NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 526/2014
ze dne 12. března 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013, pokud jde o regulační technické normy pro vymezení zástupného indikátoru rozpětí a omezeného počtu malých portfolií pro účely rizika úvěrové úpravy v ocenění
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012, a zejména na čl. 383 odst. 7 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Používání pokročilé metody ke stanovení kapitálových požadavků k riziku úvěrové úpravy v ocenění (dále jen „CVA“) může zahrnovat protistrany, pro které není známo žádné rozpětí swapu úvěrového selhání (dále jen „CDS“). V takovém případě by měly instituce používat rozpětí, které je v souladu s čl. 383 odst. 1 třetím pododstavcem nařízení (EU) č. 575/2013 přiměřené s ohledem na rating, odvětví a region protistrany (dále jen „zástupný indikátor rozpětí“).
(2)
Pravidla pro vymezení zástupného indikátoru rozpětí k riziku CVA by měla stanovit použití širokých kategorií ratingu, odvětví a regionu a měla by institucím poskytnout nezbytnou flexibilitu, aby mohly na základě svého odborného úsudku vymezit nejvhodnější zástupný indikátor rozpětí.
(3)
Když se podrobněji stanovuje, jak by měly instituce zohledňovat atributy ratingu, odvětví a regionu jediných emitentů při odhadování přiměřeného zástupného indikátoru rozpětí pro stanovení kapitálových požadavků, jak požaduje nařízení (EU) č. 575/2013, měla by být stanovena pravidla pro posouzení těchto atributů podle minimálních kategorií pro každý atribut, aby bylo zajištěno harmonizované uplatňování těchto podmínek.
(4)
Kromě toho by v případě jediných emitentů, pokud existuje vazba například mezi regionální vládou nebo místním orgánem a státem, mělo být možné povolit odhad přiměřeného zástupného indikátoru rozpětí na základě úvěrového rozpětí jediného emitenta, pokud to povede k vhodnějšímu odhadu.
(5)
Aby bylo možné dospět k přiměřenému výpočtu požadavků k riziku CVA, měl by být na základě údajů, které byly pozorovány na likvidním trhu, stanoven zástupný indikátor rozpětí a předpoklady ohledně údajů, například interpolace a extrapolace údajů týkajících se různých časových vrcholů, by měly být koncepčně správné.
(6)
S cílem zajistit sbližování postupů mezi institucemi a zabránit nejednotnosti - vzhledem k tomu, že implicitní pravděpodobnosti selhání (PD), rozpětí swapů úvěrového selhání (CDS) a ztrátovost ze selhání (LGD) představují jednu rovnici se dvěma neznámými proměnnými a že se v tržní praxi k odvození implicitních PD z tržních rozpětí používá fixní hodnota LGD -, měly by instituce pro LGDMKT používat hodnotu, která je v souladu s fixní LGD, kterou účastníci trhu běžně používají k určení implicitních PD z těchto likvidně obchodovaných úvěrových rozpětí, která byla použita ke stanovení zástupného indikátoru úvěrového rozpětí pro dotyčnou protistranu.
(7)
Pro účely svolení používat pokročilou metodu CVA pro omezený počet malých portfolií je vhodné považovat portfolio za skupinu transakcí se započtením ve smyslu čl. 272 bodu 4 nařízení (EU) č. 575/2013 a vzít v úvahu počet transakcí nezahrnutých do metody interního modelu, které podléhají požadavku k riziku CVA, a velikost skupin transakcí se započtením nezahrnutých do metody interního modelu, které podléhají požadavku k riziku CVA, a omezit je v procentech celkového počtu všech transakcí, které podléhají požadavku k riziku CVA, a procentech celkové velikosti všech transakcí se započtením, u nichž se provádí výpočet požadavků k riziku CVA, aby se zohlednily různé dimenze institucí.
(8)
S cílem zmírnit možné přerušení používání pokročilé metody CVA pro omezený počet malých portfolií by mělo používání uvedené metody skončit až tehdy, když jsou kvantitativní omezení překročena ve dvou po sobě následujících čtvrtletích.
(9)
Aby dále mohly příslušné orgány účinně plnit úkoly dohledu, mělo by jim být umožněno se dozvědět, kdy požadavek omezeného počtu malých portfolií již není splněn; proto by měly instituce v uvedených případech příslušné orgány o této skutečnosti informovat.
(10)
Toto nařízení vychází z návrhu regulačních technických norem předložených Komisi Evropským orgánem pro bankovnictví.
(11)
Evropský orgán pro bankovnictví uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (1),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vymezení přiměřeného zástupného indikátoru rozpětí
1. Zástupný indikátor rozpětí pro danou protistranu se považuje za přiměřený s ohledem na rating, odvětví a region protistrany podle čl. 383 odst. 1 čtvrtého pododstavce nařízení (EU) č. 575/2013, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
zástupný indikátor rozpětí byl vymezen s ohledem na všechny atributy ratingu, odvětví a regionu protistrany uvedené v písmenech b), c) a d);
b)
atribut ratingu byl vymezen s ohledem na použití předem stanoveného pořadí zdrojů interních a externích ratingů. Ratingy se přiřadí ke stupňům úvěrové kvality podle čl. 384 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013. Pokud je k dispozici více externích ratingů, přiřadí se ke stupňům úvěrové kvality v souladu s přístupem, který se použije v případě většího počtu úvěrových hodnocení, stanoveným v článku 138 uvedeného nařízení;
c)
atribut odvětví byl vymezen přinejmenším s ohledem na tyto kategorie:
i)
veřejný sektor,
ii)
finanční sektor,
iii)
ostatní;
d)
atribut regionu byl vymezen přinejmenším s ohledem na tyto kategorie:
i)
Evropa,
ii)
Severní Amerika,
iii)
Asie,
iv)
zbytek světa;
e)
zástupný indikátor rozpětí odráží reprezentativním způsobem disponibilní rozpětí swapů úvěrového selhání a rozpětí jiných likvidně obchodovaných nástrojů úvěrového rizika, která odpovídají relevantní kombinaci uplatnitelných kategorií a splňují kritéria kvality údajů uvedená v odstavci 3;
f)
přiměřenost zástupného indikátoru rozpětí se stanoví s ohledem na volatilitu, nikoli na úroveň rozpětí.
2. Při zohledňování atributů ratingu, odvětví a regionu protistrany podle odstavce 1 se u regionální vlády nebo místního orgánu považuje odhad zástupného indikátoru rozpětí na základě úvěrového rozpětí příslušného státního emitenta za přiměřený, pokud je splněna jedna z následujících podmínek:
a)
regionální vláda nebo místní orgán a stát mají stejný rating;
b)
pro regionální vládu nebo místní orgán není znám žádný rating.
3. Všechny vstupy používané pro vymezení zástupného indikátoru rozpětí musí vycházet ze spolehlivých údajů zaznamenaných na likvidním obousměrném trhu, jak je definován v čl. 338 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 575/2013. Musí být k dispozici dostatek údajů k vytvoření zástupných indikátorů rozpětí pro všechny relevantní doby splatnosti a pro předchozí období uvedená v čl. 383 odst. 5 uvedeného nařízení.
Článek 2
Určení LGDMKT
S cílem určit ztrátovost ze selhání protistrany (LGDMKT) pro účely výpočtu kapitálových požadavků k riziku CVA podle pokročilé metody pro protistranu, u níž je zapotřebí použít zástupný indikátor rozpětí, použijí instituce pro LGDMKT hodnotu, která je v souladu s fixními LGD, které účastníci trhu běžně používají k určení implicitních PD z tržních rozpětí, která byla použita ke stanovení zástupného indikátoru rozpětí pro dotyčnou protistranu podle článku 1.
Článek 3
Kvantitativní omezení počtu a velikosti kvalifikovaných portfolií
1. K naplnění kritéria omezeného počtu malých portfolií podle čl. 383 odst. 4 nařízení (EU) č. 575/2013 musí být splněny všechny následující podmínky:
a)
počet všech transakcí nezahrnutých do metody interního modelu, které podléhají požadavku k riziku CVA, nesmí být vyšší než 15 % celkového počtu transakcí, které podléhají požadavku k riziku CVA;
b)
velikost každé individuální skupiny transakcí se započtením nezahrnuté do metody interního modelu, která podléhá požadavku k riziku CVA, nesmí být vyšší než 1 % celkové velikosti všech skupin transakcí se započtením, které podléhají požadavku k riziku CVA;
c)
celková velikost všech skupin transakcí se započtením nezahrnutých do metody interního modelu, které podléhají požadavku k riziku CVA, nesmí být vyšší než 10 % celkové velikosti všech skupin transakcí se započtením, které podléhají požadavku k riziku CVA.
2. Pro účely odst. 1 písm. b) a c) se velikostí skupiny transakcí se započtením rozumí expozice skupiny transakcí se započtením v okamžiku selhání, která se vypočte pomocí metody oceňování podle tržní hodnoty podle článku 274 nařízení (EU) č. 575/2013 při zohlednění účinků započtení v souladu s článkem 298 uvedeného nařízení, ovšem bez zohlednění účinků kolaterálu.
3. Pro účely odstavce 1 vypočítá instituce za každé čtvrtletí aritmetický průměr přinejmenším měsíčních sledování následujících poměrů:
a)
počtu transakcí nezahrnutých do metody interního modelu k celkovému počtu transakcí;
b)
individuální velikosti největší skupiny transakcí se započtením nezahrnuté do metody interního modelu k celkové velikosti všech transakcí se započtením a
c)
celkové velikosti všech skupin transakcí se započtením nezahrnutých do metody interního modelu k celkové velikosti všech transakcí se započtením.
4. Pokud kritérium stanovené v odstavci 1 není naplněno u dvou po sobě následujících výpočtů podle odstavce 3, použije instituce pro účely výpočtu kapitálových požadavků k riziku CVA pro všechny skupiny transakcí se započtením nezahrnuté do metody interního modelu standardizovanou metodu uvedenou v článku 384 nařízení (EU) č. 575/2013 a tuto skutečnost oznámí příslušným orgánům.
5. Podmínky stanovené v odstavci 1 se uplatní na individuálním, subkonsolidovaném nebo konsolidovaném základě v závislosti na rozsahu svolení k použití metody interního modelu podle článku 283 nařízení (EU) č. 575/2013.
Článek 4
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 12. března 2014.
KOMMISSIONENS DELEGERADE FÖRORDNING (EU) nr 526/2014
av den 12 mars 2014
om komplettering av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 med tekniska standarder för tillsyn för att fastställa skattning av spreaden och ett begränsat antal mindre portföljer för kreditvärdighetsjusteringsrisk
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT FÖLJANDE FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av den 26 juni 2013 om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012, särskilt artikel 383.7 tredje stycket, och
av följande skäl:
(1)
Tillämpningen av den avancerade metoden för att fastställa kapitalbaskrav för kreditvärdighetsjusteringsrisk kan innebära att motparter tas med för vilka det inte finns någon kreditswappsspread (CDS-spread) tillgänglig. Om så är fallet bör instituten använda en spread som är lämplig med tanke på motpartens kreditbetyg, bransch och region (”skattning av spreaden”) i enlighet med artikel 383.1 tredje stycket i förordning (EU) nr 575/2013.
(2)
Bestämmelser om fastställandet av spreaden för kreditvärdighetsjusteringsrisk bör föreskriva användning av breda kategorier av kreditbetyg, bransch och region, och de bör ge instituten den flexibilitet som behövs för att fastställa den lämpligaste skattningen av spreaden på grundval av deras expertbedömning.
(3)
När det specificeras i detalj hur kännetecknen för kreditbetyg, bransch och region för enskilda emittenter ska beaktas av instituten när de fastställer en lämplig skattning av spreaden för att bestämma kapitalbaskraven, i enlighet med kraven i förordning (EU) nr 575/2013, bör det anges regler för hur dessa kännetecken ska beaktas med hänvisning till de minsta kategorierna för varje kännetecken, i syfte att säkerställa en harmoniserad tillämpning av dessa villkor.
(4)
När det gäller enskilda emittenter, där det finns en koppling, t.ex. mellan regionala eller lokala myndigheter och staten, bör det vara möjligt att medge beräkning av en lämplig skattning av spreaden på grundval av kreditspreaden för en enda emittent, om detta leder till en mer korrekt beräkning.
(5)
I syfte att få till stånd en korrekt beräkning av kravet för kreditvärdighetsjusteringsrisk bör en skattning av spreaden fastställas med hjälp av data som har observerats på en likvid marknad, och antaganden om uppgifter såsom interpolering och extrapolering av uppgifter om olika löptider bör vara begreppsmässigt sunda.
(6)
För att säkerställa konvergens i praxis mellan institutioner och att undvika inkonsekvenser, bör instituten, med tanke på att implicit sannolikhet för fallissemang (PD), kreditswappsspread (CDS-spread) och förlust vid fallissemang (LGD) utgör en ekvation med två okända variabler och eftersom marknadspraxis är att använda ett fast värde för LGD för att erhålla implicita PD-värden från marknadsspreadar, använda ett värde för LGDMKT som är förenligt med det fasta LGD som vanligen används av marknadsaktörerna för att fastställa implicita PD-värden på grundval av kreditspreadar som handlats på en likvid marknad och som använts för att fastställa skattningen av spreaden för den berörda motparten.
(7)
För få tillstånd att använda den avancerade metoden för kreditvärdighetsjusteringsrisk för ett begränsat antal mindre portföljer är det lämpligt att beakta en portfölj som en nettningsmängd enligt definitionen i artikel 272.4 i förordning (EU) nr 575/2013, antalet transaktioner som inte ingår i en metod med interna modeller och som omfattas av kravet för kreditvärdighetsjusteringsrisk, och storleken av de nettningsmängder som inte ingår i en metod med interna modeller och omfattas av kravet för kreditvärdighetsjusteringsrisk, och att begränsa dem som en procentandel av det totala antalet transaktioner som omfattas av kravet för kreditvärdighetsjusteringsrisk och en procentandel av den sammanlagda storleken på alla nettningsmängder som omfattas av beräkningen av kravet för kreditvärdighetsjusteringsrisk, för att ta hänsyn till institutens olika storlek.
(8)
För att mildra effekterna av eventuella oregelbundenheter i användningen av den avancerade metoden för kreditvärdighetsjusteringsrisk för ett begränsat antal mindre portföljer bör användningen av den avancerade metoden upphöra först när de kvantitativa begränsningarna har överträtts under två på varandra följande kvartal.
(9)
För att dessutom göra det möjligt för de behöriga myndigheterna att utföra dessa uppgifter på ett effektivt sätt bör de kunna veta när kravet på ett begränsat antal mindre portföljer inte längre uppfylls. Instituten bör därför underrätta behöriga myndigheter i dessa fall.
(10)
Denna förordning grundar sig på det utkast till tekniska tillsynsstandarder som Europeiska bankmyndigheten har lagt fram för kommissionen.
(11)
Europeiska bankmyndigheten har anordnat ett öppet offentligt samråd om det utkast till tillsynsstandarder som den här förordningen grundas på, analyserat de möjliga kostnaderna och fördelarna samt begärt ett yttrande från den bankintressentgrupp som inrättats i enlighet med artikel 37 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1093/2010 (1).
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Fastställande av en lämplig skattning av spreaden
1. Skattningen av spreaden för en viss motpart ska bedömas lämplig med hänsyn till motpartens kreditbetyg, bransch och region i enlighet med artikel 383.1 fjärde stycket i förordning (EU) nr 575/2013, om följande villkor är uppfyllda:
a)
Skattningen av spreaden har fastställts med beaktande av alla kännetecken för mottagarens kreditbetyg, bransch och region som anges i leden b, c och d.
b)
Kännetecknet för kreditbetyg har fastställts med beaktande av användning av en på förhand fastställd rangordning av källor till interna och externa kreditbetyg. Kreditbetyg ska kopplas till kreditkvalitetssteg i enlighet med artikel 384.2 i förordning (EU) nr 575/2013. Om flera externa kreditbetyg finns ska kopplingen av dessa till kreditkvalitetssteg följa den strategi för flera kreditvärderingar som anges i artikel 138 i den förordningen.
c)
Kännetecknet för bransch har fastställts med beaktande av minst följande kategorier:
i)
Den offentliga sektorn
ii)
Finanssektorn
iii)
Övriga.
d)
Kännetecknet för region har fastställts med beaktande av minst följande kategorier:
i)
Europa
ii)
Nordamerika
iii)
Asien
iv)
Övriga världen.
e)
Skattning av spreaden återspeglar på ett representativt sätt tillgängliga kreditswappsspreadar och spreadar för kreditriskinstrument som handlas på en likvid marknad, och motsvarar den relevanta kombinationen av tillämpliga kategorier och uppfyller de datakvalitetskriterier som anges i punkt 3.
f)
Lämpligheten hos skattningen av spreaden ska fastställas med hänsyn till volatiliteten snarare än till spreadens storlek.
2. När kännetecknen för motpartens kreditbetyg, bransch och region beaktas i enlighet med punkt 1, ska beräkningen av skattning av spreaden anses vara lämplig för en regional eller lokal myndighet på grundval av kreditspreaden för den relevanta statliga emittenten om ett av följande villkor är uppfyllt:
a)
Den regionala eller lokala myndigheten och staten har samma kreditbetyg.
b)
Det finns inget kreditbetyg för den regionala eller lokala myndigheten.
3. Alla indata som används vid fastställandet av en skattning av spreaden ska grundas på tillförlitliga data som observerats på en likvid tvåvägsmarknad enligt artikel 338.1 andra stycket i förordning (EU) nr 575/2013. Tillräckliga data ska finnas tillgängliga för fastställandet av skattningar av spreaden för alla relevanta löptider och för de historiska perioder som avses i artikel 383.5 i den förordningen.
Artikel 2
Fastställande av LGDMKT
För att fastställa motpartens förlust vid fallissemang (LGDMKT) vid beräkningen av kapitalbaskrav för kreditvärdighetsjusteringsrisk enligt den avancerade metoden för en motpart som kräver användning av en skattning av spreaden, ska instituten fastställa ett värde för LGDMKT som överensstämmer med de fasta LGD-värden som vanligen används av marknadsaktörerna för att fastställa implicita PD-värden från de marknadsspreadar som har använts för att fastställa skattningen av spreaden för den berörda motparten i enlighet med artikel 1.
Artikel 3
Kvantitativa begränsningar rörande antal och storlek på de kvalificerade portföljerna
1. För att kravet på ett begränsat antal mindre portföljer som anges i artikel 383.4 i förordning (EU) nr 575/2013 ska uppfyllas, ska samtliga följande villkor vara uppfyllda:
a)
Antalet transaktioner som inte ingår i en metod med interna modeller som omfattas av kravet för kreditvärdighetsjusteringsrisk får inte överstiga 15 % av det totala antalet transaktioner som omfattas av kravet för kreditvärdighetsjusteringsrisk.
b)
Storleken på varje enskild nettningsmängd som inte ingår i en metod med interna modeller som omfattas av kravet för kreditvärdighetsjusteringsrisk får inte överstiga 1 % av den totala storleken på alla nettningsmängder som omfattas av kravet för kreditvärdighetsjusteringsrisk.
c)
Storleken på alla nettningsmängder som inte ingår i en metod med interna modeller och som omfattas av kravet för kreditvärdighetsjusteringsrisk får inte överstiga 10 % av den totala storleken på alla nettningsmängder som omfattas av kravet för kreditvärdighetsjusteringsrisk.
2. Vid tillämpning av 1 b och 1 c ska en nettningsmängds storlek vara exponeringen vid fallissemang av nettningsmängden beräknad med hjälp av den marknadsvärderingsmetod som anges i artikel 274 i förordning (EU) nr 575/2013 genom att ta hänsyn till effekterna av nettning, i enlighet med artikel 298 i den förordningen, men inte effekterna av säkerheter.
3. Vid tillämpning av punkt 1 ska ett institut för varje kvartal beräkna det aritmetiska genomsnittet av minst månadsvisa observationer av förhållandena mellan följande:
a)
Antalet transaktioner som inte ingår i en metod med interna modeller och det totala antalet transaktioner.
b)
Den enskilda storleken av den största nettningsmängd som inte ingår i en metod med interna modeller och den sammanlagda storleken på alla nettningsmängder.
c)
Den sammanlagda storleken av alla nettningsmängder som inte ingår i en metod med interna modeller och den sammanlagda storleken på alla nettningsmängder.
4. Om det kriterium som anges i punkt 1 inte uppfylls vid de två på varandra följande beräkningar som avses i punkt 3 ska institutet använda den schablonmetod som anges i artikel 384 i förordning (EU) nr 575/2013 för att beräkna kapitalbaskravet för kreditvärdighetsjusteringsrisk för alla nettningsmängder som inte ingår i en metod med interna modeller och underrätta de behöriga myndigheterna.
5. De villkor som anges i punkt 1 ska tillämpas på enskild, undergrupps- och gruppnivå, beroende på räckvidden för tillståndet att använda den metod med interna modeller som avses i artikel 283 i förordning (EU) nr 575/2013.
Artikel 4
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 12 mars 2014.