PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 17. března 2014,
kterým se mění rozhodnutí 2011/130/EU, kterým se stanoví minimální požadavky na přeshraniční zpracování dokumentů elektronicky podepsaných příslušnými orgány podle směrnice 2006/123/ES Evropského parlamentu a Rady o službách na vnitřním trhu
(oznámeno pod číslem C(2014) 1640)
(Text s významem pro EHP)
(2014/148/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (1), a zejména na čl. 8 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Poskytovatelé služeb, jejichž služby spadají do oblasti působnosti směrnice 2006/123/ES, musí být prostřednictvím jednotných kontaktních míst a elektronickými prostředky schopni splnit postupy a formality potřebné pro přístup ke svým činnostem a jejich výkonu. V mezích stanovených v čl. 5 odst. 3 směrnice 2006/123/ES se nadále mohou vyskytovat případy, kdy poskytovatelé služeb musí při plnění takových postupů a formalit předkládat originály dokumentů, ověřené kopie nebo ověřené překlady dokumentů. V takových případech může být nezbytné, aby poskytovatelé služeb předložili dokumenty elektronicky podepsané příslušnými orgány.
(2)
Přeshraniční využívání zaručených elektronických podpisů založených na kvalifikovaném osvědčení je usnadněno rozhodnutím Komise 2009/767/ES ze dne 16. října 2009, kterým se stanovují opatření pro usnadnění užití postupů s využitím elektronických prostředků prostřednictvím „jednotných kontaktních míst“ podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES o službách na vnitřním trhu (2), jež mimo jiné ukládá členským státům povinnost provést posouzení rizik před vyžádáním těchto elektronických podpisů od poskytovatelů služeb a stanoví pravidla pro přijímání zaručených elektronických podpisů založených na kvalifikovaném osvědčení členskými státy, ať již byly vytvořeny prostředky pro bezpečné vytváření podpisu, či ne. Rozhodnutí 2009/767/ES se však nezabývá formáty elektronických podpisů v dokumentech vydaných příslušnými orgány, které musí poskytovatelé služeb při plnění příslušných postupů a formalit předložit.
(3)
Vzhledem k tomu, že příslušné orgány v členských státech v současné době používají k elektronickému podepisování svých dokumentů různé formáty zaručených elektronických podpisů, mohou se přijímající členské státy, které musí tyto dokumenty zpracovat, v důsledku různých použitých formátů podpisu potýkat s technickými obtížemi. Aby mohli poskytovatelé služeb plnit postupy a formality elektronickou cestou i přes hranice, je nutné zajistit, aby členské státy při přijímání dokumentů elektronicky podepsaných příslušnými orgány z jiných členských států technicky podporovaly alespoň některé formáty zaručených elektronických podpisů. Definování určitého počtu zaručených elektronických podpisů, které mají být technicky podporovány přijímajícím členským státem, by umožnilo větší automatizaci a zlepšení přeshraniční interoperability elektronických postupů.
(4)
Původně se rozhodnutí vztahovalo pouze na základní úroveň standardizovaných formátů ETSI zaručených elektronických podpisů. Je vhodné je doplnit dlouhodobějšími úrovněmi standardizovaných formátů ETSI, jež v průběhu času usnadní uchovávání informací týkajících se platnosti elektronických podpisů.
(5)
ETSI zveřejnilo pro výchozí profily zaručených elektronických podpisů nové technické specifikace, jež mají omezit výběr v příslušných normách, a tím zvýšit přeshraniční interoperabilitu. Tyto profily se vztahují na všechny úrovně souladu, od základní až po dlouhodobou úroveň.
(6)
Členské státy, jejichž příslušné orgány používají jiné formáty elektronického podpisu, než jaké jsou běžně podporovány, mohly zavést ověřovací prostředky umožňující ověření těchto podpisů i za hranicemi. V takovém případě je nutné, aby informace o těchto nástrojích byly snadno přístupné (pokud potřebné informace nejsou obsaženy přímo v elektronických dokumentech, elektronických podpisech nebo nosičích elektronických dokumentů) tak, aby se přijímající členské státy mohly na tyto ověřovací nástroje spolehnout.
(7)
Toto rozhodnutí nemá vliv na stanovení toho, co představuje originál, ověřenou kopii nebo ověřený překlad, ze strany členských států. Jeho cíl se omezuje na usnadnění ověřování elektronických podpisů, pokud jsou použity v originálech, ověřených kopiích nebo ověřených překladech, které mají poskytovatelé služeb předložit prostřednictvím jednotných kontaktních míst.
(8)
S cílem umožnit členským státům zavedení nezbytných technických nástrojů je vhodné, aby se toho rozhodnutí použilo od 1. prosince 2014.
(9)
Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru pro směrnici o službách,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Změny rozhodnutí Komise 2011/130/EU (3)
Rozhodnutí 2011/130/EU se mění takto:
1)
Odstavec 1 článku 1 se nahrazuje tímto:
„1. Členské státy zavedou nezbytné technické prostředky, které jim umožní zpracování elektronicky podepsaných dokumentů, jež v rámci plnění postupů a formalit předkládají poskytovatelé služeb prostřednictvím jednotných kontaktních míst, jak je stanoveno v článku 8 směrnice 2006/123/ES, a které jsou podepsány příslušnými orgány jiných členských států zaručeným elektronickým podpisem XML, CMS nebo PDF v jakékoli úrovni souladu, nebo prostřednictvím příslušné datové schránky na základní úrovni, pokud splňují technické specifikace uvedené v příloze.“
2)
Příloha se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Použití
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. prosince 2014.
Článek 3
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 17. března 2014.
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEBESLUT
av den 17 mars 2014
om ändring av beslut 2011/130/EU om fastställande av minimikrav för behandling över gränserna av dokument som signerats elektroniskt av behöriga myndigheter i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/123/EG om tjänster på den inre marknaden
[delgivet med nr C(2014) 1640]
(Text av betydelse för EES)
(2014/148/EU)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europarlamentets och rådets direktiv 2006/123/EG av den 12 december 2006 om tjänster på den inre marknaden (1), särskilt artikel 8.3, och
av följande skäl:
(1)
Tjänsteleverantörer vars tjänster omfattas av direktiv 2006/123/EG måste via gemensamma kontaktpunkter och på elektronisk väg kunna fullgöra förfaranden och formaliteter som krävs för tillträde till och utövande av deras verksamheter. Inom de gränser som fastställs i artikel 5.3 i direktiv 2006/123/EG kan det fortfarande finnas tillfällen då tjänsteleverantörer måste skicka originalhandlingar, bestyrkta kopior eller auktoriserade översättningar för att fullgöra förfaranden och formaliteter. Tjänsteleverantörerna kan då behöva skicka dokument som signerats elektroniskt av behöriga myndigheter.
(2)
Gränsöverskridande användning av avancerade elektroniska signaturer som stöds av ett kvalificerat certifikat underlättas av kommissionens beslut 2009/767/EG av den 16 oktober 2009 om åtgärder som underlättar användningen av förfaranden på elektronisk väg genom gemensamma kontaktpunkter i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/123/EG om tjänster på den inre marknaden (2), som bland annat ålägger medlemsstaterna att utföra riskbedömningar innan dessa elektroniska signaturer krävs från tjänsteleverantörer och fastställer regler för medlemsstaternas godkännande av avancerade elektroniska signaturer baserade på kvalificerade certifikat, med eller utan en säker anordning för skapande av signaturer. Beslut 2009/767/EG behandlar dock inte de elektroniska signaturernas format i dokument utfärdade av behöriga myndigheter som måste lämnas in av tjänsteleverantörer för att fullgöra relevanta förfaranden och formaliteter.
(3)
Eftersom behöriga myndigheter i medlemsstaterna för närvarande använder avancerade elektroniska signaturer av olika format för att signera sina dokument elektroniskt kan de mottagande medlemsstaterna som måste behandla dokumenten ställas inför tekniska svårigheter till följd av den mångfald av signaturformat som används. För att möjliggöra för tjänsteleverantörer att fullgöra förfaranden och formaliteter över gränserna på elektronisk väg är det nödvändigt att se till att åtminstone ett visst antal format för avancerade elektroniska signaturer kan stödjas tekniskt av medlemsstaterna när de erhåller dokument som signerats elektroniskt av behöriga myndigheter i andra medlemsstater. Ett fastställande av ett antal format för avancerade elektroniska signaturer som måste stödjas tekniskt av den mottagande medlemsstaten skulle möjliggöra större automatisering och förbättra interoperabiliteten för elektroniska förfaranden över gränserna.
(4)
Till en början omfattades endast basnivån av Etsi-standardiserade format för avancerade elektroniska signaturer av beslutet. Det är lämpligt att även lägga till mer långfristiga Etsi-standardiserade format som underlättar bevarandet på längre sikt av giltighetsrelaterad information för elektroniska signaturer.
(5)
Etsi har offentliggjort nya tekniska specifikationer för basprofiler för avancerade elektroniska signaturer som syftar till att begränsa valen i de aktuella standarderna och därigenom öka interoperabiliteten över gränserna. Dessa profiler omfattar alla överensstämmelsenivåer, från basnivå till långfristig nivå.
(6)
Medlemsstater vars behöriga myndigheter använder elektroniska signaturer av andra format än de som stöds normalt kan ha implementerat valideringsmetoder som gör det möjligt att verifiera deras signaturer även över gränserna. Om så är fallet och för att de mottagande medlemsstaterna ska kunna förlita sig på valideringsverktygen måste informationen om dessa verktyg göras tillgänglig på ett lättåtkomligt sätt, såvida inte den nödvändiga informationen inkluderas direkt i de elektroniska dokumenten, i de elektroniska signaturerna eller i de medier som innehåller de elektroniska dokumenten.
(7)
Detta beslut påverkar inte medlemsstaternas fastställande av vad som utgör en originalhandling, en bestyrkt kopia eller en auktoriserad översättning. Syftet är endast att underlätta verifieringen av elektroniska signaturer om de används i originalhandlingar, bestyrkta kopior eller auktoriserade översättningar som tjänsteleverantörer måste lämna in via gemensamma kontaktpunkter.
(8)
För att göra det möjligt för medlemsstaterna att implementera de nödvändiga tekniska verktygen bör beslutet tillämpas från och med den 1 december 2014.
(9)
De åtgärder som föreskrivs i detta beslut är förenliga med tjänstedirektivkommitténs yttrande.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Ändringar av kommissionens beslut 2011/130/EU (3)
Beslut 2011/130/EU ska ändras på följande sätt:
1.
Artikel 1.1 ska ersättas med följande:
”1. Medlemsstaterna ska tillämpa nödvändiga tekniska medel som gör det möjligt för dem att behandla elektroniskt signerade dokument som tjänsteleverantörer lämnar in i samband med fullgörandet av förfaranden och formaliteter via gemensamma kontaktpunkter, så som aviserades i artikel 8 i direktiv 2006/123/EG, och som signeras av behöriga myndigheter i andra medlemsstater med en avancerad elektronisk XML-, CMS- eller PDF-signatur på alla överensstämmelsenivåer, eller med användande av en container på basnivå för tillhörande signatur, förutsatt att dessa uppfyller de tekniska specifikationerna i bilagan.”
2.
Bilagan ska ersättas med bilagan till detta beslut.
Artikel 2
Tillämpning
Detta beslut ska tillämpas från och med den 1 december 2014.
Artikel 3
Adressater
Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna.
Utfärdat i Bryssel den 17 mars 2014.