PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1247/2012
ze dne 19. prosince 2012,
kterým se stanoví prováděcí technické normy, pokud jde o formát a četnost vykazování obchodů do registrů obchodních údajů podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 ze dne 4. července 2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů (2), a zejména na čl. 9 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
S cílem zabránit nejednotnostem by se měly na všechny údaje zasílané do registrů obchodních údajů podle článku 9 nařízení (EU) č. 648/2012 vztahovat stejná pravidla, normy a formáty týkající se všech registrů obchodních údajů, všech protistran a všech druhů derivátů. Pro popis derivátového obchodu by se proto měl použít specifický soubor údajů.
(2)
Vzhledem k tomu, že OTC deriváty obvykle nelze jednoznačně identifikovat podle existujících kódů, které se běžně používají na finančních trzích, jako jsou mezinárodní identifikační čísla cenných papírů (ISIN) ani popsat pomocí kódu ISO klasifikace finančních nástrojů, je třeba vypracovat nový a univerzální způsob identifikace. Je-li k dispozici specifický identifikační kód produktu, který splňuje zásady specifičnosti, neutrality, spolehlivosti, otevřeného zdroje, přizpůsobitelnosti, přístupnosti, dostupnosti za přiměřenou cenu, je nabízen v odpovídajícím rámci řízení a je přijat pro používání v EU, měl by se použít. Není-li k dispozici specifický identifikační kód produktu splňující tyto požadavky, měla by se použít prozatímní taxonomie.
(3)
Podkladový nástroj by měl být identifikován jednotným identifikačním kódem, avšak v současné době na trhu neexistuje žádný běžně používaný standardizovaný kód k identifikaci podkladového nástroje v koši. Protistrany by proto měly přinejmenším uvést, že podkladovým nástrojem je koš, a tam, kde je to možné, použít kódy ISIN pro standardizované indexy.
(4)
Aby byla zajištěna provázanost, měly by být všechny strany derivátové smlouvy identifikovány specifickým kódem. K identifikaci všech finančních a nefinančních smluvních stran, makléřů, ústředních protistran a beneficiárních vlastníků by se měl použít, jakmile bude k dispozici, celosvětový identifikační kód právnické osoby nebo prozatímní identifikační kód subjektu definovaný v rámci řízení, který je v souladu s doporučeními Rady pro finanční stabilitu týkajícími se požadavků na údaje a je přijat pro používání v EU, zejména s cílem zajistit provázanost s Výborem pro platební a vypořádací systémy (CPSS) a zprávou Mezinárodní organizace komisí pro cenné papíry (IOSCO) o vykazování údajů o OTC derivátech a požadavcích na jejich agregaci, která popisuje identifikační kódy právnických osob jako nástroj pro agregaci údajů. V případě obchodování na účet klientů by beneficiární vlastníci měli být identifikováni jako jednotlivci nebo subjekty, jejichž jménem byla smlouva uzavřena.
(5)
Měl by se zohlednit přístup používaný v třetích zemích a také přístup samotných registrů obchodních údajů, když zahajují svou činnost. S cílem zajistit nákladově efektivní řešení pro protistrany a zmírnit operační riziko pro registry obchodních údajů by proto datum zahájení vykazování mělo zahrnovat data zavedení různých kategorií derivátů, počínaje nejstandardizovanějšími kategoriemi a následně rozšířením na další kategorie. Derivátové smlouvy, které byly uzavřeny před datem, k datu nebo po datu vstupu nařízení (EU) č. 648/2012 v platnost, jež nezůstaly nevypořádány ke dni nebo po datu zahájení vykazování, nemají pro regulatorní účely zásadní význam. Podle čl. 9 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 648/2012 se na ně však vztahuje oznamovací povinnost. Aby však byl v uvedených případech zajištěn efektivní a přiměřený režim vykazování a byly zohledněny obtíže při opětovném zjišťování údajů týkajících se ukončených smluv, měla by být na takové vykazování ponechána delší lhůta.
(6)
Toto nařízení vychází z návrhu prováděcích technických norem předložených Komisi Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy.
(7)
Postupem podle článku 15 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy) (3) vedl Evropský orgán pro cenné papíry a trhy otevřené veřejné konzultace o návrzích prováděcích technických norem, provedl analýzu potenciálních souvisejících nákladů a přínosů a vyžádal si stanovisko skupiny subjektů působících v oblasti cenných papírů a trhů Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy zřízené v souladu s článkem 37 uvedeného nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Formát vykazování derivátových smluv
Informace obsažené ve zprávě podle článku 9 nařízení (EU) č. 648/2012 se poskytují ve formátu stanoveném v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Četnost vykazování derivátových smluv
U smluv vykazovaných do registru obchodních údajů se v případech stanovených v čl. 11 odst. 2 nařízení (EU) č. 648/2012 provádí tržní přeceňování nebo ocenění podle modelu denně. Veškeré další náležitosti, které se vykazují, stanovené v příloze tohoto nařízení a v příloze aktu v přenesené pravomoci, pokud jde o regulační technické normy, které blíže určují minimální náležitosti údajů, jež se mají vykazovat do registru obchodních údajů podle čl. 9 odst. 5 nařízení (EU) č. 648/2012, se vykazují tak, jak k nim dochází, a s ohledem na lhůtu podle článku 9 nařízení (EU) č. 648/2012, zejména pokud jde o uzavření, změnu nebo ukončení smlouvy.
Článek 3
Identifikace protistran a ostatních subjektů
1. Ve zprávě se použije identifikační kód právnické osoby, který umožní identifikovat:
a)
beneficiárního vlastníka, který je právnickou osobou;
b)
makléře;
c)
ústřední protistranu;
d)
beneficiárního vlastníka, který je členem clearingového systému a je právnickou osobou;
e)
protistranu, která je právnickou osobou;
f)
předkládající subjekt.
2. Není-li k dispozici identifikační kód právnické osoby, zpráva musí obsahovat prozatímní identifikační kód definovaný na úrovni Unie, který je:
a)
specifický;
b)
neutrální;
c)
spolehlivý,
d)
otevřeným zdrojem;
e)
přizpůsobitelný;
f)
přístupný;
g)
dostupný za přiměřenou cenu;
h)
podléhá odpovídajícímu rámci řízení.
3. Není-li k dispozici identifikační kód právnické osoby ani prozatímní identifikační kód subjektu, ve zprávě se použije, pokud je k dispozici, identifikační kód společnosti podle normy ISO 9362.
Článek 4
Identifikace derivátů
1. Ve zprávě je derivátová smlouva identifikována pomocí specifického identifikačního kódu produktu, který je:
a)
specifický;
b)
neutrální;
c)
spolehlivý;
d)
otevřeným zdrojem;
e)
přizpůsobitelný;
f)
přístupný;
g)
dostupný za přiměřenou cenu;
h)
podléhá odpovídajícímu rámci řízení.
2. Neexistuje-li specifický identifikační kód produktu, derivátová smlouva se ve zprávě identifikuje pomocí kombinace přiděleného kódu ISO 6166 ISIN nebo identifikačního kódu alternativního nástroje s odpovídajícím kódem ISO 10962 klasifikace finančních nástrojů.
3. Není-li k dispozici kombinace uvedená v odstavci 2, druh derivátu se určí podle níže uvedeného:
a)
kategorie derivátu se určí jako jedna z těchto kategorií:
i)
komoditní deriváty;
ii)
úvěrové deriváty;
iii)
měnové deriváty;
iv)
akciové deriváty;
v)
úrokové deriváty;
vi)
ostatní.
b)
druh derivátu se určí jako jeden z těchto druhů:
i)
rozdílové smlouvy;
ii)
dohody o úrokové míře;
iii)
forwardy;
iv)
futures;
v)
opce;
vi)
swapy;
vii)
ostatní.
c)
V případě derivátů, které nespadají do konkrétní kategorie derivátů nebo konkrétního druhu derivátů, se ve zprávě objeví kategorie derivátu nebo druh derivátu, na níž nebo na němž se protistrany dohodnou, že se mu derivátová smlouva nejvíce podobá.
Článek 5
Datum zahájení vykazování
1. Úvěrové derivátové a úrokové derivátové smlouvy se vykazují:
a)
do 1. července 2013, pokud byl registr obchodních údajů pro uvedenou konkrétní kategorii derivátů zaregistrován podle článku 55 nařízení (EU) č. 648/2012 před 1. dubnem 2013;
b)
90 dnů po registraci registru obchodních údajů pro konkrétní kategorii derivátů podle článku 55 nařízení (EU) č. 648/2012, pokud nebyl do 1. dubna 2013 pro uvedenou konkrétní kategorii derivátů zaregistrován registr obchodních údajů;
c)
do 1. července 2015, pokud nebyl registr obchodních údajů pro uvedenou konkrétní kategorii derivátů zaregistrován podle článku 55 nařízení (EU) č. 648/2012 do 1. července 2015. Oznamovací povinnost začne k tomuto datu a smlouvy se vykazují Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy podle čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení, dokud nebude pro uvedenou konkrétní kategorii derivátů zaregistrován registr obchodních údajů.
2. Derivátové smlouvy neuvedené v odstavci 1 se vykazují:
a)
do 1. ledna 2014, pokud byl pro uvedenou konkrétní kategorii derivátů zaregistrován registr obchodních údajů podle článku 55 nařízení (EU) č. 648/2012 před 1. říjnem 2013;
b)
90 dnů po registraci registru obchodních údajů pro konkrétní kategorii derivátů podle článku 55 nařízení (EU) č. 648/2012, pokud nebyl registr obchodních údajů pro uvedenou konkrétní kategorii derivátů zaregistrován do 1. října 2013;
c)
do 1. července 2015, pokud nebyl registr obchodních údajů pro uvedenou konkrétní kategorii derivátů zaregistrován podle článku 55 nařízení (EU) č. 648/2012 do 1. července 2015. Oznamovací povinnost začne k tomuto datu a smlouvy se vykazují Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy podle čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení, dokud nebude pro uvedenou konkrétní kategorii derivátů zaregistrován registr obchodních údajů.
3. Derivátové smlouvy, které byly ke dni 16. srpna 2012 nevypořádány a stále nejsou vypořádány ke dni zahájení vykazování, se do registru obchodních údajů vykáží do 90 dnů od data zahájení vykazování pro konkrétní kategorii derivátů.
4. Derivátové smlouvy, které:
a)
byly uzavřeny před 16. srpnem 2012 a zůstaly k 16. srpnu 2012 nevypořádány, nebo
b)
byly uzavřeny k 16. srpnu 2012 nebo po tomto datu
a ke dni zahájení vykazování nebo po něm nezůstaly nevypořádány, se vykazují do registru obchodních údajů do tří let od data zahájení vykazování pro konkrétní kategorii derivátů.
5. Datum zahájení vykazování se prodlouží o 180 dnů pro vykazování informací uvedených v článku 3 aktu v přenesené pravomoci, pokud jde o regulační technické normy, které blíže určují minimální náležitosti údajů, které se mají vykazovat do registru obchodních údajů podle čl. 9 odst. 5 nařízení (EU) č. 648/2012.
Článek 6
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 19. prosince 2012.
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 1247/2012
av den 19 december 2012
om fastställande av tekniska genomförandestandarder för form och frekvens för rapportering om handel till transaktionsregister enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 648/2012 om OTC-derivat, centrala motparter och transaktionsregister
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europeiska centralbankens yttrande (1),
med beaktande av parlamentets och rådets förordning (EU) nr 648/2012 av den 4 juli 2012 om OTC-derivat, centrala motparter och transaktionsregister (2), särskilt artikel 9.6, och
av följande skäl:
(1)
För att undvika inkonsekvenser bör alla uppgifter som skickas till transaktionsregister i enlighet med artikel 9 i förordning (EU) nr 648/2012 ha samma regler, standarder och format som för alla transaktionsregister, alla motparter och alla typer av derivat. En unik uppsättning uppgifter bör därför användas för att beskriva en derivattransaktion.
(2)
En ny och generell identifieringsmetod måste utarbetas, eftersom OTC-derivat oftast inte kan identifieras med befintliga och ofta använda koder på finansmarknaderna, som internationellt standardnummer för värdepapper (nedan kallat ISIN), inte heller beskrivas med ISO-koden för klassificering av finansiella instrument (CFI-kod). En unik produktbeteckning (nedan kallad UPI) bör användas, om den finns tillgänglig och tillgodoser principerna om att vara unik, neutral, tillförlitlig, öppen, vara skalbar, tillgänglig, ha rimlig kostnad, erbjudas med lämpliga förvaltningsramar och vara godkänd för användning inom unionen. Om det inte finns någon unik produktbeteckning som uppfyller dessa krav, bör en preliminär taxonomi användas.
(3)
Den underliggande tillgången bör identifieras med en enda identifierare, men på marknaden finns det för närvarande ingen standardiserad kod för att identifiera de underliggande tillgångarna i en korg. Motparter bör därför åläggas att åtminstone ange att den underliggande tillgången är en korg och i möjligaste mån använda ISIN-koder för standarduppgifter.
(4)
För att säkerställa enhetlighet bör ett derivatkontrakts samtliga parter kunna identifieras med en unik kod. För identifiering av alla finansiella och icke-finansiella motparter, mäklare, centrala motparter och förmånstagare så snart de finns tillgängliga, bör en generell identifierare för juridisk person användas - eller en preliminär identifierare som definieras inom förvaltningsramar som är förenliga med FSB:s rekommendationer om uppgiftskrav och godkända för användning inom unionen. Syftet är framför allt en anpassning till den rapport om krav på uppgiftslämning om och aggregering av OTC-derivat som lämnats av CPSS (Committee on Payment and Settlement Systems) och IOSCO (International Organisation of Securities Commissions). I denna rapport beskrivs identifierare för juridisk person som ett verktyg för sammanställning av uppgifter. Vid handel genom ombud bör förmånstagarna definieras som enskilda eller företag för vars räkning kontraktet ingicks.
(5)
Beaktas bör tillvägagångssättet i tredje länder och hos transaktionsregister när de inleder sin verksamhet. För att säkerställa en kostnadseffektiv lösning för motparter och begränsa transaktionsregisters operativa risker, bör rapporteringens startdatum även omfatta infasningsdatum för olika derivatklasser. Detta bör börja med de mest standardiserade tillgångsklasserna och därefter utvidgas till andra tillgångsklasser. Av mindre betydelse för tillsynen är de derivatkontrakt som ingicks före, på eller efter dagen då förordning (EU) nr 648/2012 trädde ikraft och som inte är utestående på eller efter rapporteringens startdag. Fortfarande måste de dock rapporteras enligt artikel 9.1 a i förordning (EU) nr 648/2012. En längre tidsfrist bör tillåtas för sådan rapportering, för att säkerställa en effektiv och proportionerlig rapporteringsordning i dessa fall och med hänsyn till svårigheterna att rekonstruera uppgifter om avslutade kontrakt.
(6)
Denna förordning grundas på förslag till tekniska genomförandestandarder som kommissionen mottagit från Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (nedan kallad Esma).
(7)
Esma har genomfört ett öppet offentligt samråd om förslagen till tekniska genomförandestandarder och analyserat de möjliga kostnaderna och fördelarna i sammanhanget, i enlighet med artikel 15 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1095/2010 av den 24 november 2010 om inrättande av en europeisk tillsynsmyndighet (Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten) (3). Esma har också begärt ett yttrande från den intressentgrupp för värdepapper och marknader som inrättats i enlighet med artikel 37 i den förordningen.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Rapportformat för derivatkontrakt
Informationen i en rapport enligt artikel 9 i förordning (EU) nr 648/2012 ska lämnas i det format som anges i bilagan till denna förordning.
Artikel 2
Frekvens för rapporter om derivatkontrakt
Om så föreskrivs i artikel 11.2 i förordning (EU) nr 648/2012, ska uppdatering dagligen göras av kontrakts marknadsvärde (”mark-to-market”) eller modellberäknade värde (”mark to model”) för kontrakt som inrapporteras till ett transaktionsregister. När de förekommer och med beaktande av den tidsfrist som fastställs i artikel 9 i förordning (EU) nr 648/2012, särskilt när det gäller ingående, ändring eller avslutande av kontrakt ska andra rapporteringsdetaljer rapporteras enligt bilagan till denna förordning och i bilagan till den delegerade akten när det gäller tekniska tillsynsstandarder som närmare reglerar vilka uppgifter som minst ska rapporteras till transaktionsregister enligt artikel 9.5 i förordning (EU) nr 648/2012.
Artikel 3
Identifiering av motparter och andra enheter
1. I rapporter ska identifierare (ID) för juridisk person användas för identifiering av följande:
a)
En förmånstagare som är juridisk person.
b)
En mäklare.
c)
En central motpart.
d)
En clearingmedlem som är juridisk person.
e)
En motpart som är juridisk person.
f)
En inlämnande enhet.
2. Om ID för juridisk person inte finns, ska rapporten innehålla ett preliminärt ID som definieras på unionsnivå och är
(a)
unikt,
(b)
neutralt,
(c)
tillförlitligt,
(d)
öppet,
(e)
skalbart,
(f)
tillgängligt,
(g)
tillgängligt till rimlig kostnad, och
(h)
omfattas av en lämplig förvaltningsram.
3. Om varken ID för juridisk person eller preliminärt ID finns, ska i rapporter en företagsidentifieringskod (BIC) enligt ISO 9362 användas, om sådan finns.
Artikel 4
Identifiering av derivat
1. I rapporter ska derivatkontrakt identifieras med ett unikt produkt-ID som är
(i)
unikt,
(j)
neutralt,
(k)
tillförlitligt,
(l)
öppet,
(m)
skalbart,
(n)
tillgängligt,
(o)
tillgängligt till rimlig kostnad, och
(p)
omfattas av en lämplig förvaltningsram.
2. Om ett unikt produkt-ID inte finns, ska i rapporter ett derivatkontrakt identifieras med en kombination av den tilldelade ISIN-koden enligt ISO 6166 eller alternativa instrumentidentifieraren och motsvarande CFI-kod enligt ISO 10962.
3. Om kombinationen enligt punkt 2 inte finns, ska derivattypen identifieras enligt följande:
(q)
Som klasser av derivat ska något av följande anges:
i)
Råvaruderivat.
ii)
Kreditderivat.
iii)
Valutaderivat.
iv)
Aktiederivat.
v)
Räntederivat.
vi)
Övrigt.
(r)
Som derivattyper ska något av följande anges:
i)
CFD-kontrakt (”contracts for difference”).
ii)
Ränteterminskontrakt (”forward rate agreements”, FRA).
iii)
Forwardkontrakt (”forwards”).
iv)
Terminskontrakt (”futures”).
v)
Optioner.
vi)
Swappar.
vii)
Övrigt.
(s)
För derivat som inte tillhör någon särskild klass av derivat eller derivattyp ska rapporten utgå från den klass av derivat eller derivattyp som motparterna gemensamt anser att derivatkontraktet liknar mest.
Artikel 5
Rapporteringens startdatum
1. Kreditderivat och räntederivat ska rapporteras enligt följande:
(t)
Senast den 1 juli 2013, om ett transaktionsregister för den aktuella klassen av derivat före den 1 april 2013 har registrerats i enlighet med artikel 55 i förordning (EU) nr 648/2012.
(u)
90 dagar efter registreringen av ett transaktionsregister för den aktuella klassen av derivat i enlighet med artikel 55 i förordning (EU) nr 648/2012, om senast den 1 april 2013 inget transaktionsregister har registerats för den aktuella klassen av derivat.
(v)
Senast den 1 juli 2015, om ett transaktionsregister för den aktuella klassen av derivat denna dag ännu inte har registrerats i enlighet med artikel 55 i förordning (EU) nr 648/2012. Rapporteringsskyldigheten ska då gälla från den dagen och kontrakt rapporteras till Esma i enlighet med artikel 9.3 i den förordningen, tills ett transaktionsregister har registerats för den aktuella klassen av derivat.
2. Derivatkontrakt som inte avses i punkt 1 ska rapporteras enligt följande:
(w)
Senast den 1 januari 2014, om ett transaktionsregister för den aktuella klassen av derivat före den 1 oktober 2013 har registrerats i enlighet med artikel 55 i förordning (EU) nr 648/2012.
(x)
90 dagar efter registreringen av ett transaktionsregister för den aktuella klassen av derivat i enlighet med artikel 55 i förordning (EU) nr 648/2012, om senast den 1 oktober 2013 inget transaktionsregister har registerats för den aktuella klassen av derivat.
(y)
Senast den 1 juli 2015, om ett transaktionsregister för den aktuella klassen av derivat denna dag ännu inte har registrerats i enlighet med artikel 55 i förordning (EU) nr 648/2012. Rapporteringsskyldigheten ska då gälla från den dagen och kontrakt rapporteras till Esma i enlighet med artikel 9.3 i den förordningen, tills ett transaktionsregister har registerats för den aktuella klassen av derivat.
3. De derivatkontrakt som var utestående den 16 augusti 2012 och fortfarande är utestående vid rapporteringens startdatum ska rapporteras till ett transaktionsregister senast 90 dagar efter rapporteringens startdatum för den aktuella klassen av derivat.
4. De derivatkontrakt som
(z)
ingicks före den 16 augusti 2012 och fortfarande är utestående denna dag, eller
(å)
ingicks den 16 augusti 2012 eller senare
och som inte är utestående vid rapporteringens startdatum eller senare ska rapporteras till ett transaktionsregister senast 3 år efter rapporteringens startdatum för den aktuella klassen av derivat.
5. Rapporteringens startdatum ska förlängas med 180 dagar för rapportering av uppgifter som avses i artikel 3 i den delegerade akten när det gäller tekniska tillsynsstandarder som närmare reglerar vilka uppgifter som minst ska rapporteras till transaktionsregister enligt artikel 9.5 i förordning (EU) nr 648/2012.
Artikel 6
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 19 december 2012.