fördel för Reverta jämfört med det stöd som godkänts genom undsättningsbesluten och det slutliga beslutet för Parex. Lettland har inte hävdat att man agerade som en långivare på marknaden när dessa likvida medel tillhandahölls, och man har inte heller lämnat några uppgifter som skulle kunna göra det möjligt för kommissionen att dra slutsatsen att Reverta, under förhållanden som motsvarar normala marknadsvillkor, skulle kunna få samma fördel som den som företaget fått tillgång till med hjälp av statliga medel i form av den tredje åtgärden. Ingen annan aspekt av likviditetsstödet har ändrats förutom dess storlek, och kommissionen drar därför slutsatsen att åtgärden utgör statligt stöd.
(108)
Det ökade likviditetsstödet innebär tydligt en ytterligare fördel jämfört med de godkända stödåtgärderna och utgör därför, på grundval av skälen 106 och 107, ytterligare stöd (eftersom alla övriga kriterier enligt artikel 107.1 i fördraget fortfarande är uppfyllda).
6.2 Rättslig grund för förenlighet hos det nya ytterligare stödet
(109)
Enligt artikel 107.3 b i fördraget har kommissionen rätt att beteckna stöd som förenligt med den inre marknaden om det är avsett att ”avhjälpa en allvarlig störning i en medlemsstats ekonomi”.
(110)
Med tanke på Parex bankas betydelse för systemet (som ledande bank i Lettland) och vikten av dess utlåningsverksamhet för den lettiska ekonomin när stödåtgärderna godkändes godtog kommissionen att underlåtenhet att ta itu med bankens svårigheter skulle ha fått allvarliga konsekvenser för den lettiska ekonomin.
(111)
I undsättningsbesluten och det slutliga beslutet för Parex bedömdes därför de stödåtgärder som godkänts för Parex banka enligt artikel 107.3 b i fördraget, och på grundval av de meddelanden (30) som antagits i samband med finanskrisen och var i kraft vid den tidpunkt då stödet beviljades.
(112)
Kommissionen anser att samma rättsliga grund gäller för det ytterligare stöd som beviljats genom den första och den andra åtgärden, baserat på tidpunkten för genomförandet och likheterna med de godkända stödåtgärderna.
(113)
Vad beträffar den tredje åtgärden måste kommissionens förenlighetsbedömning göras med utgångspunkt i de uppdaterade kriterier som anges i 2013 års bankmeddelande (31). Allt stöd som helt eller delvis beviljas utan kommissionens godkännande (och därmed i strid med artikel 108.3 i fördraget) efter offentliggörandet i Europeiska unionens officiella tidning av 2013 års bankmeddelande ska undersökas med utgångspunkt i det meddelandet. Den tredje åtgärden har tillämpats kontinuerligt sedan 2011 och fram till i dag, och det kan därför slås fast att stödet delvis beviljats efter den 1 augusti 2013, då 2013 års bankmeddelande offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning.
6.3 Stödets förenlighet med den inre marknaden
6.3.1 Den första åtgärden
(114)
Det efterställda lån som Lettland beviljade Parex banka hade efter utfärdandet (den 22 maj 2009) en löptid på sju år (dvs. till och med den 21 maj 2016), vilket är längre än den maximala löptid på fem år som angetts i det första undsättningsbeslutet och senare bekräftats i det slutliga beslutet för Parex. Åtgärden anmäldes inte till kommissionen.
(115)
När det gäller den ytterligare stödåtgärden i form av en längre löptid för de efterställda lånen än vad som anges i besluten, tvivlade kommissionen på att den var begränsad till vad som var absolut nödvändigt och kunde därför inte slå fast att samtliga kriterier för förenlighet var uppfyllda.
(116)
I beslutet om att inleda förfarandet erinrade kommissionen således om att det efterställda lån med fem års löptid som godkänts för Parex banka i undsättningsbesluten hade bedömts vara begränsat till vad som var absolut nödvändigt i fråga om belopp och löptid. Baserat på den slutsatsen hade det femåriga efterställda lånet därför betecknats som förenligt i undsättningsbesluten och det slutliga beslutet för Parex.
(117)
På grundval av de argument som redovisas i undsättningsbesluten och det slutliga beslutet för Parex, och i frånvaro av nya argument, uttryckte kommissionen tvivel i fråga om förenligheten hos den förlängda löptiden för efterställda lån på sju år i stället för de fem år som ursprungligen godkänts.
(118)
Mot bakgrund av de nya argument som framförts av Lettland till följd av beslutet om att inleda förfarandet kan kommissionen, såsom beskrivs i avsnitt 5.1, göra en ny bedömning av om de efterställda lån med sju års löptid som Lettland beviljat Parex banka uppfyller förenlighetskravet att statligt stöd ska vara begränsat till vad som är absolut nödvändigt.
(119)
Enligt 2008 års bankmeddelande måste stödåtgärden vara nödvändig för att uppnå målet, såväl när det gäller stödbeloppet som åtgärdens utformning. Det betyder att kapitaltillskottet måste utgöras av det belopp som är absolut nödvändigt för att uppnå målet. Målet med att bevilja ett efterställt lån som räknas som tier 2-kapital till Parex banka var att göra det möjligt för banken att fortsätta att uppfylla kapitalkravet och att se till att den var tillräckligt kapitaliserad för att bättre klara potentiella förluster och därmed undvika en allvarlig störning i den lettiska ekonomin.
(120)
De minimikrav för att de efterställda lånen skulle kunna räknas som tier 2-kapital i Parex banka som kommissionen tog hänsyn till i det första undsättningsbeslutet baserades på den tillämpliga lettiska lagstiftning som meddelats av Lettland (32). Det slogs således fast att den kortaste löptiden för att det efterställda lånet skulle kunna räknas som tier 2-kapital var fem år. Den bedömningen har inte ändrats av de efterföljande besluten.
(121)
Efter att ha granskat de ytterligare upplysningar som lämnats av Lettland och som beskrivs i skälen 30-39 tillstår kommissionen att ytterligare begränsningar medförde en ändring av de egenskaper hos de efterställda lånen som krävdes för att de till fullo skulle kunna räknas som tier 2-kapital fram till 2010.
(122)
Kommissionen konstaterar i synnerhet att effekten av kriterierna i Basel II-regelverket för att de efterställda lån som Parex banka beviljades 2009 skulle kunna räknas som tier 2-kapital var grundläggande vid fastställandet av den kortaste ursprungliga löptiden för de efterställda lånen. En korrekt tillämpning av avskrivningsfaktorn enligt Basel II var nödvändig för att nå det slutliga målet för stödåtgärden, nämligen att säkra en tillräcklig kapitalisering av Parex banka och undvika en allvarlig störning i den lettiska ekonomin vid tiden för beviljandet av det ursprungliga efterställda lånet.
(123)
Om de antaganden och prognoser som Lettland lade fram vid tiden för undsättningsbesluten korrekt och fullständigt hade återspeglat avskrivningen av det efterställda lånet enligt Basel II-reglerna, såsom beskrivs i skäl 37, skulle de, enligt kommissionens mening, ha lett till en annan bedömning av löptiden för de efterställda lånen och till slutsatsen att sju år var ett nödvändigt minimum i stället för fem.
(124)
Kommissionen erinrar också om att förenlighetsbedömningen av stödet i det tredje undsättningsbeslutet var avhängigt av bl.a. de lettiska myndigheternas åtagande att sälja sina aktier i Parex banka snarast möjligt men senast inom tre år efter det att Parex banka beviljats de första undsättningsåtgärderna (33), dvs. senast 2011.
(125)
Mot denna bakgrund anser kommissionen att fastställandet av en ursprunglig löptid på sju år kan anses som absolut nödvändig för att de efterställda lån som beviljades av Lettland i sin helhet skulle kunna räknas som tier 2-kapital och för att se till att Parex banka nådde den kapitaltäckningsgrad som var målet, för att bevara stabiliteten i det lettiska banksystemet och för att kunna fullgöra åtagandet att sälja banken.
6.3.2 Den oanmälda förlängningen av löptiden för de efterställda lånen (den andra åtgärden)
(126)
I beslutet om att inleda förfarandet ställde sig kommissionen tvivlande till att det ytterligare stödet i form av förlängningen av löptiden för de efterställda lånen med 18 månader kunde anses förenligt, eftersom den gällande bedömningen var att en femårig löptid för det efterställda lånet säkrade en begränsning till vad som var absolut nödvändigt och inga nya argument lagts fram som motiverade förenlighet.
(127)
Mot bakgrund av de upplysningar som lämnats av Lettland efter beslutet om att inleda förfarandet konstaterar kommissionen att lagstiftningsändringar ägde rum 2013 (34) med avseende på kapitalkraven.
(128)
Skrivelsen från FKTK till Citadele av den 1 mars 2013 har i det sammanhanget lämnats till kommissionen. Skrivelsen visar banktillsynsmyndighetens reaktion på en intern rapport med en bedömning av kapitaltäckningen som Citadele lämnat till FKTK avseende dess finansiella situation per den 30 juni 2012.
(129)
I skrivelsen av den 1 mars 2013 nämns först att alla banker, enligt FKTK:s policydokument, måste hålla en kapitaltäckningsgrad över 10 %. Därefter anges tydligt att om en banks och konsolideringsgrupps kapitaltäckningsgrad faller under 10 % anses banken och konsolideringsgruppen vara otillräckligt kapitaliserade och FKTK får vidta korrigerande åtgärder, t.ex. begränsa bankens verksamhet. I fallet med Citadele och dess konsolideringsgrupp tilläggs i skrivelsen att gruppens kapitaltäckningsgrad, för att täcka befintliga och potentiella risker i anslutning till Citadeles verksamhet, vid utgången av 2013 måste uppgå till […] %.
(130)
Med utgångspunkt i skrivelsen godtar kommissionen att Citadele måste ha en kapitaltäckningsgrad över 10 % vid utgången av 2013 för att kunna fortsätta med hela sin verksamhet.
(131)
Kommissionen erinrar om att det slutliga målet med att bevilja statligt stöd i form av efterställda lån, såsom anges i undsättningsbesluten och det slutliga beslutet för Parex, var att säkra en tillräcklig kapitalisering av Parex banka (Citadele efter 2010) för att undvika en allvarlig störning i den lettiska ekonomin.
(132)
Kommissionen håller därför med om att Lettland i juni 2013 måste vidta korrigerande åtgärder för att undvika riskerna till följd av underlåtenhet från Citadeles sida att rätta sig efter den oväntade skärpningen av tillsynskraven. För att åtgärda det potentiella kapitalunderskottet i förhållande till de nya kraven skulle de enda möjliga alternativen ha varit att
a)
skjuta till nya medel - som antingen tier 1- eller tier 2-kapital (t.ex. bevilja nya efterställda lån) eller
b)
förlänga löptiden för befintliga efterställda lån för att ändra avskrivningstakten, så att en större andel av lånen kunde räknas till bankens kapital.
(133)
Tabell 2 visar en jämförelse mellan situationer där, allt annat lika, löptiden för de efterställda lånen förlängs 2013 (vilket skedde genom den andra åtgärden) eller bibehålls enligt de ursprungliga lånevillkoren. Med utgångspunkt i beräkningen konstaterar kommissionen att oförändrad löptid för de efterställda lånen, allt annat lika, skulle ha lett till att Citadele inte kunde nå en kapitaltäckningsgrad på 10 % vid utgången av 2013.
Tabell 2
Jämförelse av kapitaltäckningsgraden med eller utan förlängning av löptiden
Kapitaltäckningsgrad i %
31 december 2013
Finansiella prognoser före förlängningen av löptiden med 18 månader (upprättade i juni 2013)
9,75
Faktiska siffror per den 31 december 2013 med förlängning av löptiden
10,30 (35)
Kontrafaktisk situation utan förlängning av löptiden med 18 månader
9,30
(134)
Med tanke på att
a)
det nya kapitalkravet måste uppfyllas senast den 31 december 2013,
b)
förmögenhetsförvaltningen måste avyttras senast den 31 december 2013, och
c)
avskrivningen av det efterställda lånet direkt påverkar kapitaltäckningsgraden
håller kommissionen med om att den andra åtgärden utgjorde en effektiv och ändamålsenlig lösning för att uppfylla de nya kapitalkraven för Citadele och att den beviljade förlängningen var absolut nödvändig för att det målet skulle kunna nås. Den lösningen krävde inte någon överföring av nya likvida medel (även om den krävde att Lettland avstod från att återkräva medel som annars skulle ha återbetalats till staten) men tillgodosåg tillsynskravet med utgångspunkt i behovet av att trygga den finansiella stabiliteten.
(135)
Kommissionen ser det också som positivt att Citadeles kapitaltäckningsgrad per den 31 december 2013 var något över miniminivån på 10 % (36), vilket bekräftar att förlängningen med 18 månader var begränsad till vad som var absolut nödvändigt.
6.3.3 Det oanmälda likviditetsstödet till Reverta (den tredje åtgärden)
(136)
Sedan 2011 har Lettland försett Reverta med likviditetsstöd som överstiger de högsta gränser som godkänts av kommissionen i det slutliga beslutet för Parex, för både grundscenariot och det pessimistiska scenariot. Dessa gränser framgår av tabell 3 (37). De faktiska belopp som Reverta fått i likviditetsstöd (enligt uppgift från Lettland i den reviderade omstruktureringsplan som lämnades i januari 2014), som framgår av tabell 4, har ständigt överstigit de belopp som anges i det slutliga beslutet för Parex:
Tabell 3
Likviditetstak för Reverta enligt det slutliga beslutet för Parex
Miljoner lats
1.8.10
31.12.10
31.12.11
31.12.12
31.12.13
Grundscenario
458
446
419
349
315
Optimistiskt scenario
458
446
419
356
322
Pessimistiskt scenario
458
446
419
344
307
Tabell 4
Faktiska likvida medel som Reverta beviljats
Miljoner lats
1.8.10
31.12.10
31.12.11
31.12.12
31.12.13
Utestående likviditetsstöd
446
446
428
385
363
(137)
Likviditetsstödet till Reverta godkändes ursprungligen som en del av de förenliga statliga stödåtgärder i form av statlig inlåning som omfattades av det första undsättningsbeslutet.
(138)
Till följd av det slutliga beslutet för Parex (och uppdelningen av Parex banka i en god och en dålig bank) överfördes likviditetstödet senare till Citadele och Reverta. Citadele har redan återbetalat hela sin andel av likviditetsstödet, medan Reverta tvingades begränsa de belopp som mottogs i likviditetsstöd. Det faktiska likviditetsstödet till Reverta överstiger emellertid alla nivåer som godkänts i det slutliga beslutet för Parex.
(139)
Bedömningen av omstruktureringsplanen i det slutliga beslutet för Parex baserades på antaganden som då gjordes beträffande det förväntade kassaflödet till Reverta, som skulle göra det möjligt för Reverta att börja återbetala det likviditetsstöd som beviljats i form av statlig inlåning upp till de nivåer som angetts i det slutliga beslutet för Parex (38).
(140)
De belopp som riskerade att inte återbetalas varierade, såsom anges i det slutliga beslutet för Parex, från [0-100] miljoner lats (grundscenario) till [100-200] miljoner lats (pessimistiskt scenario). Enligt Lettlands senaste kassaflödesprognoser förväntas dock det beviljade likviditetsstödet fram till 2017 överstiga den gräns som anges i det slutliga beslutet för Parex, såsom framgår av tabell 5:
Tabell 5
Överskridande likvida medel för Reverta i förhållande till 2010 års omstruktureringsplan
Miljoner lats
31.12.14
31.12.15
31.12.16
31.12.17
Pessimistiskt scenario (ursprunglig omstruktureringsplan)
[250-300]
[250-300]
[200-250]
[150-200]
Beräknat likviditetsstöd (uppdatering 2014)
[300-350]
[250-300]
[250-300]
[250-300]
Differens
[…]
[…]
[…]
[…]
(141)
Med tanke på svårigheter i form av
a)
lägre kvalitet och värde på tillgångarna jämfört med vad som förutsetts i omstruktureringsplanen och
b)
långsammare ianspråktagande av säkerheter och handläggning av tvister med gäldenärer
inser kommissionen att likviditetsåterhämtningen försenades med två år (såsom nämns i skäl 45) jämfört med vad som planerades när det slutliga beslutet för Parex antogs. Den förseningen gjorde det nödvändigt att öka det statliga stödet.
(142)
Det ytterligare behovet av likviditetsstöd orsakades således av en försämring av Revertas finansiella ställning jämfört med vad som förutsetts i det slutliga beslutet för Parex. Kommissionen noterar att likviditetsstödet de senaste åren har ökat successivt i takt med Revertas svårigheter att återvinna tillgångar.
(143)
Såsom anges i skäl 56 hävdar Lettland att eftersom bara 49,5 miljoner lats av likviditetsstödet på 118,7 miljoner lats hade konverterats till kapital utgjorde återstående 69,2 miljoner lats överflödigt likviditetsstöd.
(144)
Kommissionen erinrar emellertid om att endast statligt insatta medel kan konverteras till kapital enligt skäl 63 b i det slutliga beslutet för Parex. Att mindre likvida medel har konverterats till kapital betyder, enligt kommissionens mening, därför inte automatiskt att likviditetsstödet är för stort.
(145)
Kommissionen konstaterar vidare att Revertas banklicens återkallats 2011, och det fanns därför inget behov av att omvandla mer likvida medel till kapital för att uppnå den lagstadgade kapitaltäckningsgraden. Kommissionen tillstår således att frånvaron av kapitalkrav (39) gjorde det möjligt för Lettland att ge Reverta ett lägre belopp i rekapitaliseringsstöd än det högsta belopp som godkänts genom besluten.
(146)
Mot bakgrund av Revertas svårigheter i samband med återvinning av tillgångar och det begränsade kapitaliseringskravet till följd av återkallandet av banklicensen drar kommissionen slutsatsen att likviditetsstödet till Reverta har begränsats till vad som var absolut nödvändigt för en ordnad hantering av avvecklingsprocessen.
(147)
Kommissionen slår också fast att det ytterligare likviditetsstödet är förenligt med kravet på bördefördelning i 2013 års bankmeddelande. Kommissionen konstaterar i synnerhet att kapital tillhörande tidigare aktieägare i Parex banka, i enlighet med punkt 77 i 2013 års bankmeddelande, har skrivits ned till fullo och att Lettland nu har åtagit sig att förhindra att ytterligare stöd beviljas till förmån för innehavare av efterställda lån.
6.3.4 Överträdelsen av åtagandet att avyttra Citadeles förmögenhetsförvaltning (den fjärde åtgärden)
(148)
De lettiska myndigheterna uppger att Lettland, med tanke på de svåra marknadsvillkor som råder, inte har kunnat hitta intresserade köpare till Citadeles förmögenhetsförvaltning inom den föreskrivna tidsfristen och inte skulle kunna göra det ens inom överskådlig framtid.
(149)
De lettiska myndigheterna erinrar om att försäljningen av Citadele, bland övriga åtaganden, identifierats som en nyckelåtgärd för att åtgärda den snedvridning av konkurrensen som stödåtgärderna gett upphov till. På grund av en försämring av Citadeles ekonomiska ställning jämfört med vad som förutsetts när det slutliga beslutet för Parex antogs kunde avyttringen av Citadele emellertid inte ske inom planerad tid.
(150)
Lettland uppger vidare att försäljning av förmögenhetsförvaltningen tillsammans med Citadele kommer att öka marknadens intresse för Citadele, och att en förlängring av tidsfristen för avyttringen ökar sannolikheten för att Citadele ska kunna återprivatiseras.
(151)
Kommissionen godtar att Citadeles ekonomiska ställning är sämre än vad som förväntades i den ursprungliga omstruktureringsplanen. Den bedömningen bekräftas också av övervakningsförvaltaren (40) och återspeglas i de indikatorer som anges i tabell 6:
Tabell 6
Jämförelse av huvudsakliga finansiella indikatorer i förhållande till omstruktureringsplanen
31.12.2013
Omstruktureringsplan
Faktisk
Rörelsekostnader/intäkter totalt
[50-60]
57,0 %
Värdeminskning/nettoutlåning
[0-5]
2,0 %
Nettointäkter (förluster), i miljoner lats
[20-30]
10,8 %
Avkastning på eget kapital %
[20-30]
8,1 %
Eget kapital/tillgångar totalt
[5-10]
6,9 %
Kapitaltäckningsgrad
[10-20]
11,7 %
Med tanke på Citadeles lägre lönsamhet jämfört med den ursprungliga omstruktureringsplanen har kommissionen förståelse för svårigheterna med att avyttra Citadele inom snäva tidsramar.
(152)
Kommissionen erinrar om att åtagandet om försäljning av förmögenhetsförvaltningen, tillsammans med åtagandet om att sälja själva Citadele, ingick i det slutliga beslutet för Parex för att begränsa snedvridningen av konkurrensen, eftersom de innebar att konkurrenterna fick möjlighet att lägga bud på dessa verksamheter (41).
(153)
Kommissionen välkomnar att Citadele, till följd av det slutliga beslutet för Parex, inledde en försäljningsprocess för att undersöka intresset på marknaden och dessutom, såsom nämns i skälen 61 och 62, utsåg en oberoende expert för att utforma den bästa försäljningsstrategin, och alltså i god tro försökte fullgöra sina åtaganden.
(154)
Kommissionen konstaterar att Lettland nu vill ha en förlängning av tidsfristen för att slutföra avyttringen av förmögenhetsförvaltningen i förhållande till de tidsfrister som man skulle rätta sig efter 2009. Lettland vill att det slutliga beslutet för Parex ändras genom att den ursprungliga tidsfristen för avyttring av förmögenhetsförvaltningen senareläggs, så att den kan säljas tillsammans med Citadele i enlighet med de ytterligare åtaganden som beskrivs i skälen 64-68.
6.3.5 Kompenserande åtgärder för att lindra snedvridningen av konkurrensen och stärka bördefördelningen
(155)
För att kommissionen ska godkänna ändringar av sina slutliga beslut måste de baseras på nya åtaganden som kan anses likvärdiga med de ursprungliga (42). I så fall skulle stödåtgärderna förbli förenliga enligt artikel 107.3 b i fördraget endast om det övergripande förhållandet är oförändrat i jämförelse med det ursprungliga beslutet. För att det övergripande förhållandet ska bibehållas får de ändrade åtagandena inte påverka stödmottagarens lönsamhet negativt, och de sammantagna åtagandena måste åtminstone förbli likvärdiga i fråga om bördefördelning och kompenserande åtgärder, med beaktande av kraven i de tillämpliga meddelandena från kommissionen.
(156)
I det avseendet välkomnar kommissionen de åtaganden från Lettland som beskrivs i skälen 64-73, eftersom de bidrar till att åtgärda potentiell snedvridning av konkurrensen till följd av den första, den andra, den tredje och den fjärde åtgärden och till att säkra en lämplig bördefördelning mellan stödmottagarnas kapitalägare.
(157)
Enligt avsnitt 4 i omstruktureringsmeddelandet krävs effektiva och proportionerliga åtgärder för att begränsa snedvridning av konkurrensen.
(158)
Det slutliga beslutet för Parex innefattade flera sådana åtgärder, varav den viktigaste var Lettlands åtagande att avyttra eller åstadkomma avyttring av Citadele senast den 31 december 2015 (43). Kommissionen såg åtagandena om att sälja Citadele inom den tiden, tillsammans med en minskning av Citadeles marknadsnärvaro, som tillräckliga för att undvika snedvridning av konkurrensen till följd av det statliga stödet till Parex banka.
(159)
I beslutet om att inleda förfarandet ansåg kommissionen att både den ursprungligen längre löptiden för det efterställda lånet och den förlängning med 18 månader som genomfördes 2013 medförde ytterligare fördelar för Parex banka jämfört med det efterställda lånet i den form som godkänts i undsättningsbesluten och det slutliga beslutet för Parex.
(160)
I det sammanhanget välkomnar kommissionen åtagandet från Lettland om att tidigarelägga tidsfristen för slutförande av försäljningen av Citadele, från den 31 december 2015 till […], som kompensation för den ytterligare fördelen till följd av den längre löptiden för de efterställda lånen. Påskyndandet av försäljningen av Citadele bidrar till att upprätthålla rättvisa villkor.
(161)
Kommissionen noterar dessutom att Lettland har gjort ett tydligt åtagande om att […] om försäljningen inte kan genomföras inom den kortare tidsfristen. Det åtagandet utgör en ytterligare garanti (som inte uttryckligen ingick i den ursprungliga omstruktureringsplanen) för att snedvridningen av konkurrensen kommer att lindras i tillräcklig utsträckning, eftersom Citadele inom […] kommer att […].
(162)
Kommissionen välkomnar också att Lettland åtagit sig att ytterligare begränsa det kapital som de lettiska myndigheterna kan bevilja Reverta, såsom framgår av skäl 69.
(163)
Enligt avsnitt 3 i omstruktureringsmeddelandet bör banker och deras kapitalägare i största möjliga utsträckning bidra till omstruktureringskostnaderna för att begränsa stödet till vad som är absolut nödvändigt, begränsa snedvridning av konkurrensen och hindra ett överdrivet risktagande.
(164)
Kommissionen noterar i det avseendet de ytterligare kompenserande åtgärder som föreslagits av Lettland för att se till att tredje part inte drar nytta av det ytterligare stödet till Reverta, nämligen det åtagande om stärkt bördefördelning som beskrivs i skälen 70-73.
(165)
Lettland åtar sig att se till att Citadele och Reverta (tidigare Parex banka) och deras närstående bolag inte betalar ränta, utdelning eller kuponger på befintliga kapitalinstrument (inklusive preferensaktier, B-aktier och övre och nedre tier 2-instrument) (vare sig förfallna eller upplupna) eller utnyttjar köprätter som rör dessa, till några innehavare av efterställda fordringar eller aktieägare andra än den lettiska staten eller EBRD, förrän det statliga stödet till Reverta och/eller Citadele har återbetalats i sin helhet och såvida de inte enligt lag är skyldiga att göra detta. I det avseendet åtar sig Lettland också att häva eventuella rättsliga skyldigheter i det sammanhanget snarast möjligt och senast den 30 april 2015. Det betyder att innehavare av befintliga kapitalinstrument inte kommer att få någon betalning, eftersom dessa befintliga kapitalinstrument inte är förenade med någon obligatorisk kupong och i samband med likvidationen av Reverta (som ska äga rum före utgången av 2017) rangordnas efter de prioriterade fordringarna. Eftersom Reverta har negativt kapital kommer det i praktiken att vara omöjligt för innehavarna av dessa kapitalinstrument att få någon betalning eller ersättning.
(166)
Dessutom åtar sig Lettland, utöver de åtaganden som avses i skäl 165, också att inte återbetala någon utestående fordran (kapitalbelopp) i anslutning till de ursprungliga efterställda lånen förrän allt statligt stöd till Reverta/Citadele har återbetalats i sin helhet, i den utsträckning som krävs för att täcka Revertas negativa nettotillgångsvärde och under förutsättning att en rättslig grund finns. I det sammanhanget kommer den utestående fordran (kapitalbelopp) i anslutning till de ursprungliga efterställda lånen antingen att i) omfattas av ett bindande beslut om att inga betalningar i anslutning till de ursprungliga efterställda lånen ska förfalla, eller ii) konverteras till tier 1-kapital utan rösträtt, eller iii) skrivas ned. Eftersom den nationella lagstiftningen inte för närvarande erbjuder någon lämplig rättslig grund som gör det möjligt att fullgöra det åtagandet åtar sig Lettland i det avseendet dessutom att vidta alla åtgärder som krävs för att se till att eventuella rättsliga bestämmelser som behövs för att fullgöra åtagandet införs senast den 30 april 2015.
(167)
Kommissionen välkomnar Lettlands åtaganden enligt skälen 165 och 166, eftersom de, i och med att de syftar till att begränsa betalningarna av kapitalbelopp och ränta i anslutning till Revertas och Citadeles ursprungliga efterställda lån och kapitalinstrument, innebär ytterligare bördefördelning.
(168)
Kommissionen anser därför att de föreslagna kompenserande åtgärder som avses i avsnitt 5.5 kan anses tillräckliga och likvärdiga (i effektivitetshänseende) med de som tidigare föreslagits av Lettland och godkänts av kommissionen genom det slutliga beslutet för Parex, ändrat genom ändringsbeslutet. De föreslagna kompenserande åtgärderna har samma syfte, nämligen att begränsa snedvridningen av konkurrensen. De är välriktade eftersom de syftar till att begränsa snedvridning av konkurrensen på marknader där Citadele är verksamt.
(169)
Kommissionen drar följaktligen slutsatsen att de ändrade åtagandena är likvärdiga med de ursprungliga med avseende på återställande av lönsamheten, bördefördelning och lindring av snedvridning av konkurrensen. Ersättandet av de ursprungliga åtagandena med de nya ändrar inte stödets förenlighet med den inre marknaden enligt det slutliga beslutet för Parex, ändrat genom ändringsbeslutet.
7. SLUTSATS
(170)
Kommissionen beklagar att Lettland olagligen genomfört den första, den andra och den tredje åtgärden i strid med artikel 108.3 i EUF-fördraget, och att man överträtt åtagandet att avyttra Citadeles förmögenhetsförvaltning inom den tidsfrist som anges i det slutliga beslutet för Parex (den fjärde åtgärden).
(171)
Av de skäl som anges ovan och med hänsyn till de ytterligare åtaganden som gjorts av Lettland och Citadele har kommissionen emellertid antagit detta beslut.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Följande åtgärder utgör statligt stöd som omfattas av artikel 107.1 i EUF-fördraget:
a)
Beviljandet av efterställda lån till Parex banka med en längre ursprunglig löptid än vad som anges i villkoren för åtgärden enligt undsättningsbesluten och det slutliga beslutet för Parex (den första åtgärden).
b)
Beviljandet av ytterligare 18 månaders förlängning av löptiden för efterställda lån till Citadele på 37 miljoner lats (den andra åtgärden).
c)
Beviljandet av likviditetsstöd till Reverta som överstiger den högsta gränser som godkänts av kommissionen i det slutliga beslutet för Parex (den tredje åtgärden).
Artikel 2
De stödåtgärder som avses i artikel 1 är förenliga med den inre marknaden enligt artikel 107.3 b i fördraget mot bakgrund av Lettlands åtaganden enligt bilaga I.
Artikel 3
Tidsfristerna för avyttring av Citadeles förmögenhetsförvaltning, senast den 30 juni 2013 utan avyttringsförvaltare eller senast den 31 december 2013 med avyttringsförvaltare (den fjärde åtgärden), enligt skäl 73 i kommissionens beslut K(2010) 6202 slutlig av den 15 september 2009 om det statliga stöd C 26/09 (f.d. N 289/09) som Lettland planerar att genomföra till förmån för omstruktureringen av AS Parex banka, ska ändras i enlighet med Lettlands åtagande enligt bilaga II.
Artikel 4
Detta beslut riktar sig till Republiken Lettland.
Utfärdat i Bryssel den 9 juli 2014.