NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) 2015/479
ze dne 11. března 2015
o společných pravidlech vývozu
(kodifikované znění)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (ES) č. 1061/2009 (3) bylo podstatně změněno (4). Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno.
(2)
Společná obchodní politika by měla být založena na jednotných zásadách.
(3)
Měla by být stanovena společná pravidla pro vývoz z Unie.
(4)
Ve všech členských státech je vývoz téměř úplně liberalizován. Za těchto podmínek je tudíž možné přijmout za zásadu Unie, že vývoz do třetích zemí nepodléhá žádným množstevním omezením, s výhradou výjimek stanovených tímto nařízením a aniž jsou dotčena opatření, jež mohou členské státy přijmout v souladu se Smlouvou.
(5)
Pokud se členský stát v důsledku neobvyklého vývoje trhu domnívá, že by mohla být nezbytná ochranná opatření, by měla být informována Komise.
(6)
Je nezbytné, aby zkoumání vývozních podmínek, vývoje vývoznu, různých hledisek hospodářské a obchodní situace a nutnosti přijetí případných opatření, prováděné zejména na základě informací týkajících se možné potřeby ochranných opatření, probíhalo na úrovni Unie.
(7)
Z tohoto zkoumání může vyplynout, že by Unie měla uplatnit dohled nad určitým vývozem nebo zavést prozatímní ochranná opatření jako ochranu proti nepředvídaným praktikám.
(8)
Ochranná opatření vynucená zájmy Unie by měla být přijímána s náležitým ohledem na stávající mezinárodní závazky.
(9)
Je nezbytné umožnit členským státům, které jsou vázány mezinárodními závazky zavádějícími v případě skutečných nebo potenciálních obtíží s dodávkami systém alokace ropných produktů mezi smluvními stranami, aby plnily z toho plynoucí závazky vůči třetím zemím, aniž jsou dotčeny předpisy Unie přijaté za stejným účelem. Toto oprávnění by mělo platit do té doby, než Evropský parlament a Rada přijmou vhodná opatření v souladu se závazky přijatými Unií nebo všemi členskými státy.
(10)
Toto nařízení by se mělo vztahovat na všechny průmyslové i zemědělské produkty. Jeho používání by se mělo doplňovat s používáním právních předpisů o společné organizaci zemědělských trhů a zvláštních předpisů vydaných na základě článku 352 Smlouvy vztahujících se na na zboží vyrobené ze zemědělských produktů. Je však třeba zabránit tomu, aby se ustanovení tohoto nařízení a ustanovení uvedených právních předpisů, zejména jejich ochranné doložky, překrývala.
(11)
Uplatňování tohoto nařízení vyžaduje jednotné podmínky pro přijímání ochranných opatření. Tato opatření by měla přijímat Komise v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (5),
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
ZÁKLADNÍ ZÁSADA
Článek 1
Vývoz produktů z Unie do třetích zemí je volný, to znamená, že nepodléhá žádným množstevním omezením s výjimkou omezení uplatňovaných v souladu s tímto nařízením.
KAPITOLA II
POSTUP PRO KONZULTACE A POSKYTOVÁNÍ INFORMACÍ V UNII
Článek 2
Pokud se členský stát v důsledku neobvyklého vývoje trhu domnívá, že by mohla být nezbytná ochranná opatření ve smyslu kapitoly III, oznámí to Komisi, která uvědomí ostatní členské státy.
Článek 3
1. Komisi je nápomocen Výbor pro ochranná opatření, zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/478 (6). Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 8 nařízení (EU) č. 182/2011 ve spojení s článkem 5 uvedeného nařízení.
Článek 4
Za účelem posouzení hospodářské a obchodní situace ve vztahu k určitému produktu může Komise požadovat po členských státech, aby jí poskytly statistické údaje o vývoji trhu s tímto produktem a za tím účelem vykonávaly v souladu se svými právními předpisy a s postupem, jejž Komise určí, dohled nad jeho vývozem. Členské státy přijmou veškerá opatření, jež jsou nezbytná pro uskutečnění požadavků Komise, a předávají Komisi požadované údaje. Komise uvědomí ostatní členské státy.
KAPITOLA III
OCHRANNÁ OPATŘENÍ
Článek 5
1. Za účelem zabránění kritické situaci, jež by nastala v důsledku nedostatku základních produktů, nebo za účelem nápravy takové situace, a pokud zájmy Unie vyžadují okamžitý zásah, může Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu a s přihlédnutím k povaze produktů a dalším zvláštnostem dotyčných transakcí podmínit vývoz produktu předložením vývozního povolení, které se uděluje podle pravidel a v mezích, které stanoví Komise přezkumným postupem podle čl. 3 odst. 2 nebo, v naléhavých případech, podle čl. 3 odst. 3.
2. Přijatá opatření se oznamují Evropskému parlamentu, Radě a členským státům. Tato opatření jsou okamžitě použitelná.
3. Opatření mohou být omezena na vývoz do určitých zemí nebo na vývoz z určitých oblastí Unie. Nedotýkají se produktů, které jsou již na cestě k hranici Unie.
4. Je-li Komise požádána členským státem o zásah, rozhodne o této žádosti v souladu s odstavcem 1 do pěti pracovních dnů od jejího obdržení.
5. Pokud Komise uplatní odstavec 1 tohoto článku, rozhodne o přijetí vhodných opatření uvedených v článku 6 ve lhůtě dvanácti pracovních dnů ode dne vstupu opatření, které přijala, v platnost. Pokud do šesti týdnů ode dne vstupu opatření v platnost nejsou žádná opatření přijata, považuje se takové opatření za zrušené.
Článek 6
1. Pokud to vyžadují zájmy Unie, může Komise přezkumným postupem podle čl. 3 odst. 2 přijmout vhodná opatření,
a)
aby zabránila kritické situaci, jež by nastala v důsledku nedostatku základních produktů, nebo k nápravě takové situace;
b)
aby umožnila plnění mezinárodních závazků přijatých Unií nebo všemi jeho členskými státy, zejména v oblasti obchodu se základními produkty.
2. Opatření uvedená v odstavci 1 mohou být omezena na vývoz do určitých zemí nebo na vývoz z určitých oblastí Unie. Nedotýkají se produktů, které jsou již na cestě k hranici Unie.
3. Při zavádění množstevních omezení vývozu se přihlíží zejména:
a)
k objemu zboží vyváženého na základě smluv uzavřených za běžných podmínek před vstupem ochranného opatření ve smyslu této kapitoly v platnost a oznámených Komisi dotyčným členským státem podle jeho vnitrostátních předpisů a
b)
k tomu, aby nebylo ohroženo dosažení cíle sledovaného zavedením množstevních omezení.
Článek 7
1. V průběhu uplatňování opatření uvedených v článcích 5 a 6 může Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu:
a)
posoudit účinky opatření;
b)
ověřit, zda je uplatňování opatření stále nutné.
Pokud se Komise domnívá, že zachování opatření je nutné, uvědomí v tomto smyslu členské státy.
2. Pokud se Komise domnívá, že je nutné některé opatření uvedené v článcích 5 a 6 zrušit nebo změnit, učiní tak přezkumným postupem podle čl. 3 odst. 2.
KAPITOLA IV
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 8
U produktů uvedených v příloze I jsou členské státy do doby, než Evropský parlament a Rada přijmou vhodná opatření v souladu s mezinárodními závazky přijatými Unií nebo všemi členskými státy, oprávněny, aniž jsou dotčena pravidla přijatá Unií v této oblasti, vytvořit mechanismy pro případ krize zavedením alokační povinnosti vůči třetím zemím podle mezinárodních závazků přijatých před vstupem tohoto nařízení v platnost.
Členské státy uvědomí Komisi o opatřeních, která hodlají přijmout. Komise sdělí přijatá opatření Radě a ostatním členským státům.
Článek 9
Komise zahrne informace o uplatňování tohoto nařízení do své výroční zprávy o uplatňování a provádění opatření na ochranu obchodu, kterou má předkládat Evropskému parlamentu a Radě podle článku 22a nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 (7).
Článek 10
Aniž jsou dotčeny jiné předpisy Unie, nevylučuje toto nařízení přijetí nebo uplatňování množstevních omezení vývozu členským státem z důvodu veřejné mravnosti, veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti nebo ochrany zdraví a života lidí, zvířat a rostlin, národního kulturního pokladu, jenž má uměleckou, historickou nebo archeologickou hodnotu, nebo průmyslového a obchodního vlastnictví.
Článek 11
Tímto nařízením není dotčeno používání právních předpisů o společné organizaci zemědělských trhů ani zvláštních předpisů přijatých podle článku 352 Smlouvy vztahujících se na zboží vyrobené ze zemědělských produktu. Použije se k těmto předpisům doplňkově.
Článek 5 tohoto nařízení se však nepoužije na ty produkty upravené zmíněnými předpisy, pro které pravidla Unie o obchodu se třetími zeměmi stanoví možnost uplatnění množstevních omezení vývozu. Článek 4 se nepoužije na ty produkty upravené zmíněnými předpisy, u kterých pravidla Unie o obchodu se třetími zeměmi vyžadují vystavení licence nebo jiného vývozního dokladu.
Článek 12
Nařízení (ES) č. 1061/2009 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze III.
Článek 13
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 11. března 2015.
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) 2015/479
av den 11 mars 2015
om gemensamma exportregler
(kodifiering)
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 207.2,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och
av följande skäl:
(1)
Rådets förordning (EG) nr 1061/2009 (3) har ändrats på ett väsentligt sätt (4). För att skapa klarhet och överskådlighet bör den förordningen kodifieras.
(2)
Den gemensamma handelspolitiken bör bygga på enhetliga principer.
(3)
Gemensamma regler för export från unionen bör fastställas.
(4)
Exporten är nästan helt fri i samtliga medlemsstater. Det är därför möjligt att som en unionsprincip acceptera att export till tredjeland inte är föremål för någon kvantitativ restriktion med de undantag som föreskrivs i denna förordning och utan att det påverkar sådana åtgärder som medlemsstaterna kan vidta i enlighet med fördraget.
(5)
Kommissionen bör underrättas om en medlemsstat anser att skyddsåtgärder kan bli nödvändiga som en följd av exceptionella händelser på marknaden.
(6)
Det är av väsentlig betydelse att en undersökning av exportvillkor och exportutveckling, av olika aspekter på den ekonomiska och handelsmässiga situationen och av åtgärder som eventuellt ska vidtas äger rum på unionsnivå, särskilt på grundval av underrättelser kommissionen erhållit.
(7)
Undersökningen kan komma att visa att unionen bör övervaka viss export eller att tillfälliga skyddsåtgärder bör införas som en säkerhetsåtgärd mot oförutsedda metoder.
(8)
Varje nödvändig skyddsåtgärd med hänsyn till unionens intressen bör antas med vederbörligt beaktande av gällande internationella förpliktelser.
(9)
Det är nödvändigt att bemyndiga medlemsstater som är bundna av internationella åtaganden som i händelse av verkliga eller potentiella försörjningssvårigheter inrättar ett system för fördelning av oljeprodukter mellan de avtalsslutande parterna, att följa de resulterande skyldigheterna gentemot tredjeland, utan att det påverkar unionens bestämmelser som antas för samma ändamål. Detta bemyndigande bör gälla tills Europaparlamentet och rådet antar lämpliga åtgärder enligt åtaganden som gjorts av unionen eller alla medlemsstater.
(10)
Denna förordning bör tillämpas på samtliga varor, såväl industriprodukter som jordbruksprodukter. Den bör tillämpas som tillägg till rättsakterna om upprättandet av den gemensamma organisationen av marknaden för jordbruksprodukter och de särskilda rättsakterna som antagits enligt artikel 352 i fördraget för bearbetade jordbruksprodukter. Emellertid måste överlappning av bestämmelser i denna förordning och bestämmelser i dessa rättsakter, särskilt skyddsklausulerna, undvikas.
(11)
Genomförandet av den här förordningen kräver att enhetliga villkor fastställs för antagande av slutgiltiga skyddsåtgärder. Dessa åtgärder bör antas av kommissionen i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (5).
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
KAPITEL I
GRUNDPRINCIP
Artikel 1
Exporten av varor från Europeiska unionen till tredjeland ska vara fri, dvs. den ska inte vara föremål för någon kvantitativ restriktion med undantag för de restriktioner som tillämpas i enlighet med denna förordning.
KAPITEL II
UNIONENS INFORMATIONS- OCH SAMRÅDSFÖRFARANDE
Artikel 2
Om en medlemsstat anser att skyddsåtgärder i enlighet med kapitel III kan bli nödvändiga som en följd av exceptionella händelser på marknaden ska den underrätta kommissionen, som ska underrätta de övriga medlemsstaterna.
Artikel 3
1. Kommissionen ska biträdas av den kommitté för skyddsåtgärder som inrättats genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2015/478 (6). Denna kommitté ska vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011.
2. När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.
3. När det hänvisas till denna punkt ska artikel 8 i förordning (EU) nr 182/2011 jämförd med artikel 5 i den förordningen tillämpas.
Artikel 4
För att bedöma den ekonomiska och handelsmässiga situationen för en viss vara kan kommissionen begära att medlemsstaterna lämnar statistik över marknadsutvecklingen avseende denna vara, och för detta ändamål i överensstämmelse med sin nationella lagstiftning och enligt det förfarande som anges av kommissionen övervaka exporten av varan. Medlemsstaterna ska vidta alla nödvändiga åtgärder för att utföra kommissionens begäran och de ska till kommissionen lämna de begärda uppgifterna. Kommissionen ska underrätta de övriga medlemsstaterna.
KAPITEL III
SKYDDSÅTGÄRDER
Artikel 5
1. I avsikt att hindra att en kritisk situation uppstår på grund av en brist på väsentliga varor eller för att avhjälpa en sådan situation och när unionens intresse påkallar ett omedelbart ingripande får kommissionen, på begäran av en medlemsstat eller på eget initiativ och med beaktande av varornas beskaffenhet och andra särskilda kännetecken för berörda transaktioner, kräva att ett exporttillstånd uppvisas för att varorna ska få exporteras; beviljandet av ett sådant tillstånd ska ske enligt de bestämmelser och med de begränsningar som kommissionen fastställer i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 3.2 eller, i brådskande fall, i enlighet med artikel 3.3.
2. Europaparlamentet, rådet och medlemsstaterna ska underrättas om de åtgärder som vidtas. Sådana åtgärder ska få omedelbar verkan.
3. Åtgärderna kan begränsas till export till vissa länder eller till export från vissa regioner i unionen. De ska inte påverka varor som redan är på väg till unionsgränsen.
4. Då ett ingripande av kommissionen har begärts av en medlemsstat ska kommissionen fatta beslut enligt punkt 1 inom högst fem arbetsdagar från dagen då begäran mottagits.
5. Om kommissionen har handlat i enlighet med punkt 1, ska den inom tolv arbetsdagar från dagen då de beslutade åtgärderna har trätt i kraft fatta beslut om huruvida den ska vidta lämpliga åtgärder i enlighet med artikel 6. Om inga åtgärder har vidtagits senast sex veckor efter dagen då åtgärden har trätt i kraft, ska åtgärden i fråga anses vara upphävd.
Artikel 6
1. När unionens intressen kräver det, får kommissionen vidta lämpliga åtgärder i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 3.2
a)
för att hindra att en kritisk situation uppstår på grund av en brist på väsentliga varor, eller för att rätta till en sådan situation,
b)
för att möjliggöra fullföljandet av internationella åtaganden som unionen eller medlemsstaterna ingått, särskilt vad avser handel med råvaror.
2. Sådana åtgärder som avses i punkt 1 kan begränsas till export till vissa länder eller till export från vissa regioner i unionen. De ska inte påverka varor som redan är på väg till unionsgränsen.
3. När kvantitativa exportrestriktioner införs bör hänsyn särskilt tas till
a)
mängden varor som exporterats under avtal som slutits på normala villkor innan en skyddsåtgärd som avses i detta kapitel och som anmälts av den berörda medlemsstaten till kommissionen i enlighet med dess nationella lagar har trätt i kraft, och
b)
behovet av att undvika att äventyra uppnåendet av det mål som eftersträvats vid införandet av kvantitativa restriktioner.
Artikel 7
1. Under den tid som någon åtgärd som avses i artiklarna 5 och 6 är i kraft får kommissionen, antingen på begäran av en medlemsstat eller på eget initiativ,
a)
studera åtgärdens effekter,
b)
fastställa om åtgärden fortfarande behövs.
Om kommissionen anser att åtgärden fortfarande behövs, ska den informera medlemsstaterna om detta.
2. Om kommissionen anser att någon åtgärd enligt artikel 5 eller 6 bör upphävas eller ändras, ska den agera i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 3.2.
KAPITEL IV
ÖVERGÅNGS- OCH SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 8
När det gäller de varor som förtecknas i bilaga I ska medlemsstaterna, till dess att Europaparlamentet och rådet vidtar lämpliga åtgärder enligt internationella åtaganden som ingåtts av unionen eller alla dess medlemsstater, bemyndigas att genomföra de krisordningar för fördelningsplikter gentemot ett tredjeland som fastställs i internationella åtaganden som ingåtts innan denna förordning träder i kraft, utan att det påverkar de bestämmelser som antas av unionen på detta område.
Medlemsstaterna ska informera kommissionen om åtgärder som de avser att vidta. Kommissionen ska underrätta rådet och de övriga medlemsstaterna om de vidtagna åtgärderna.
Artikel 9
Kommissionen ska inkludera information om genomförandet av den här förordningen i den årsrapport om tillämpningen och genomförandet av handelspolitiska skyddsåtgärder som ska föreläggas Europaparlamentet och rådet enligt artikel 22a i rådets förordning (EG) nr 1225/2009 (7).
Artikel 10
Utan att det påverkar tillämpningen av andra unionsbestämmelser ska denna förordning inte hindra att medlemsstaterna antar eller tillämpar kvantitativa exportrestriktioner, som grundas på hänsyn till allmän moral, allmän ordning eller allmän säkerhet eller intresset att skydda människors och djurs hälsa och liv, att bevara växter, nationella skatter av konstnärligt, historiskt eller arkeologiskt värde eller industriell och kommersiell äganderätt.
Artikel 11
Denna förordning ska inte påverka tillämpningen av rättsakterna om upprättandet av den gemensamma organisationen av marknaden för jordbruksprodukter eller tillämpningen av de särskilda regler som har antagits enligt artikel 352 i fördraget för bearbetade jordbruksprodukter. Den ska utgöra ett komplement till dessa rättsakter.
För varor som omfattas av dessa rättsakter ska dock artikel 5 i denna förordning inte tillämpas på de varor för vilka unionens regler för handel med tredjeland innehåller bestämmelser om tillämpning av kvantitativa exportrestriktioner. Artikel 4 ska inte tillämpas på varor för vilka unionens regler för handel med tredjeland föreskriver att en exportlicens eller annat exportdokument uppvisas.
Artikel 12
Förordning (EG) nr 1061/2009 ska upphöra att gälla.
Hänvisningar till den upphävda förordningen ska anses som hänvisningar till den här förordningen och ska läsas i enlighet med jämförelsetabellen i bilaga III.
Artikel 13
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Strasbourg den 11 mars 2015.