NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 206/2010
ze dne 12. března 2010,
kterým se stanoví seznamy třetích zemí, území nebo jejich částí, z nichž je povolen vstup některých zvířat a čerstvého masa na území Evropské unie, a požadavky na veterinární osvědčení
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS (1), a zejména na čl. 17 odst. 2 písm. b), čl. 17 odst. 3 písm. a), čl. 17 odst. 3 písm. c) první pododstavec, čl. 18 odst. 1 čtvrtou odrážku a článek 19 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě (2), a zejména na článek 8, čl. 9 odst. 2 písm. b) a čl. 9 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2004/68/ES ze dne 26. dubna 2004, kterou se stanoví veterinární předpisy pro dovoz některých živých kopytníků do Společenství a pro jejich tranzit, mění směrnice 90/426/EHS a 92/65/EHS a zrušuje směrnice 72/462/EHS (3), a zejména na čl. 3 odst. 1 první a druhý pododstavec, čl. 6 odst. 1 první pododstavec, čl. 7 písm. e), článek 8, čl. 10 první pododstavec a čl. 13 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 ze dne 29. dubna 2004 o hygieně potravin (4), a zejména na článek 12 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu (5), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě (6), a zejména na čl. 11 odst. 1 a článek 16 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat (7), a zejména na čl. 48 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí (8) stanovila vypracování seznamu zemí nebo jejich částí, z nichž členské státy povolí dovoz některých živých zvířat a čerstvého masa některých zvířat.
(2)
Následně bylo přijato rozhodnutí Rady 79/542/EHS ze dne 21. prosince 1976, kterým se stanoví seznam třetích zemí nebo částí třetích zemí a kterým se stanoví veterinární a hygienické podmínky a podmínky pro veterinární osvědčení pro dovoz některých živých zvířat a jejich čerstvého masa do Společenství (9). Uvedené rozhodnutí stanoví hygienická opatření pro dovoz živých zvířat, kromě koňovitých, do Evropské unie a pro dovoz čerstvého masa z těchto zvířat, včetně koňovitých, avšak vyjma masných polotovarů. Přílohy I a II uvedeného rozhodnutí rovněž stanoví seznamy třetích zemí nebo jejich částí, z nichž smí být do Unie dovážena některá živá zvířata a jejich čerstvé maso, a také vzory veterinárních osvědčení.
(3)
Ode dne přijetí uvedeného rozhodnutí byla v dalších aktech Unie stanovena řada nových veterinárních a hygienických předpisů, které tvoří nový regulativní rámec pro tuto oblast. Taktéž směrnice 72/462/EHS byla zrušena směrnicí 2004/68/ES.
(4)
Článek 20 směrnice 2004/68/ES stanoví, že prováděcí pravidla pro dovoz stanovená v souladu s rozhodnutími přijatými podle směrnice 72/462/EHS, mimo jiné s rozhodnutím 79/542/EHS, zůstávají v platnosti až do jejich nahrazení opatřeními přijatými v novém regulativním rámci.
(5)
Podle čl. 4 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/41/ES ze dne 21. dubna 2004, kterou se zrušují některé směrnice týkající se hygieny potravin a hygienických podmínek pro produkci některých produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě a pro jejich uvádění na trh a kterou se mění směrnice Rady 89/662/EHS a 92/118/EHS a rozhodnutí Rady 95/408/ES (10), skončí platnost pravidel přijatých na základě směrnice 72/462/EHS, jakmile budou přijata nezbytná ustanovení na základě nařízení (ES) č. 852/2004, nařízení (ES) č. 853/2004, nařízení (ES) č. 854/2004 nebo směrnice 2002/99/ES.
(6)
Rozhodnutí 79/542/EHS bylo několikrát změněno a ustanovení týkající se dovozu vycházející z nového regulativního rámce již byla do rozhodnutí 79/542/EHS začleněna. V zájmu jasnosti a transparentnosti by opatření stanovená rozhodnutím 79/542/EHS měla být stanovena v novém právním aktu. V tomto nařízení jsou zahrnuta všechna ustanovení rozhodnutí 79/542/EHS. Proto dnem vstupu tohoto nařízení v platnost přestává platit rozhodnutí 79/542/EHS v očekávání jeho výslovného zrušení.
(7)
Směrnice 92/65/EHS stanoví veterinární předpisy pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Unie a jejich dovoz do Unie, pokud se na ně nevztahují veterinární předpisy stanovené ve zvláštních aktech Unie zmíněné v příloze F uvedené směrnice. Podle uvedené směrnice se do Unie mohou dovážet živá zvířata, sperma, vajíčka a embrya pouze ze třetí země, která je uvedena na seznamu vypracovaném postupem popsaným v uvedené směrnici. Kromě toho musí být tato živá zvířata provázena veterinárním osvědčením, které odpovídá vzoru vyhotovenému postupem podle uvedené směrnice.
(8)
Směrnice Rady 96/93/ES ze dne 17. prosince 1996 o osvědčeních pro zvířata a živočišné produkty (11) stanoví pravidla, která musí být dodržena při vydávání osvědčení požadovaných veterinárními právními předpisy, aby se zabránilo vydávání osvědčení se zavádějícími a podvodnými údaji. Je vhodné zajistit, aby předpisy a zásady používané úředními inspektory nebo veterinárními lékaři třetích zemí byly alespoň rovnocenné těm, které stanoví uvedená směrnice. Některé třetí země, které jsou na seznamu v příloze II tohoto nařízení, poskytly dostatečné záruky, pokud jde o existenci a uplatňování takových předpisů a zásad. Je proto vhodné povolit vstup některých živých zvířat z uvedených třetích zemí na území Unie, pokud nejsou nutná žádná další omezení vyplývající z jejich konkrétní nákazové situace.
(9)
Směrnice 2002/99/ES stanoví veterinární předpisy pro dovoz produktů živočišného původu a výrobků z nich získaných, které jsou určeny k lidské spotřebě, do Unie. Podle uvedené směrnice mají být sestaveny seznamy třetích zemí nebo regionů třetích zemí, z nichž je povolen dovoz určitých produktů živočišného původu, přičemž tento dovoz musí splňovat určité požadavky, pokud jde o veterinární osvědčení.
(10)
Směrnice 2004/68/ES stanoví veterinární požadavky na dovoz některých živých kopytníků do Unie a jejich tranzit přes území Unie. Dovoz těchto živých kopytníků do Společenství a jejich tranzit přes území Společenství je povolen pouze ze třetích zemí a území, které jsou uvedeny na seznamu nebo na seznamech sestavených v souladu s postupem popsaným v uvedené směrnici, přičemž tento dovoz musí splňovat určité požadavky na veterinární osvědčení.
(11)
S výjimkou ustanovení čl. 17 odst. 2 posledního pododstavce směrnice 92/65/EHS je dovoz živých zvířat a produktů živočišného původu, na něž se vztahují směrnice 92/65/EHS, 2002/99/ES a 2004/68/ES, do Unie nebo jejich tranzit přes území Unie povolen pouze tehdy, pokud jsou doprovázeny veterinárním osvědčením a splňují příslušné požadavky stanovené právními předpisy Společenství.
(12)
Proto je za účelem provádění směrnic 92/65/EHS, 2002/99/ES a 2004/68/ES vhodné stanovit v tomto nařízení seznamy třetích zemí, území a jejich částí a zvláštní podmínky dovozu pro některá živá zvířata a čerstvé maso některých zvířat, včetně vzorů veterinárních osvědčení.
(13)
V zájmu jednotnosti právních předpisů Unie by v tomto nařízení měly být zohledněny rovněž hygienické předpisy stanovené v dalších aktech Unie, zejména v nařízeních (ES) č. 852/2004, 853/2004 a 854/2004, která stanoví pravidla týkající se hygieny potravin a potravin živočišného původu a pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě, a také požadavky podle směrnice Rady 96/23/ES ze dne 29. dubna 1996 o kontrolních opatřeních u některých látek a jejich reziduí v živých zvířatech a živočišných produktech (12), a podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií (13).
(14)
Nařízení (ES) č. 882/2004 stanoví obecná pravidla pro provádění úředních kontrol v oblasti potravin a krmiv, zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat. Článek 48 uvedeného nařízení zmocňuje Komisi k přijetí seznamu třetích zemí, ze kterých mohou být určité výrobky dováženy do Unie. Nařízení (ES) č. 854/2004 stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě, včetně seznamů třetích zemí, ze kterých je povolen dovoz produktů živočišného původu. Podle těchto pravidel mohou být uvedené seznamy kombinovány s jinými seznamy vypracovanými pro účely veřejného zdraví a zdraví zvířat.
(15)
Vzory osvědčení stanovené v přílohách tohoto nařízení by proto měly zahrnovat potvrzení dokládající, že jsou splněny hygienické předpisy stanovené ve směrnici 96/23/ES a nařízeních (ES) č. 999/2001, 852/2004, 853/2004 a 854/2004.
(16)
Vzory osvědčení stanovené v přílohách tohoto nařízení by také měly zahrnovat potvrzení dokládající, že jsou splněny požadavky na dobré životní podmínky zvířat stanovené ve směrnici Rady 93/119/ES ze dne 22. prosince 1993 o ochraně zvířat při porážení nebo usmrcování (14) a v nařízení Rady (ES) č. 1/2005 ze dne 22. prosince 2004 o ochraně zvířat během přepravy a souvisejících činností (15).
(17)
S cílem zajistit, aby během přepravy ze třetí země původu do Unie nebylo ohroženo zdraví živých zvířat vstupujících na území Unie, by měly být stanoveny určité požadavky týkající se přepravy živých zvířat, včetně požadavků na sběrná střediska.
(18)
V zájmu zajištění ochrany zdraví zvířat v Unii by živá zvířata měla být přepravována přímo na příslušné místo určení v Unii.
(19)
Čerstvé maso propuštěné do Unie za účelem tranzitu do jiné třetí země představuje zanedbatelné riziko pro veřejné zdraví. Toto maso by nicméně mělo splňovat všechny příslušné veterinární předpisy. Proto by měla být stanovena zvláštní ustanovení pro tranzit čerstvého masa a jeho skladování před tranzitem.
(20)
Vzhledem k zeměpisné poloze Kaliningradu, která se dotýká pouze Lotyšska, Litvy a Polska, by měly být stanoveny zvláštní podmínky pro tranzit zásilek do Ruska a z Ruska přes území Unie.
(21)
Propuštění zásilek čerstvého masa farmových nezdomácnělých zvířat řádu sudokopytníků chycených ve volné přírodě do Unie, s výjimkou drobů a mletého masa, by mělo být povoleno. Aby se vyloučila jakákoli případná veterinární rizika, která může toto propuštění představovat, je vhodné, aby tato zvířata byla oddělena od volně žijících zvířat po dobu tří měsíců před vstupem uvedených zásilek na území Unie. Vzor veterinárního osvědčení pro uvedené zásilky (RUF) by měl tudíž tuto skutečnost zohledňovat.
(22)
Rozhodnutí Komise 2003/881/ES ze dne 11. prosince 2003 o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz včelovitých (Apis mellifera a Bombus spp.) z některých třetích zemí (16) stanoví veterinární podmínky a podmínky pro veterinární osvědčení pro dovoz včelovitých z některých třetích zemí. V zájmu zjednodušení právních předpisů Unie by opatření stanovená v uvedeném rozhodnutí měla být zahrnuta do tohoto nařízení. Rozhodnutí 2003/881/ES by tedy mělo být zrušeno.
(23)
Je vhodné zavést přechodné období, které by členským státům a příslušnému odvětví umožnilo přijmout nezbytná opatření pro splnění požadavků stanovených v tomto nařízení.
(24)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví požadavky na veterinární osvědčení pro vstup zásilek obsahujících následující živá zvířata nebo čerstvé maso na území Unie:
a)
kopytníci;
b)
zvířata uvedená na seznamu v části 2 přílohy IV;
c)
čerstvé maso kopytníků a koňovitých určené k lidské spotřebě, kromě masných polotovarů.
2. Toto nařízení stanoví seznamy třetích zemí, území nebo jejich částí, z nichž je povoleno propustit zásilky uvedené v odstavci 1 do Unie.
3. Toto nařízení se nevztahuje na vstup nezdomácnělých zvířat na území Unie:
a)
za účelem představení nebo výstav, kde tato živá zvířata nejsou obvykle držena či chována;
b)
jako součásti cirkusu;
c)
určených pro schválené organizace, schválené instituty, nebo schválená střediska, jak jsou definovány v čl. 2 odst. 1 písm. c) směrnice 92/65/EHS.
4. Použitím tohoto nařízení nejsou dotčeny jakékoli zvláštní požadavky na osvědčení stanovené v jiných aktech Unie nebo v dohodách, které Unie uzavřela se třetími zeměmi.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
a)
„kopytníky“ se rozumí kopytníci, jak je definuje čl. 2 písm. d) směrnice 2004/68/ES;
b)
„čerstvým masem“ se rozumí čerstvé maso, jak je definováno v bodě 1.10 přílohy I nařízení (ES) č. 853/2004;
c)
„koňovitými“ se rozumí koňovití, jak je definuje čl. 2 písm. b) směrnice Rady 90/426/EHS (17);
d)
„hospodářstvím“ se rozumí farma nebo jiné zemědělské, průmyslové či obchodní zařízení pod úředním dohledem, včetně zoologických zahrad, zábavních parků a chráněných území s volně žijící zvěří nebo honebních revírů, v nichž jsou běžně držena nebo chována živá zvířata.
KAPITOLA II
PODMÍNKY PRO VSTUP ŽIVÝCH ZVÍŘAT NA ÚZEMÍ UNIE
Článek 3
Obecné podmínky pro vstup kopytníků na území Unie
Zásilky kopytníků mohou být propuštěny do Unie, pouze pokud splňují následující podmínky:
a)
pocházejí ze třetích zemí, území nebo jejich částí uvedených ve sloupcích 1, 2 a 3 tabulky v části 1 přílohy I, přičemž vzor veterinárního osvědčení odpovídající dotčené zásilce je uveden ve sloupci 4 tabulky v části 1 přílohy I;
b)
doprovází je příslušné veterinární osvědčení vypracované podle příslušného vzoru veterinárního osvědčení uvedeného v části 2 přílohy I, které vyplní a podepíše úřední veterinární lékař vyvážející třetí země a v němž se zohlední zvláštní podmínky uvedené ve sloupci 6 tabulky v části 1 téže přílohy;
c)
splňují požadavky stanovené ve veterinárním osvědčení zmíněném v písmeni b) včetně:
i)
dodatečných záruk obsažených v uvedeném osvědčení, jsou-li požadovány podle sloupce 5 části 1 přílohy I;
ii)
dodatečných požadavků na veterinární osvědčení, které může v souladu s veterinárními právními předpisy Unie stanovit členský stát určení a které jsou zahrnuty v osvědčení.
Článek 4
Podmínky pro sběrná střediska pro některé zásilky kopytníků
Zásilky kopytníků, které obsahují živá zvířata z více než jednoho hospodářství, mohou být propuštěny do Unie pouze tehdy, jsou-li sestaveny ve sběrných střediscích schválených příslušným orgánem třetí země původu v souladu s požadavky stanovenými v části 5 přílohy I.
Článek 5
Protokoly pro standardizaci materiálů a postupy odběru vzorků a provádění vyšetření u kopytníků
Je-li podle veterinárních osvědčení uvedených ve sloupci 4 tabulky v části 1 přílohy I pro vstup zásilek kopytníků na území Unie nutný odběr vzorků a provedení vyšetření na nákazy uvedené v části 6 téže přílohy, provede tento odběr vzorku a vyšetření příslušný orgán třetí země původu, nebo se tento odběr a vyšetření provede pod jeho dozorem, a to v souladu s protokoly pro standardizaci materiálů a provádění vyšetření v části 6 uvedené přílohy.
Článek 6
Zvláštní podmínky pro některé zásilky kopytníků dovážených na Saint-Pierre a Miquelon, které vstupují na území Unie
Zásilky kopytníků druhů uvedených v tabulce v části 7 přílohy I, které byly propuštěny na Saint-Pierre a Miquelon méně než šest měsíců před datem odeslání ze Saint-Pierre a Miquelonu do Unie, mohou být propuštěny do Unie pouze tehdy, pokud:
a)
splňují požadavky týkající se ustájení a karantény stanovené v kapitole 1 uvedené části přílohy I;
b)
byly podrobeny vyšetření v souladu s veterinárními požadavky stanovenými v kapitole 2 uvedené části přílohy I.
Článek 7
Obecné podmínky pro propuštění některých druhů včelovitých do Unie
1. Zásilky včelovitých druhů uvedených v tabulce 1 části 2 přílohy IV se propustí do Unie pouze ze třetích zemí nebo území:
a)
uvedených na seznamu v části 1 přílohy II;
b)
kde výskyt moru včelího plodu, malého úlového brouka (Aethina tumida) a roztoče Tropilaelaps (Tropilaelaps spp.) podléhá povinnému hlášení na celém území.
2. Odchylně od ustanovení odst. 1 písm. a) mohou být zásilky včel propuštěny do Unie z části třetí země nebo území uvedených v části 1 přílohy II, která je:
a)
zeměpisně a epizooticky izolovanou částí třetí země nebo území;
b)
uvedena ve třetím sloupci tabulky v oddíle 1 části 1 přílohy IV.
Použije-li se tato výjimka, je propuštění zásilek včelovitých do Unie zakázáno ze všech ostatních částí dotčené třetí země nebo území, které nejsou uvedeny ve třetím sloupci tabulky v oddíle 1 části 1 přílohy IV.
3. Zásilky včelovitých druhů uvedených v tabulce 1 části 2 přílohy IV sestávají buď:
a)
z klecí s královnami (Apis mellifera a Bombus spp.), z nichž v každé je umístěna pouze jedna královna s maximálně 20členným doprovodem; nebo
b)
z kontejnerů čmeláků (Bombus spp.), z nichž v každém je umístěna kolonie čítající maximálně 200 dospělých čmeláků.
4. Zásilky včelovitých druhů uvedených v tabulce 1 části 2 přílohy IV musí:
a)
být doprovázeny příslušným veterinárním osvědčením vypracovaným podle příslušného vzoru veterinárního osvědčení uvedeného v části 2 přílohy IV a vyplněným a podepsaným úředním inspektorem vyvážející třetí země;
b)
splňovat veterinární požadavky stanovené ve veterinárním osvědčení zmíněném v písmeni a).
Článek 8
Obecné podmínky přepravy živých zvířat do Unie
Po dobu mezi naložením ve třetí zemi původu a příjezdem na stanoviště hraniční kontroly v místě vstupu do Unie, nesmí být zásilky živých zvířat:
a)
přepravovány společně s živými zvířaty, která:
i)
nejsou určena pro propuštění do Unie, nebo
ii)
mají nižší nákazový status;
b)
vyloženy ve třetí zemi, na třetím území nebo v jejich části, které nejsou uvedeny ve sloupcích 1, 2 a 3 tabulky v části 1 přílohy I nebo pro něž neexistuje žádný vzor veterinárního osvědčení odpovídající dotčené zásilce uvedený ve sloupci 4 tabulky v části I přílohy I, nebo, pokud jsou přepravovány letecky, přeloženy do jiného letadla, ani přepravovány po silnici, železnici nebo hnány přes takovou třetí zemi, území nebo jejich část.
Článek 9
Časové omezení doby přepravy živých zvířat do Unie
Zásilky živých zvířat se propustí do Unie pouze tehdy, dorazí-li příslušná zásilka na stanoviště hraniční kontroly v místě vstupu do Unie do 10 dnů ode dne vydání příslušného veterinárního osvědčení.
V případě přepravy po moři se uvedená lhůta 10 dnů prodlouží o dodatečnou dobu odpovídající délce trvání cesty po moři, kterou podepsaným prohlášením vypracovaným v souladu s částí 3 přílohy I, jehož originál se přiloží k veterinárnímu osvědčení, potvrdí velitel lodi.
Článek 10
Zvláštní podmínky postřiku leteckých zásilek živých zvířat přepravovaných do Unie
Jsou-li zásilky živých zvířat, s výjimkou zásilek včelovitých, přepravovány letecky, postříká se klec nebo kontejner, v němž jsou zvířata přepravována, a jejich okolí vhodným insekticidem.
Postřik se provede bezprostředně před uzavřením dveří letadla po naložení zásilky a dále po každém dalším otevření dveří ve třetí zemi, dokud zásilka nedorazí do místa konečného určení.
Kapitán letadla potvrdí, že byl postřik proveden, podpisem prohlášení vypracovaného v souladu s částí 4 přílohy I, jehož originál se přiloží k veterinárnímu osvědčení.
Článek 11
Podmínky použitelné po propuštění určitých zásilek kopytníků do Unie
1. Zásilky plemenných a užitkových kopytníků nebo kopytníků určených pro zoologické zahrady, zábavní parky a chráněná území s volně žijící zvěří nebo honební revíry musí být po propuštění do Unie bez odkladu dopraveny do hospodářství určení.
Pokud nejsou kopytníci odesláni přímo na jatka, zůstanou v tomto hospodářství alespoň 30 dní.
2. Zásilky kopytníků určených k okamžité porážce musí být po propuštění do Unie bez odkladu dopraveny na jatka určení, kde se zvířata porazí do pěti pracovních dnů ode dne příjezdu na jatka.
Článek 12
Zvláštní podmínky pro tranzit určitých zásilek kopytníků přes třetí země
Uplatní-li se zvláštní podmínka I části 1 přílohy I za účelem umožnění tranzitu zásilek kopytníků, jichž se uvedená podmínka týká, pocházejících z jednoho členského státu a určených pro jiný členský stát, přes třetí zemi, území či jejich část uvedené v tabulce v části 1 přílohy I, pro něž však není ve sloupci 4 téže tabulky určen žádný odpovídající vzor veterinárního osvědčení pro zásilky dotčených kopytníků, platí následující podmínky:
a)
pro skot na výkrm:
i)
hospodářství konečného určení musí předem určit příslušný orgán v místě konečného určení,
ii)
živá zvířata, která tvoří zásilku, smí opustit hospodářství konečného určení pouze za účelem okamžité porážky,
iii)
všechny přesuny živých zvířat do hospodářství a z hospodářství konečného určení musí probíhat pod dozorem příslušného orgánu za předpokladu, že jsou zvířata tvořící zásilku držena v uvedeném hospodářství;
b)
pro kopytníky určené na okamžitou porážku platí čl. 11 odst. 2.
Článek 13
Podmínky použitelné pro propuštění zásilek včelovitých, jichž se týká článek 7, do Unie
1. Zásilky královen, jichž se týká čl. 7 odst. 3 písm. a), musí být bez odkladu dopraveny na určené místo v konečném místě určení, kde jsou úly svěřeny pod dozor příslušného orgánu a královny přemístěny do nových klecí před tím, než jsou umístěny do místních kolonií.
2. Klece, doprovod královen a další materiál doprovázející zásilky královen ze třetí země původu se odešlou do laboratoře určené příslušným orgánem k vyšetření přítomnosti:
a)
malého úlového brouka (Aethina tumida), jeho vajíček nebo larev;
b)
stop roztoče Tropilaelaps (Tropilaelaps spp.).
Po tomto laboratorním vyšetření se klece, doprovod královen a příslušný materiál zničí.
3. Zásilky čmeláků (Bombus spp.), jichž se týká čl. 7 odst. 3 písm. b), musí být bez odkladu dopraveny do místa určení.
Čmeláci musí zůstat v nádobě, v níž byli propuštění do Unie, až do konce života kolonie.
Nádoba a materiál doprovázející čmeláky ze třetí země původu se zničí nejpozději na konci života kolonie.
KAPITOLA III
PODMÍNKY PRO VSTUP ČERSTVÉHO MASA NA ÚZEMÍ UNIE
Článek 14
Obecné podmínky dovozu čerstvého masa
Zásilky čerstvého masa určeného k lidské spotřebě mohou být do Unie dováženy, pouze pokud splňují následující podmínky:
a)
pocházejí ze třetích zemí, území nebo jejich částí uvedených ve sloupcích 1, 2 a 3 tabulky v části 1 přílohy II, přičemž vzor veterinárního osvědčení odpovídající dotčené zásilce je uveden ve sloupci 4 tabulky v části 1 přílohy II;
b)
jsou na stanovišti hraniční kontroly v místě vstupu do Unie prezentovány spolu s příslušným veterinárním osvědčením vypracovaným podle příslušného vzoru veterinárního osvědčení uvedeného v části 2 přílohy II, které vyplní a podepíše úřední veterinární lékař vyvážející třetí země a v němž se zohlední zvláštní podmínky uvedené ve sloupci 6 tabulky v části 1 téže přílohy;
c)
splňují požadavky stanovené ve veterinárním osvědčení zmíněném v písmeni b) včetně:
i)
dodatečných záruk stanovených v uvedeném osvědčení, jsou-li požadovány podle sloupce 5 tabulky v části 1 přílohy II;
ii)
dodatečných požadavků na veterinární osvědčení, které může v souladu s veterinárními právními předpisy Unie stanovit členský stát určení a které jsou zahrnuty v osvědčení.
Článek 15
Podmínky použitelné po dovozu nestažených těl volně žijící spárkaté zvěře
Podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 97/78/ES (18) musí být zásilky nestažených těl volně žijící spárkaté zvěře určené k lidské spotřebě po dalším zpracování bez odkladu dopraveny do zpracovatelského zařízení určení.
Článek 16
Tranzit a skladování čerstvého masa
Vstup zásilek čerstvého masa na území Unie, není-li toto maso určeno pro dovoz do Unie, ale je určeno pro třetí zemi buď po okamžitém tranzitu, nebo po uskladnění v Unii v souladu s čl. 12 odst. 4 a článkem 13 směrnice 97/78/ES, se povolí pouze tehdy, pokud zásilky splňují následující podmínky:
a)
pocházejí ze třetích zemí, území nebo jejich částí uvedených ve sloupcích 1, 2 a 3 tabulky v části 1 přílohy II, přičemž vzor veterinárního osvědčení odpovídající dotčené zásilce je uveden ve sloupci 4 tabulky v části 1 přílohy II;
b)
splňují příslušné zvláštní veterinární požadavky stanovené v příslušném vzoru veterinárního osvědčení zmíněném v písmeni a);
c)
jsou doprovázeny veterinárním osvědčením, vypracovaným podle vzoru veterinárního osvědčení uvedeného v příloze III a vyplněným a podepsaným úředním veterinárním lékařem vyvážející třetí země;
d)
je potvrzena jejich přijatelnost pro tranzit, včetně případného uskladnění, a to na společném veterinárním vstupním dokladu podle čl. 2 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 136/2004 (19), podepsaném úředním veterinárním lékařem stanoviště hraniční kontroly v místě vstupu do Unie.
Článek 17
Výjimka pro tranzit přes území Lotyšska, Litvy a Polska
1. Odchylně od článku 16 se v případě zásilek pocházejících z Ruska a určených pro Rusko buď přímo, nebo přes další třetí zemi, povolí silniční nebo železniční tranzit přes území Unie mezi učenými stanovišti hraniční kontroly v Lotyšsku, Litvě a Polsku uvedenými v rozhodnutí Komise 2009/821/ES (20) za předpokladu, že jsou splněny následující podmínky:
a)
veterinární útvar příslušného orgánu zásilku na stanovišti hraniční kontroly v místě vstupu do Unie zaplombuje plombou s pořadovým číslem;
b)
úřední veterinární lékař příslušného orgánu odpovědného za příslušné stanoviště hraniční kontroly na vstupu do Unie opatří každou stranu dokladů, které zásilku provázejí a které jsou uvedeny v článku 7 směrnice 97/78/ES, razítkem „POUZE PRO TRANZIT DO RUSKA PŘES ÚZEMÍ EU“;
c)
jsou dodrženy procedurální požadavky stanovené v článku 11 směrnice 97/78/ES;
d)
zásilka je potvrzena jako přijatelná pro tranzit na společném veterinárním vstupním dokladu podepsaném úředním veterinárním lékařem stanoviště hraniční kontroly v místě vstupu do Unie.
2. Vykládka nebo skladování těchto zásilek na území Unie ve smyslu čl. 12 odst. 4 nebo článku 13 směrnice 97/78/ES nejsou povoleny.
3. Příslušný orgán provádí pravidelné kontroly, aby bylo zajištěno, že počet zásilek a množství produktů opouštějících území Unie odpovídá počtu a množství, které na území Společenství vstupují.
KAPITOLA IV
OBECNÁ, PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 18
Osvědčení
Veterinární osvědčení požadovaná tímto nařízením se vyplní v souladu s vysvětlivkami uvedenými v příloze V.
Tento požadavek však nebrání použití elektronického osvědčování nebo jiných schválených metod harmonizovaných na úrovni Unie.
Článek 19
Přechodná ustanovení
Během přechodného období do 30. června 2010 mohou být zásilky živých zvířat a čerstvého masa určeného k lidské spotřebě, pro něž byla vydána příslušná veterinární osvědčení podle rozhodnutí 79/542/EHS nebo 2003/881/ES, nadále propouštěny do Unie.
Článek 20
Zrušení
Zrušuje se rozhodnutí 2003/881/ES.
Článek 21
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 16. března 2010.
KOMISIJAS REGULA (ES) Nr. 206/2010
(2010. gada 12. marts),
ar ko izveido sarakstus, kuros iekļautas trešās valstis, to teritorijas vai daļas, no kurām Eiropas Savienībā atļauts ievest konkrētus dzīvniekus un svaigu gaļu, un nosaka veterinārās sertifikācijas prasības
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes 1992. gada 13. jūlija Direktīvu 92/65/EEK, ar ko paredz dzīvnieku veselības prasības attiecībā uz tādu dzīvnieku, spermas, olšūnu un embriju tirdzniecību un importu Kopienā, uz kuriem neattiecas dzīvnieku veselības prasības, kas paredzētas īpašos Kopienas noteikumos, kuri minēti Direktīvas 90/425/EEK A(I) pielikumā (1), un jo īpaši tās 17. panta 2. punkta b) apakšpunktu un 17. panta 3. punkta a) apakšpunktu, 17. panta 3. punkta c) apakšpunkta pirmo daļu, 18. panta 1. punkta ceturto ievilkumu un 19. pantu,
ņemot vērā Padomes 2002. gada 16. decembra Direktīvu 2002/99/EK, ar ko paredz dzīvnieku veselības noteikumus, kuri reglamentē tādu dzīvnieku izcelsmes produktu ražošanu, pārstrādi, izplatīšanu un ievešanu, kas paredzēti lietošanai pārtikā (2), un jo īpaši tās 8. pantu, 9. panta 2. punkta b) apakšpunktu un 9. panta 4. punktu,
ņemot vērā Padomes 2004. gada 26. aprīļa Direktīvu 2004/68/EK, ar ko nosaka dzīvnieku veselības noteikumus par dažu nagaiņu sugu dzīvu dzīvnieku importu un tranzītu caur Kopienu, groza Direktīvas 90/426/EEK un 92/65/EEK un atceļ Direktīvu 72/462/EEK (3), un jo īpaši tās 3. panta 1. punkta pirmo un otro daļu, 6. panta 1. punkta pirmo daļu, 7. panta e) apakšpunktu, 8. pantu, 10. panta pirmo daļu un 13. panta 1. punktu,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulu (EK) Nr. 852/2004 par pārtikas produktu higiēnu (4) un jo īpaši tās 12. pantu,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulu (EK) Nr. 853/2004, ar ko nosaka īpašus higiēnas noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes pārtiku (5), un jo īpaši tās 9. pantu,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulu (EK) Nr. 854/2004, ar ko paredz īpašus noteikumus par lietošanai pārtikā paredzētu dzīvnieku izcelsmes produktu oficiālās kontroles organizēšanu (6), un jo īpaši tās 11. panta 1. punktu un 16. pantu,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulu (EK) Nr. 882/2004 par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem (7), un jo īpaši tās 48. panta 1. punktu,
tā kā:
(1)
Ar Padomes 1972. gada 12. decembra Direktīvu 72/462/EEK par veselības un veterināro pārbaužu problēmām, kas rodas no trešām valstīm importējot liellopus, aitas, kazas un cūkas, svaigu gaļu vai gaļas produktus (8), paredzēja izveidot to valstu vai valstu daļu sarakstu, no kurām dalībvalstis atļauj atsevišķu dzīvu dzīvnieku un šo dzīvnieku svaigas gaļas importu.
(2)
Attiecīgi tika pieņemts Padomes 1976. gada 21. decembra Lēmums 79/542/EEK, ar kuru izveido trešo valstu vai trešo valstu daļu sarakstu un nosaka dzīvnieku un sabiedrības veselības un veterinārās sertifikācijas nosacījumus noteiktu dzīvu dzīvnieku un to svaigas gaļas ievešanai Kopienā (9). Ar minēto lēmumu paredz sanitāros apstākļus dzīvu dzīvnieku, izņemot zirgu dzimtas dzīvnieku, importam Eiropas Savienībā un šādu dzīvnieku, tostarp zirgu dzimtas dzīvnieku, svaigas gaļas, bet ne gaļas izstrādājumu, importam. Šā lēmuma I un II pielikumā ir izveidoti arī to trešo valstu vai valstu daļu saraksti, no kurām Savienībā drīkst importēt atsevišķus dzīvus dzīvniekus un to svaigu gaļu, kā arī izstrādāti veterināro sertifikātu paraugi.
(3)
Pēc minētā lēmuma pieņemšanas ir noteiktas vairākas jaunas dzīvnieku veselības un sabiedrības veselības prasības citos Savienības tiesību aktos, veidojot jaunus reglamentējošus noteikumus šajā jomā. Ar Direktīvu 2004/68/EK ir atcelta arī Direktīva 72/462/EEK.
(4)
Direktīvas 2004/68/EK 20. pantā ir noteikts, ka importa īstenošanas noteikumi, kas izstrādāti saskaņā ar lēmumiem, kuri pieņemti saskaņā ar Direktīvu 72/462/EEK, kā arī Lēmumu 79/542/EEK, ir spēkā, līdz tos aizstāj ar pasākumiem, kas pieņemti atbilstīgi jauniem reglamentējošiem noteikumiem.
(5)
Saskaņā ar 4. panta 3. punktu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvā 2004/41/EK, ar ko atceļ dažas direktīvas par pārtikas higiēnu un dzīvnieku veselības nosacījumiem attiecībā uz dažu lietošanai pārtikā paredzētu dzīvnieku izcelsmes produktu ražošanu un laišanu tirgū un groza Padomes Direktīvas 89/662/EEK un 92/118/EEK un Padomes Lēmumu 95/408/EK (10), tiklīdz ir pieņemti vajadzīgie noteikumi, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 852/2004, (EK) Nr. 853/2004, (EK) Nr. 854/2004 vai Direktīvu 2002/99/EK, īstenošanas noteikumus, kas pieņemti saskaņā ar Direktīvu 72/462/EEK, vairs nepiemēro.
(6)
Lēmums 79/542/EEK ir grozīts vairākas reizes, un importa noteikumi, kas pamatojas uz jaunajiem reglamentējošiem noteikumiem, jau ir iekļauti minētajā lēmumā. Skaidrības un pārredzamības labad tie pasākumi, kas paredzēti Lēmumā 79/542/EEK, ir jāparedz jaunā tiesību aktā. Šajā regulā ir iekļauti visi Lēmuma 79/542/EEK noteikumi. Tāpēc, stājoties spēkā šai regulai, Lēmums 79/542/EEK zaudē spēku un tādējādi vairs netiek piemērots līdz tā pilnīgai atcelšanai.
(7)
Ar Direktīvu 92/65/EEK paredz dzīvnieku veselības prasības attiecībā uz tādu dzīvu dzīvnieku, spermas, olšūnu un embriju tirdzniecību un importu Savienībā, uz kuriem neattiecas dzīvnieku veselības prasības, kas paredzētas īpašos Savienības tiesību aktos, kuri minēti direktīvas F pielikumā. Ievērojot minēto direktīvu, šos dzīvos dzīvniekus, spermu, olšūnas un embrijus var importēt Savienībā tikai no trešās valsts, kas iekļauta sarakstā, kurš izveidots saskaņā ar šajā direktīvā minēto procedūru. Turklāt šādu dzīvu dzīvnieku pavaddokumentos jābūt veselības sertifikātam, kas atbilst paraugam, kurš izstrādāts saskaņā ar direktīvā minēto procedūru.
(8)
Ar Padomes 1996. gada 17. decembra Direktīvu 96/93/EK par dzīvnieku un dzīvnieku produktu sertificēšanu (11) paredz noteikumus, kas jāievēro, izdodot veterinārajos tiesību aktos paredzētos sertifikātus, lai novērstu maldinošu vai krāpniecisku sertificēšanu. Ir lietderīgi nodrošināt, ka trešo valstu pilnvarotie inspektori vai veterinārārsti piemēro noteikumus un principus, kas ir vismaz līdzvērtīgi tiem, kuri minēti minētajā direktīvā. Dažas trešās valstis, kas minētas šīs regulas II pielikumā, ir sniegušas pietiekamas garantijas attiecībā uz šādu noteikumu un principu esamību un īstenošanu. Tāpēc ir lietderīgi atļaut ievest Savienībā atsevišķus dzīvus dzīvniekus no šīm trešām valstīm ar nosacījumu, ka to konkrētās slimību situācijas dēļ nav vajadzīgi papildu ierobežojumi.
(9)
Ar Direktīvu 2002/99/EK paredz dzīvnieku veselības noteikumus par lietošanai pārtikā paredzētu dzīvnieku izcelsmes produktu un no tiem iegūtu produktu ievešanu Savienībā. Saskaņā ar šo direktīvu jāizveido to trešo valstu vai trešo valstu reģionu saraksti, no kuriem ir atļauts īpašu dzīvnieku izcelsmes produktu imports, un šim importam jāatbilst konkrētām veterinārās sertifikācijas prasībām.
(10)
Ar Direktīvu 2004/68/EK nosaka dzīvnieku veselības prasības attiecībā uz dažu nagaiņu sugu dzīvu dzīvnieku importu un tranzītu caur Savienību. Šos dzīvos nagaiņus atļauts importēt un pārvadāt tranzītā caur Savienību tikai no trešām valstīm un teritorijām, kas iekļautas sarakstā vai sarakstos, kuri izveidoti saskaņā ar šajā direktīvā minēto procedūru, un šim importam jāatbilst konkrētām veterinārās sertifikācijas prasībām.
(11)
Izņemot Direktīvas 92/65/EEK 17. panta 2. punkta pēdējā apakšpunktā paredzētos noteikumus, dzīvus dzīvniekus un dzīvnieku izcelsmes produktus, kuriem piemēro Direktīvu 92/65/EEK, 2002/99/EK un 2004/68/EK, importē vai pārvadā tranzītā caur Savienību tikai tad, ja to pavaddokumentos ir veterinārais sertifikāts un tie atbilst attiecīgajām prasībām, kas noteiktas Savienības tiesību aktos.
(12)
Tādējādi, lai īstenotu Direktīvu 92/65/EEK, 2002/99/EK un 2004/68/EK, ir lietderīgi šajā regulā iekļaut trešo valstu, to teritoriju un daļu sarakstus un īpašus importa nosacījumus, tostarp atsevišķu dzīvu dzīvnieku un atsevišķu dzīvnieku svaigas gaļas veterināro sertifikātu paraugus.
(13)
Savienības tiesību aktu konsekvences labad šajā regulā jāņem vērā arī sabiedrības veselības prasības, kas noteiktas citos Savienības tiesību aktos un jo īpaši Regulā (EK) Nr. 852/2004, 853/2004 un 854/2004, kurās paredzēti noteikumi par pārtikas produktu un dzīvnieku izcelsmes pārtikas higiēnu un noteikumi par lietošanai pārtikā paredzētu dzīvnieku izcelsmes produktu oficiālās kontroles organizēšanu, kā arī prasības, kas noteiktas Padomes 1996. gada 29. aprīļa Direktīvā 96/23/EK, ar ko paredz pasākumus, lai kontrolētu noteiktas vielas un to atliekas dzīvos dzīvniekos un dzīvnieku izcelsmes produktos (12), un Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Regulā (EK) Nr. 999/2001, ar ko paredz noteikumus dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju profilaksei, kontrolei un apkarošanai (13).
(14)
Ar Regulu (EK) Nr. 882/2004 paredz vispārīgus noteikumus, kas reglamentē oficiālo kontroli, ko veic pārtikas, dzīvnieku barības, dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības jomās. Minētās regulas 48. pants pilnvaro Komisiju pieņemt to trešo valstu sarakstu, no kurām Savienībā drīkst importēt īpašus produktus. Ar Regulu (EK) Nr. 854/2004 paredz īpašus noteikumus par lietošanai pārtikā paredzētu dzīvnieku izcelsmes produktu oficiālās kontroles organizēšanu, tostarp par to trešo valstu sarakstu izveidi, no kurām ir atļauts dzīvnieku izcelsmes produktu imports. Šajos noteikumos minēts, ka šos sarakstus var kombinēt ar citiem sarakstiem, kas sagatavoti sabiedrības un dzīvnieku veselības vajadzībām.
(15)
Tāpēc šīs regulas pielikumos sniegtajos sertifikātu paraugos jāiekļauj apliecinājumi, kas apstiprina, ka tiek ievērotas Direktīvā 96/23/EK un Regulā (EK) Nr. 999/2001, 852/2004, 853/2004, 854/2004 noteiktās sabiedrības veselības prasības.
(16)
Šīs regulas pielikumos sniegtajos sertifikātu paraugos jāiekļauj arī apliecinājumi, kas apstiprina, ka tiek ievērotas dzīvnieku labturības prasības, kas noteiktas Padomes 1993. gada 22. decembra Direktīvā 93/119/EK par dzīvnieku aizsardzību kaušanas vai nonāvēšanas laikā (14) un Padomes 2004. gada 22. decembra Regulā (EK) Nr. 1/2005 par dzīvnieku aizsardzību pārvadāšanas un saistīto darbību laikā (15).
(17)
Lai nodrošinātu, ka Savienībā ievesto dzīvo dzīvnieku veselība netiek apdraudēta to pārvadāšanas laikā no izcelsmes trešās valsts uz Savienību, jāparedz konkrētas prasības saistībā ar dzīvu dzīvnieku pārvadāšanu, tostarp prasības attiecībā uz savākšanas centriem.
(18)
Lai Savienībā nodrošinātu dzīvnieku veselības aizsardzību, dzīvi dzīvnieki jānogādā tieši Savienības galamērķa vietā.
(19)
Savienībā ievestā svaigā gaļa, kas paredzēta tranzītam uz citu trešo valsti, sabiedrības veselībai rada nenozīmīgu risku. Tomēr šādai gaļai jāatbilst visām attiecīgajām dzīvnieku veselības prasībām. Tāpēc attiecīgi jāizstrādā īpaši noteikumi svaigas gaļas tranzītam un tās uzglabāšanai pirms tranzīta.
(20)
Īpaši nosacījumi sūtījumu tranzītam caur Savienību uz Krieviju un no tās jāparedz Kaļiņingradas ģeogrāfiskā stāvokļa dēļ, kurš ietekmē vienīgi Latviju, Lietuvu un Poliju.
(21)
Lai ievestu Savienībā tādas svaigas gaļas sūtījumus, izņemot subproduktus un maltu gaļu, kas iegūta no saimniecībās audzētiem Artiodactyla kārtas savvaļas dzīvniekiem, kuri cēlušies no savvaļā notvertiem dzīvniekiem, ir jāsaņem atļauja. Lai izslēgtu jebkuru iespējamu dzīvnieku veselības risku, kas varētu rasties šādas ievešanas dēļ, ir lietderīgi, ja šie dzīvnieki pirms minēto sūtījumu ievešanas Savienībā trīs mēnešus būtu nodalīti no savvaļas dzīvniekiem. Attiecīgi tas ir jāņem vērā šiem sūtījumiem paredzētajā veterinārā sertifikātu paraugā (RUF).
(22)
Ar Komisijas 2003. gada 11. decembra Lēmumu 2003/881/EK par dzīvnieku veselības un sertifikācijas nosacījumiem attiecībā uz bišu importu (Apis mellifera un Bombus spp.) no dažām trešām valstīm (16) paredz dzīvnieku veselības un sertifikācijas nosacījumus bišu importam no atsevišķām trešām valstīm. Savienības tiesību aktu vienkāršošanas labad šajā regulā jāiekļauj tie pasākumi, kas paredzēti minētajā lēmumā. Līdz ar to Lēmums 2003/881/EK ir jāatceļ.
(23)
Lai ļautu dalībvalstīm un nozarei veikt vajadzīgos pasākumus šajā regulā paredzēto prasību izpildei, ir lietderīgi noteikt pārejas periodu.
(24)
Šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
I NODAĻA
PRIEKŠMETS, DARBĪBAS JOMA UN DEFINĪCIJAS
1. pants
Priekšmets un darbības joma
1. Ar šo regulu nosaka veterinārās sertifikācijas prasības tādu sūtījumu ievešanai Savienībā, kuros ir šādi dzīvi dzīvnieki vai svaiga gaļa:
a)
nagaiņi;
b)
regulas IV pielikuma 2. daļā uzskaitītie dzīvnieki;
c)
lietošanai pārtikā paredzēta svaiga nagaiņu un zirgu dzimtas dzīvnieku gaļa, izņemot gaļas izstrādājumus.
2. Ar šo regulu izveido to trešo valstu, ar tām saistīto teritoriju vai daļu sarakstus, no kurām Savienībā drīkst ievest 1. punktā minētos sūtījumus.
3. Šo regulu nepiemēro, ievedot Savienībā savvaļas dzīvniekus, kas:
a)
paredzēti skatēm vai izstādēm, kur šādi dzīvi dzīvnieki netiek regulāri turēti vai audzēti;
b)
ir cirkus sastāvā;
c)
paredzēti apstiprinātai iestādei, institūtam vai centram, kā definēts Direktīvas 92/65/EEK 2. panta 1. punkta c) apakšpunktā;
4. Šo regulu piemēro, neskarot nekādas īpašas sertifikācijas prasības, kas paredzētas citos Savienības tiesību aktos vai nolīgumos, kurus Savienība noslēgusi ar trešām valstīm.
2. pants
Definīcijas
Šajā regulā piemēro šādas definīcijas:
a)
“nagaiņi” ir nagaiņi, kā noteikts Direktīvas 2004/68/EK 2. panta d) apakšpunktā;
b)
“svaiga gaļa” ir svaiga gaļa, kā noteikts Regulas (EK) Nr. 853/2004 I pielikuma 1.10. punktā;
c)
“zirgu dzimtas dzīvnieki” ir zirgu dzimtas dzīvnieki, kā noteikts Padomes Direktīvas 90/426/EEK (17) 2. panta b) apakšpunktā;
d)
“saimniecība” ir ferma vai cits oficiāli pārraudzīts lauksaimniecības, rūpniecības vai tirdzniecības uzņēmums, tostarp zooloģiskie dārzi, atrakciju parki un savvaļas vai medību rezervāti, kur dzīvi dzīvnieki tiek regulāri turēti vai audzēti.
II NODAĻA
NOSACĪJUMI DZĪVU DZĪVNIEKU IEVEŠANAI SAVIENĪBĀ
3. pants
Vispārīgi nosacījumi nagaiņu ievešanai Savienībā
Nagaiņu sūtījumus ieved Savienībā tikai tad, ja tie atbilst šādiem nosacījumiem:
a)
tos ieved no tām trešām valstīm, to teritorijām vai daļām, kas uzskaitītas I pielikuma 1. daļā iekļautās tabulas 1., 2. un 3. ailē un kam ir veterinārā sertifikāta paraugs, kurš atbilst attiecīgajam I pielikuma 1. daļas tabulas 4. ailē minētajam sūtījumam;
b)
to pavaddokumentos ir attiecīgs veterinārais sertifikāts, kas izstrādāts saskaņā ar atbilstošo I pielikuma 2. daļā sniegto veterinārā sertifikāta paraugu, ņemot vērā īpašos minētā pielikuma 1. daļas tabulas 6. ailē izklāstītos nosacījumus, un ko aizpildījis un parakstījis eksportētājas trešās valsts pilnvarots veterinārārsts;
c)
tie atbilst prasībām, kas izklāstītas b) punktā minētajā veterinārajā sertifikātā, tostarp:
i)
šajā sertifikātā paredzētajām papildu garantijām, ja tās norādītas I pielikuma 1. daļas tabulas 5. ailē;
ii)
jebkurām papildu veterinārās sertifikācijas prasībām, ko galamērķa dalībvalsts var noteikt saskaņā ar Savienības veterinārajiem tiesību aktiem un kas ir iekļautas sertifikātā.
4. pants
Savākšanas centru nosacījumi atsevišķiem nagaiņu sūtījumiem
Nagaiņu sūtījumus, kuros ir dzīvi dzīvnieki no vairāk nekā vienas saimniecības, Savienībā ieved tikai tad, ja tie ir savākti izcelsmes trešās valsts kompetentās iestādes apstiprinātos savākšanas centros saskaņā ar I pielikuma 5. daļā noteiktajām prasībām.
5. pants
Materiālu standartizēšanas un nagaiņiem paredzēto paraugu ņemšanas un pārbaudes procedūru protokoli
Ja paraugu ņemšana un pārbaude ir paredzēta I pielikuma 1. daļas tabulas 4. ailē uzskaitītajos veterinārajos sertifikātos minētā pielikuma 6. daļā uzskaitīto slimību noteikšanai, ievedot Savienībā nagaiņu sūtījumus, šādu paraugu ņemšanu un pārbaudi veic izcelsmes trešās valsts kompetentā iestāde, vai arī tas tiek veikts šādas iestādes kontrolē saskaņā ar minētā pielikuma 6. daļā paredzētajiem materiālu standartizēšanas un pārbaudes procedūru protokoliem.
6. pants
Īpaši nosacījumi atsevišķiem nagaiņu sūtījumiem, kurus importē Senpjērā un Mikelonā un ieved Savienībā
Regulas I pielikuma 7. daļas tabulā uzskaitīto nagaiņu sugu sūtījumus, kuri tika ievesti Senpjērā un Mikelonā ne vēlāk kā sešus mēnešus pirms to nosūtīšanas dienas no Senpjēras un Mikelonas uz Savienību, Savienībā ieved tikai tad, ja:
a)
tie atbilst minētās daļas 1. nodaļā noteiktajām uzturēšanās un karantīnas prasībām;
b)
tie ir pārbaudīti saskaņā ar minētās daļas 2. nodaļā norādītajām dzīvnieku veselības pārbaudes prasībām.
7. pants
Vispārīgi nosacījumi atsevišķu bišu sugu ievešanai Savienībā
1. Regulas IV pielikuma 2. daļas 1. tabulā uzskaitīto bišu sugu sūtījumus Savienībā ieved tikai no trešām valstīm vai teritorijām:
a)
kas minētas regulas II pielikuma 1. daļā;
b)
kur par Amerikas peru puves, mazās stropu vaboles (Aethina tumida) un Tropilaelaps ģints ērces (Tropilaelaps spp.) esamību ir obligāti jāziņo visā trešās valsts teritorijā vai attiecīgajā teritorijā.
2. Atkāpjoties no 1. punkta a) apakšpunkta, bišu sūtījumus Savienībā drīkst ievest no trešās valsts daļas vai teritorijas, kas minēta II pielikuma 1. daļā un kas ir:
a)
ģeogrāfiski vai epidemioloģiski izolēta trešās valsts daļa vai teritorija;
b)
minēta IV pielikuma 1. daļas 1. sadaļas tabulas trešajā ailē.
Ja minēto izņēmumu piemēro, bišu sūtījumu ievešanu Savienībā aizliedz no visām pārējām trešās valsts daļām vai attiecīgajām teritorijām, kas nav uzskaitītas IV pielikuma 1. daļas 1. sadaļas tabulas trešajā ailē.
3. Regulas IV pielikuma 2. daļas 1. tabulā uzskaitīto bišu sugu sūtījumos ir:
a)
bišu (kameņu) māšu (Apis mellifera un Bombus spp.) stropi, kuros ir viena bišu (kameņu) māte ar ne vairāk kā 20 bitēm (kamenēm); vai
b)
kameņu (Bombus spp.) konteineri, kuros katrā ir kolonija ar ne vairāk kā 200 pieaugušām kamenēm.
4. Regulas IV pielikuma 2. daļas 1. tabulā uzskaitīto bišu sugu sūtījumi(-iem):
a)
pievieno attiecīgu veterināro sertifikātu, kas izveidots saskaņā ar atbilstošo IV pielikuma 2. daļā sniegto veterinārā sertifikāta paraugu un ko aizpildījis un parakstījis eksportētājas trešās valsts pilnvarots inspektors;
b)
atbilst veterinārajām prasībām, kas izklāstītas a) punktā minētajā veterinārajā sertifikātā.
8. pants
Vispārīgi nosacījumi par dzīvu dzīvnieku pārvadāšanu uz Savienību
Pēc iekraušanas izcelsmes trešā valstī un pirms ierašanās iebraukšanai Savienības teritorijā paredzētajā robežkontroles punktā dzīvo dzīvnieku sūtījumus:
a)
nepārvadā kopā ar dzīviem dzīvniekiem:
i)
kurus nav paredzēts ievest Savienībā vai
ii)
kuriem ir zemāks veselības statuss;
b)
neizkrauj vai, ja tos pārvadā ar gaisa transportu, nepārved uz citu lidaparātu vai nepārvadā pa autoceļiem, dzelzceļiem vai nedzen kājām caur trešo valsti, tās teritoriju vai daļu, kas nav uzskaitīta I pielikuma 1. daļas tabulas 1., 2. un 3. ailē vai kam nav veterinārā sertifikāta parauga, kurš atbilst attiecīgajam I pielikuma 1. daļas tabulas 4. ailē minētajam sūtījumam.
9. pants
Termiņš dzīvu dzīvnieku pārvadāšanai uz Savienību
Dzīvo dzīvnieku sūtījumus Savienībā ieved tikai tad, ja sūtījums tiek nogādāts iebraukšanai Savienības teritorijā paredzētajā robežkontroles punktā 10 dienu laikā no attiecīgā veterinārā sertifikāta izdošanas datuma.
Jūras pārvadājumu gadījumā minēto 10 dienu periodu pagarina par papildu laika posmu, kurš atbilst jūras brauciena laikam, ko apstiprina veterinārajam sertifikātam pievienots parakstīts kuģa kapteiņa deklarācijas oriģināls, kas sagatavots saskaņā ar I pielikuma 3. daļu.
10. pants
Īpaši nosacījumi to dzīvu dzīvnieku sūtījumu apsmidzināšanai, kurus uz Savienību pārvadā ar gaisa transportu
Ja dzīvu dzīvnieku sūtījumus, izņemot bišu sūtījumus, pārvadā ar gaisa transportu, tad redeļu kastes vai konteinerus, kuros tos pārvadā, un teritoriju ap tiem apsmidzina ar piemērotu insekticīdu.
Šādu apsmidzināšanu pēc sūtījumu iekraušanas veic tieši pirms lidaparāta durvju aizvēršanas un pēc ikvienas turpmākas durvju atvēršanas trešā valstī, kamēr lidaparāts sasniedz galamērķi.
Lidaparāta kapteinis apliecina, ka apsmidzināšana ir veikta, parakstot veterinārajam sertifikātam pievienotu deklarācijas oriģinālu, kas sagatavots saskaņā ar I pielikuma 4. daļu.
11. pants
Nosacījumi, ko piemēro pēc atsevišķu nagaiņu sūtījumu ievešanas Savienībā
1. Pēc ievešanas Savienībā to nagaiņu sūtījumus, kas paredzēti vaislai un audzēšanai vai zooloģiskajiem dārziem, atrakciju parkiem un savvaļas vai medību rezervātiem, nekavējoties nogādā galamērķa saimniecībā.
Nagaiņi paliek minētajā saimniecībā vismaz 30 dienas, ja vien tos nekavējoties nenosūta uz kautuvi.
2. Pēc ievešanas Savienībā to nagaiņu sūtījumus, kas paredzēti tūlītējai nokaušanai, nekavējoties nogādā galamērķa kautuvē, kur dzīvniekus nokauj piecu darba dienu laikā pēc to ierašanās kautuvē.
12. pants
Īpaši nosacījumi par atsevišķu nagaiņu sūtījumu tranzītu caur trešām valstīm
Ja piemēro I pielikuma 1. daļas “I” īpašo nosacījumu, lai atļautu šajā nosacījumā minētos nagaiņu sūtījumus, kuru izcelsmes valsts ir kāda no dalībvalstīm un kuru galamērķis ir cita dalībvalsts, vest tranzītā caur tādu trešo valsti, tās teritoriju vai daļu, kas minēta I pielikuma 1. daļas tabulā, bet kam nav atbilstoša veterinārā sertifikāta parauga to nagaiņu attiecīgajiem sūtījumiem, kuri uzskaitīti minētās tabulas 4. ailē, piemēro šādus nosacījumus:
a)
attiecībā uz nobarošanai paredzētiem liellopiem:
i)
galamērķa kompetentai iestādei jau iepriekš jānorāda galamērķa saimniecības;
ii)
sūtījumā esošos dzīvos dzīvniekus nedrīkst pārvietot no galamērķa saimniecības, ja vien tos nav paredzēts nekavējoties nokaut;
iii)
jebkura dzīvu dzīvnieku pārvietošana uz galamērķa saimniecību un no tās jāveic kompetentās iestādes kontrolē, kamēr sūtījumā esošie dzīvnieki tiek turēti saimniecībā;
b)
attiecībā uz tūlītējai nokaušanai paredzētiem nagaiņiem piemēro 11. panta 2. punktu.
13. pants
Nosacījumi, ko piemēro pēc 7. pantā minēto bišu sūtījumu ievešanas Savienībā
1. Regulas 7. panta 3. punkta a) apakšpunktā minētos bišu māšu sūtījumus nekavējoties nogādā noteiktā galamērķa vietā, kur stropus pārbauda kompetentā iestāde, bet bišu mātes pārvieto uz jauniem stropiem pirms to ievietošanas vietējās kolonijās.
2. Kopā ar bišu mātēm ievestos stropus, saimes un citus materiālus, kuru izcelsme ir trešās valstīs, nosūta uz kompetentās iestādes noteikto laboratoriju, lai pārbaudītu attiecībā uz:
a)
mazo stropu vaboļu (Aethina tumida), to olu vai kāpuru esamību;
b)
Tropilaelaps ģints ērču (Tropilaelaps spp.) esamību.
Pēc laboratorijas pārbaudes stropus, saimes un materiālus iznīcina.
3. Regulas 7. panta 3. punkta b) apakšpunktā minētos kameņu (Bombus spp.) sūtījumus nekavējoties nogādā noteiktā galamērķa vietā.
Šīs kamenes drīkst palikt konteinerā, ar kuru tās ieveda Savienībā, līdz kolonijas darba mūža beigām.
Minēto konteineru un kopā ar kamenēm ievestos materiālus, kuru izcelsme ir trešās valstīs, iznīcina ne vēlāk kā kolonijas darba mūža beigās.
III NODAĻA
NOSACĪJUMI SVAIGAS GAĻAS IEVEŠANAI SAVIENĪBĀ
14. pants
Vispārīgi nosacījumi svaigas gaļas ievešanai
Lietošanai pārtikā paredzētas svaigas gaļas sūtījumus ieved Savienībā tikai tad, ja tie atbilst šādiem nosacījumiem:
a)
tos ieved no tām trešām valstīm, to teritorijām vai daļām, kas uzskaitītas II pielikuma 1. daļas tabulas 1., 2. un 3. ailē un kam ir veterinārā sertifikāta paraugs, kurš atbilst attiecīgajam II pielikuma 1. daļas tabulas 4. ailē minētajam sūtījumam;
b)
tos uzrāda iebraukšanai Savienības teritorijā paredzētajā robežkontroles punktā, un tiem ir pievienots attiecīgs veterinārais sertifikāts, kas izveidots saskaņā ar atbilstošo II pielikuma 2. daļā norādīto veterinārā sertifikāta paraugu, ņemot vērā īpašos minētā pielikuma 1. daļas tabulas 6. ailē izklāstītos nosacījumus, un ko aizpildījis un parakstījis eksportētājas trešās valsts pilnvarots veterinārārsts;
c)
tie atbilst prasībām, kas izklāstītas b) punktā minētajā veterinārajā sertifikātā, tostarp:
i)
šajā sertifikātā paredzētajām papildu garantijām, kas norādītas II pielikuma 1. daļas tabulas 5. ailē;
ii)
jebkurām papildu veterinārās sertifikācijas prasībām, ko galamērķa dalībvalsts var noteikt saskaņā ar Savienības veterinārajiem tiesību aktiem un kas ir iekļautas sertifikātā.
15. pants
Nosacījumi, ko piemēro pēc savvaļas medījamo pārnadžu nedīrāto liemeņu ievešanas
Saskaņā ar Padomes Direktīvas 97/78/EK (18) 8. panta 2. punktu lietošanai pārtikā paredzētu savvaļas medījamo pārnadžu nedīrāto liemeņu sūtījumus pēc papildu pārstrādes nekavējoties nogādā galamērķa pārstrādes uzņēmumā.
16. pants
Svaigas gaļas tranzīts un uzglabāšana
Tādu svaigas gaļas sūtījumu ievešana Savienībā, kas nav paredzēti importam Savienībā, bet gan nogādāšanai uz trešo valsti vai nu nekavējoties tranzītā, vai pēc uzglabāšanas Savienībā saskaņā ar Direktīvas 97/78/EK 12. panta 4. punktu un 13. pantu, atļauta tikai tad, ja sūtījumi atbilst šādiem nosacījumiem:
a)
tos ieved no tām trešām valstīm, to teritorijām vai daļām, kas uzskaitītas II pielikuma 1. daļas tabulas 1., 2. un 3. ailē un kam ir veterinārā sertifikāta paraugs, kurš atbilst attiecīgajam II pielikuma 1. daļas tabulas 4. ailē minētajam sūtījumam;
b)
tie atbilst īpašajām dzīvnieku veselības prasībām, kas paredzētas attiecīgajam sūtījumam, kā noteikts a) punktā minētajā atbilstošajā veterinārā sertifikāta paraugā;
c)
tiem ir pievienots veterinārais sertifikāts, kas izveidots saskaņā ar III pielikumā norādīto veterinārā sertifikāta paraugu un ko aizpildījis un parakstījis eksportētājas trešās valsts pilnvarots veterinārārsts;
d)
tos sertificē kā piemērotus tranzītam, tostarp uzglabāšanai (pēc vajadzības), izsniedzot Komisijas Regulas (EK) Nr. 136/2004 (19) 2. panta 1. punktā minēto kopīgo veterināro ievešanas dokumentu, ko parakstījis iebraukšanai Savienības teritorijā paredzētā robežkontroles punkta valsts pilnvarots veterinārārsts.
17. pants
Atkāpe, ko piemēro tranzītam caur Latviju, Lietuvu un Poliju
1. Atkāpjoties no 16. panta, ir atļauts veikt tādu sūtījumu tranzītpārvadājumus caur Savienību pa autoceļiem vai dzelzceļu starp apstiprinātajiem Latvijas, Lietuvas un Polijas robežkontroles punktiem, kas uzskaitīti Komisijas Lēmumā 2009/821/EK (20) (SANCO/5141/2009) un kas nāk no Krievijas un ir paredzēti Krievijai, vedot tos tiešā ceļā vai caur citu trešo valsti, ja ir izpildīti šādi nosacījumi:
a)
iebraukšanai Savienības teritorijā paredzētajā robežkontroles punktā sūtījumu ar numurētu plombu ir aizzīmogojuši kompetentās iestādes veterinārie dienesti;
b)
uz dokumentiem, kas pievienoti sūtījumam un minēti Direktīvas 97/78/EK 7. pantā, par robežkontroles punktu iebraukšanai Savienības teritorijā atbildīgās kompetentās iestādes valsts pilnvarots veterinārārsts uz katras lapas ir uzlicis zīmogu “TIKAI TRANZĪTAM UZ KRIEVIJU, ŠĶĒRSOJOT ES”;
c)
ir nodrošināta atbilstība procedūras prasībām, kas paredzētas Direktīvas 97/78/EK 11. pantā;
d)
sūtījums sertificēts kā piemērots tranzītam kopīgajā veterinārajā ievešanas dokumentā, ko parakstījis robežkontroles punkta iebraukšanai Savienības teritorijā valsts pilnvarots veterinārārsts.
2. Šādu sūtījumu izkraušana vai uzglabāšana, kā noteikts Direktīvas 97/78/EK 12. panta 4. punktā vai 13. pantā, Savienības teritorijā nav atļauta.
3. Kompetentā iestāde regulāri veic auditu, lai pārliecinātos, vai sūtījumu skaits un to produktu daudzums, kas tiek izvests no Savienības teritorijas, saskan ar skaitu un daudzumu, ko ieved Savienībā.
IV NODAĻA
VISPĀRĪGI, PĀREJAS UN NOBEIGUMA NOTEIKUMI
18. pants
Sertificēšana
Šajā regulā paredzētos veterināros sertifikātus aizpilda saskaņā ar V pielikumā sniegtajiem paskaidrojumiem.
Tomēr minētā prasība neizslēdz iespēju izmantot elektronisko sertificēšanu vai citas pieņemtās sistēmas, kas saskaņotas Savienības līmenī.
19. pants
Pārejas noteikumi
Pārejas periodā līdz 2010. gada 30. jūnijam dzīvu dzīvnieku sūtījumus un lietošanai pārtikā paredzētas svaigas gaļas sūtījumus, attiecībā uz kuriem saskaņā ar Lēmumu 79/542/EEK vai 2003/881/EK ir izdoti atbilstošie veterinārie sertifikāti, drīkst turpināt ievest Savienībā.
20. pants
Atcelšana
Lēmumu 2003/881/EK atceļ.
21. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2010. gada 16. marts.