NAŘÍZENÍ RADY (EURATOM) č. 237/2014
ze dne 13. prosince 2013,
kterým se zřizuje nástroj pro spolupráci v oblasti jaderné bezpečnosti
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 203 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nástroj pro spolupráci v oblasti jaderné bezpečnosti, zřízený nařízením Rady (Euratom) č. 300/2007 (2), je jedním z nástrojů poskytujících přímou podporu vnějším politikám Evropské unie a Evropského společenství pro atomovou energii.
(2)
Unie je významným poskytovatelem hospodářské, finanční, technické, humanitární a makroekonomické pomoci třetím zemím. Toto nařízení tvoří součást rámce navrženého pro plánování spolupráce a poskytování pomoci s cílem podpořit prosazování vysoké úrovně jaderné bezpečnosti, radiační ochrany a uplatňování účinného a efektivního dozoru nad jadernými materiály ve třetích zemích.
(3)
Havárie v Černobylu v roce 1986 upozornila na celosvětový význam jaderné bezpečnosti. Havárie ve Fukušimě Dai-iči v roce 2011 jen potvrdila, že je nutné i nadále pokračovat v úsilí o zlepšení jaderné bezpečnosti a splnění nejpřísnějších norem. V zájmu vytvoření bezpečnostních podmínek nezbytných k odstranění rizik pro život a zdraví obyvatelstva by Společenství mělo mít možnost podporovat jadernou bezpečnost ve třetích zemích.
(4)
Součinností v rámci společných politik a strategií se svými členskými státy má jen sama Unie schopnost jednat v takovém měřítku, aby reagovala na globální výzvy, a má také nejlepší předpoklady ke koordinaci spolupráce se třetími zeměmi.
(5)
Rozhodnutím Komise 1999/819/Euratom (3) přistoupilo Společenství k Úmluvě o jaderné bezpečnosti z roku 1994. Rozhodnutím Komise 2005/510/Euratom (4) přistoupilo Společenství rovněž ke Společné úmluvě o bezpečnosti při nakládání s vyhořelým palivem a o bezpečnosti při nakládání s radioaktivními odpady.
(6)
Pro udržování a podporu trvalého zdokonalování jaderné bezpečnosti a dozoru nad ní přijala Rada směrnici 2009/71/Euratom (5). Rada rovněž přijala směrnici 2011/70/Euratom (6). Tyto směrnice a přísné normy v oblasti jaderné bezpečnosti a nakládání s radioaktivními odpady a vyhořelým palivem zavedené ve Společenství představují názorné příklady, které lze využít k motivaci třetích zemí k tomu, aby přijaly podobně přísné normy.
(7)
Podpora spolupráce s rozvíjejícími se ekonomikami v oblasti regulačních opatření a dalších oblastech a prosazování přístupů, pravidel, norem a postupů uplatňovaných v Unii představují cíle vnější politiky v rámci strategie Evropa 2020.
(8)
Členské státy Společenství jsou smluvními stranami Smlouvy o nešíření jaderných zbraní a dodatkového protokolu k ní.
(9)
V souladu s kapitolou 10 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii (dále jen „Smlouva o Euratomu“) Společenství v souvislosti s jadernou bezpečností již dlouhodobě usiluje o úzkou spolupráci s Mezinárodní agenturou pro atomovou energii (MAAE), jak v souvislosti s jadernými zárukami (podpora cílů kapitoly 7 hlavy II Smlouvy o Euratomu), tak v souvislosti s jadernou bezpečností.
(10)
O cíle podobné cílům tohoto nařízení usiluje celá řada mezinárodních organizací a programů, jako například MAAE, Agentura pro jadernou energii při Organizaci pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD/NEA), Evropská banka pro obnovu a rozvoj (EBRD) a Ekologické partnerství pro Severní dimenzi (NDEP).
(11)
Je zvláště zapotřebí, aby Společenství nadále vyvíjelo úsilí na podporu uplatňování účinného dozoru nad jadernými materiály ve třetích zemích, a to na základě svých vlastních činností v oblasti dozoru v rámci Unie.
(12)
Při uplatňování tohoto nařízení by Komise před vypracováním a přijetím strategického dokumentu a víceletých orientačních programů měla konzultovat Skupinu evropských dozorných orgánů pro jadernou bezpečnost (ENSREG). Akční programy by měly v příslušných případech vycházet z konzultací s vnitrostátními dozornými orgány členských států a z dialogu s partnerskými zeměmi.
(13)
Opatření podporující cíle tohoto nařízení by měla rovněž být podpořena využíváním další součinnosti s přímými i nepřímými činnostmi rámcových programů Euratomu v jaderném výzkumu a odborné přípravě.
(14)
Rozumí se, že odpovědnost za bezpečnost zařízení nese provozovatel a stát, do jehož působnosti zařízení spadá.
(15)
Zatímco finanční potřeby související s vnější pomocí Unie stále rostou, hospodářská a rozpočtová situace Unie dostupné zdroje pro tuto pomoc omezuje. Komise by proto měla usilovat o co nejefektivnější využívání dostupných zdrojů, zejména prostřednictvím používání finančních nástrojů s pákovým efektem. Tento pákový efekt se zvyšuje s možností jednorázově a opakovaně využívat finanční prostředky investované a vytvořené těmito finančními nástroji.
(16)
K zajištění jednotných podmínek pro provádění tohoto nařízení by měly být prováděcí pravomoci svěřeny Komisi.
(17)
Prováděcí pravomoci, které se vztahují k programování a financování činností podporovaných podle tohoto nařízení, by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (7), které se má použít pro účely tohoto nařízení, ačkoli se v něm neodkazuje na článek 106a Smlouvy o Euratomu. Vzhledem k povaze těchto prováděcích aktů, zejména k jejich povaze politické orientace či finančním dopadům, se pro jejich přijímání má v zásadě použít přezkumný postup uvedený ve zmíněném nařízení, s výjimkou technických prováděcích opatření malého finančního rozsahu. V řádně odůvodněných případech souvisejících s jadernou nebo radiologickou havárií, včetně havarijního ozáření, by Komise tam, kde je to z mimořádně naléhavých důvodů nebo vzhledem k nezbytnosti rychlé reakce Společenství v zájmu zmírnění následků nutné, měla přijmout okamžitě použitelné prováděcí akty.
(18)
Na provádění tohoto nařízení by se měly v příslušných případech vztahovat pravidla a postupy stanovené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2014 (8).
(19)
Unie a Společenství mají i nadále jeden institucionální rámec. Je proto nezbytně nutné zajistit soudržnost v oblasti jejich vnějších vztahů. V souladu s rozhodnutím Rady 2010/427/EU (9) se ve vhodných případech má na programování tohoto nástroje podílet Evropská služba pro vnější činnost.
(20)
Unie by měla v zájmu optimalizace dopadu své vnější činnosti usilovat o co nejúčinnější využití dostupných zdrojů. Tohoto cíle by mělo být dosaženo zajištěním soudržnosti a doplňkovosti nástrojů Unie pro vnější činnost, jakož i vytvářením součinnosti mezi tímto nástrojem, dalšími nástroji vnější činnosti a dalšími politikami Unie. To by mělo dále vést k vzájemnému posílení programů navržených podle těchto nástrojů.
(21)
Toto nařízení nahrazuje nařízení (Euratom) č. 300/2007, které pozbývá platnosti dnem 31. prosince 2013,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Obecný cíl
Unie financuje opatření podporující prosazování vysoké úrovně jaderné bezpečnosti, radiační ochrany a provádění účinného a efektivního dozoru nad jadernými materiály ve třetích zemích v souladu s ustanoveními tohoto nařízení a přílohy k němu.
Článek 2
Specifické cíle
Spolupráce podle tohoto nařízení sleduje tyto specifické cíle:
1)
podporu účinné kultury jaderné bezpečnosti a uplatňování nejpřísnějších norem jaderné bezpečnosti a radiační ochrany a trvalé zdokonalování jaderné bezpečnosti;
2)
odpovědné a bezpečné nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem, totiž přepravu, třídění, úpravu, zpracování, skladování a ukládání, vyřazování jaderných zařízení z provozu a sanaci bývalých jaderných areálů a jaderných zařízení;
3)
zavedení rámců a metod pro provádění účinného a efektivního dozoru nad jadernými materiály ve třetích zemích.
Článek 3
Specifická opatření
1. Cílů uvedených v čl. 2 bodě 1 je dosahováno zejména těmito opatřeními:
a)
podporou dozorných orgánů a organizací technické podpory;
b)
posílením dozorného rámce, zejména pokud jde o prověrky a posuzování, udělování povolení a dozor týkající se jaderných elektráren a jiných jaderných zařízení;
c)
prosazováním účinných dozorných rámců, postupů a systémů s cílem zajistit odpovídající ochranu před ionizujícím zářením z radioaktivních materiálů, zvláště z vysoce aktivních radioaktivních zdrojů, a jejich bezpečné ukládání;
d)
zavedením účinných mechanismů pro předcházení haváriím s radiologickými následky, včetně havarijního ozáření. a zmírňování jejich následků například monitorování životního prostředí v případě úniků radioaktivity, plánování a provádění zmírňovacích a sanačních opatření a spolupráce s vnitrostátními a mezinárodními organizacemi v případě havarijního ozáření, a pro přípravu nouzových plánů, připravenost a reakci na mimořádné události, opatření v oblasti civilní ochrany a obnovy;
e)
podporou zaměřenou na zajištění bezpečnosti jaderných zařízení a areálů, pokud jde o praktická ochranná opatření ke snížení stávajících radiačních rizik ohrožujících zdraví pracovníků i obyvatelstva.
2. Cílů uvedených v čl. 2 bodě 2 je dosahováno zejména těmito opatřeními:
a)
podporou dozorných orgánů a organizací technické podpory a posílením dozorného rámce, zejména v souvislosti s odpovědným a bezpečným nakládáním s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem;
b)
vypracováváním a prováděním zvláštních strategií a rámců pro odpovědné a bezpečné nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem;
c)
vypracováváním a prováděním strategií a rámců pro vyřazování stávajících zařízení z provozu, pro sanaci bývalých jaderných areálů a bývalých oblastí těžby uranu a vyzdvižení potopených radioaktivních objektů a materiálů z moře a nakládání s nimi.
3. Cíl stanovený v čl. 2 bodě 3 je omezen na technické aspekty zajišťující, aby rudy, výchozí materiály a zvláštní štěpné materiály nebyly využívány k jiným účelům, než které uživatelé uvedli. Je ho dosahováno zejména těmito opatřeními:
a)
vytvořením potřebného dozorného rámce, metod, technologií a přístupů pro provádění jaderných záruk, včetně řádné evidence a kontroly štěpných materiálů na úrovni státu a provozovatelů;
b)
podporou infrastruktury a odborné přípravy personálu.
4. Opatření uvedená v odstavcích 1 a 2 mohou zahrnovat činnosti na podporu mezinárodní spolupráce, včetně provádění a monitorování mezinárodních smluv. Podstatnou součástí těchto opatření je rovněž předávání znalostí, jako jevýměna informací, budování kapacit a odborná příprava v oblasti jaderné bezpečnosti a výzkumu, s cílem posílit udržitelnost dosažených výsledků. Tato opatření se provádějí prostřednictvím spolupráce s příslušnými orgány členských států Unie nebo s orgány třetích zemí, orgány jaderného dozoru a jejich organizacemi technické podpory nebo s příslušnými mezinárodními organizacemi, zejména MAAE. Ve zvláštních a řádně odůvodněných případech se opatření týkající se odst. 1 písm. b) a c) provádějí prostřednictvím spolupráce s provozovateli nebo příslušnými organizacemi z členských států a s provozovateli jaderných zařízení ze třetích zemí ve smyslu čl. 3 bodu 1 směrnice 2009/71/Euratom a jaderných areálů.
Článek 4
Soulad, soudržnost a doplňkovost
1. Pokrok při dosahování specifických cílů stanovených v článku 2 se posuzuje na základě těchto výkonnostních ukazatelů:
a)
počet a důležitost otázek identifikovaných během uskutečňované spolupráce;
b)
stav rozvoje strategií pro nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem a vyřazování zařízení z provozu, příslušného právního a dozorného rámce a provádění projektů;
c)
počet a závažnost otázek identifikovaných v příslušných zprávách o jaderných zárukách.
Před prováděním projektů a s přihlédnutím ke specifickým rysům každé činnosti jsou stanoveny konkrétní ukazatele pro sledování, hodnocení a přezkum výkonnosti podle čl. 7 odst. 2.
2. Komise zajistí, aby přijatá opatření byla v souladu s celkovým strategickým politickým rámcem Unie pro dotčenou partnerskou zemi, a zejména s cíli jejích politik a programů v oblasti rozvoje a hospodářské spolupráce.
3. Finanční, hospodářská a technická spolupráce poskytovaná podle tohoto nařízení doplňuje spolupráci, kterou Unie poskytuje podle jiných nástrojů.
HLAVA II
PROGRAMOVÁNÍ A ORIENTAČNÍ PŘÍDĚLY FINANČNÍCH PROSTŘEDKŮ
Článek 5
Strategický dokument
1. Spolupráce Společenství podle tohoto nařízení se provádí na základě obecného víceletého strategického dokumentu pro nástroj pro spolupráci v oblasti jaderné bezpečnosti.
2. Strategický dokument tvoří obecný základ pro spolupráci a vypracovává se na období až sedmi let. Vymezuje strategii Společenství pro spolupráci podle tohoto nařízení s ohledem na potřeby dotčených zemí, priority Společenství, mezinárodní situaci a činnosti příslušných třetích zemí. Ve strategickém dokumentu je rovněž popsána přidaná hodnota spolupráce a způsob, jak zabránit zdvojování činností s jinými programy a iniciativami, zejména s těmi, které uskutečňují mezinárodní organizace sledující stejné cíle a významní dárci.
3. Cílem strategického dokumentu je poskytnout soudržný rámec pro spolupráci mezi Společenstvím a dotyčnými třetími zeměmi či regiony, který je v souladu s celkovým účelem a oblastí působnosti, cíli, zásadami a politikou Společenství.
4. Při přípravě strategického dokumentu se uplatňují zásady účinnosti pomoci: odpovědnost jednotlivých států, partnerství, koordinace, harmonizace, přizpůsobení systémům přijímající země nebo regionu, vzájemná odpovědnost a zaměření na výsledky.
5. Strategický dokument schvaluje Komise přezkumným postupem podle čl. 11 odst. 2. Stejným postupem Komise v polovině období, a kdykoli je to nezbytné, strategický dokument přezkoumá a v případě potřeby aktualizuje.
Článek 6
Víceleté orientační programy
1. Víceleté orientační programy se vypracovávají na základě strategického dokumentu uvedeného v článku 5. Víceleté orientační programy pokrývají období dvou až čtyř let.
2. Víceleté orientační programy stanoví zvolené prioritní oblasti pro financování, specifické cíle, očekávané výsledky, výkonnostní ukazatele a orientační finanční příděly, a to jak celkové, tak i pro jednotlivé prioritní oblasti, a včetně přiměřené rezervy nepřidělených prostředků. Ta může být stanovena formou rozpětí nebo případně minimální výše. Víceleté orientační programy stanoví pokyny pro zabránění zdvojování činností.
3. Víceleté orientační programy jsou založeny na žádosti partnerských zemí či regionů a na dialogu s těmito zeměmi či regiony, do něhož jsou zapojeny zúčastněné strany, aby bylo zajištěno, že dotyčná země či region převezmou za proces dostatečnou vlastní odpovědnost, a aby se podnítila podpora vnitrostátních rozvojových strategií. V zájmu dosažení doplňkovosti a zamezení zdvojování činností zohledňují víceleté orientační programy stávající a plánovanou mezinárodní spolupráci v oblastech uvedených v článku 2, zejména s mezinárodními organizacemi sledujícími podobné cíle a s významnými dárci. Ve víceletých orientačních programech je rovněž popsána přidaná hodnota spolupráce.
4. Víceleté orientační programy přijímá Komise přezkumným postupem podle čl. 11 odst. 2. Stejným postupem Komise orientační programy přezkoumá a v případě potřeby aktualizuje s přihlédnutím k případnému přezkumu strategického dokumentu podle článku 5.
HLAVA III
PROVÁDĚNÍ
Článek 7
Roční akční programy
1. Roční akční programy (dále jen „akční programy“) se vypracovávají na základě strategického dokumentu podle článku 5 a víceletých orientačních programů podle článku 6. Akční programy se stanoví pro každou třetí zemi nebo region a určí podrobnosti týkající se provádění spolupráce poskytované podle tohoto nařízení.
Výjimečně, zejména pokud akční program nebyl dosud přijat, může Komise na základě orientačních programových dokumentů přijmout individuální opatření za stejných pravidel a stejnými postupy, které se používají v případě akčních programů.
V případě neočekávaných a řádně odůvodněných potřeb, okolností nebo závazků může Komise přijmout zvláštní opatření, která nejsou stanovena v orientačních programových dokumentech.
2. Akční programy blíže určují sledované cíle, oblasti zásahu, předpokládaná opatření a projekty, očekávané výsledky, řídicí postupy a celkovou plánovanou částku financování. Obsahují souhrnný popis operací, které mají být financovány, údaje o finančních částkách přidělených pro jednotlivé operace a orientační harmonogram provádění a konkrétní ukazatele pro sledování, hodnocení a případně přezkum výkonnosti. Případně obsahují také výsledky plynoucí ze zkušeností získaných během předchozí spolupráce.
3. Akční programy, individuální opatření a zvláštní opatření přijímá Komise přezkumným postupem podle čl. 11 odst. 2. Stejným postupem může Komise tyto akční programy a opatření přezkoumat a prodloužit jejich platnost.
4. Odchylně od odstavce 3 se přezkumný postup podle čl. 11 odst. 2 nevyžaduje:
i)
u individuálních opatření, u nichž finanční pomoc Unie nepřesahuje částku 5 milionů EUR,
ii)
u zvláštních opatření, u nichž finanční pomoc Unie nepřesahuje částku 5 milionů EUR,
iii)
u technických změn akčních programů, individuálních opatření a zvláštních opatření.
Pro účely tohoto odstavce se technickými změnami rozumějí takové úpravy, jako jsou:
-
prodloužení prováděcího období,
-
přerozdělení prostředků mezi činnostmi v rámci ročních akčních programů, individuálních a zvláštních opatření a projektů v objemu nejvýše 20 % původního rozpočtu, přičemž částka nesmí přesáhnout 5 milionů EUR, nebo
-
zvýšení nebo snížení rozpočtu ročních akčních programů, individuálních nebo zvláštních opatření nejvýše o 20 % původního rozpočtu, přičemž částka nesmí přesáhnout 5 milionů EUR,
za předpokladu, že tyto změny nemají podstatný vliv na cíle původních opatření a akčních programů.
Opatření přijatá podle tohoto odstavce se do jednoho měsíce od přijetí oznámí Evropskému parlamentu, Radě a výboru uvedenému v čl. 11 odst. 1.
5. V řádně odůvodněných případech, kdy je to nutné z mimořádně naléhavých důvodů vzhledem k nezbytnosti rychlé reakce Společenství v zájmu zmírnění následků jaderné nebo radiologické havárie, Komise postupem podle čl. 11 odst. 3 přijme nebo pozmění akční programy nebo opatření prostřednictvím okamžitě použitelných prováděcích aktů.
6. Komise může rozhodnout o přistoupení k jakékoli iniciativě, kterou zahájí mezinárodní organizace a významní dárci sledující podobné cíle, pokud je tato iniciativa v souladu s obecným cílem stanoveným v článku 1. Odpovídající rozhodnutí o financování se přijme postupem podle odstavců 2 a 3 tohoto článku.
Článek 8
Soudržnost a doplňkovost
Při veškerém plánování nebo přezkumech programů probíhajících po zveřejnění zprávy v polovině období podle článku 17 nařízení (EU) č. 236/2014 se zohlední její výsledky, zjištění a závěry.
Článek 9
Provádění
Není-li v tomto nařízení stanoveno jinak, provádí se toto nařízení v souladu s čl. 1 odst. 3 a 4 a články 3, 4, 5, 7, 8, 9, 12 a 17 nařízení (EU) č. 236/2014.
Článek 10
Zpráva
Komise posuzuje pokrok dosažený při provádění opatření přijatých podle tohoto nařízení a předkládá Evropskému parlamentu a Radě výroční zprávu o provádění spolupráce podle tohoto nařízení. Tato zpráva obsahuje informace o financovaných opatřeních týkající se předcházejícího roku a dále informace o výsledcích monitorování a hodnocení a o plnění rozpočtových závazků a plateb, rozčleněné podle zemí, regionů a druhů spolupráce.
HLAVA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 11
Výbor
1. Komisi je nápomocen Výbor pro spolupráci v oblasti jaderné bezpečnosti. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 8 nařízení (EU) č. 182/2011 ve spojení s článkem 5 uvedeného nařízení.
Článek 12
Evropská služba pro vnější činnost
Toto nařízení se uplatňuje v souladu s článkem 9 rozhodnutí 2010/427/EU.
Článek 13
Finanční referenční částka
1. Finanční referenční částka pro provádění tohoto nařízení v letech 2014 až 2020 se stanoví na 225 321 000 EUR.
2. Roční rozpočtové prostředky schvaluje Evropský parlament a Rada v mezích víceletého finančního rámce.
Článek 14
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014 do dne 31. prosince 2020.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvami.
V Bruselu dne 13. prosince 2013.
RÅDETS FÖRORDNING (Euratom) nr 237/2014
av den 13 december 2013
om inrättande av ett instrument för kärnsäkerhetssamarbete
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen, särskilt artikel 203,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
med beaktande av Europaparlamentets yttrande (1),
av följande skäl:
(1)
Instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete, som upprättades genom förordning (Euratom) nr 300/2007 (2), är ett av de instrument som direkt understödjer Europeiska unionens och Europeiska atomenergigemenskapens yttre politik.
(2)
Unionen är en viktig givare av ekonomiskt, finansiellt, tekniskt, humanitärt och makroekonomiskt stöd/bistånd till tredjeländer. Denna förordning utgör en del av ett ramverk som utformats för planering av samarbete och tillhandahållande av bistånd och är avsedd att understödja främjandet av en hög kärnsäkerhets- och strålskyddsnivå och tillämpningen av effektiva och verkningsfulla säkerhetskontroller av kärnmaterial i tredjeländer.
(3)
Tjernobylolyckan 1986 framhävde kärnsäkerhetens globala betydelse. Fukushima Daiichi-olyckan 2011 bekräftade behovet av fortsatta ansträngningar för att förbättra kärnsäkerheten och uppnå högsta standard. För att kunna skapa sådana förhållanden i säkerhetshänseende att det inte längre finns någon risk för befolkningens liv och hälsa, bör gemenskapen ha möjlighet att understödja kärnsäkerheten i tredjeländer.
(4)
Det är bara unionen som, genom att agera inom ramen för gemensamma strategier och policy tillsammans med medlemsstaterna, har den ”kritiska massa” som behövs för att möta globala utmaningar. Unionen är också bäst lämpad att samordna samarbetet med tredjeländer.
(5)
Genom kommissionens beslut 1999/819/Euratom (3) anslöt sig gemenskapen till 1994 års konvention om kärnsäkerhet. Genom kommissionens beslut 2005/510/Euratom (4) anslöt sig gemenskapen till konventionen om säkerheten vid hantering av använt kärnbränsle och om säkerheten vid hantering av radioaktivt avfall.
(6)
I syfte att upprätthålla och främja den kontinuerliga förbättringen av kärnsäkerheten och regleringen av denna, antog rådet direktiv 2009/71/Euratom (5) och direktiv 2011/70/Euratom (6). De båda direktiven och de höga standarder som tillämpas i gemenskapen i fråga om kärnsäkerhet och hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall, utgör exempel som kan användas i syfte att uppmuntra tredjeländer att anta liknande höga standarder.
(7)
Främjande av samarbete om regler och andra former av samarbete med tillväxtekonomier och främjande av Europeiska unionens upplägg, regler, standarder och förfaranden utgör utrikespolitiska mål för Europa 2020-strategin.
(8)
Gemenskapens medlemsstater är signatärstater i icke-spridningsfördraget och tilläggsprotokollet.
(9)
Gemenskapen bedriver redan med stöd av kapitel 10 i fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen (nedan kallat Euratomfördraget) ett nära samarbete med Internationella atomenergiorganet (IAEA), vad gäller såväl kärnämneskontroll (för att främja de mål som anges i avdelning II kapitel 7 i Euratomfördraget) som kärnsäkerhet.
(10)
Ett antal internationella organisationer och program eftersträvar liknande mål som denna förordning, till exempel IAEA, Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling/Kärnenergibyrån (OECD/NEA), Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling (EBRD) och partnerskapet för miljön inom den nordliga dimensionen (NDEP).
(11)
Det finns ett särskilt behov av att gemenskapen fortsätter sina ansträngningar att stödja tillämpningen av en verkningsfull säkerhetskontroll av kärnmaterial i tredjeländer, med utgångspunkt i sin egen kontrollverksamhet inom unionen.
(12)
Vid tillämpningen av denna förordning bör kommissionen samråda med europeiska högnivågruppen för kärnsäkerhet och avfallshantering innan den utarbetar och antar strategidokument och fleråriga vägledande program. Åtgärdsprogrammen bör bygga på samråd, i förekommande fall med de nationella tillsynsorganen i medlemsstaterna, och dialog med partnerländerna.
(13)
Åtgärder som främjar målen i denna förordning bör också understödjas genom utnyttjande av ytterligare synergier med de direkta och indirekta åtgärderna i Euratoms ramprogram för kärnforskning och utbildning.
(14)
Det förutsätts att ansvaret för en kärnteknisk anläggnings säkerhet vilar på den driftsansvarige och på den stat som har jurisdiktion över anläggningen.
(15)
Behovet av medel för att finansiera Europeiska unionens externa bistånd ökar, men den ekonomiska situationen och budgetläget i unionen begränsar de resurser som finns tillgängliga för sådant bistånd. Kommissionen bör därför sträva efter att utnyttja de tillgängliga resurserna så effektivt som möjligt, särskilt genom användning av finansieringsinstrument med hävstångseffekt. Hävstångseffekten ökas om det ges möjlighet till användning och återanvändning av de medel som investeras och genereras via dessa finansieringsinstrument.
(16)
För att trygga enhetliga förutsättningar för genomförandet av denna förordning bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter.
(17)
De genomförandebefogenheter som rör programplaneringen och finansieringen av de åtgärder som understöds inom ramen för den här förordningen bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (7), som bör gälla vid tillämpningen av denna förordning trots det faktum att artikel 106a i Euratomfördraget inte omnämns i denna. Med beaktande av de berörda genomförandeakternas karaktär, särskilt deras policyinriktning och deras ekonomiska konsekvenser, bör granskningsförfarandet i som avses i den förordningen princip tillämpas för att anta akterna, utom när det gäller finansiellt småskaliga tekniska genomförandeåtgärder. Kommissionen bör ha rätt att anta genomförandeakter med omedelbar verkan i vederbörligen motiverade fall, i samband med en nukleär eller radiologisk olycka (inklusive exponering vid olyckshändelse) där en snabb reaktion från gemenskapens sida erfordras för att mildra effekterna eller när tvingande skäl till skyndsamhet gör detta nödvändigt.
(18)
Bestämmelserna och förfarandena i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 236/2014 (8), bör vara tillämpliga vid genomförandet av denna förordning, om så är lämpligt.
(19)
För unionen och gemenskapen fortsätter den gemensamma institutionella ramen att gälla. Det är därför viktigt att se till att deras yttre åtgärder är samstämmiga. Europeiska utrikestjänsten bör i förekommande fall involveras i utformningen av detta instrument i enlighet med rådets beslut 2010/427/EU av den 26 juli 2010 (9).
(20)
Unionen bör sträva efter den mest effektiva användningen av tillgängliga resurser i syfte att optimera effekterna av sina yttre åtgärder. Detta bör uppnås genom samstämmighet och komplementaritet mellan instrumenten för yttre åtgärder samt genom skapande av synergieffekter mellan detta instrumentet, andra instrument för yttre åtgärder och annan unionspolitik. Detta bör leda till ytterligare ömsesidigt förstärkande av de program som utformas enligt dessa instrument.
(21)
Den här förordningen ersätter förordning (Euratom) nr 300/2007 som upphör att gälla den 31 december 2013.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
AVDELNING I
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER
Artikel 1
Allmänt mål
Unionen ska finansiera åtgärder för att understödja främjandet av en hög kärnsäkerhets- och strålskyddsnivå, och tillämpningen av en effektiv och verkningsfull säkerhetskontroll av kärnmaterial i tredjeländer, i enlighet med bestämmelserna i denna förordning och i bilagan till denna.
Artikel 2
Specifika mål
Samarbetet inom ramen för denna förordning ska eftersträva följande särskilda mål:
1)
Främjande av en verkningsfull kärnsäkerhetskultur och genomförande av den högsta standarden i fråga om kärnsäkerhet och strålskydd, liksom kontinuerlig förbättring av kärnsäkerheten.
2)
Ansvarsfull och säker hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall (nämligen transport, förbehandling, behandling, bearbetning, lagring och slutförvaring), avveckling av befintliga kärntekniska anläggningar och sanering av tidigare kärntekniska förläggningsplatser.
3)
Fastställande av ramar och metoder för tillämpningen av en effektiv och verkningsfull säkerhetskontroll av kärnmaterial i tredjeländer.
Artikel 3
Specifika åtgärder
1. Målet i artikel 2.1 ska eftersträvas särskilt genom
a)
stöd för tillsynsorgan och organisationer för tekniskt stöd,
b)
förstärkning av regelverket, särskilt rörande verksamhet som har med översyn, bedömning, tillståndsgivning och tillsyn av kärnkraftverk och andra kärnenergianläggningar att göra,
c)
främjande av verkningsfulla regelverk, förfaranden och system för att trygga ett adekvat skydd mot joniserande strålning från radioaktivt material, särskilt från radioaktiva strålkällor med hög aktivitet, och säker slutförvaring av sådant material,
d)
fastställande av verkningsfulla arrangemang för att förhindra olyckor med skadliga strålningsverkningar (inklusive oförutsedd exponering) och begränsa sådana verkningar om olyckor skulle inträffa (exempelvis övervakning av miljön i händelse av utsläpp av radioaktivt material, utformning och genomförande av begränsnings- och saneringsåtgärder och samarbete med nationella och internationella organisationer i händelse av oförutsedd exponering) och arrangemang för beredskapsplanering, olycksberedskap och utryckning, civilskydd och rehabiliteringsåtgärder,
e)
stöd för att garantera kärnsäkerheten vid de kärntekniska anläggningarna med avseende på praktiska skyddsåtgärder som syftar till att minska de befintliga strålningsriskerna för arbetstagarnas och allmänhetens hälsa.
2. Målet i artikel 2.2 ska eftersträvas särskilt genom
a)
stöd för tillsynsorgan och organisationer för tekniskt stöd samt förstärkning av regelverket, särskilt vad gäller ansvarsfull och säker hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall,
b)
utformning och genomförande av specifika strategier och ramar för ansvarsfull och säker hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall,
c)
utformning och genomförande av strategier och ramverk för avveckling av befintliga kärntekniska anläggningar, för sanering av tidigare kärntekniska förläggningsplatser och tidigare platser för uranbrytning samt för bärgning och hantering av i havet sänkta radioaktiva föremål och material.
3. Målet i artikel 2.3 ska begränsas till de tekniska aspekterna för att säkerställa att malmer, råmaterial och speciella klyvbara material inte används för andra ändamål än de som förbrukarna uppger, detta ska uppnås främst genom
a)
upprättande av nödvändiga regelverk, metoder, tekniker och tillvägagångssätt för genomförande av kärnämneskontroller, inklusive adekvat redovisning och övervakning av klyvbara material på statlig nivå och operatörsnivå, och
b)
stöd för infrastruktur och utbildning av personal.
4. Åtgärderna i punkterna 1 och 2 får omfatta åtgärder som främjar internationellt samarbete inklusive tillämpning och övervakning av internationella konventioner och fördrag. Åtgärderna ska omfatta ett stort inslag av kunskapsöverföring som informationsutbyte, kapacitetsuppbyggnad, utbildning på området kärnsäkerhet och forskning, i syfte att göra de resultat som uppnås mer hållbara. De ska genomföras genom samarbete med de behöriga myndigheterna i medlemstaterna i unionen och/eller med myndigheter i tredjeländer, tillsynsorganen och deras organisationer för tekniskt stöd och/eller berörda internationella organisationer, särskilt IAEA I särskilda berättigade fall ska åtgärderna som rör punkterna 1 b och 1 c ovan genomföras i samarbete med operatörer och/eller behöriga organisationer från medlemsstaterna och driftsansvariga för kärntekniska anläggningar i tredjeländer enligt definitionen i artikel 3.1 i direktiv 2009/71/Euratom, och kärntekniska förläggningsplatser.
Artikel 4
Förenlighet, samstämmighet och komplementaritet
1. De framsteg i riktning mot att uppnå de specifika målen som anges i artikel 2 ska bedömas med hjälp av följande prestationsindikatorer för respektive mål:
a)
Antalet problem som fastställs i samband med samarbetets tillämpning och hur betydelsefulla dessa problem är.
b)
Läget i utformningen av strategier för hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall och för avvecklingar, i utformningen av lagar och andra författningar för detta och i genomförandet av projekt.
c)
Antalet problem som fastställs i de relevanta rapporterna om kärnämneskontroll och hur betydelsefulla dessa problem är.
Innan projekten genomförs och med hänsyn till varje åtgärds särdrag ska särskilda indikatorer för övervakning, utvärdering och resultatöversyn definieras i enlighet med artikel 7.2.
2. Kommissionen ska se till att de åtgärder som antas är förenliga med unionens övergripande strategiska policyram för det berörda partnerlandet, i synnerhet med målen för det partnerlandets policy och program för utvecklingssamarbete och ekonomiskt samarbete.
3. Det finansiella, ekonomiska och tekniska samarbetet inom ramen för denna förordning ska utgöra ett komplement till unionens samarbete med tredjeländer inom ramen för andra instrument.
AVDELNING II
PROGRAMPLANERING OCH VÄGLEDANDE TILLDELNING AV MEDEL
Artikel 5
Strategidokument
1. Gemenskapens samarbete inom ramen för denna förordning ska genomföras på grundval av ett flerårigt strategidokument för detta instrument för kärnsäkerhetssamarbete.
2. Strategidokument ska utgöra den allmänna grunden för samarbetet och ska gälla under en period på upp till sju år. Gemenskapens strategi för samarbetet inom ramen för denna förordning ska anges i strategidokumentet, med beaktande av de berörda ländernas behov, gemenskapens prioriteter, det internationella läget och de respektive tredjeländernas verksamhet. Strategidokumentet ska också ange samarbetets mervärde samt hur man undviker dubblering med andra program och initiativ, särskilt sådana som drivs av internationella organisationer med samma mål och större givare.
3. Strategidokumentet ska syfta till att tillhandahålla en enhetlig ram för samarbetet mellan gemenskapen och de berörda tredjeländerna eller regionerna som är förenlig med det allmänna syftet och tillämpningsområdet, med målen och principerna och med gemenskapens policy.
4. Principerna om biståndseffektivitet - nationellt ägarskap, partnerskap, samordning, harmonisering, anpassning till det stödmottagande landets system eller regionala system, ömsesidigt ansvarsutkrävande och resultatorientering ska tillämpas vid utarbetandet av strategidokumentet.
5. Kommissionen ska godkänna strategidokumentet i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 11.2. Kommissionen ska efter halva tiden, eller vid behov, se över och uppdatera strategidokumentet, i enlighet med det förfarande som avses ovan.
Artikel 6
Fleråriga vägledande program
1. På grundval av det strategidokument som avses i artikel 5 ska det upprättas fleråriga vägledande program. De fleråriga vägledande programmen ska gälla under en period på 2-4 år.
2. I de fleråriga vägledande programmen ska de prioritetsområden som valts ut för finansiering, de specifika målen, de förväntade resultaten, prestationsindikatorerna samt de vägledande finansiella anslagen - totalt och per prioritetsområde - och en skälig reserv med icke tilldelade medel anges. De finansiella anslagen får, där så är lämpligt, anges i form av ett intervall eller ett minimibelopp. De fleråriga vägledande programmen ska innehålla riktlinjer för hur dubblering kan undvikas.
3. De fleråriga vägledande programmen ska grunda sig på en förfrågan från och en dialog med de berörda partnerländerna eller regionerna i vilken de berörda aktörerna deltar, i syfte att säkerställa att landet eller regionen i tillräckligt hög grad övertar ägarskapet i processen, och för att främja stödet för de nationella utvecklingsstrategierna. I syfte att uppnå komplementaritet och undvika dubbleringar ska de fleråriga vägledande programmen ta hänsyn till befintligt och planerat internationellt samarbete, särskilt med internationella organisationer som eftersträvar liknande mål och viktiga givare inom de områden som anges i artikel 2. De fleråriga vägledande programmen ska även ange samarbetets mervärde.
4. Kommissionen ska anta de fleråriga vägledande programmen i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 11.2. Kommissionen ska i enlighet med det förfarande som avses ovan se över och vid behov uppdatera dessa vägledande program, med beaktande av eventuella översyner av strategidokumentet enligt artikel 5.
AVDELNING III
GENOMFÖRANDE
Artikel 7
Årliga handlingsprogram
1. De årliga handlingsprogrammen (nedan kallade handlingsprogrammen) ska upprättas utifrån det strategidokument och de fleråriga vägledande program som avses i artikel 5 respektive artikel 6. Handlingsprogrammen ska upprättas för varje tredjeland eller region och ska innehålla detaljuppgifter om genomförandet av samarbete i enlighet med denna förordning.
I undantagsfall, särskilt om det ännu inte har antagits något handlingsprogram, får kommissionen på grundval av de vägledande programplaneringsdokumenten anta enskilda åtgärder enligt samma bestämmelser och förfaranden som för handlingsprogrammen.
Vid oförutsedda och vederbörligen motiverade behov, omständigheter eller förpliktelser får kommissionen anta särskilda åtgärder som inte föreskrivs i de vägledande programplaneringsdokumenten.
2. I handlingsprogrammen ska mål, åtgärdsområden, planerade åtgärder och projekt, förväntade resultat, förvaltningsformer samt beräknat totalt finansieringsbelopp anges. De ska innehålla en sammanfattande beskrivning av de insatser som ska finansieras, vägledande uppgifter om de belopp som tilldelats varje insats, en vägledande tidsplan för genomförandet och särskilda indikatorer för övervakning, utvärdering och översyn av resultaten när så är lämpligt. I tillämpliga fall ska de innehålla uppgifter om de lärdomar som dragits från tidigare samarbeten.
3. Kommissionen ska anta de fleråriga vägledande programmen, enskilda och särskilda åtgärder i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 11.2. Kommissionen får se över och förlänga handlingsprogrammen och åtgärderna enligt samma förfarande.
4. Genom undantag från punkt 3 ska det granskningsförfarande som avses i artikel 11.2 inte krävas för
i)
enskilda åtgärder för vilka det ekonomiska biståndet från unionen inte överstiger 5 miljoner EUR,
ii)
särskilda åtgärder för vilka det ekonomiska biståndet från unionen inte överstiger 5 miljoner EUR,
iii)
tekniska ändringar av handlingsprogram, enskilda och särskilda åtgärder.
I denna punkt avses med tekniska justeringar, justeringar såsom
-
förlängningar av genomförandeperioden,
-
omfördelningar av medel mellan åtgärder inom de årliga handlingsprogrammen, enskilda och särskilda åtgärder och projekt med högst 20 % av den ursprungliga budgeten, dock maximalt 5 miljoner EUR, eller
-
ökning eller minskning av budgeten för de årliga handlingsprogrammen, enskilda eller särskilda åtgärder med högst 20 % av den ursprungliga budgeten, dock maximalt 5 miljoner EUR,
under förutsättning att dessa ändringar inte avsevärt påverkar målen för de ursprungliga åtgärderna och handlingsprogrammen.
Europaparlamentet, rådet och den kommitté som avses i artikel 11.1 ska underrättas om de åtgärder som antagits i enlighet med denna punkt inom en månad från antagandet av dessa.
5. Vid vederbörligen motiverade och tvingande skäl till skyndsamhet med anledning av behovet av snabba insatser från gemenskapen, för att kunna begränsa följderna av en nukleär eller radiologisk olycka, ska kommissionen anta eller ändra handlingsprogrammen eller åtgärderna genom genomförandeakter med omedelbar verkan i enlighet med det förfarande som avses i artikel 11.3.
6. Kommissionen får besluta att lägga till initiativ som inletts av internationella organisationer och stora biståndsgivare som har liknande mål så länge som det initiativet är förenligt med det allmänna målet i artikel 1. Motsvarande finansieringsbeslut ska fattas i enlighet med förfarandet i punkterna 2 och 3 i den här artikeln.
Artikel 8
Samstämmighet och komplementaritet
Vid programplanering och programöversyn som genomförs efter offentliggörandet av den halvtidsrapport som avses i artikel 17 i förordning (EU) nr 236/2014 ska resultaten, rönen och slutsatserna i denna beaktas.
Artikel 9
Genomförande
Denna förordning ska genomföras i enlighet med artiklarna 1.3, 1.4, 3, 4, 5, 7, 8, 9, 12 och 17 i förordning nr 236/2014 såvida inte annat föreskrivs i den här förordningen.
Artikel 10
Rapport
Kommissionen ska granska framstegen med genomförandet av de åtgärder som vidtas med stöd av denna förordning och varje år till Europaparlamentet och rådet överlämna en rapport om genomförandet av samarbetet som avses i denna förordning. Rapporten ska innehålla uppgifter för det föregående året om finansierade åtgärder och resultatet av uppföljnings- och utvärderingsåtgärder samt uppgifter om budgetgenomförandet med avseende på åtaganden och betalningar fördelade på länder, regioner och samarbetsformer.
AVDELNING IV
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 11
Kommittéförfarande
1. Kommissionen ska biträdas av kommittén för kärnsäkerhetssamarbete. Denna kommitté ska vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011.
2. När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.
3. När det hänvisas till denna punkt ska artikel 8 i förordning (EU) nr 182/2011, jämförd med artikel 5 i den förordningen, tillämpas.
Artikel 12
Europeiska utrikestjänsten
Denna förordning ska tillämpas i enlighet med artikel 9 i beslut 2010/427/EU.
Artikel 13
Finansiellt referensbelopp
1. Det finansiella referensbeloppet för genomförandet av denna förordning under perioden 2014-2020 ska vara 225 321 000 EUR.
2. Europaparlamentet och rådet ska fastställa anslaget för varje enskilt budgetår i överensstämmelse med den fleråriga budgetramen.
Artikel 14
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska tillämpas från och med den 1 januari 2014 till och med den 31 december 2020.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i medlemsstaterna i enlighet med fördragen.
Utfärdad i Bryssel den 13 december 2013.