ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 13. července 2011
o režimu státních podpor C 3/09 (ex NN 41 A-B/03), který uplatňuje Portugalsko na sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění jatečního odpadu
(oznámeno pod číslem K(2011) 4888)
(Pouze portugalské znění je závazné)
(2011/677/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Na základě stížnosti zaslala Komise dne 15. listopadu 2002 portugalským orgánům žádost o informace ohledně zavedení parafiskálního poplatku podle legislativního nařízení č. 197/2002 ze dne 25. září 2002 (1) (dále jen „legislativní nařízení z roku 2002“) za účelem financování sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů z porážky přežvýkavců a drůbeže. Portugalské orgány odpověděly dopisem ze dne 20. ledna 2003.
(2)
Dotyčný mechanizmus byl zapsán do registru neoznámených podpor pod čísly NN 41 A-B/03, protože z poskytnutých informací vyplývá, že začal být prováděn bez předchozího souhlasu Komise.
(3)
Dopisy ze dne 16. a 30. dubna 2003 si útvary Komise o předmětném režimu vyžádaly od portugalských orgánů nové informace. Portugalské orgány měly na odpověď lhůtu čtyř týdnů.
(4)
Dopisy ze dne 5. května a 6. června 2003, které byly zaevidovány dne 5. května a 10. června 2003, požádalo Stálé zastoupení Portugalské republiky při Evropské unii jménem portugalských orgánů o prodloužení lhůty na poskytnutí všech požadovaných informací vzhledem k době nutné k jejich shromáždění.
(5)
Dopisem ze dne 25. července 2003 souhlasily útvary Komise s prodloužením lhůty o čtyři týdny.
(6)
Jelikož útvary Komise nedostaly ve čtyřtýdenní lhůtě stanovené ve výše uvedeném dopisu žádnou odpověď, zaslaly portugalským orgánům upomínku dopisem ze dne 19. prosince 2003, v němž uvedly, že v případě, že zmíněné orgány nebudou reagovat, vyhrazují si možnost navrhnout Komisi zaslání příkazu k poskytnutí informací podle čl. 10 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (2) (jenž se stal článkem 108 SFEU).
(7)
Dopisem ze dne 5. února 2004, který byl zaevidován ve stejný den, sdělilo Stálé zastoupení Portugalské republiky při Evropské unii Komisi odpověď portugalských orgánů na dopisy útvarů Komise ze dne 16. a 30. dubna 2003.
(8)
Dopisem ze dne 11. listopadu 2004 si útvary Komise o předmětném režimu vyžádaly od portugalských orgánů nové informace. Portugalské orgány měly na odpověď lhůtu čtyř týdnů.
(9)
Dopisem ze dne 30. prosince 2004, který byl zaevidován dne 5. ledna 2005, požádalo Stálé zastoupení Portugalské republiky při Evropské unii jménem portugalských orgánů o prodloužení lhůty na poskytnutí všech požadovaných informací vzhledem k době nutné k jejich shromáždění.
(10)
Dopisem ze dne 17. ledna 2005 souhlasily útvary Komise podruhé s požadovaným prodloužením lhůty.
(11)
Jelikož útvary Komise neobdržely na své otázky ve stanovené nové lhůtě žádnou odpověď, zaslaly portugalským orgánům dopisem ze dne 12. dubna 2005 novou upomínku a opět je upozornily na skutečnost, že v případě nedodržení stanovené čtyřtýdenní lhůty na zaslání odpovědi si vyhrazují možnost navrhnout Komisi zaslání příkazu k poskytnutí informací na základě čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 659/1999.
(12)
Výše uvedená lhůta na odpověď uplynula v květnu 2005. Jelikož Komise do uplynutí výše zmíněné lhůty neobdržela žádnou odpověď, nařídila rozhodnutím ze dne 21. února 2006 (3) Portugalsku, aby jí sdělilo veškeré informace, o které požádala, s tím, že pokud neobdrží od portugalských orgánů odpověď, vyhrazuje si právo zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU (viz odstavec 80 příkazu k poskytnutí informací).
(13)
Jelikož Komisi nebyla poskytnuta žádná z požadovaných informací, rozhodla se dne 28. ledna 2009 zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU. Rozhodnutí bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (4). Komise vyzvala ostatní členské státy a zúčastněné třetí strany k podání připomínek k dotčeným podporám.
(14)
Jelikož Komise neobdržela ve stanovené lhůtě od Portugalska žádné komentáře, zaslala mu dopisem ze dne 18. března 2009 upomínku. Portugalsko zaslalo Komisi své komentáře dne 14. dubna 2009 a poskytlo také kopii legislativních nařízení č. 393-B/98 a 244/2003. Další komentáře přišly dne 15. června 2009 od společnosti ETSA (Empresa de Transformação de Subprodutos Animais, SA).
(15)
Dne 1. července 2009 předala Komise Portugalsku komentáře společnosti ETSA. Portugalsko v tomto ohledu nezaslalo Komisi žádné připomínky.
(16)
Na základě komentářů předložených společností ETSA požádaly útvary Komise dopisem ze dne 19. února 2010 portugalské orgány o další upřesnění. Portugalské orgány odpověděly dopisem ze dne 27. dubna 2010.
(17)
Dopisem ze dne 1. února 2011 požádaly útvary Komise portugalské orgány o upřesnění a reakci na otázky, jež útvary Komise položily již v předchozí době a na něž portugalské orgány neodpověděly vyčerpávajícím způsobem.
(18)
Dopisem ze dne 24. února 2011 požádaly portugalské orgány o prodloužení stanovené lhůty na odpověď o 30 dnů.
(19)
Dopisem ze dne 28. února 2011 souhlasily útvary Komise s prodloužením lhůty na odpověď o 30 dnů. Portugalské orgány odpověděly na otázky položené útvary Komise dopisem ze dne 1. dubna 2011.
(20)
Dopisem ze dne 20. června 2011 informovaly útvary Komise portugalské orgány, že Komisi navrhnou přijetí podmíněného kladného rozhodnutí, a vysvětlily uplatněné podmínky.
II. POPIS
(21)
Podle informací portugalských orgánů bylo v Portugalsku v období od 1. ledna do 14. října 1998 zjištěno 66 případů bovinní spongiformní encefalopatie (dále jen „BSE“). V důsledku této rizikové situace pro veřejné zdraví a zdraví zvířat přijala Komise rozhodnutí č. 98/653/ES ze dne 18. listopadu 1998 o určitých naléhavých opatřeních nutných z důvodu výskytu bovinní spongiformní encefalopatie v Portugalsku (5) a nařídila naléhavá opatření nutná z důvodu případů BSE, které se vyskytly v Portugalsku, přičemž zejména zakázala vývoz některých zvířat a vedlejších produktů ze zvířat z portugalského území do jiných členských států.
(22)
Kvůli zmírnění důsledků opatření přijatých v rámci boje proti bovinní spongiformní encefalopatii (BSE) nesl portugalský stát od roku 1999 veškeré náklady spojené se sběrem, zpracováním a neškodným odstraněním vedlejších masných produktů ze savců a drůbeže. Legislativním nařízením č. 393-B/98 ze dne 4. prosince 1998 (6) (dále jen „legislativní nařízení z roku 1998“) portugalský stát skutečně převzal odpovědnost a náklady za sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů.
(23)
Legislativní nařízení z roku 1998 počítalo ve svém čl. 4 odst. 3 s možností zavést pro jatka určitou daň za účelem financování neškodného odstranění některých materiálů. Podle informací obdržených od portugalských orgánů nebyla tato daň jatkám udělena.
(24)
Portugalské orgány vysvětlily, že na odpovídající zpracování zbytků neměly dostatečná zvláštní zařízení, a že se proto musely obrátit na soukromé poskytovatele služeb, aby zajistili tyto služby, které již svou povahou spadají do rámce odpovědnosti státu.
(25)
Portugalské orgány vysvětlily, že tento úkol veřejného zájmu byl svěřen soukromému sektoru při dodržení ustanovení stanovených legislativním nařízením č. 197/99 ze dne 8. června 1999 (7), který představuje vnitrostátní nástroj provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/52/ES ze dne 13. října 1997, kterou se mění směrnice 82/50/EHS, 93/36/EHS a 93/37/EHS, které koordinují postupy při zadávání veřejných zakázek na služby, dodávky a stavební práce (8). Soukromé podniky pověřené provedením dotčených služeb byly vybrány se zřetelem na jejich schopnost a technické možnosti zajistit řádné provedení svěřeného úkolu veřejného zájmu a na naléhavost, se kterou bylo nutno reagovat na nutnost zpracovat tyto produkty účinným, rychlým a bezpečným způsobem. Portugalské orgány předložily příklad smlouvy o poskytování služeb platné v období od 1. září 2004 do 31. prosince 2004.
(26)
Podle informací portugalských orgánů byly parametry sloužící jako základ pro výpočet vyrovnání za služby předem stanoveny společným nařízením č. 96/99 ze dne 25. ledna 1999 (9). Uvedené nařízení bylo pravidelně ověřováno a změněno společným nařízením č. 324/2001 (10) ze dne 6. dubna 2001 a společným nařízením č. 124/2002 ze dne 19. února 2002 (11).
(27)
Rozhodnutím 2000/766/ES (12) zakázala Rada používání vedlejších produktů ze zvířat téměř všech druhů v krmivu pro zvířata a nařídila jejich zničení ve všech členských státech, a to včetně Portugalska.
(28)
Portugalské orgány vysvětlily, že následkem tohoto rozhodnutí se zvýšilo množství zbytků dotčených tímto postupem, a tudíž i náklady spojené s touto činností.
(29)
Rozhodnutím 2001/376/ES (13) rozhodla Komise o zachování platnosti přijatého rozhodnutí 98/653/ES pro Portugalsko.
(30)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu (14), stanoví zvláštní pravidla pro sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů živočišného původu, která platí pro různé kategorie vedlejších produktů.
(31)
Portugalské orgány upřesnily, že se kvůli dodržení svých závazků v těchto souvislostech rozhodly přenést náklady na dotčenou činnost na hospodářské subjekty tohoto odvětví, a to za přísného dodržení zásady „znečišťovatel platí“ a aniž by ztratily ze zřetele starost o ochranu veřejného zdraví, jehož zaručení je zásadní a spadá do jejich odpovědnosti. Přijaly proto režim stanovený legislativním nařízením č. 197/2002 ze dne 25. září 2002.
(32)
Od října 2002, kdy vstoupilo v platnost legislativní nařízení č. 197/2002, jsou náklady na sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění vedlejších masných produktů ze savců a drůbeže financovány příjmy z parafiskálního poplatku, kterému podléhají jatka, dovozci nevykostěného hovězího a vepřového masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, tzn. hospodářské subjekty/příjemci nevykostěného hovězího a vepřového masa.
(33)
Dopisem ze dne 20. ledna 2003 portugalské orgány uvedly, že následující hospodářské subjekty jsou od placení poplatku osvobozeny:
-
jatka zajišťující sběr, zpracování a neškodné odstranění všech dotčených vedlejších produktů s výjimkou zvláštních rizikových materiálů (dále jen „ZRM“), a to buď ve vlastních prostorách nebo v bourárnách, přičemž tyto jednotky vytvořily podmínky soběstačnosti v oblasti zpracování svých vlastních vedlejších produktů (viz bod 2 přílohy 2 legislativního nařízení z roku 2002),
-
dovozci vykostěného masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, protože jejich činnost nevytváří vedlejší produkty podléhající povinnému zpracování podle vnitrostátních právních předpisů a právních předpisů Společenství.
(34)
Pokud jde o přesné určení příjmů z výběru poplatků, portugalské orgány prohlásily, že byly přidělovány výlučně na financování činností spojených se sběrem, přepravou, zpracováním a neškodným odstraněním vedlejších produktů z masa savců a drůbeže, a to včetně ZRM.
(35)
V příloze 1 legislativního nařízení z roku 2002 je níže uvedená výše poplatku stanovena úměrně váze a v závislosti na dotčeném druhu:
(v EUR)
Druh/typ
Skot
Prasata
Ovce/kozy
Drůbež
Ostatní
Poplatek/kg jatečně upraveného těla
0,05
0,04
0,03
0,06
0,06
(36)
Pokud jde o financování sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění zvláštních rizikových materiálů, stanoví čl. 2 odst. 2 legislativního nařízení č. 197/2002 pevný poplatek ve výši 0,30 EUR/kg/ZRM uplatňovaný pouze a výlučně na jatka.
(37)
Všechny poplatky jsou hrazeny dané veřejné organizaci mechanizmem přenesení daňové povinnosti. Jedná se o Státní zemědělský intervenční a záruční ústav (INGA). Poplatky vybrané od hospodářských subjektů představovaly příjmy INGA a byly mu hrazeny přímo.
(38)
Jak je uvedeno v odstavcích 32 a 33 tohoto rozhodnutí, článek 4 legislativního nařízení z roku 2002 upřesňuje, že jatka mají také možnost se mezi sebou zorganizovat, a to buď tak, že si pro sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů přímo najmou služby třetí strany, nebo tuto činnost budou provádět sama, a to vždy při dodržení platných právních ustanovení a s výjimkou ZRM. V případě, že jatka provádějí sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů vytvořených ve svých vlastních prostorách, s výjimkou ZRM, stanoví příloha 2 legislativního nařízení z roku 2002 poplatky k uhrazení následovně:
(v EUR)
Druh/typ
Skot
Prasata
Ovce/kozy
Drůbež
Ostatní
Poplatek/kg jatečně upraveného těla
0,03
0,02
0,00
0,00
0,00
(39)
Pokud jatka provádějí sběr, zpracování a neškodné odstranění všech vedlejších produktů vytvořených jak ve svých vlastních prostorách, tak v bourárnách, a to s výjimkou ZRM, jsou od placení tohoto poplatku zcela osvobozena.
(40)
V souladu s článkem 5 legislativního nařízení č. 197/2002 je INGA subjektem příslušným pro kontrolu plateb poplatků, které provádějí jatka, a za tímto účelem vede aktualizované záznamy o množství jatečně upravených těl a jejich hmotnosti. V pravomoci INGA je rovněž kontrola placení dlužných poplatků v případě dovozu a přijetí produktů z Evropské unie, zatímco hospodářským subjektům a příjemcům přísluší vedení aktualizovaných záznamů o provedených operacích.
(41)
Pokud se jatka rozhodnou pro posledně uvedenou možnost, musí předem předložit INGA své projekty k posouzení a podřídit se jakékoliv případné kontrole, o které by rozhodl příslušný orgán.
(42)
Portugalské orgány ujistily, že výše poplatku se omezuje pouze na to, aby zmíněné podniky nesly náklady na tyto činnosti, a že tato služba bude poskytována pouze podnikům vytvářejícím vedlejší produkty, jejichž neškodné odstranění je povinné.
(43)
Pokud jde o soulad mezi příjmy z poplatku a náklady na služby, které financují, portugalské orgány prohlásily, že poplatky stanovené v přílohách I a II legislativního nařízení z roku 2002 a poplatek stanovený v čl. 2 odst. 2 ohledně ZRM byly vypočteny na základě skutečných nákladů na služby, které je nutno poskytovat, a při zohlednění povahy vedlejších produktů vytvořených každým živočišným druhem a skutečnosti, zda jsou tyto vedlejší produkty dotčeny či ne.
(44)
Podle portugalských orgánů toto financování ve všech ohledech představuje vyrovnání poskytované uživateli za dodání veřejné služby veřejného zájmu. Částky hrazené hospodářskými subjekty povinnými k dani jsou přímo úměrné množstvím odpadu skutečně předaným veřejné službě a skutečným nákladům na neškodné odstranění tohoto odpadu. Na podporu těchto tvrzení portugalské orgány dodaly podklady s číselnými údaji za období od roku 1999 do roku 2005, které dokládají náklady na služby, a pro rok 2003 podklad s číselnými údaji, které se týkají příjmů z poplatku za různé druhy vytvořených vedlejších produktů, a to bez rozlišení jak dovezených, tak vnitrostátních.
(45)
Pokud jde o otázku, zda mohou dovezené produkty skutečně využívat systém stejným způsobem jako vnitrostátní produkty, portugalské orgány ujišťují, že poplatky uplatňované v souladu se zásadou „znečišťovatel platí“ na jatka, na dovoz a na obchod uvnitř Společenství s nevykostěným masem odrážejí náklady spojené se zpracováním všech vedlejších produktů vytvářených v řetězci až ke konečnému spotřebiteli.
(46)
Dovoz nevykostěného masa znamená pro portugalské orgány existenci vedlejších produktů, a využívá tedy služby sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění, což zdůvodňuje uplatňování dotyčných poplatků.
(47)
Portugalské orgány mají za to, že financovaná opatření spadají do veřejného zájmu, neboť se v důsledku krize BSE ukázalo, že odstranění jatečních veterinárních konfiskátů má být úkolem veřejné služby státu z důvodu jeho významu pro ochranu zdraví lidí a zvířat a ochranu životního prostředí.
(48)
Systém vytvořený legislativním nařízením z roku 2002 byl zrušen legislativním nařízením č. 244/2003 ze dne 7. října 2003 (15) (dále jen „legislativní nařízení z roku 2003“), jež vstoupilo v platnost dne 22. října 2003. Toto nařízení vytváří obecný režim a přechodný režim pro vedlejší produkty živočišného původu nevhodné pro lidskou spotřebu.
(49)
Obecný režim stanoví, že jatka, bourárny, inkubační střediska a průmysl výrobků z vajec mají v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 z vlastního podnětu nebo najmutím třetí strany podporovat sběr, přepravu, skladování, manipulaci, zpracování a neškodné odstranění materiálů kategorií 1, 2 a 3 vytvořených v konkrétní jednotce pomocí provádění plánu předloženého k předchozímu schválení GŘ pro veterinární záležitosti (GŘ V).
(50)
Jatka, bourárny, inkubační střediska a průmysl výrobků z vajec musí vypracovat plán neškodného odstranění nebo využití materiálů kategorie 3, který musí být schválen GŘ pro veterinární záležitosti do 90 dnů ode dne vstupu legislativního nařízení z roku 2003 v platnost nebo ode dne zahájení činnosti. Pokud jde o kategorii 3, zajišťuje podle legislativního nařízení z roku 2002 až do schválení plánů GŘ pro veterinární záležitosti sběr, přepravu, zpracování, dočasné uskladnění a neškodné odstranění vedlejších produktů INGA. Až do schválení plánu pro materiály kategorie 3 musí majitelé jatek, bouráren, inkubačních středisek a podniků vyrábějících výrobky z vajec hradit poplatky stanovené v příloze 1 legislativního nařízení z roku 2002, s výjimkou organizací, pro něž platí alternativní režim stanovený tímto nařízením a jež musí platit poplatky stanovené v příloze 2 legislativního nařízení z roku 2002.
(51)
V rámci přechodného režimu zajišťuje INGA nadále také tyto služby pro materiály kategorií 1 a 2.
(52)
U materiálů kategorií 1 a 2 musí jatka a bourárny předložit plán neškodného odstranění nebo využití do 30 dnů od uplynutí platnosti přechodného režimu v listopadu 2005. Do schválení plánu musí platit 0,35 EUR za 1 kg materiálu kategorie 1 nebo 2. Subjekty povinné k poplatku jsou naopak osvobozeny od jeho placení, jakmile je plán neškodného odstranění nebo využití schválen.
(53)
Jakmile jatka a bourárny předloží GŘ V plán s uvedením činností nutných k odstranění materiálů kategorií 1 a 2, přebírají odpovědnost za náklady spojené s těmito činnostmi a podléhají kontrolám prováděným příslušným orgánem. Podle čl. 3 odst. 4 legislativního nařízení z roku 2003 režim končí dva roky po vstupu v platnost tohoto legislativního nařízení.
(54)
Platnost přechodného režimu legislativního nařízení č. 244/2003 uplynula v listopadu roku 2005. V dopise ze dne 1. dubna 2011 portugalské orgány uvedly, že od ukončení platnosti přechodného režimu legislativního nařízení č. 244/2003 nesou náklady na likvidaci vedlejších produktů jatek a bouráren hospodářské subjekty, a to prostřednictvím zhodnocení zbytků přeměněných na biologická paliva a vývozu mouček.
(55)
Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení Komise vyjádřila následující pochyby ohledně existence podpory, a její případné slučitelnosti, ve prospěch podniků poskytujících služby sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění dotyčných materiálů, jatek a bouráren, dovozců nevykostěného hovězího, vepřového a drůbežího masa, hospodářských subjektů uvnitř Společenství a chovatelů.
(56)
Komise zejména zopakovala otázky položené v prvním příkazu k poskytnutí informací. Pokud jde o podporu ve prospěch podniků poskytujících služby sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění dotyčných materiálů, vyjádřila Komise pochyby ohledně povahy služby veřejného zájmu, již portugalské orgány chtěly přiřknout dotyčným činnostem, a to zejména s ohledem na rozsudek ve věci Altmark (16). Pokud jde o podporu ve prospěch jatek, bouráren, dovozců nevykostěného hovězího, vepřového a drůbežího masa a hospodářských subjektů odvětví uvnitř Společenství, vyjádřila Komise pochyby ohledně skutečnosti, že příspěvek hrazený odvětvím v podobě poplatku odpovídá skutečným hospodářským nákladům na poskytování služby sběru, a požádala v tomto ohledu o číselné informace. Pokud jde potom o podporu ve prospěch chovatelů, vyjádřila Komise pochyby ohledně zvýhodnění, která by jim zavedený systém mohl poskytovat vzhledem k tomu, že dotčenému poplatku nepodléhali.
(57)
Komise poté předběžně přezkoumala slučitelnost dotyčných opatření s hlavními pokyny platnými od roku 1998 a ve fázi rozhodnutí o zahájení řízení dospěla k závěru, že nemá k dispozici dostatečné informace, aby mohla dospět k závěru o slučitelnosti dotyčných opatření.
III. PŘIPOMÍNKY PŘEDLOŽENÉ PORTUGALSKEM
(58)
Ve svých připomínkách Portugalsko nejprve připomnělo zvláštnost situace, ve které se kvůli BSE portugalský stát během roku 1998 ocitl. Zmínilo zejména rozhodnutí Komise 98/653/ES, které zakázalo vývoz určitých produktů, k nimž patřily masokostní moučky jako takové nebo obsažené v jiných produktech, z portugalského území do ostatních členských států nebo do třetích zemí. V těchto souvislostech Portugalsko zavedlo plán dozoru, kontroly a vymýcení BSE, který byl schválen stálým veterinárním výborem Komise. Dne 18. dubna 2001 rozhodla Komise o zachování embarga ohledně Portugalska. Embargo bylo zrušeno až v roce 2004 nařízením (ES) č. 1993/2004 (17).
(59)
Portugalsko proto zdůrazňuje skutečnost, že v období od roku 1998 do roku 2004 byla všechna opatření přijata s cílem čelit naléhavé situaci, jež představovala ohrožení veřejného zdraví. Portugalské správní orgány se proto snažily umožnit okamžité zavedení opatření až do doby, kdy se hospodářské subjekty dokáží zorganizovat, aby tyto úkoly mohly plnit samy, a to pod kontrolou státu. Portugalsko se domnívá, že ochrana veřejného zdraví představuje právní zájem převyšující všechny ostatní, což zdůvodňuje odchýlení se od pravidel v oblasti státních podpor.
(60)
Podle Portugalska přijetí rozhodnutí 98/653/ES a následná prodloužení jeho platnosti zabránila tomu, aby opatření přijatá portugalským státem na řešení krize BSE vedla k narušení trhu, a překážela tak obchodu mezi členskými státy. Portugalsko uvádí, že nedocházelo k obchodním výměnám, protože existovalo embargo na vývoz výše uvedených produktů, což znamená, že k narušení hospodářské soutěže nemohlo dojít.
(61)
Portugalsko zejména uvádí, že v roce 1998 nebyla poskytnuta žádná podpora, a dokládá to skutečností, že legislativní nařízení č. 393-B/98 vstoupilo v platnost až dne 4. prosince 1998. Odpovědnost za sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů převzal portugalský stát až v tomto okamžiku, a to výjimečně a přechodně.
(62)
Vstupem v platnost legislativního nařízení z roku 1998 převzal portugalský stát náklady spojené se sběrem, zpracováním a neškodným odstraněním vedlejších produktů, a to až do vstupu v platnost legislativního nařízení č. 197/2002. Portugalsko v tomto ohledu uvádí, že převzetí nákladů na tato opatření portugalským státem je nutno považovat za krátkodobé, protože režim byl následně změněn a byl zaveden poplatek jako prostředek k převedení financování sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších masných produktů ze savců a drůbeže, a to včetně zvláštních rizikových materiálů (ZRM), na odvětví.
(63)
Pokud jde o náklady na zmíněná opatření, Portugalsko uvádí, že parametry, které sloužily jako základ pro výpočet vyrovnání, byly předem stanoveny výnosem zveřejněným v úředním věstníku. Portugalské orgány uvedly tři nařízení (18). Uvedená nařízení stanoví cenu služeb (sběr, přeprava, zpracování a balení do velkých pytlů „big bags“ za kilogram produktu). Byly zohledněny výdaje spojené s těmito činnostmi, které mají jednotky zpracování vedlejších produktů živočišného původu, jež nejsou součástí jatek. Zohledněny byly rovněž běžné výdaje, jako jsou náklady na energie, pohonné hmoty, odměny, pojištění atd. Tyto parametry jsou stejné pro všechny poskytovatele služeb. Portugalské orgány uvedly, že se zisk pohyboval od 30 do 39,5 %, což podle nich představuje vyvážené ziskové rozpětí nebo dokonce nižší, než je průměr při výkonu hospodářských činností. Portugalské orgány přiložily simulace uplatňování parametrů, které vedly ke stanovení cen v nařízeních.
(64)
Portugalský stát se na závěr domnívá, že poskytnuté podpory lze prohlásit za slučitelné při uplatnění odchylky od zásady „znečišťovatel platí“, protože tyto podpory odpovídaly nákladům na poskytnuté služby a protože pokyny platné v oné době (pokyny Společenství týkající se státní podpory na testy TSE, uhynulá zvířata a odpady z jatek (19)) umožňovaly, vzhledem k jejich krátkodobé povaze, podpory až do výše 100 % skutečných nákladů.
(65)
Od října roku 2002 představuje právní základ úhrady nákladů legislativní nařízení z roku 2002. Portugalské orgány se domnívají, že tyto poplatky zohlednily hodnotu odměn za činnosti, které měly provádět jednotky zpracování vedlejších produktů. Ovšem vzhledem ke skutečnosti, že krize nadále pokračovala, se portugalské orgány domnívaly, že zásah státu v úloze prostředníka byl stále oprávněný.
(66)
Při simulacích prováděných v oné době byly zohledněny celkové náklady společností a také přiměřený zisk. Portugalské orgány předložily cvičení provedené na základě výdajů a nákladů za rok 2003, jež podle nich prokazuje vyváženost mezi příjmy a náklady ve spojení s fungováním nově zavedeného právního režimu a kterým se stanoví poplatky za účelem financování služeb.
(67)
Portugalské orgány rovněž prohlásily, že financování služeb sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších masných a drůbežích produktů nepochází z daní vybíraných od jatek a dovozců nevykostěných hovězích a vepřových jatečně upravených těl, půlek a jiných kusů. Upřesnily, že vzhledem k tomu, že ustanovení čl. 2 odst. 1 legislativního nařízení č. 197/2002 je nutno vykládat ve spojení s ustanoveními přílohy 1, jež jsou zde uvedena, má se za prokázané, že financování služeb sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění masných vedlejších produktů prováděly tři kategorie hospodářských subjektů: zařízení na porážku skotu, prasat, ovcí, koz, drůbeže a jiných zvířat, dovozci hovězích a vepřových jatečně upravených těl, půlek a jiných kusů a hospodářské subjekty uvnitř Společenství věnující se stejným produktům. V příloze 1 byl proto uveden sloupec s částkami požadovanými od zařízení na porážku drůbeže, která nepodporovala sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů vytvářených během porážky drůbeže, a to vzhledem ke skutečnosti, že většina dovážených jatečně upravených drůbežích těl nevytváří vedlejší produkty.
(68)
Portugalské orgány také prohlásily, že rozdíl mezi dvěma poplatky stanovenými v příloze 2 legislativního nařízení č. 197/2002 je oprávněný z důvodu nákladů spojených s vedlejšími produkty vytvářenými v bourárnách.
(69)
Portugalské orgány prohlásily, že se v souladu s legislativními nařízeními č. 197/2002 a č. 244/2003 nepočítaly s žádným přesunutím poplatků na chovatele, ačkoliv náklady na sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění byly ve skutečnosti přeneseny na celý řetězec obchodování s masem. Portugalské orgány v tomto ohledu předložily dva daňové doklady za služby vystavené dne 22. října 2002 a 28. října 2003, které podle nich prokazují, že jatka přenesla na chovatele náklady na sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění.
(70)
Portugalské orgány nakonec ujišťují, že podniky poskytující služby nezneužily žádné prostředky ve prospěch případných konkurenčních činností, protože prováděly výlučně činnost sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů živočišného původu.
(71)
Portugalsko rovněž zmiňuje skutečnost, že přechodný režim stanovený legislativním nařízením č. 244/2003 byl ukončen v listopadu roku 2005 a že od té doby podniky vytvářející vedlejší produkty převzaly v plné míře odpovědnost, již za ně dočasně nesl stát. Od listopadu roku 2005 nesou veškeré náklady hospodářské subjekty prostřednictvím zhodnocení odpadu zpracovávaného na biopaliva a vývozu mouček.
(72)
Portugalské orgány se na závěr domnívají, že splnily podmínky platných hlavních pokynů, protože subjekty vytvářející vedlejší produkty začaly postupně hradit v podobě poplatku činnosti vyplývající z neškodného odstraňování vedlejších produktů.
IV. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH TŘETÍCH STRAN
(73)
Skupina ETSA předložila své připomínky dopisem ze dne 15. června 2009. Skupinu ETSA tvoří společnosti ITS (Indústria Transformadora de Subprodutos Animais, SA) a SEBOL (Comércio e Indústria de Sebo, SA). Tyto společnosti poskytují služby v oblasti sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů živočišného původu spadající v Portugalsku do kategorií 1, 2 a 3 a patří mezi podniky najaté státem na poskytování zmíněných služeb během zvažovaného období. Skupina ETSA je proto považována za adresáta plateb státu a možnou zúčastněnou stranu v řízení C 3/09.
(74)
ETSA úvodem připomíná souvislosti krize BSE, jež donutila portugalský stát k přijetí preventivních opatření (mezi nimiž službu sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů živočišného původu kategorií 1, 2 a 3) s cílem bojovat proti nemoci a snížit riziko nákazy, a tak chránit veřejné zdraví a životní prostředí. Přijetí těchto opatření vyplývá z velké části z právních předpisů Společenství.
(75)
V období 1998-2005 svěřil INGA přímým přidělením služby sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění odpadu společnostem ITS a SEBOL. Skupina ETSA uvádí, že všechny podniky splňující podmínky pro poskytování požadovaných služeb byly vybrány za stejných podmínek. Až do 10. října 2002 byl INGA podle článku 6 legislativního nařízení č. 393-B/98 pověřen využívat podniků schválených pro tento typ služeb a nesl související náklady. Ukazatele pro výpočet odměny stanovilo společné nařízení č. 96/99 a cena byla stanovena v závislosti na hmotnosti suroviny. V případě změny podmínek poskytování služby ji bylo možno upravit. Cena hrazená společnostem SEBOL a ITS zohledňovala odhadované náklady na poskytování služby, a to zejména hmotnost a objem odpadu, který bylo nutno sebrat a zpracovat, a také zavedení a řízení systému sběru jatečně upravených těl v provozovně, který počítal mimo jiné s rychlým sběrem po sdělení o uhynutí zvířete.
(76)
Skupina ETSA zdůrazňuje, že výše odměny, ačkoliv přidělení služby neproběhlo v rámci veřejné nabídky, pokrývala náklady vzhledem k jejím kombinovaným příjmům a umožňovala jí s obtížemi dosáhnout přiměřeného a oprávněného ziskového rozpětí. ETSA uvádí, že výše odměny se jí přesto vždy zdála v souladu se zásadou účinnosti, protože cena placená INGA se pohybovala v evropském průměru cen za stejné služby, a ceny vyplácené až do roku 2005 byly podle ETSA ve skutečnosti nižší než ceny uplatňované později ve smlouvách o poskytování stejných služeb, jež byly uzavřeny na základě zadávání veřejných zakázek, jež mělo usnadnit určení odměny podle tržních kritérií.
(77)
Počínaje rokem 2005 byly smlouvy na poskytování služeb přidělovány v rámci mezinárodního zadávání veřejných zakázek. Byly vyhlášeny tři výzvy k podávání nabídek: pro skot a koně na celostátní úrovni, ovce a kozy (jih) a ovce a kozy (sever). ITS předložila nabídku prostřednictvím konsorcia, jež se do veřejné soutěže přihlásilo a jemuž byla smlouva přidělena. Pro tři uvedené části byly uzavřeny tři smlouvy o poskytování služeb. Mezi podmínkami ETSA uvádí zejména sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění odpadu a vedení stálého a aktualizovaného registru a archívů týkajících se těchto činností. Kontroly dodržování podmínek provádí ústav IFAP (Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas).
(78)
ETSA zdůrazňuje, že ceny v uzavřených smlouvách byly určeny předem transparentně a objektivně v závislosti na hmotnosti a druhu dotyčných zvířat. Podle ETSA byly tyto ceny údajně určeny za tržních podmínek a zaručovaly odpovídající krytí nákladů vzniklých plněním povinností veřejné služby, jež jsou stanoveny ve smlouvách o poskytování služeb a v souvisejících právních předpisech.
(79)
Na základě těchto prvků dospívá ETSA k závěru, že nebyla příjemcem žádné protiprávní podpory, ale že všechny prostředky představovaly pouze oprávněnou odměnu za provádění veřejné služby.
V. POSOUZENÍ
1. EXISTENCE PODPORY PODLE ČL. 107 ODST. 1 SFEU
(80)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem, nestanoví-li tato smlouva jinak.
(81)
Na odvětví vepřového masa se v souladu s článkem 21 nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 o společné organizaci trhů s těmito produkty (20), naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1913/2005 (21), použijí články 107 až 109 SFEU. Na odvětví hovězího masa se tyto články použijí v souladu s článkem 40 nařízení Rady (ES) č. 1254/99 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhů s těmito produkty (22), naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1152/2007 (23). Před přijetím posledně zmíněného nařízení se tyto články použily na stejné odvětví v souladu s článkem 24 nařízení Rady (EHS) č. 805/68 (24). Na odvětví ovčího a kozího masa se tyto články použijí v souladu s článkem 22 nařízení Rady (ES) č. 2467/98 ze dne 3. listopadu 1998 o společné organizaci trhů s těmito produkty (25), naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1913/2005. Na odvětví ovčího a kozího masa se tyto články použijí v souladu s článkem 19 nařízení Rady (ES) č. 2777/75 ze dne 29 října 1975 o společné organizaci trhů s těmito produkty (26), naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 679/2006 (27). Nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (tzv. „jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (28), zrušilo tato různá nařízení a v článku 180 stanovilo, že pro výše uvedené produkty se použijí pravidla v oblasti státních podpor.
(82)
Pokud jde o povahu podpory, je nutno ji určit na úrovni všech příjemců služeb sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění odpadu a na úrovni jejího financování. Komise zjistila následující kategorie možných příjemců využívajících systém zavedený v Portugalsku:
-
podniky poskytující služby sběru, přepravy a neškodného odstranění dotyčného odpadu,
-
jatka a bourárny, dovozci nevykostěného hovězího, vepřového a drůbežího masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, tzn. hospodářské subjekty/příjemci nevykostěného hovězího a vepřového masa,
-
chovatelé.
(83)
Pokud jde o posouzení případné podpory v čase, Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení rozlišila pro analýzu případných opatření podpory čtyři období se zřetelem na uplatňování různých příslušných opatření Společenství. Komise vzala na zřetel období od roku 1998 do 31. prosince 1999, což je den před vstupem v platnost hlavních pokynů ke státním podporám v odvětví zemědělství, období od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2002, což je den před vstupem v platnost pokynů Společenství týkajících se státní podpory na testy TSE, uhynulá zvířata a odpady z jatek, období od 1. ledna 2003 do 31. prosince 2006, což je den před vstupem v platnost nových pokynů Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013 (29), a období od 1. ledna 2007 do současnosti.
(84)
Vzhledem k informacím od portugalských orgánů, a to zejména ohledně výše popsaného uplatňování legislativního nařízení z roku 2003 a různých způsobů financování případných podpor, změní Komise do určité míry rozlišení různých období a při posuzování zohlední u každé skupiny možných příjemců následující období:
-
období mezi 9. prosincem 1998 a 9. říjnem 2002, během nějž platilo legislativní nařízení č. 393-B/98,
-
období mezi 10. říjnem 2002 a 21. říjnem 2003, během nějž platilo legislativní nařízení č. 197/2002, s výjimkou přílohy 2, jejíž platnost byla prodloužena v rámci přechodného režimu stanoveného legislativním nařízením č. 244/2003,
-
období mezi 22. říjnem 2003 a listopadem 2005, během nějž platil přechodný režim stanovený legislativním nařízením č. 244/2003.
1.1. EXISTENCE SELEKTIVNÍ VÝHODY
(85)
Podle ustálené judikatury Soudního dvora se za podpory považují zásahy, které mohou v jakékoli formě přímo nebo nepřímo zvýhodňovat podniky nebo které musejí být považovány za hospodářské zvýhodnění, které by podnik-příjemce za obvyklých tržních podmínek nezískal (30). Kromě toho jsou považovány za podpory zásahy, které v různých formách snižují výdaje běžně zatěžující rozpočet podniku a které, aniž by byly dotacemi v přesném slova smyslu, jsou ve skutečnosti stejné povahy a mají stejné dopady (31).
1.1.1 Selektivní výhoda pro podniky poskytující služby
(86)
Komise shledává, že činnost sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění dotyčného materiálu je hospodářskou činností, protože představuje poskytování služeb za odměnu, a že ji na trhu Společenství mohou provádět četné hospodářské subjekty. Tato zjištění podporují zejména informace poskytnuté ETSA a převzaté v bodech odůvodnění 73 a následujících tohoto rozhodnutí.
(87)
Pokud jde o tuto hospodářskou činnost, portugalské orgány tvrdí, že podniky poskytující dotyčné služby plnily úkol veřejné služby ve veřejném zájmu, který byl oprávněn z důvodů veřejného zdraví a ochrany životního prostředí. Portugalsko v těchto souvislostech zdůraznilo zvláštní situaci vzhledem ke krizi BSE. Portugalsko proto trvá na skutečnosti, že všechna opatření byla přijata s cílem čelit naléhavé situaci, jež představovala ohrožení veřejného zdraví. Portugalská správa se proto snažila umožnit okamžité zavedení opatření až do doby, kdy se hospodářské subjekty dokáží zorganizovat, aby tyto úkoly mohly plnit samy, a to pod kontrolou státu (viz body odůvodnění 21 až 59 tohoto rozhodnutí).
(88)
ETSA se ve svých připomínkách domnívá, že nebyla příjemcem žádné protiprávní podpory, ale že všechny prostředky představovaly pouze oprávněnou odměnu za provádění veřejné služby (viz bod odůvodnění 79 tohoto rozhodnutí).
(89)
Z rozsudku Soudního dvora ve věci Altmark (32) vyplývá, že veřejné dotace poskytované za účelem provádění veřejných služeb nespadají do rámci působnosti článku 107 SFEU, protože je tyto dotace nutno považovat za vyrovnání představující protihodnotu plnění uskutečněných podniky-příjemci za účelem plnění povinností veřejné služby. Soudní dvůr ovšem stanoví, že je nutno, aby byly splněny následující podmínky:
-
zaprvé, podnik-příjemce musí být skutečně pověřen plněním povinností veřejné služby a tyto povinnosti musí být jasně definovány,
-
zadruhé, parametry, na jejichž základě je vyrovnání vypočteno, musejí být předem stanoveny objektivním a transparentním způsobem,
-
zatřetí, vyrovnání nemůže přesahovat meze toho, co je nezbytné k pokrytí všech nebo části nákladů vynaložených k plnění povinností veřejné služby se zohledněním příjmů, které se k nim vztahují, jakož i zisku, který je přiměřený k plnění těchto povinností,
-
začtvrté, není-li výběr podniku, který má být pověřen plněním povinností veřejné služby, v konkrétním případě učiněn v rámci řízení o zadání veřejné zakázky umožňujícího vybrat zájemce schopného poskytovat tyto služby za nejmenších nákladů pro územně správní celek, musí být úroveň nutného vyrovnání určena na základě analýzy nákladů, které by průměrný podnik, správně řízený a přiměřeně vybavený k tomu, aby mohl uspokojit požadavky veřejné služby, vynaložil při plnění těchto povinností se zohledněním příjmů, které se k nim vztahují, jakož i zisku, který je přiměřený k plnění těchto povinností.
(90)
Uplatnění judikatury Altmark na tento konkrétní případ vede Komisi k následujícím úvahám:
a) Skutečná služba obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU
(91)
Nejprve je nutno přezkoumat, zda se v tomto konkrétním případě jedná o skutečnou službu obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU.
(92)
Z judikatury Soudního dvora vyplývá, že s výjimkou odvětví, v nichž je tato otázka již předmětem předpisů Společenství, mají členské státy širokou pravomoc při posouzení povahy služeb, jež je možno pokládat za služby obecného hospodářského zájmu. Za těchto okolností je úkolem Komise dbát na to, aby se tento rozsah pro posouzení uplatňoval bez zjevného pochybení, pokud jde o definici služeb obecného hospodářského zájmu.
(93)
Od devadesátých let minulého století byl zjištěn odděleně u lidí a zvířat výskyt celé řady přenosných spongiformních encefalopatií (TSE). Od roku 1996 se nahromadily důkazy o podobnosti mezi původcem BSE (bovinní spongiformní encefalopatie) a novou variantou Creutzfeldtovy-Jakobovy choroby. Komise přijala od roku 1990 řadu opatření za účelem ochrany zdraví lidí a zvířat před rizikem BSE. Zmíněná opatření se zakládají na ochranných ustanoveních směrnic o veterinárních a enviromentálních opatřeních. Rozhodnutí 2000/766/ES přinutilo členské státy k tomu, aby zařídily, že odpady živočišného původu ve smyslu směrnice 90/667/EHS (33) budou sbírány, přepravovány, zpracovávány, uskladňovány nebo likvidovány v souladu s uvedenou směrnicí, rozhodnutím Komise 97/765/ES (34) a rozhodnutím Rady 1999/534/ES (35). V tomto smyslu stanovilo nařízení (ES) č. 1774/2002 veterinární pravidla platná pro vedlejší produkty živočišného původu neurčené k lidské spotřebě a povinnosti členských států dbát na to, aby byla zavedena odpovídající opatření a existovala dostatečná infrastruktura pro sběr, přepravu a likvidaci vedlejších produktů živočišného původu.
(94)
Vzhledem k tomu, že Soudní dvůr uznal, že správa určitých odpadů může být předmětem služby obecného hospodářského zájmu (36), a vzhledem k výše uvedeným zvláštním okolnostem krize BSE, nemá Komise námitek, pokud jde o povahu služby obecného hospodářského zájmu, o níž portugalské orgány prohlašují, že ji chtěly přiřknout této činnosti sběru a pozdějšího zničení jatečně upravených těl a jiného odpadu živočišného původu nevhodného pro spotřebu, a to v období 1999 až 2005, během něhož portugalský stát nesl plnou (1999-2003) nebo částečnou (2003-2005) odpovědnost za tyto činnosti. Jedná se rozhodnutí oprávněné z důvodů veřejného zdraví a ochrany životního prostředí a spadá proto pod pojem obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU.
b) Plnění závazků veřejné služby
(95)
Rozsudek ve věci Altmark vyžaduje zmocnění v podobě jednoho nebo více úředních úkonů s právně závaznou hodnotou ve vnitrostátních právních předpisech. Pokud jde o první podmínku stanovenou v rozsudku ve věci Altmark, je nutno zaznamenat, že sběr, přeprava, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů živočišného původu nevhodných k lidské spotřebě byly v Portugalsku zavedeny jako povinné legislativními nařízeními č. 393-B/98 a č. 244/93. Článek 6 legislativního nařízení č. 393-B/98 stanoví, že ústav INGA, jenž je odpovědný za sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů živočišného původu nevhodných k lidské spotřebě, vybírá podniky pověřené provedením této služby. Společné nařízení č. 95/99 předtím určilo parametry, podle nichž byla vypočítána odměna za veřejnou službu, a stanovilo další povinnosti spojené s poskytováním služby, jako je povinnost podniku sbírat všechny vedlejší produkty na celém vnitrostátním území v souladu s veterinárními a technickými normami stanovenými právními předpisy.
(96)
Portugalské orgány tvrdí, že povinnosti podniků poskytujících služby byly ve smlouvách o poskytování služeb jasně vymezeny. Jako příklad předložily Komisi jednu smlouvu o poskytování služeb z roku 2003, jež byla uzavřena v souladu s legislativním nařízením č. 393-B/98.
(97)
Komise zaznamenává, že ve smlouvě o poskytování služeb předložené Komisi portugalskými orgány byly povinnosti podniku poskytujícího služby jasně vymezeny. Vzhledem k ustanovením legislativního nařízení č. 393-B/98 a společného nařízení a ke smlouvě o poskytování služeb předané jako příklad, dospívá Komise k závěru, že je splněna první podmínka rozsudku ve věci Altmark.
c) Parametry stanovené předem transparentním a objektivním způsobem
(98)
Pokud jde o druhou podmínku, Komise se na základě informací, které má k dispozici, domnívá, že parametry, na jejichž základě je vypočítáno vyrovnání, byly stanoveny předem objektivním a transparentním způsobem. Společná nařízení předložená portugalskými orgány tak stanoví metodu výpočtu a způsobilé náklady (viz bod odůvodnění 26 tohoto rozhodnutí). Tyto údaje byly pravidelně ověřovány za předchozí účetní závěrky. Od roku 2005 se používaly postupy zadávání veřejných zakázek. Vzhledem k informacím, které má k dispozici, se Komise domnívá, že druhá podmínka rozsudku ve věci Altmark byla splněna.
d) Nutné vyrovnání na pokrytí nákladů služby
(99)
Pokud jde o třetí podmínku, portugalské orgány a třetí strana prohlásily, že vyrovnání nepřesahuje částku nezbytnou pro pokrytí všech nebo části nákladů vzniklých při plnění závazků veřejné služby při zohlednění příjmů, které se k nim vztahují, jakož i přiměřeného zisku z plnění těchto závazků.
(100)
Komise několikrát, a to zejména při zahájení řízení přezkumu, po portugalských orgánech žádala, aby jí poskytly podrobné informace o metodě výpočtu skutečných hospodářských nákladů na poskytování služeb. Portugalské orgány předložily podklady s uvedením nákladů, jež měli poskytovatelé služeb za každý rok v období 1999-2005, a porovnaly je s částkami vyplacenými INGA poskytovatelům služeb za provedení služeb. Tyto dokumenty prokazují, že vyrovnání vyplacené INGA podnikům poskytujícím služby nepřekročilo částku nezbytnou pro pokrytí všech nebo části nákladů vzniklých při plnění služby. Předložené dokumenty prokazují, že vyrovnání rovněž zohlednilo zisk, který se pohyboval podle daného roku mezi 30 a 39,5 % (viz bod odůvodnění 62 tohoto rozhodnutí).
(101)
Portugalské orgány ujistily, že prostředky nebylo možno zneužít pro případné konkurenční činnosti, kterým by se podniky mohly věnovat (křížové dotace), protože vybraní poskytovatelé služeb se žádné jiné činnosti nevěnovali.
(102)
Vzhledem k informacím poskytnutým portugalskými orgány Komise ovšem zaznamenává, že nemůže dojít k závěru, že zohledněný zisk byl ve smyslu rozsudku ve věci Altmark „přiměřený“.
(103)
ETSA ve svých připomínkách tvrdila, že odměna za poskytovanou službu odrážela přiměřeným způsobem vzniklé náklady při ponechání ziskového rozpětí, jež nemělo za následek žádné zvláštní zvýhodnění, a že v období před rokem 2005 odpovídala míra odměny za provádění veřejné služby evropskému průměru a byla nižší než míra odměny stanovená ve smlouvě o poskytování veřejných služeb přidělené v nabídkovém řízení.
(104)
V tomto ohledu musí Komise poznamenat, že ani portugalské orgány, ani třetí strana nepředložily podklady dokládající tato tvrzení.
(105)
Komise proto nemůže dojít k závěru, že třetí podmínka stanovená v rozsudku ve věci Altmark je v tomto konkrétním případě splněna.
e) Odhad nákladů průměrného podniku
(106)
Vzhledem ke skutečnosti, že před rokem 2005 nebyly podniky poskytující služby vybírány v rámci zadávání veřejných zakázek, judikatura Altmark vyžaduje, aby bylo provedeno srovnávací posouzení s náklady průměrného podniku. Portugalské orgány nepředložily údaje prokazující, že posouzení nákladů bylo provedeno na základě posouzení nákladů průměrného podniku.
(107)
Komise je proto nucena dojít k závěru, že v tomto konkrétním případě nejsou čtyři kritéria judikatury Altmark splněna a že nelze vyloučit možnost zvýhodnění podniků poskytujících služby v období mezi vstupem v platnost legislativního nařízení č. 393-B/98 a rokem 2005, kdy skončilo uplatňování přechodného režimu zavedeného legislativním nařízením č. 244/2003.
(108)
Platby z veřejných prostředků se provádějí určitým podnikům, tzn. podnikům pověřeným poskytováním služby. Dotyčné opatření lze tak považovat za specifické.
(109)
Komise proto dochází k závěru, že nelze vyloučit selektivní zvýhodnění poskytovatelů služby v období mezi rokem 1998 a rokem 2005, kdy skončilo uplatňování přechodného režimu zavedeného legislativním opatřením č. 244/2003.
1.1.2 Selektivní výhoda pro jatka a bourárny, dovozce nevykostěného hovězího, vepřového a drůbežího masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, tzn. hospodářské subjekty/příjemce nevykostěného hovězího a vepřového masa.
(110)
Soudní dvůr ve věci GEMO (37) rozhodl, že skutečnost, že činnost sběru a odstranění uhynulých zvířat a jatečního odpadu, jíž využívala jatka a chovatelé, je vykonávána soukromými podniky, nebrání tomu, aby byla případně označena za státní podporu, protože původcem režimu uvedené činnosti jsou orgány veřejné moci.
(111)
V tomto případě jsou původci režimu činnosti a jeho financování zavedeného legislativními nařízeními č. 393-B/98, č. 197/2002 a č. 244/2003 portugalské orgány. V této fázi Komise z toho vyvozuje závěr, že tyto režimy jsou proto přičitatelné státu.
(112)
Soudní dvůr ve věci GEMO upřesnil, že je nutno považovat finanční náklady vyplývající z odstraňování uhynulých zvířat a jatečního odpadu za náklady, které jsou součástí hospodářské činnosti chovatelů a jatek (38). Soudní dvůr proto dospěl k závěru, že je čl. 107 odst. 1 SFEU nutno vykládat v tom smyslu, že se režim, který zajišťuje chovatelům a jatkám bezplatný sběr a odvoz uhynulých zvířat a jatečního odpadu, musí označit za státní podporu ve prospěch zemědělců a jatek.
(113)
V tomto konkrétním případě lze soudit, že odstraňování uhynulých zvířat a jatečního odpadu vyvolává náklady, které jsou součástí činnosti, nejen pro jatka a bourárny, ale také pro dovozce nevykostěného hovězího, vepřového a drůbežího masa a pro hospodářské subjekty/příjemce nevykostěného hovězího a vepřového masa. Komise se domnívá, že popsané financování nákladů na sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů z masa savců a drůbeže pomocí rozpočtových dotací státu před vstupem v platnost legislativního nařízení č. 197/2002 vedlo k osvobození uživatelů této služby od nákladů, které jsou součástí jejich činnosti.
(114)
Komise dochází k závěru, že v období před zavedením parafiskálního poplatku existovalo zvýhodnění.
(115)
Pokud jde o období po vstupu v platnost legislativního nařízení č. 197/2002 a legislativního nařízení č. 244/2003, zajišťoval financování výše uvedených činností parafiskální poplatek zavedený legislativním nařízením č. 197/2002 a pozměněný legislativním nařízením č. 244/2003. Podle režimu legislativního nařízení č. 197/2002 byla od placení poplatku osvobozena jatka, která zajišťují ve svých vlastních prostorách nebo v bourárnách sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění všech dotyčných vedlejších produktů s výjimkou ZRM, protože v oblasti zpracování vlastních vedlejších produktů vytvořila podmínky soběstačnosti (viz odstavec 2 přílohy 2 výše uvedeného legislativního nařízení), jakož i dovozci nevykostěného masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, jež s ním obchodují, protože nevytvářejí vedlejší produkty podléhající povinnému zpracování podle právních předpisů Společenství a vnitrostátních právních předpisů. Legislativní nařízení č. 244/2003 stanoví osvobození výše uvedených subjektů za podmínky schválení plánu neškodného odstranění nebo využití podle zvláštních podmínek požadovaných pro různé kategorie materiálů.
(116)
Pro posouzení, zda existuje zvýhodnění pro jatka, bourárny, dovozce nevykostěného hovězího, vepřového a drůbežího masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, tzn. hospodářské subjekty/příjemce nevykostěného hovězího a vepřového masa podléhající poplatku, je nutno ověřit, do jaké míry příspěvek pocházející z poplatku odpovídá skutečných hospodářských nákladům na služby poskytované službou sběru.
(117)
Komise zaznamenává, že portugalské orgány ve svém dopisu ze dne 20. ledna 2003 prohlásily, že poplatky stanovené v přílohách 1 a 2 legislativního nařízení č. 197/2002 a poplatek stanovený čl. 2 odst. 2 pro ZRM byly vypočítány na základě skutečných nákladů služeb, jež měly být poskytovány, při zohlednění povahy vytvářených vedlejších produktů u každého druhu zvířat a skutečnosti, zda se to těchto produktů týká či ne.
(118)
Podle portugalských orgánů toto financování ve všech ohledech představuje vyrovnání poskytované uživateli za dodání veřejné služby veřejného zájmu. Částky hrazené hospodářskými subjekty povinnými k poplatku nejsou údajně v žádném případě paušální, ale jsou přímo úměrné množstvím odpadu skutečně předaným veřejné službě a skutečným nákladům na neškodné odstranění tohoto odpadu.
(119)
Na podporu těchto tvrzení předložily portugalské orgány podklady s číselnými údaji za rok 2003 a se srovnáním skutečných hospodářských nákladů poskytnutých služeb s příspěvky pocházejícími z příslušného poplatku. Pro část roku 2002 zbývající po vstupu v platnost legislativního nařízení č. 197/2002 v říjnu roku 2002 nepředložily portugalské orgány žádné podklady s číselnými údaji o příjmech vyplývajících z vybírání poplatku.
(120)
Pro roky 2004 a 2005 předložily portugalské orgány podklady s číselnými údaji o nákladech na provedené činnosti, ale ne o příjmu z poplatku vybíraného od hospodářských subjektů, které dosud nepředložily ke schválení svůj plán neškodného odstranění a využití, a které tak nadále podléhaly poplatku zavedeného přechodným režimem legislativního nařízení č. 244/2003.
(121)
Pro roky 2002, 2004 a 2005 nemůže Komise na základě dokumentů předložených portugalskými orgány zjistit, že příspěvky subjektů povinných k poplatku jsou přímo úměrné množstvím odpadu skutečně předaného službě sběru a skutečným nákladům na neškodné odstranění tohoto odpadu.
(122)
Komise dochází k závěru, že pro rok 2003 zvýhodnění neexistuje, protože příspěvky od poplatníků byly přímo úměrné nákladům vzniklým obdrženými službami.
(123)
Komise ale nemůže vyloučit zvýhodnění jatek, bouráren, dovozců nevykostěného hovězího, vepřového a drůbežího masa a hospodářských subjektů uvnitř Společenství, tzn. hospodářských subjektů/příjemců nevykostěného hovězího a vepřového masa povinných k poplatku, v období mezi říjnem 2002 a 1. lednem 2003 a v roce 2004 a 2005.
1.1.3 Selektivní výhoda pro chovatele
(124)
V tomto konkrétním případě lze soudit, že odstraňování uhynulých zvířat a jatečního odpadu vyvolává náklady, které jsou součástí činnosti, nejen pro jatka a bourárny, ale také pro chovatele, na které by se v rámci tržních pravidel přenesla přinejmenším část nákladů na uvedené služby. V souladu s výše uvedenou judikaturou GEMO se Komise domnívá, že popsané financování nákladů na sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů z masa savců a drůbeže pomocí rozpočtových dotací státu před vstupem v platnost legislativního nařízení č. 197/2002 vedlo k osvobození uživatelů této služby od nákladů, které jsou součástí jejich činnosti.
(125)
Komise dochází k závěru, že v období před zavedením parafiskálního poplatku existovalo zvýhodnění.
(126)
Jak je uvedeno výše, je možné, že opatření zavedená portugalskými orgány s cílem zajistit sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů z masa savců a drůbeže mohou osvobozovat chovatele od nákladů, jež by za běžných okolností částečně nesli. Z legislativního nařízení č. 197/2002 a přechodného režimu stanoveného legislativním nařízením č. 244/2003 vyplývá, že chovatelé dotyčnému poplatku nepodléhají. Portugalské orgány uvedly, že náklady na sběr před koncem roku 2005 byly přeneseny na celé odvětví. Komise zjišťuje, že na dvou daňových dokladech předložených portugalskými orgány je skutečně uvedeno přenesení poplatku na základě legislativního nařízení č. 197/2002 a legislativního nařízení č. 244/2003 jedněmi z jatek, a to v říjnu 2002 a říjnu 2003. Předložené dokumenty podporují tvrzení portugalských orgánů, že náklady byly v souladu s tržními pravidly přeneseny na celé odvětví, a tedy i na chovatele. Komise dochází na základě uvedeného k závěru, že chovatelé nesly náklady spojené se svou činností, a nebyly proto příjemci žádného specifického zvýhodnění.
(127)
Komise zjišťuje, že chovatelé byli zvýhodněni pouze v období, jež předcházelo uplatňování poplatku.
(128)
Na základě výše uvedeného dochází Komise k závěru potvrzujícímu existenci zvýhodnění, pokud jde o sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů živočišného původu, ve prospěch jatek, bouráren a dovozců během všech období s výjimkou roku 2003 a ve prospěch chovatelů pouze během období před uplatňováním poplatku.
1.2 VÝHODY FINANCOVANÉ ZE STÁTNÍCH PROSTŘEDKŮ
(129)
Čl. 107 odst. 1 SFEU se týká podpor poskytnutých členskými státy nebo ze státních prostředků. Jinými slovy, dotčené opatření musí být přičitatelné státu a být poskytnuto pomocí státních prostředků.
(130)
V tomto konkrétním případě byly náklady na sběr, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů z masa savců a drůbeže financovány v období mezi rokem 1999 a říjnem 2002 z přímých příjmů státu a od října 2002 z příjmů z parafiskálního poplatku uplatňovaného na jatka, dovozce nevykostěného hovězího a vepřového masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, tzn. hospodářské subjekty/příjemce nevykostěného hovězího a vepřového masa.
(131)
Platby poskytovatelům služeb zajišťované přímými příjmy státu představují výhody financované ze státních prostředků. Skutečnost, že je tato veřejná služba financována v období od roku 1999 až do zavedení poplatku v roce 2002 ze státního rozpočtu, znamená, že podniky provádějící tuto službu využívají veřejných prostředků k pokrytí výdajů odvozených z uvedené služby.
(132)
Poplatky uplatňované mezi zářím 2002 a listopadem 2005 nespadají do oblasti působnosti ustanovení SFEU o státních podporách, pokud nepředstavují způsob financování určitého opatření podpory, a jsou tak jeho nedílnou součástí (39).
(133)
Všechny poplatky jsou placeny INGA mechanizmem přenesení daňové povinnosti. Poplatky vybrané od hospodářských subjektů představovaly příjmy INGA a byly mu hrazeny přímo.
(134)
Aby bylo možné považovat poplatek za nedílnou součást opatření podpory, musí nezbytně na základě relevantní vnitrostátní právní úpravy existovat vztah závazného určení mezi poplatkem a podporou v tom smyslu, že výnos z poplatku je nezbytně určen k financování podpory (40).
(135)
Vzhledem k tomu, že poplatky představovaly příjmy INGA a byly mu placeny přímo, Komise považuje poplatek za nedílnou součást opatření podpory.
(136)
Pokud jde o to, zda mohou být v tomto konkrétním případě považovány příjmy z parafiskálních poplatků za státní prostředky či ne, je nutno poznamenat, že se u státních prostředků nesmí dělat žádný rozdíl mezi případy, kdy je podpora poskytnuta přímo státem, a případy, kdy je poskytnuta veřejnými nebo soukromými organizacemi určenými nebo zřízenými státem. V rozsudku ze dne 15. července 2004 ve věci Pearle a další (41) Soudní dvůr uvedl, že se povinné příspěvky vybrané zprostředkující organizací od všech podniků daného profesního odvětví nepovažují za státní prostředky pouze v případě, jsou-li splněny následující čtyři podmínky:
a)
zvažované opatření bylo zavedeno profesním orgánem, který zastupuje podniky a zaměstnance určitého profesního odvětví a neslouží jako nástroj k provádění politik stanovených státem;
b)
cíle zvažovaného opatření jsou v plné míře financovány z příspěvků podniků daného odvětví;
c)
o způsobu financování a míře/částce příspěvků rozhodují v profesním orgánu daného odvětví zástupci zaměstnavatelů a zaměstnanců bez jakéhokoliv zasahování státu;
d)
příspěvky jsou povinně používány k financování opatření bez možnosti zásahu státu.
(137)
Z dostupných informací vyplývá, že první podmínka rozsudku ve věci Pearle a další není splněna v tom smyslu, že opatření bylo stanoveno legislativním opatřením s cílem provádět politiku určenou státem za účelem boje proti BSE.
(138)
Kromě toho nejsou splněny podmínky tři a čtyři, protože způsob financování regulují uvedená legislativní nařízení. Portugalské orgány proto mají možnost zasahovat do určení způsobů financování opatření.
(139)
Vzhledem k tomu, že nejsou splněny všechny podmínky rozsudku ve věci Pearle a další a že stát zřejmě vykonává rozhodující kontrolu nad způsoby financování opatření podpory, je Komise názoru, že příjmy z parafiskálních poplatků představují ve skutečnosti státní prostředky přičitatelné státu.
1.3 NARUŠENÍ HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE/OVLIVNĚNÍ OBCHODU
(140)
Podle judikatury Soudního dvora svědčí obvykle posílení konkurenčního postavení určitého podniku následkem poskytnutí státní podpory o narušení hospodářské soutěže vůči jiným konkurenčním podnikům, které příjemci této podpory nejsou (42).
(141)
Opatření může mít vliv na postavení Portugalska v odvětví masa (43). Jelikož portugalské podniky působí na vysoce konkurenčním mezinárodním trhu, opatření narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž. Opatření může také ovlivnit obchod mezi členskými státy.
(142)
Portugalské orgány vyzdvihly, že kvůli embargu na vývoz zejména živého skotu a masokostních mouček jako takových nebo obsažených v jiných produktech nedocházelo k obchodním výměnám, což údajně znamená, že k narušení hospodářské soutěže nemohlo dojít.
(143)
V tomto ohledu je nutno připomenout, že podle judikatury (44) může podpora ovlivnit obchod mezi členskými státy a narušit hospodářskou soutěž i v případě, kdy se podnik-příjemce, jenž se nachází v konkurenčním postavení vůči výrobcům z jiných členských států, sám na vývozu nepodílí. Pokud členský stát totiž poskytne určitému podniku podporu, může dojít k zachování nebo ke zvýšení vnitřní nabídky s tím, že se tak sníží možnosti podniků z jiných členských států nabízet své služby na trhu tohoto členského státu.
(144)
Za těchto okolností se Komise domnívá, že zákaz vývozu výše uvedených produktů z Portugalska do ostatních členských států nemá vliv na skutečnost, že podpora je schopna narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod.
1.4 ZÁVĚR
(145)
Komise se domnívá, že opatření zavedené legislativními nařízeními č. 393-B/98, č. 197/2002 a č. 244/2003 a týkající se sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů živočišného původu představuje státní podporu ve prospěch jatek, bouráren a dovozců během období platnosti legislativního nařízení č. 393-B/98 až do konce platnosti přechodného režimu zavedeného legislativním nařízením č. 244/2003, s výjimkou roku 2003, pro který byly portugalské orgány schopny prokázat, že k žádnému zvýhodnění nedošlo.
(146)
Pokud jde o chovatele, Komise se domnívá, že opatření představuje státní podporu spadající pod čl. 107 odst. 1. pro období, jež předcházelo uplatňování poplatku.
(147)
Pokud jde o podniky poskytující služby, Komise dochází k závěru, že nelze vyloučit možnost státní podpory v období mezi vstupem v platnost legislativního nařízení 393-B/98 a rokem 2005, kdy skončilo uplatňování přechodného režimu zavedeného legislativním opatřením č. 244/2003.
2. PROTIPRÁVNOST PODPORY
(148)
Komise zjišťuje, že Portugalsko neoznámilo v souladu s čl. 108 odst. 3 SFEU opatření podpory poskytovaná od roku 1999, ani režimy zavedené legislativními nařízeními č. 197/2002 a č. 244/2003. Čl. 1 písm. f) nařízení Rady (ES) č. 659/1999 definuje „protiprávní podporu“ jako novou podporu uskutečňovanou v rozporu s čl. 93 odst. 3 Smlouvy.
(149)
Skutečnost, že opatření zavedená Portugalskem obsahují prvky státní podpory, znamená, že se jedná o nové podpory neoznámené Komisi, a které tak představují protiprávní podpory ve smyslu SFEU.
(150)
Přezkum slučitelnosti případných podpor bude proveden ve dvou částech: v první části Komise přezkoumá slučitelnost podpor poskytnutých podnikům zajišťujícím služby a v druhé části slučitelnost případných podpor poskytnutých jatkám, bourárnám, dovozcům a hospodářským subjektům uvnitř Společenství tohoto odvětví, jakož i chovatelům.
(151)
Jelikož se jedná o podpory financované od roku 2002 parafiskálním poplatkem, musí Komise, jakmile je financování nedílnou součástí opatření podpory, podrobit přezkumu jak financované činnosti, tzn. podpory, tak jejich financování. Je-li způsob financování určité podpory prostřednictvím zejména povinných příspěvků nedílnou součástí opatření podpory, musí podle Soudního dvora přezkum tohoto opatření Komisí nutně vzít na zřetel tento způsob financování (45). Jak je prokázáno v odstavci 135 tohoto rozhodnutí, je nutno považovat způsob financování podpory za nedílnou součást opatření podpory.
3. PŘEZKUM SLUČITELNOSTI PODPOR
3.1 ANALÝZA Z HLEDISKA USTANOVENÍ POUŽITELNÝCH NA NEOZNÁMENÉ PODPORY
3.1.1 Podpory ve prospěch podniků poskytujících služby
a) Slučitelnost podpor při použití čl. 106 odst. 2 SFEU
(152)
Ze zákazu uvedeného v čl. 107 odst. 1 SFEU jsou možné výjimky.
(153)
Z judikatury Soudního dvora vyplývá, že vyrovnání za veřejné služby nepředstavují státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, pokud tato vyrovnání splňují určité podmínky (viz bod odůvodnění 89 tohoto rozhodnutí). Pokud ale vyrovnání za veřejnou službu tyto podmínky nesplňují a pokud jsou splněna obecná kritéria použitelnosti čl. 107 odst. 1 SFEU, představují sice tato vyrovnání státní podporu, ale je možno je prohlásit za slučitelná s SFEU podle čl. 106 odst. 2 SFEU, pokud jsou nezbytná pro fungování služeb obecného hospodářského zájmu a neovlivňují rozvoj obchodu v míře, která by byla v rozporu se zájmem Unie. Komise upřesnila podmínky, jež je nutno splnit, aby bylo dosaženo této rovnováhy. Již ve svém Sdělení o službách obecného zájmu v Evropě roku 2001 (46) Komise upřesnila, že je nutno zaručit, aby veškerá omezení pravidel smluv ES, a to zejména omezení hospodářské soutěže a svobod vnitřního trhu, nepřekračovala míru nutnou k zaručení řádného plnění poslání veřejné služby. To zejména znamená, že odměna nepřevýší čisté dodatečné náklady vyvolané úkolem svěřeným dotyčnému podniku. Komise upřesnila tyto podmínky také následně v rámci Společenství pro státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby (47) a ve svém rozhodnutí ze dne 28. listopadu 2005 o použití čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES (48). Pokud jde o výpočet vyrovnání, Komise upřesnila, že výše vyrovnání nemůže přesáhnout částku nezbytnou pro pokrytí nákladů vzniklých při plnění závazků veřejné služby při zohlednění příjmů, které se k nim vztahují, jakož i přiměřeného zisku z plnění těchto závazků. Přiměřený zisk může zejména zahrnovat celý nebo část růstu produktivity, jehož daný podnik dosáhl během domluvené a omezené doby, aniž by snížil kvalitativní úroveň služeb, které mu stát svěřil.
(154)
Bod 18 rámce Společenství pro státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby upřesňuje, že „přiměřeným ziskem“ je nutno rozumět míru návratnosti vlastního kapitálu, která zohledňuje riziko nebo nepřítomnost rizika vyplývající pro dotčený podnik ze zásahu členského státu, zejména pokud mu stát udělil výhradní nebo zvláštní práva. Tato míra nepřesahuje běžně průměrnou míru, jež byla v dotčeném odvětví platná v posledních letech. V odvětvích, kde neexistuje podnik srovnatelný s podnikem, jemuž bylo svěřeno poskytování služby obecného hospodářského zájmu, může být toto srovnání učiněno s podniky umístěnými v jiných členských státech nebo, pokud je to nezbytné, v rámci jiných odvětví za předpokladu, že budou zohledněny zvláštnosti každého podniku. Při určování výše přiměřeného zisku může členský stát zavést pobídková kritéria, která se budou mimo jiné týkat kvality poskytované služby a přírůstků produktivity.
(155)
Jak je vysvětleno v odstavci 99 a následujících tohoto rozhodnutí, nemůže Komise na základě údajů poskytnutých portugalskými orgány dospět k závěru, že vyrovnání bylo vypočteno při zohlednění přiměřeného zisku, který nepřekračuje průměrnou míru platnou v dotčeném odvětví. Útvary Komise požádaly několikrát portugalské orgány o dodání všech podkladů nutných pro určení, zda jsou v tomto konkrétním případě splněny všechny podmínky pro odchylku od státních podpor poskytnutých ve formě služby hospodářského zájmu. Podklady dodané portugalskými orgány totiž nijak nezmiňují, že by bylo pro stanovení průměrné míry platné v dotčeném odvětví provedeno srovnání s jinými podniky.
(156)
Komise tak nemůže dojít k závěru o slučitelnosti podpor ve prospěch poskytovatelů služeb ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU.
b) Slučitelnost podpor při použití čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU
(157)
Čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU stanoví, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Aby podpory mohly využít odchylky uvedené v tomto písmenu, musí přispívat k rozvoji dotyčného odvětví.
(158)
V tomto konkrétním případě portugalské orgány uvádějí, že od roku 1999 nesly všechny náklady spojené se sběrem, zpracováním a neškodným odstraněním vedlejších masných produktů ze savců a drůbeže. Od října 2002 je financování nákladů spojených se stejnou činností sběru, zpracování a neškodného odstranění vedlejších masných produktů ze savců a drůbeže zajištěno z příjmů z poplatku, kterému podléhají jatka, dovozci nevykostěného hovězího a vepřového masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, tzn. hospodářské subjekty/příjemci nevykostěného hovězího a vepřového masa, pokud tuto činnost nezajišťují sami.
(159)
Podle bodu 23.3 pokynů Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2000-2006 (49) (dále jen „hlavní pokyny“) a sdělení Komise o stanovení pravidel pro hodnocení protiprávně poskytnuté státní podpory (50) je nutno posuzovat každou protiprávní podporu ve smyslu čl. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 659/1999 podle pravidel a pokynů platných v okamžiku, kdy byla podpora poskytnuta. Komise přijala v roce 2002 pokyny Společenství týkající se státní podpory na testy TSE, uhynulá zvířata a odpady z jatek. Tyto pokyny platily mezi 1. lednem 2003 a 31. prosincem 2006 (51). Bod 44 pokynů k TSE stanoví pro případy týkající se zejména jatečního odpadu odchylku od zásady, podle níž je nutno posuzovat protiprávně udělené podpory podle pravidel platných v okamžiku, kdy jsou podpory poskytnuty. Podle bodu 47 pokynů k TSE uplatní Komise na podpory udělené před koncem roku 2002 zásady vycházející z bodu 11.4 pokynů týkajících se protiprávně poskytnuté podpory na odpady z jatek. Bod 47 pokynů k TSE tak představuje příslušný právní základ pro posouzení podpor poskytovaných od roku 1999.
(160)
V souladu s bodem 194 písm. c) pokynů Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013 nepoužívá Komise od vstupu v platnost těchto pokynů dne 1. ledna 2007 nadále pokyny k TSE s výjimkou u podpor protiprávně poskytnutých před 1. lednem 2007 a uvedených v bodě 43 a následujících těchto pokynů. Bod 47 pokynů k TSE tak zůstává předpisem použitelným na podpory na odpady z jatek protiprávně poskytnuté počínaje 1. lednem 2003.
(161)
Bod 47 pokynů k TSE obsahuje řadu ustanovení, která se týkají odpadu z jatek.
(162)
Pokud jde o státní podpory spojené s jatečním odpadem, přijala Komise od ledna 2001 podle bodu 47 pokynů k TSE řadu jednotlivých rozhodnutí, jež povolila státní podpory kryjící až 100 % nákladů vyvolaných likvidací specifických rizikových materiálů, masokostní moučky a krmiv pro zvířata obsahující takové produkty, které je nutno odstranit podle nových právních předpisů Společenství týkajících se přenosných spongiformních encefalopatií (TSE). Tato rozhodnutí se zakládala zejména na bodě 11.4 zemědělských pokynů a zohledňovala krátkodobou povahu podpor a nutnost dodržovat v dlouhodobém výhledu zásadu „znečišťovatel platí“. Komise výjimečně souhlasila s tím, aby takové státní podpory byly poskytovány také jiným subjektům než těm, kteří pracují v oblasti živých zvířat, a to například jatkám. Komise uplatní stejné zásady na státní podpory protiprávně poskytnuté do konce roku 2002 se srovnatelnými náklady spojenými s novými právními předpisy Společenství v oblasti TSE, a to aniž je dotčeno dodržování jiných ustanovení práva Společenství.
(163)
Bod 47 pokynů k TSE připomíná, že Komise výjimečně souhlasila s tím, aby takové státní podpory byly poskytovány také jiným subjektů než těm, kteří pracují v oblasti živých zvířat, a to například jatkám. Komise v minulosti rozhodla, že tato výjimka má zahrnovat také jiné podniky provádějící činnosti úzce spojené s oblastí živých zvířat, jako jsou bourárny.
(164)
Na základě bodu 11.4 zemědělských pokynů Komise schválila podpory až do výše 100 % skutečně vzniklých nákladů u opatření, jako jsou veterinární kontroly, testy a jiná opatření na zjištění výskytu choroby, nákup a podávání léků a fytosanitárních produktů a ničení úrody, za podmínky, že:
-
na regionální nebo vnitrostátní úrovni či na úrovni Společenství je zaveden přiměřený program prevence, dozoru nebo vymýcení dotyčné choroby,
-
choroby představují zdroj starostí orgánů veřejné moci,
-
opatření podpory mají za cíl prevenci a/nebo odškodnění,
-
podpory jsou slučitelné s veterinárními a fytosanitárními předpisy Společenství.
(165)
Tyto zásady platí také podle bodu 47 pokynů k TSE.
(166)
BSE je přenosná choroba, jež představuje ohrožení pro lidské zdraví. Jedná se o chorobu zvířat, jejíž primární ohnisko musí být oznámeno přímo Komisi a ostatním členským státům (52). Cílem opatření podpory bylo zajistit, že nutná preventivní opatření ohledně sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění byla provedena v souladu s veterinárními předpisy platnými v odvětví masa mezi rokem 1999 a rokem 2005.
(167)
Komise v tomto ohledu zaznamenává, že Portugalsko uvedlo, že od roku 1999 do konce roku 2002 neslo všechny náklady spojené se sběrem, zpracováním a neškodným odstraněním vedlejších masných produktů ze savců a drůbeže, a to v souvislostech naléhavých opatření schválených Komisí v rámci rozhodnutí 98/653/ES, které zakazuje vývoz masokostních mouček ze savců. Zaznamenává také, že opatření embarga na hovězí maso z Portugalska byla zrušena až přijetím nařízení (ES) č. 1993/2004.
(168)
Komise také zdůrazňuje, že v souladu s body 33 a 34 pokynů k TSE byly podniky vybírány a odměňovány podle tržních zásad a nediskriminačním způsobem (viz bod odůvodnění 21 a následující tohoto rozhodnutí). Komise může v tomto konkrétním případě přijmout, a to vzhledem k naléhavosti, se kterou bylo nutno opatření přijímat, že portugalské orgány vybíraly poskytovatele služeb v souladu s legislativním nařízením č. 197/99 ze dne 8. června 1999, které je podle informací poskytnutých portugalskými orgány vnitrostátním nástrojem provedení směrnice 97/52/ES, aniž by použily postup zadávání veřejných zakázek (viz bod odůvodnění 24 tohoto rozhodnutí).
(169)
Portugalské orgány uvedly, že legislativní nařízení č. 197/2002 bylo naplánováno kvůli dodržení jejich závazků v souvislosti s rozhodnutím Rady č. 2000/766/ES při dodržení zásady „znečišťovatel platí“ (viz body odůvodnění 65 a 66 tohoto rozhodnutí). Potvrdily, že prostředky nemohly být odchýleny ke konkurenčním činnostem, kterým se podniky poskytující služby mohly věnovat, protože jedinou činností těchto podniků byl skutečně sběr, zpracování, přeprava a neškodné odstranění vedlejších produktů ze zvířat.
(170)
Komise rovněž zjišťuje, že odpovědnost za službu a její financování byla přenesena na hospodářské subjekty při dodržení přechodné fáze systémem zavedeným legislativním nařízením č. 244/2003.
(171)
Vzhledem ke zvláštním okolnostem a naléhavé situaci vyvolané rizikem šíření BSE mezi rokem 1999 a rokem 2004 a vzhledem ke skutečnosti, že systém zavedený legislativním nařízením č. 244/2003 stanovil postupné přenesení odpovědnosti a financování služeb na hospodářské subjekty odvětví, Komise soudí, že podpory lze označit za krátkodobé a dodržující v dlouhodobém výhledu zásadu „znečišťovatel platí“.
(172)
Komise proto může dojít na základě informací, jež má k dispozici, k závěru, že podpory poskytnuté mezi rokem 1999 a koncem roku 2002 mohou využít odchylku stanovenou v čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
(173)
Pokud jde o podpory poskytnuté od roku 2003 do listopadu 2005, Komise soudí, že vzhledem k naléhavosti situace, jež převládala až do konce roku 2004, a skutečnosti, že režim legislativního nařízení počítal s postupným přenesením odpovědnosti a financování služeb, jak je uvedeno výše, lze podpory označit za slučitelné a v souladu s bodem 47 pokynů k TSE, pokud jsou v souladu se skutečnými náklady obdržených služeb.
(174)
Jak je uvedeno v bodu odůvodnění 100 tohoto rozhodnutí, portugalské orgány prokázaly, že podpory odpovídají skutečným nákladům na služby podniků poskytujících služby, a to v období od roku 1999 do roku 2005.
(175)
Komise proto na základě informací, jež má k dispozici, dochází k závěru, že podpory poskytnuté mezi rokem 2003 a listopadem 2005 poskytovatelům služeb mohou využít odchylku stanovenou v čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
3.1.2 Podpora jatkám, bourárnám, dovozcům a hospodářským subjektům odvětví uvnitř Společenství, jakož i chovatelům
(176)
Jak Komise uvedla v odstavci 166 tohoto rozhodnutí, riziko šíření BSE v Portugalsku v období od roku 1999 do roku 2004 vyvolalo zvláštní okolnosti a naléhavou situaci. Vzhledem k této výjimečné situaci a skutečnosti, že systém zavedený legislativním nařízením z roku 2003 stanovil postupné přenesení odpovědnosti a financování služeb na hospodářské subjekty odvětví, Komise soudí, že podpory lze označit za krátkodobé a dodržující v dlouhodobém výhledu zásadu „znečišťovatel platí“. V souladu se svou předchozí praxí Komise v tomto konkrétním případě soudí, že podpory na základě bodu 47 pokynů k TSE mohly být výjimečně poskytnuty dalším subjektům odvětví, a to zejména jatkám, bourárnám, dovozcům a hospodářským subjektům odvětví uvnitř Společenství.
(177)
Stejně jak to Komise zjistila u podniků poskytujících služby, byly podpory poskytnuty v souladu se zásadami uvedenými v bodě 47 pokynů k TSE.
(178)
Pokud jde o jatka, bourárny, dovozce a hospodářské subjekty odvětví uvnitř Společenství, může Komise proto dospět k závěru, že poskytnuté podpory mohou využít odchylku stanovenou v čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
(179)
Pokud jde o chovatele, Komise na základě uvedeného dospívá rovněž k závěru, že vzhledem k odůvodněním převzatým v bodě odůvodnění 160 a následujících tohoto rozhodnutí byly podpory poskytnuty v souladu se zásadami uvedenými v bodě 47 pokynů k TSE a mohou využít odchylku stanovenou v čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
3.2 FINANCOVÁNÍ PODPOR
(180)
Od října 2002, kdy vstoupilo v platnost legislativní nařízení č. 197/2002, jsou náklady na sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění vedlejších masných produktů ze savců a drůbeže financovány z příjmů z parafiskálního poplatku, kterému podléhají jatka, dovozci nevykostěného hovězího a vepřového masa a hospodářské subjekty uvnitř Společenství, tzn. hospodářské subjekty/příjemci nevykostěného hovězího a vepřového masa.
(181)
V souladu s judikaturou Soudního dvora (53) Komise obvykle soudí, že financování státní podpory prostřednictvím povinných poplatků může mít vliv na podporu v tom smyslu, že má ochranný dopad přesahující vlastní podporu. Dotyčné příspěvky totiž představují povinné poplatky. Podle stejné judikatury Komise soudí, že podpora nemůže být financována parafiskálními poplatky, které zatěžují rovněž produkty dovážené z jiných členských států.
(182)
Se zřetelem na tuto judikaturu a skutečnost, že opatření je poskytnuto ze státních prostředků, a představuje tak státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU, je nutno ověřit, zda má diskriminační povahu, a je tak v rozporu s článkem 110 SFEU, protože produkty z jiných členských států podléhají také uhrazení poplatku.
(183)
Portugalské orgány zdůvodnily zdanění nevykostěného dováženého masa skutečností, že tyto dovážené produkty mohly využívat systém stejně jako produkty vnitrostátní a že existence nevykostěného masa znamená existenci vedlejších produktů, které využívají služeb sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění.
(184)
Podle informací, jež má Komise k dispozici, byly poplatky uplatněny na jatka, dovozce jatečně upravených těl, půlek a dalších nevykostěných kusů skotu a prasat (viz čl. 2 odst. 2 legislativního nařízení č. 197/2002) a slouží k zajištění služeb sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů z masa savců a drůbeže (čl. 1 odst. 1 legislativního nařízení č. 197/2002).
(185)
Tyto informace vedly Komisi k pochybám o souladu mezi poplatky vybíranými od poplatníků a službami, které využívají. Komise zjistila, že nemůže vyloučit existenci potenciálně diskriminačního systému vůči produktům dováženým z jiných členských států, u kterých je nutno zaplatit poplatek.
(186)
Portugalské orgány poté ujistily, že financování služeb sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů drůbežího masa nepochází z poplatků vybíraných od jatek a dovozců jatečně upravených těl, půlek a dalších nevykostěných kusů skotu a prasat, ale v souladu s přílohou 1 legislativního nařízení č. 197/2002 od zařízení na porážku drůbeže, jež nepodporují sběr, přepravu, zpracování a neškodné odstranění vedlejších produktů vznikajících při porážce drůbeže. Dovozci a hospodářské subjekty/příjemci drůbeže jsou od poplatku osvobozeni, protože většina dovážených jatečně upravených těl drůbeže nevede ke vzniku vedlejších produktů.
(187)
Pokud jde naopak o dovozce a hospodářské subjekty/příjemce jatečně upravených těl, půlek a dalších nevykostěných kusů skotu a prasat, portugalské orgány prokázaly, že tyto dovážené nevykostěné kusy vedou ke vzniku vedlejších produktů.
(188)
Již v příkazu k poskytnutí informací a následně při zahájení řízení žádala Komise portugalské orgány, aby potvrdily, že dovážené produkty mohly využívat mechanizmu stejným způsobem jako vnitrostátní produkty, a také prokázaly pomocí číselných údajů, že za dané referenční období existovala peněžitá rovnocennost mezi částkami vybranými u nevykostěných hovězích a vepřových masných výrobků z jiných členských států a náklady na služby, jichž výlučně využívaly (viz odst. 37 písm. h) rozhodnutí o zahájení řízení).
(189)
Portugalské orgány potvrdily, že dovážené nevykostěné kusy využívaly služby sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění vedlejších produktů masa stejným způsobem jako vnitrostátní produkty, ale nedodaly k tomu žádné odpovídající přesné číselné údaje.
(190)
Informace poskytnuté Komisi jí proto neumožňují dojít k závěru, že poplatek zavedený legislativním nařízením č. 197/2002 a vybíraný u dovážených produktů je rovnocenný s částkou odpovídající službám, jež využívají vedlejší produkty vytvářené těmito dováženými produkty, a že tak dovážené produkty mohly využívat služeb financovaných opatřením podpory ve stejné míře jako vnitrostátní produkty.
(191)
Podle čl. 3 odst. 2 legislativního nařízení č. 244/2003 musela jatka, bourárny, inkubační střediska a průmysl výrobků z vajec platit poplatky stanovené v příloze 1 legislativního nařízení č. 197/2002, s výjimkou organizací využívajících alternativní režim stanovený tímto nařízením, jež podléhaly poplatkům podle přílohy 2, a to až do schválení plánu neškodného odstranění materiálů kategorie 3. U materiálů kategorií 1 a 2 musely před schválením plánu platit 0,35 EUR/kg materiálu (čl. 5 odst. 1 legislativního nařízení č. 244/2003).
(192)
Pokud jde o změny systému poplatků, k nimž došlo zavedením legislativního nařízení č. 244/2003, Komise požádala portugalské orgány, aby prokázaly, že dovážené produkty mohly využívat uvedených služeb ve stejné míře jako produkty vnitrostátní.
(193)
Portugalské orgány potvrdily, že poplatek zavedený legislativním nařízením č. 244/2003 byl založen na skutečně vytvořených vedlejších produktech a že dovážené produkty mohly využívat uvedených služeb ve stejné míře. Komise ale zaznamenává, že portugalské orgány neposkytly na podporu těchto tvrzení žádné číselné údaje.
(194)
Bez podkladů k ověření Komise nemůže dojít k závěru, že poplatek zavedený legislativním nařízením č. 244/2003 byl rovnocenný s částkou odpovídající službám, jež využívají vedlejší produkty vytvářené těmito dováženými produkty, a že tak dovážené produkty mohly využívat služeb financovaných opatřením podpory ve stejné míře jako vnitrostátní produkty.
(195)
Komise zaznamenává, že systém poplatků zavedený na základě legislativního nařízení č. 197/2002 a systém přechodného režimu stanovený čl. 3 odst. 2 a čl. 5 odst. 2 legislativního nařízení č. 244/003 nejsou slučitelné s článkem 110 SFEU, a to z důvodu existence možného diskriminačního systému vůči produktům dováženým z jiných členských států, které musí poplatek také platit.
VI. ZÁVĚR
(196)
Komise lituje, že Portugalsko poskytlo v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU protiprávně podpory ve prospěch sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění jatečního odpadu.
(197)
Podpory ve prospěch sběru, přepravy, zpracování a neškodného odstranění jatečního odpadu dodržely ustanovení Společenství použitelná na úrovni příjemců. Naopak financování těchto podpor systémem poplatků zavedeným na základě legislativního nařízení č. 197/2002 a přechodného režimu stanoveného čl. 3 odst. 2 a čl. 5 odst. 2 legislativního nařízení č. 244/2003 není slučitelné s vnitřním trhem, a to z důvodu možného diskriminačního dopadu na produkty dovážené z jiných členských států, které musí poplatek také platit.
(198)
V tomto konkrétním případě považuje Komise za vhodné přijmout podmínečné rozhodnutí při využití možnosti, již nabízí čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 659/1999, podle nějž může Komise připojit ke kladnému rozhodnutí podmínky, za kterých může být podpora považována za slučitelnou se společným trhem, a může stanovit povinnosti pro umožnění kontroly plnění rozhodnutí.
(199)
K nápravě porušení článku 110 SFEU, a tedy k odstranění diskriminace se zpětnou působností, musí Portugalsko ve lhůtě a za podmínek stanovených Komisí přistoupit k navrácení části poplatku, kterou byly zatíženy produkty pocházející z jiných členských států. Náprava tohoto porušení by učinila dotčené podpory slučitelnými se Smlouvou.
(200)
Komise stanoví podmínky, jimiž se uvedené navrácení musí řídit. Portugalsko musí navrátit poplatníkům tu část poplatku, která byla uvalena na produkty pocházející z jiných členských států mezi dnem vstupu v platnost poplatku stanoveného legislativním nařízením č. 197/2002 a dnem jeho posledního uplatnění před koncem přechodného režimu zavedeného legislativním nařízením č. 244/2003. K tomu musí Portugalsko splnit následující podmínky:
-
pokud budou moci dokázat, že poplatek byl uvalen na produkty dovezené z jiných členských států, mohou poplatníci odpovědní za zaplacení poplatku požadovat náhradu poměrné části výnosu z poplatku určené na financování části podpory, již využívaly výlučně vnitrostátní produkty. Žádosti o vrácení se předkládají ve lhůtě stanovené v souladu s vnitrostátními předpisy a v žádném případě kratší než šest měsíců počínaje dnem oznámení tohoto rozhodnutí,
-
Portugalsko stanoví míru případné diskriminace, kterou jsou zatíženy dovážené produkty. Za tímto účelem musí Portugalsko během referenčního období ověřit peněžní rovnocennost mezi částkami celkově vybranými jako uvedený poplatek za domácí produkty a výhodami, které se na tyto produkty výlučně vztahují,
-
navrácení musí být provedeno v maximální lhůtě šesti měsíců od podání žádosti,
-
navrácené částky musí být od data, kdy byly vybrány, až do data skutečného navrácení aktualizovány s ohledem na úroky. Tyto úroky jsou počítány na základě referenční sazby Komise stanovené metodou určení referenčních úrokových a diskontních sazeb (54),
-
portugalské orgány přijmou všechny přiměřené důkazy ze strany poplatníků, jimiž bude dokázána zaplacená část poplatku, kterou byly zatíženy produkty pocházející z jiných členských států,
-
právo na refundaci nesmí podléhat dalším podmínkám, zejména podmínce nepřevedení poplatku,
-
v případě, kdy poplatník poplatek ještě nezaplatil, portugalské orgány se formálně zřeknou požadavku na zaplacení úměrné části poplatku uvaleného na produkty dovážené z jiných členských států, u které je prokázáno, že slouží k financování té části podpory, jež je určena výlučně pro vnitrostátní produkty. Zřeknou se rovněž případných souvisejících úroků z prodlení,
-
v případě, že o to Komise požádá, předloží portugalské orgány komplexní zprávu, kterou prokáží řádné provedení opatření k refundaci,
-
pokud byl v jiném členském státě uvalen poplatek s obdobnými záměry na stejné produkty, které byly zatíženy poplatkem v Portugalsku, portugalské orgány se zavazují navrátit poplatníkům část poplatku, která zatížila produkty pocházející z tohoto členského státu,
-
Portugalsko se zavazuje seznámit s tímto rozhodnutím všechny potenciální poplatníky dotčeného poplatku.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora poskytnutá Portugalskem na základě legislativního nařízení č. 393-B/98 ze dne 4. prosince 1998 je slučitelná s vnitřním trhem.
Článek 2
1. Státní podpora poskytnutá Portugalskem na základě legislativního nařízení č. 197/2002 ze dne 25. září 2002 a přechodného režimu stanoveného čl. 3 odst. 2 legislativního nařízení č. 244/2003 ze dne 7. října 2003 je slučitelná s vnitřním trhem za podmínky, že Portugalsko vrátí plátcům poplatku jeho část, jež byla uvalena na produkty pocházející z jiných členských států mezi začátkem uplatňování poplatku na základě legislativního nařízení č. 197/2002 a dnem posledního uplatnění tohoto poplatku před koncem přechodného režimu zavedeného legislativním nařízením č. 244/2003.
2. K tomu musí Portugalsko splnit následující podmínky:
-
pokud budou moci dokázat, že poplatek byl uvalen na produkty dovezené z jiných členských států, mohou poplatníci odpovědní za zaplacení poplatku požadovat náhradu poměrné části výnosu z poplatku určené na financování části podpory, již využívaly výlučně vnitrostátní produkty. Žádosti o vrácení se předkládají ve lhůtě stanovené v souladu s vnitrostátními předpisy a v žádném případě kratší než šest měsíců počínaje dnem oznámení tohoto rozhodnutí,
-
Portugalsko stanoví míru případné diskriminace, kterou jsou zatíženy dovážené produkty. Za tímto účelem ověří Portugalsko během referenčního období peněžní rovnocennost mezi částkami celkově vybranými jako uvedený poplatek za domácí produkty a výhodami, které se na tyto produkty výlučně vztahují,
-
navrácení musí být provedeno v maximální lhůtě šesti měsíců od podání žádosti,
-
navrácené částky musí být od data, kdy byly vybrány, až do data skutečného navrácení aktualizovány s ohledem na úroky. Tyto úroky jsou počítány na základě referenční sazby Komise stanovené metodou určení referenčních úrokových a diskontních sazeb (55),
-
portugalské orgány přijmou všechny přiměřené důkazy ze strany poplatníků na prokázání částek, jež uhradili jako poplatek u produktů pocházejících z jiných členských států,
-
právo na refundaci nesmí podléhat dalším podmínkám, zejména podmínce nepřevedení poplatku,
-
v případě, kdy poplatník poplatek ještě nezaplatil, portugalské orgány se formálně zřeknou požadavku na zaplacení úměrné části poplatku uvaleného na produkty dovážené z jiných členských států, u které je prokázáno, že slouží k financování té části podpory, jež je určena výlučně pro vnitrostátní produkty. Zřeknou se rovněž případných souvisejících úroků z prodlení,
-
v případě, že o to Komise požádá, předloží portugalské orgány komplexní zprávu, kterou prokáží řádné provedení opatření k refundaci,
-
pokud byl v jiném členském státě uvalen poplatek s obdobnými záměry na stejné produkty, které byly zatíženy poplatkem v Portugalsku, portugalské orgány se zavazují navrátit poplatníkům část poplatku, která zatížila produkty pocházející z tohoto členského státu
-
Portugalsko se zavazuje seznámit s tímto rozhodnutím všechny potenciální poplatníky dotčeného poplatku.
Článek 3
Portugalsko bude informovat Komisi do dvou měsíců po oznámení tohoto rozhodnutí o opatřeních, která provedlo, aby mu vyhovělo.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Portugalské republice.
V Bruselu dne 13. července 2011.
KOMISIJAS LĒMUMS
(2011. gada 13. jūlijs)
par valsts atbalsta shēmu C 3/09 (ex NN 41 A-B/03), ko Portugāle piešķīra kautuvju atkritumu savākšanai, transportēšanai, apstrādei un iznīcināšanai
(izziņots ar dokumenta numuru C(2011) 4888)
(Autentisks ir tikai teksts portugāļu valodā)
(2011/677/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu,
tā kā:
I. PROCEDŪRA
(1)
Pamatojoties uz sūdzību, Komisija 2002. gada 15. novembrī Portugāles iestādēm nosūtīja informācijas pieprasījumu par parafiskālās nodevas ieviešanu, lai finansētu to blakusproduktu savākšanu, transportēšanu, pārstrādi un iznīcināšanu, kas iegūti, nokaujot atgremotājus un putnus, atbilstoši 2002. gada 25. septembra dekrētlikumam Nr. 197/2002 (1) (turpmāk tekstā “2002. gada dekrētlikums”). Portugāles iestādes 2003. gada 20. janvāra vēstulē sniedza atbildi.
(2)
No sniegtās informācijas izriet, ka minētais mehānisms tika ieviests bez Komisijas iepriekšējas atļaujas, tas tika iekļauts nepaziņotā atbalsta reģistrā ar numuru NN 41 A-B/03.
(3)
Komisijas dienesti 2003. gada 16. un 30. aprīļa vēstulēs Portugāles iestādēm pieprasīja jaunu informāciju par minēto sistēmu. Atbildes paziņošanai Portugāles iestāžu rīcībā bija četras nedēļas.
(4)
Portugāles Pastāvīgā pārstāvniecība Eiropas Savienībā 2003. gada 5. maija un 6. jūnija vēstulēs, kas reģistrētas attiecīgi 2003. gada 5. maijā un 10. jūnijā, Portugāles iestāžu vārdā lūdza papildu termiņu visas pieprasītās informācijas paziņošanai, ņemot vērā šīs informācijas iegūšanai nepieciešamo laiku.
(5)
Komisijas dienesti 2003. gada 25. jūlija vēstulē pagarināja termiņu par četrām nedēļām.
(6)
Tā kā pēdējā minētajā vēstulē noteiktā četru nedēļu termiņa laikā atbilde netika saņemta, Komisijas dienesti 2003. gada 19. decembra vēstulē nosūtīja Portugāles iestādēm atgādinājumu, norādot, ka, ja minēto iestāžu reakcijas nebūs, tie izmantos tiesības ieteikt Komisijai nosūtīt rīkojumu sniegt informāciju atbilstoši 10. panta 3. punktam Padomes 1999. gada 22. marta Regulā (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta (tagad LESD 108. panta) piemērošanai (2).
(7)
Portugāles Pastāvīgā pārstāvniecība Eiropas Savienībā 2004. gada 5. februāra vēstulē, kas reģistrēta tajā pašā datumā, paziņoja Komisijai Portugāles iestāžu atbildi uz Komisijas dienestu 2003. gada 16. un 30. aprīļa vēstulēm.
(8)
Komisijas dienesti 2004. gada 11. novembra vēstulē Portugāles iestādēm lūdza jaunu informāciju par minēto sistēmu. Atbildes sniegšanai to rīcībā bija četras nedēļas.
(9)
Portugāles Pastāvīgā pārstāvniecība Eiropas Savienībā 2004. gada 30. decembra vēstulē, kas reģistrēta 2005. gada 5. janvārī, Portugāles iestāžu vārdā visas pieprasītās informācijas paziņošanai lūdza papildu pagarinājumu par vienu mēnesi, ņemot vērā informācijas vākšanai nepieciešamo laiku.
(10)
Komisijas dienesti 2005. gada 17. janvāra vēstulē otru reizi piekrita lūgumam pagarināt iesniegšanas termiņu.
(11)
Tā kā Komisijas dienesti atkārtoti noteiktajā termiņā atbildi uz jautājumiem nesaņēma, tie 2005. gada 12. aprīļa vēstulē Portugāles iestādēm nosūtīja jaunu atgādinājumu, atkārtoti pievēršot to uzmanību tam, ka noteiktā četru nedēļu atbildes nosūtīšanas termiņa neievērošanas gadījumā tiem ir tiesības ieteikt Komisijai nosūtīt rīkojumu sniegt informāciju atbilstoši Regulas (EK) Nr. 659/1999 10. panta 3. punktam.
(12)
Minētās atbildes nosūtīšanas termiņš beidzās 2005. gada maijā. Tā kā noteiktajā termiņā atbilde netika saņemta, Komisija ar 2006. gada 21. februāra lēmumu (3) aicināja Portugāli sniegt Komisijai visu informāciju, kuru tā tika lūgusi, norādot, ka Portugāles iestāžu atbildes nesaņemšanas gadījumā tai ir tiesības sākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru (skatīt rīkojuma sniegt informāciju 80. punktu).
(13)
Tā kā Komisijai netika paziņota pieprasītā informācija, tā 2009. gada 28. janvārī nolēma sākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru. Lēmums tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (4). Komisija aicināja citas dalībvalstis un ieinteresētās trešās personas iesniegt piezīmes par konkrēto atbalstu.
(14)
Tā kā Komisija noteiktajā termiņā piezīmes no Portugāles nesaņēma, tā 2009. gada 18. marta vēstulē nosūtīja Portugālei atgādinājumu. 2009. gada 14. aprīlī Portugāle iesniedza Komisijai savas piezīmes, kā arī dekrētlikumu Nr. 393-B/98 un Nr. 244/2003 kopijas. 2009. gada 15. jūnijā piezīmes tika saņemtas no ETSA - Empresa de Transformação de Subprodutos Animais, SA.
(15)
Komisija 2009. gada 1. jūlijāETSA piezīmes nosūtīja Portugālei. Tā piezīmes par šo jautājumu Komisijai neiesniedza.
(16)
Pēc ETSA piezīmju saņemšanas Komisijas dienesti 2010. gada 19. februāra vēstulē lūdza Portugāles iestādes sniegt papildu paskaidrojumus. 2010. gada 27. aprīļa vēstulē Portugāles iestādes sniedza atbildi.
(17)
Komisijas dienesti 2011. gada 1. februāra vēstulē lūdza Portugāles iestādes sniegt paskaidrojumus un atbildēt uz jautājumiem, kurus Komisijas dienesti bija uzdevuši iepriekš, uz kuriem Portugāles iestādes nebija sniegušas pilnīgu atbildi.
(18)
Portugāles iestādes 2011. gada 24. februāra vēstulē lūdza noteikto atbildes termiņu pagarināt par 30 dienām.
(19)
Komisijas dienesti 2011. gada 28. februāra vēstulē atbildes sniegšanai piešķīra termiņa pagarinājumu - 30 dienas. 2011. gada 1. aprīļa vēstulē Portugāles iestādes sniedza atbildi uz Komisijas dienestu uzdotajiem jautājumiem.
(20)
Komisijas dienesti 2011. gada 20. jūnija vēstulē informēja Portugāles iestādes par to, ka tie ierosinās Komisijai pieņemt pozitīvu lēmumu ar nosacījumiem, izklāstot piemērotos nosacījumus.
II. APRAKSTS
(21)
Atbilstoši Portugāles iestāžu sniegtajai informācijai laikposmā no 1998. gada 1. janvāra līdz 14. oktobrim Portugālē tika atklāti 66 govju sūkļveida encefalopātijas (turpmāk tekstā “GSE”) gadījumi. Sakarā ar sabiedrības un dzīvnieku veselību apdraudošo situāciju Komisija pieņēma 1998. gada 18. novembra Lēmumu 98/653/EK par dažiem ārkārtas pasākumiem, kas vajadzīgi saslimstības dēļ ar govju sūkļveida encefalopātiju Portugālē (5), un noteica ārkārtas pasākumus, kas vajadzīgi sakarā ar GSE gadījumiem Portugālē, jo īpaši nosakot aizliegumu nosūtīt atsevišķus dzīvniekus un dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus no Portugāles teritorijas uz citām dalībvalstīm.
(22)
Lai mazinātu pieņemto pasākumu sekas saistībā ar govju sūkļveida encefalopātijas (GSE) apkarošanu, Portugāles valsts no 1999. gada sedza visas izmaksas, kas saistītas ar zīdītāju un putnu gaļas blakusproduktu savākšanu, pārstrādi un iznīcināšanu. Ar 1998. gada 4. decembra dekrētlikumu Nr. 393-B/98 (6) (turpmāk tekstā “1998. gada dekrētlikums”) Portugāles valsts faktiski uzņēmās atbildību un izdevumus par blakusproduktu savākšanu, pārstrādi un iznīcināšanu.
(23)
Lai finansētu dažu izejvielu iznīcināšanu, 1998. gada dekrētlikuma 4. panta 3. punktā paredzēta iespēja noteikt nodevu kautuvēm. Saskaņā ar informāciju, kas saņemta no Portugāles iestādēm, šī nodeva kautuvēm netika uzlikta.
(24)
Portugāles iestādes paskaidroja, ka to rīcībā nebija pietiekamu īpašu noteikumu, lai varētu nodrošināt atbilstošu atlieku apstrādi, un ka tāpēc tās bija spiestas vērsties pie privātiem pakalpojumu sniedzējiem, lai šos pakalpojumus nodrošinātu, par kuriem to rakstura dēļ atbildīga ir valsts.
(25)
Portugāles iestādes norādīja, ka šis sabiedriskās nozīmes uzdevums tika piešķirts privātajam sektoram, ievērojot tos noteikumus, kas noteikti ar 1999. gada 8. jūnija dekrētlikumu Nr. 197/99 (7), kas ir valsts instruments, ar kuru transponēta Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 13. oktobra Direktīva 97/52/EK, kas groza Direktīvu 92/50/EEK, Direktīvu 93/36/EEK un Direktīvu 93/37/EEK par to, kā koordinēt procedūras, ar ko piešķir attiecīgi pakalpojumu valsts līgumus, piegāžu valsts līgumus un būvniecības valsts līgumus (8). Privātie uzņēmumi, kuriem tika uzdots sniegt attiecīgos pakalpojumus, tika izvēlēti, ņemot vērā to spējas un tehnisko kapacitāti, lai nodrošinātu tiem uzticētā vispārējās nozīmes uzdevuma izpildi un reaģēšanas steidzamību, lai droši, ātri un efektīvi apstrādātu šos produktus. Portugāles iestādes iesniedza pakalpojuma līguma paraugu, kas spēkā no 2004. gada 1. septembra līdz 2004. gada 31. decembrim.
(26)
Atbilstoši Portugāles iestāžu sniegtajai informācijai parametri, kas bija pamats, lai aprēķinātu kompensāciju par pakalpojumiem, tika iepriekš noteikti 1999. gada 25. janvāra kopīgajā rīkojumā Nr. 96/99 (9). Šis rīkojums tika periodiski pārbaudīts un grozīts ar 2001. gada 6. aprīļa kopīgo rīkojumu Nr. 324/2001 (10) un 2002. gada 19. februāra kopīgo rīkojumu Nr. 124/2002 (11).
(27)
Ar Lēmumu 2000/766/EK (12) Padome aizliedza gandrīz visu sugu dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu izmantošanu dzīvnieku barībā, kā arī noteica šo blakusproduktu iznīcināšanu visās dalībvalstīs, tostarp Portugālē.
(28)
Portugāles iestādes paskaidroja, ka saskaņā ar minēto lēmumu uz šo procesu attiecināmo atlieku daudzums palielinājies un tāpēc palielinājušās arī izmaksas, kas saistītas ar šīm darbībām.
(29)
Ar Lēmumu 2001/376/EK (13) Komisija nolēma uzturēt spēkā Lēmumu 98/653/EK, kas pieņemts attiecībā uz Portugāli.
(30)
Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 3. oktobra Regulā (EK) Nr. 1774/2002, ar ko nosaka veselības aizsardzības noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem, kuri nav paredzēti cilvēku uzturam (14), paredzēti īpaši noteikumi attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu savākšanu, pārstrādi un iznīcināšanu, kas piemērojami dažādām blakusproduktu kategorijām.
(31)
Portugāles iestādes precizēja, ka, lai ievērotu savas saistības šajā kontekstā, tās nolēma novirzīt minēto darbību izmaksas nozares uzņēmējiem, strikti ievērojot principu “piesārņotājs maksā”, kā arī neatstājot novārtā rūpes par sabiedrības veselības aizsardzību, kuras nodrošināšana ir ļoti svarīga un par ko atbildīgas Portugāles iestādes. Tās pieņēma shēmu, kas noteikta ar 2002. gada 25. septembra dekrētlikumu Nr. 197/2002.
(32)
Kopš 2002. gada oktobra, kad stājās spēkā 2002. gada dekrētlikums, zīdītāju un putnu gaļas blakusproduktu savākšanas, transportēšanas, pārstrādes un iznīcināšanas izmaksas sedz no ieņēmumiem par parafiskālu nodevu, kas piemērota kautuvēm, neatkaulotas liellopu gaļas un cūkgaļas importētājiem un Kopienas uzņēmējiem, proti, uzņēmējiem/neatkaulotas liellopu gaļas un cūkgaļas saņēmējiem.
(33)
Portugāles iestādes 2003. gada 20. janvāra vēstulē norādīja, ka no šīs nodevas atbrīvoti šādi uzņēmēji:
-
kautuves, kuras nodrošina visu minēto blakusproduktu savākšanu, pārstrādi un iznīcināšanu, izņemot specifiska riska materiālu (turpmāk tekstā “SRM”), neatkarīgi no tā, vai tas notiek viņu pašu telpās, vai gaļas izciršanas cehos, pēc tam, kad šie uzņēmumi ir nodrošinājuši nosacījumus autonomijai attiecībā uz pašu radītājiem blakusproduktiem (skatīt 2002. gada dekrētlikuma 2. pielikuma 2. punktu),
-
neatkaulotas gaļas importētāji un Kopienas uzņēmēji, ja no šīs gaļas netiek radīti blakusprodukti, attiecībā uz kuriem nepieciešama obligāta apstrāde atbilstoši Kopienas un valstu tiesību aktiem.
(34)
Attiecībā uz precīzu to ieņēmumu izmantošanu, kas iegūti no nodevu piedziņas, Portugāles iestādes paziņoja, ka šie ieņēmumi tikuši piešķirti tikai to darbību finansēšanai, kas saistītas ar zīdītāju un putnu gaļas blakusproduktu, tostarp arī SRM, savākšanu, transportēšanu un pārstrādi.
(35)
Nodevas summa, kas minēta 2002. gada dekrētlikuma 1. pielikumā un norādīta turpmāk tekstā, tiek noteikta proporcionāli svaram, kā arī ņemot vērā attiecīgo sugu.
(EUR)
Suga/veids
Liellopi
Cūkas
Aitas/kazas
Putni
Citi
Nodeva/liemeņa kg
0,05
0,04
0,03
0,06
0,06
(36)
Attiecībā uz SRM savākšanas, transportēšanas, pārstrādes un iznīcināšanas pakalpojumu finansēšanu 2002. gada dekrētlikuma 2. panta 2. punktā paredzēts, ka fiksētā nodevas summa - EUR 0,30/kg/SRM - piemērota īpaši un vienīgi kautuvēm.
(37)
Visas nodevas tiek samaksātas valsts struktūrai - Valsts intervences un lauksaimniecības garantiju institūtam (VLGI), izmantojot apgrieztās maksāšanas mehānismu. No uzņēmējiem iekasētās nodevas veido VLGI ieņēmumus, kuri šai iestādei tiek tieši pārskaitīti.
(38)
Kā norādīts šā lēmuma 32. un 33. apsvērumā, 2002. gada dekrētlikuma 4. pantā precizēts, ka kautuvēm ir iespēja arī pašām rīkoties, gan tieši iesaistot trešo personu pakalpojumus, lai savāktu, transportētu, pārstrādātu un iznīcinātu blakusproduktus, gan arī pašām to nodrošināt, vienmēr ievērojot spēkā esošās tiesību normas, izņemot attiecībā uz SRM. Ja kautuves veic to blakusproduktu savākšanu (izņemot SRM), pārstrādi un iznīcināšanu, kuri radušies pašu uzņēmumā, iekasējamā nodeva atbilstoši 2002. gada dekrētlikuma 2. pielikumam tiek noteikta šādi.
(EUR)
Suga/veids
Liellopi
Cūkas
Aitas/kazas
Putni
Citi
Nodeva/liemeņa kg
0,03
0,02
0,00
0,00
0,00
(39)
Ja kautuves veic pašu uzņēmumā vai gaļas izciršanas cehos radušos visu blakusproduktu savākšanu, pārstrādi un iznīcināšanu, izņemot SRM, tās pilnībā tiek atbrīvotas no šīs nodevas.
(40)
Atbilstoši 2002. gada dekrētlikuma 5. pantam VLGI ir iestāde, kura atbild par to nodevu apmaksas kontroli, kuru veic kautuves, un šajā nolūkā tām jāveic liemeņu daudzuma un svara uzskaites aktualizēta reģistrācija. VLGI kompetencē ir arī to nodevu samaksas kontrole, kas iekasējamas par Eiropas Savienības izcelsmes produktu importu un saņemšanu, bet uzņēmējiem un saņēmējiem jāatskaitās par veikto darbību uzskaites aktualizētu reģistrāciju.
(41)
Ja kautuves izvēlas pēdējo minēto alternatīvu, tad tām iepriekš VLGI novērtēšanai jāiesniedz attiecīgie projekti un jāpakļaujas jebkādai iespējamai kontrolei, par kuru lems kompetentā iestāde.
(42)
Portugāles iestādes nodrošināja, ka nodevas summa ir tikai tik liela, lai minētie uzņēmumi varētu segt šo darbību izmaksas, kā arī to, ka šis pakalpojums tiks nodrošināts tikai tiem uzņēmumiem, kuri ražo tādus blakusproduktus, kuru iznīcināšana ir obligāta.
(43)
Attiecībā uz atbilstību starp ieņēmumiem no nodevas un pakalpojumu izmaksām, ko sedz no šiem ieņēmumiem, Portugāles iestādes paziņoja, ka nodevas, kas paredzētas 2002. gada dekrētlikuma I un II pielikumā, kā arī nodeva, kas 2. panta 2. punktā paredzēta attiecībā uz SRM, tika aprēķinātas, pamatojoties uz to pakalpojumu faktiskajām izmaksām, kuri sniedzami, ņemot vērā to blakusproduktu raksturu, ko rada katra dzīvnieku suga, un to, vai šie pakalpojumi attiecas, vai neattiecas uz šiem produktiem.
(44)
Atbilstoši Portugāles iestāžu viedoklim šis finansējums visos punktos ir līdzīgs kompensācijai, kuru saņem no vispārējas nozīmes sabiedriska pakalpojuma izmantotājiem. Summas, ko uzņēmēji, nodevas maksātāji, maksā, ir tieši proporcionālas to atkritumu daudzumam, kas faktiski nodots sabiedriskā pakalpojuma sniedzējam, un faktiskajām šo atkritumu iznīcināšanas izmaksām. Šo apgalvojumu pamatojumam Portugāles iestādes iesniedza ar skaitļiem pamatotus dokumentus par laikposmu no 1999. līdz 2005. gadam, kas pierāda pakalpojuma izmaksas, un par 2003. gadu ar skaitļiem pamatotu dokumentu par ieņēmumiem no nodevas, kas uzlikta gan importētiem, gan vietējiem dažādu veidu blakusproduktiem.
(45)
Attiecībā uz jautājumu par to, vai uz importētiem produktiem var attiecināt šo sistēmu tādā pašā veidā kā uz valstī ražotajiem produktiem, Portugāles iestādes apstiprina, ka atbilstoši principa “piesārņotājs maksā” garam, kautuvēm neatkaulotas gaļas importam un tirdzniecībai Kopienā piemērotās nodevas atspoguļo izmaksas, kas saistītas ar visu to blakusproduktu apstrādi, kas radušies ķēdē līdz galapatērētājam.
(46)
Atbilstoši Portugāles iestāžu viedoklim neatkaulotas gaļas importa rezultātā rodas blakusprodukti, un tāpēc jāsniedz savākšanas, transportēšanas, pārstrādes un iznīcināšanas pakalpojums, kas pamato minēto nodevu piemērošanu.
(47)
Portugāles iestādes uzskata, ka finansētās darbības ir sabiedriskas nozīmes darbības, jo kopš GSE krīzes izrādījies, ka veselības aizsardzības nolūkā kautuvēs izņemto paraugu iznīcināšana ir valsts sabiedriskā pakalpojuma uzdevums, ņemot vērā tā nozīmi cilvēku un dzīvnieku veselības un vides aizsardzībā.
(48)
Ar 2002. gada dekrētlikumu noteiktā sistēma tika atcelta ar 2003. gada 7. oktobra dekrētlikumu Nr. 244/2003 (15) (turpmāk tekstā “2003. gada dekrētlikums”), kas stājās spēkā 2003. gada 22. oktobrī. Ar to tika noteikta vispārēja un pārejas shēma attiecībā uz tiem dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem, kuri nav piemēroti cilvēku uzturam.
(49)
Ar vispārējo shēmu paredz, ka kautuvēm, gaļas izciršanas cehiem, inkubācijas centriem, olu produktu ražošanas uzņēmumiem pēc pašu iniciatīvas vai iesaistot trešās personas, jāveicina 1., 2. un 3. kategorijas materiāla, kas ražots īpašās iekārtās, savākšana, transportēšana, uzglabāšana, pārkraušana, pārstrāde un iznīcināšana atbilstoši Regulai (EK) Nr. 1774/2002, īstenojot plānu, kas iepriekšējai apstiprināšanai iesniegts Veterinārijas ģenerāldirektorātā (DG V).
(50)
Kautuvēm, gaļas izciršanas cehiem, inkubācijas centriem, olu produktu ražošanas uzņēmumiem jāizstrādā 3. kategorijas materiāla iznīcināšanas vai izlietošanas plāns, kas jāapstiprina DG V 90 dienu laikā, sākot no dienas, kad stājās spēkā 2003. gada dekrētlikums, vai no darbības sākšanas dienas. Attiecībā uz 3. kategoriju, līdz DG V apstiprina plānu, VLGI nodrošina blakusproduktu savākšanas, transportēšanas, pārstrādes, pagaidu uzglabāšanas un iznīcināšanas pakalpojumus atbilstoši 2002. gada dekrētlikumam. Pirms plāna apstiprināšanas attiecībā uz 3. kategorijas materiālu kautuvju, gaļas izciršanas cehu, inkubācijas centru un olu produktu ražošanas uzņēmumu īpašniekiem jāsamaksā 2002. gada dekrētlikuma 1. pielikumā noteiktās nodevas, izņemot struktūras, kuras izmanto minētajā dekrētā paredzētu alternatīvu shēmu un kurām jāmaksā 2002. gada dekrētlikuma 2. pielikumā paredzētās nodevas.
(51)
Ņemot vērā pārejas shēmu, VLGI turpina arī nodrošināt šos pakalpojumus attiecībā uz 1. un 2. kategorijas materiālu.
(52)
Attiecībā uz 1. un 2. kategorijas materiālu kautuvēm un gaļas izciršanas cehiem jāiesniedz iznīcināšanas vai izlietošanas plāns 30 dienu laikā pēc pārejas shēmas beigām 2005. gada novembrī. Pirms plāna apstiprināšanas tiem jāmaksā EUR 0,35/kg par 1. vai 2. kategorijas materiālu. Savukārt nodevas maksātāji tiek no nodevas atbrīvoti, tiklīdz iznīcināšanas vai izlietošanas plāns ir apstiprināts.
(53)
Kad kautuves vai gaļas izciršanas cehi iesniedz plānu DG V, norādot 1. un 2. kategorijas materiāla iznīcināšanai nepieciešamās darbības, tie uzņemas atbildību par izdevumiem, kas saistīti ar šīm darbībām, un iestāde tos kontrolē. Saskaņā ar 2003. gada dekrētlikuma 3. panta 4. punktu shēma izbeidzas divus gadus pēc minētā dekrētlikuma stāšanās spēkā.
(54)
Pārejas shēma, kas noteikta ar 2003. gada dekrētlikumu, beidzās 2005. gada novembrī. Portugāles iestādes 2011. gada 1. aprīļa vēstulē paziņoja, ka kopš 2003. gada dekrētlikuma pārejas shēmas beigām izmaksas par kautuvēs un gaļas izciršanas cehos iegūto blakusproduktu iznīcināšanu sedz uzņēmēji, pārveidojot pārstrādātos atkritumus biodegvielā un eksportējot miltus.
(55)
Komisija lēmumā par procedūras sākšanu norāda šādas šaubas attiecībā uz atbalsta esību uzņēmējiem, kuri sniedz minētā materiāla savākšanas, transportēšanas, pārstrādes un iznīcināšanas pakalpojumus kautuvēm, gaļas izciršanas cehiem, neatkaulotas liellopu gaļas, cūkgaļas un putnu gaļas importētājiem, Kopienas uzņēmējiem, kā arī lopkopjiem, un iespējamo šā atbalsta saderību.
(56)
Jo īpaši Komisija atkārtoja pirmajā informācijas pieprasījumā uzdotos jautājumus. Attiecībā uz atbalstu uzņēmumiem, kuri sniedz minētā materiāla savākšanas, transportēšanas, pārstrādes un iznīcināšanas pakalpojumus, Komisija pauda bažas par vispārējās nozīmes pakalpojuma raksturu, ko Portugāles iestādes vēlējās piešķirt attiecīgajām darbībām, jo īpaši ņemot vērā spriedumu Altmark lietā (16). Attiecībā uz atbalstu kautuvēm, gaļas izciršanas cehiem, neatkaulotas liellopu gaļas, cūkgaļas un putnu gaļas importētājiem, Kopienas uzņēmējiem šajā nozarē Komisija pauda bažas par to, vai iemaksas, ko veic nozare ar šo nodevu, atbilst faktiskajām saimnieciskajām izmaksām par savākšanas pakalpojumu un šajā sakarībā pieprasīja ar skaitļiem pamatotu informāciju. Visbeidzot, attiecībā uz atbalstu lopkopjiem Komisija pauda bažas par priekšrocībām, ko ieviestā sistēma varēja tiem sniegt, ņemot vērā, ka lopkopjiem nebija jāmaksā minētā nodeva.
(57)
Pēc tam Komisija iepriekš izskatīja minēto pasākumu saderību ar pamatnostādnēm, kas piemērojamas kopš 1998. gada un lēmuma par procedūras sākšanu posmā secināja, ka tās rīcībā nav pietiekamas informācijas, lai izdarītu secinājumu par minēto pasākumu saderību.
III. PORTUGĀLES IESNIEGTĀS PIEZĪMES
(58)
Savās piezīmēs Portugāle vispirms atgādināja Portugāles valsts īpašo situāciju 1998. gadā GSE dēļ. Jo īpaši tā min Lēmumu 98/653/EK, ar kuru tika aizliegta dažu produktu, tostarp gaļas un kaulu miltu vai tos saturošu produktu, izvešana no Portugāles teritorijas uz citām dalībvalstīm vai trešām valstīm. Šajā kontekstā Portugāle ieviesa GSE uzraudzības, kontroles un izskaušanas plānu, kuru apstiprināja Komisijas Pastāvīgā veterinārā komiteja. 2001. gada 18. aprīlī Komisija nolēma saglabāt embargo attiecībā uz Portugāli. Tikai 2004. gadā ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 1993/2004 (17) embargo tika atcelts.
(59)
Tāpēc Portugāle uzsver, ka visu pieņemto pasākumu mērķis laikposmā no 1998. līdz 2004. gadam bija pārvarēt ārkārtas situāciju, kas apdraudēja sabiedrības veselību. Portugāles administrācijas mērķis tāpēc bija nekavējoties ieviest pasākumus, kamēr uzņēmēji spēj paši veikt šos uzdevumus, saglabājot valsts kontroli. Portugāle uzskata, ka sabiedrības veselības aizsardzība ir par citiem svarīgāks tiesiskais labums, kas attaisno atkāpšanos no noteikumiem par valsts atbalstu.
(60)
Atbilstoši Portugāles viedoklim Lēmuma 98/653/EK pieņemšana un secīgie tā spēkā esības pagarinājumi neļāva Portugāles valsts pieņemtajiem pasākumiem GSE krīzes atrisināšanai izkropļot tirgu, tādējādi radot šķēršļus tirdzniecībai dalībvalstu starpā. Portugāle norāda, ka iepriekš minēto produktu izvešanas embargo dēļ tirdzniecība nenotika, kas norāda uz to, ka konkurence netika izkropļota.
(61)
Vispirms Portugāle norāda, ka 1998. gadā nekāds atbalsts netika piešķirts, un to pamato ar 1998. gada 4. decembra dekrētlikuma Nr. 393-B/98 spēkā stāšanās datumu. Tikai tad Portugāles valsts uzņēmās atbildību par blakusproduktu savākšanu, pārstrādi un iznīcināšanu kā ārkārtas un pārejošu pasākumu.
(62)
Kopš 1998. gada dekrētlikuma stāšanās spēkā Portugāles valsts uzņēmās ar blakusproduktu savākšanu, pārstrādi un iznīcināšanu saistītās izmaksas, līdz stājās spēkā dekrētlikums Nr. 197/2002. Šajā sakarībā Portugāle norāda, ka tas, ka Portugāles valsts uzņēmās segt šo pasākumu izmaksas, jāuzskata par īstermiņa pasākumu, jo vēlāk šī shēma tika izmainīta, un ka nodeva tika ieviesta kā līdzeklis novirzīšanai uz nozari zīdītāju gaļas un putnu gaļas blakusproduktu, tostarp specifiska riska materiāla (SRM), savākšanas, transportēšanas, pārstrādes un iznīcināšanas finansēšanu.
(63)
Attiecībā uz minēto pasākumu izmaksām Portugāle norāda, ka parametri, kas bija kompensācijas aprēķinu pamatā, tika iepriekš noteikti ar dekrētu, kas tika publicēts Oficiālajā Vēstnesī. Portugāles iestādes minēja trīs rīkojumus (18). Šajos rīkojumos norādītas pakalpojumu cenas (savākšana, transportēšana, pārstrāde un iepakošana lielos maisos pa vienam kilogramam produkta maisā). Šo darbību izmaksas, kas jāsedz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu pārstrādes vienībām, kas darbojas atsevišķi no kautuvēm, tika ņemtas vērā. Kārtējie izdevumi, piemēram, energoresursu izmaksas, degviela, darba samaksa, apdrošināšana utt., arī tika ņemtas vērā. Šie parametri ir vienādi visiem pakalpojumu sniedzējiem. Portugāles iestādes norādīja, ka peļņa ir no 30 % līdz 39,5 %, kas pēc Portugāles iestāžu domām ir līdzsvarota vai pat mazāka par saimnieciskās darbības vidējo peļņu. Portugāles iestādes pievienoja parametru piemērošanas aprēķinus, kas tika izmantoti cenu noteikšanai rīkojumos.
(64)
Visbeidzot, Portugāles valsts pauž uzskatu, ka piešķirto atbalstu var pasludināt par saderīgu, piemērojot atkāpi no principa “piesārņotājs maksā”, tā kā šis atbalsts atbilst sniegto pakalpojumu izmaksām un tolaik piemērojamajās pamatnostādnēs (Pamatnostādnes par valsts atbalstu saistībā ar TSE testiem, kritušiem dzīvniekiem un kautuvju atkritumiem (19)) bija atļauts atbalsts līdz 100 % no faktiskajām izmaksām, ņemot vērā to, ka tas bija īstermiņa atbalsts.
(65)
Kopš 2002. gada oktobra izmaksu segšanas juridiskais pamats ir 2002. gada dekrētlikums. Portugāles iestādes uzskata, ka šajā nodevā tika ņemta vērā samaksa par tām darbībām, kuras jāveic blakusproduktu pārstrādes uzņēmumiem. Tomēr, tā kā krīze vēl nebija pārvarēta, Portugāles iestādes uzskatīja, ka valsts kā starpnieka iejaukšanās bija pamatota.
(66)
Tolaik veiktajā situācijas modelēšanā tika ņemti vērā gan kopējie maksājumi, kas jāsedz uzņēmumiem, gan arī saprātīga peļņa. Portugāles iestādes iesniedza aprēķinus, kas veikti, pamatojoties uz izmaksām un izdevumiem 2003. gadam, kas atbilstoši Portugāles iestāžu viedoklim parāda līdzsvaru starp ieņēmumiem un ieviestā jaunā tiesiskā režīma funkcionēšanas izdevumiem un ar kuru noteiktas nodevas pakalpojumu finansēšanai.
(67)
Portugāles iestādes paziņoja arī, ka putnu gaļas blakusproduktu savākšanas, transportēšanas, pārstrādes un iznīcināšanas pakalpojumu finansējums nav segts no nodevām, kas iekasētas no kautuvēm, liellopu un cūku liemeņu, pusliemeņu un citu neatkaulotu gaļas gabalu importētājiem. Tās precizēja, ka, tā kā 2002. gada dekrētlikuma 2. panta 1. punktā minētie noteikumi jāinterpretē kopā ar 1. pielikumā minētajiem noteikumiem, ir pierādīts, ka gaļas blakusproduktu savākšanas, transportēšanas, pārstrādes un iznīcināšanas pakalpojumus finansēja trīs kategoriju uzņēmumi - liellopu, cūku, aitu/kazu, putnu un citu dzīvnieku kautuves, liellopu un cūku liemeņu, pusliemeņu un citu neatkaulotu gaļas gabalu importētāji un Kopienas uzņēmēji, kuri nodarbojas ar šiem pašiem produktiem. 1. pielikumā ir sleja, kurā uzskaitītas summas, kas jāmaksā tām putnu kautuvēm, kuras neveicina putnu kaušanas gaitā radušos blakusproduktu savākšanu, transportēšanu, pārstrādi un iznīcināšanu, ņemot vērā to, ka lielākā daļa importēto putnu liemeņu nerada blakusproduktus.
(68)
Portugāles iestādes paziņoja arī, ka abu 2002. gada dekrētlikuma 2. pielikumā norādīto nodevu starpība ir pamatota, ņemot vērā izmaksas, kas saistītas ar gaļas izciršanas cehos radītajiem blakusproduktiem.
(69)
Portugāles iestādes paziņoja, ka atbilstoši 2002. un 2003. gada dekrētlikumam nav paredzēts nodevu uzlikt lopkopjiem, lai gan savākšanas, transportēšanas, pārstrādes un iznīcināšanas darbību izmaksas tika attiecinātas uz visu gaļas pārstrādes nozari. Šajā sakarībā Portugāles iestādes iesniedza 2002. gada 22. oktobra un 2003. gada 28. oktobra faktūrrēķinu par pakalpojumiem, kas pēc Portugāles iestāžu domām pierāda, ka savākšanas, transportēšanas, pārstrādes un iznīcināšanas darbību izmaksas kautuves pārnesa uz lopkopjiem.
(70)
Visbeidzot, Portugāles iestādes apstiprina, ka uzņēmumi, kuri sniedz pakalpojumus, nav novirzījuši nekādus finanšu līdzekļus par labu iespējamām konkurējošām darbībām, tā kā šie uzņēmumi veica tikai dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu savākšanu, transportēšanu, pārstrādi un iznīcināšanu.
(71)
Portugāle atzīmēja arī, ka pārejas shēma, ko noteica ar 2003. gada dekrētlikumu, beidzās 2005. gada novembrī un ka kopš tā laika uzņēmumi, kuros rodas blakusprodukti, pilnībā uzņēmās atbildību, kuru uz noteiktu laiku viņu vietā uzņēmās valsts. Visas izmaksas kopš 2005. gada novembra sedz uzņēmēji, izmantojot biodegvielā pārstrādātos atkritumus un eksportējot miltus.
(72)
Visbeidzot, Portugāles iestādes uzskata, ka tās ir ievērojušas piemērojamajās pamatnostādnēs norādītos noteikumus, jo uzņēmēji, kuri ražo blakusproduktus, pakāpeniski sāka apmaksāt ar blakusproduktu iznīcināšanu saistītās darbības, izmantojot šo nodevu.
IV. IEINTERESĒTO TREŠO PERSONU PIEZĪMES
(73)
ETSA2009. gada 15. jūnija vēstulē iesniedza savas piezīmes. ETSA grupu veido sabiedrība ITS - Indústria Transformadora de Subprodutos Animais, SA un sabiedrība SEBOL - Comércio e Indústria de Sebo, SA. Tās Portugālē sniedz to dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu, kuri attiecas uz 1., 2. un 3. kategoriju, savākšanas, transportēšanas, pārstrādes un iznīcināšanas pakalpojumus un ir to uzņēmumu vidū, kurus valsts izvēlējusies, lai attiecīgajā periodā sniegtu minētos pakalpojumus. Tāpēc ETSA tiek uzskatīta par valsts maksājumu saņēmēju, un to var interesēt procedūra C 3/09.
(74)
Iesākumā ETSA atgādina GSE krīzes kontekstu, kuras dēļ Portugāles valstij bija jāpieņem preventīvi pasākumi (tostarp 1., 2. un 3. kategorijas dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu savākšanas, transportēšanas, pārstrādes un iznīcināšanas pakalpojumi), lai apkarotu slimību un samazinātu inficēšanās risku nolūkā aizsargāt sabiedrības veselību un vidi. Šo pasākumu pieņemšana lielā mērā izriet no Kopienas tiesību aktiem.
(75)
Laikposmā no 1998. līdz 2005. gadam VLGI tiesības sniegt atkritumu savākšanas, transportēšanas, pārstrādes un iznīcināšanas pakalpojumus bez konkursa piešķīra sabiedrībām ITS un SEBOL. ETSA norāda, ka visi uzņēmumi, kuri atbilda nosacījumiem prasīto pakalpojumu sniegšanai, tika atlasīti ar vienādiem nosacījumiem. Līdz 2002. gada 10. oktobrim VLGI bija uzdots piesaistīt uzņēmumus, kuriem ir atļauja sniegt šāda veida pakalpojumus, kā arī sedza ar tiem saistītās izmaksas atbilstoši 1998. gada dekrētlikuma 6. pantam. Samaksas aprēķina parametri bija noteikti ar kopīgo rīkojumu Nr. 96/99, bet cena noteikta atkarībā no izejmateriāla svara. Pakalpojuma piegādes nosacījumu izmaiņu gadījumā to varēja grozīt. SEBOL un ITS samaksātajā cenā tika ņemtas vērā paredzamās pakalpojuma sniegšanas izmaksas, jo īpaši savācamo un apstrādājamo atkritumu svars un apjoms, kā arī liemeņu savākšanas sistēmas īstenošana un pārvaldība saimniecībā, kas cita starpā paredzēja ātru savākšanu pēc dzīvnieka krišanas paziņošanas.
(76)
ETSA uzsver, ka, lai arī pakalpojuma veikšana tika piešķirta, nerīkojot konkursu, samaksas summa sedza attiecīgās izmaksas, ņemot vērā kopējos ienākumus, un ļāva tiem iegūt tikai saprātīgu un likumīgu peļņu. ETSA norāda, ka samaksas līmenis tām tomēr šķitis atbilstīgs efektivitātes principam, jo VLGI samaksātā cena atbilda Eiropas cenai par līdzvērtīgiem pakalpojumiem un cenas, kas maksātas līdz 2005. gadam, pēc ETSA domām īstenībā bija zemākas par tām, kas tika piemērotas pēc tam tajos līgumos par līdzvērtīgu pakalpojumu sniegšanu, kuri noslēgti publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas ceļā un kuri paredzēti, lai atvieglotu samaksas noteikšanu atkarībā no iepirkuma kritērijiem.
(77)
Kopš 2005. gada pakalpojumu līgumi tika piešķirti saistībā ar starptautiskiem publiskiem iepirkumiem. Tika izsludināti trīs konkursi: attiecībā uz liellopiem/zirgiem - valsts līmenī, aitām/kazām (dienvidos) un aitām/kazām (ziemeļos). ITS iesniedza pieteikumu, izmantojot pieteikuma konsorciju, kuram tika piešķirtas līguma slēgšanas tiesības. Trīs pakalpojumu sniegšanas līgumi tika noslēgti par trim minētajām daļām. Noteikumos ETSA min jo īpaši atkritumu savākšanu, transportēšanu, pārstrādi un iznīcināšanu, uzskaites reģistrāciju un pastāvīgus un aktualizētus arhīvus par šīm darbībām. Noteikumu ievērošanas kontroli veic Lauksaimniecības un zivsaimniecības finansēšanas institūts IFAP (Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas).
(78)
ETSA uzsver, ka cenas noslēgtajos līgumos objektīvi un pārredzami tika noteiktas iepriekš, ņemot vērā attiecīgo dzīvnieku svaru un sugu. Pēc ETSA domām šīs cenas esot noteiktas atbilstoši iepirkuma nosacījumiem un nodrošinot, ka izmaksas, kas saistītas ar sabiedriskā pakalpojuma sniegšanas saistību ievērošanu, tiek atbilstoši segtas, kā paredzēts pakalpojumu sniegšanas līgumos un attiecīgajos tiesību aktos.
(79)
Pamatojoties uz šiem faktiem, ETSA secina, ka tā nav saņēmusi nekādu nelikumīgu atbalstu, bet viss finansējums bija tikai likumīga samaksa par sabiedriska pakalpojuma sniegšanu.
V. NOVĒRTĒJUMS
1. ATBALSTA ESĪBA SASKAŅĀ AR LESD 107. PANTA 1. PUNKTU
(80)
Atbilstoši LESD 107. panta 1. punktam, ja vien šis līgums neparedz ko citu, ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai.
(81)
LESD 107.-109. panta piemērošana cūkgaļas nozarei noteikta 21. pantā Padomes 1975. gada 29. oktobra Regulā (EEK) Nr. 2759/75 par cūkgaļas tirgus kopējo organizāciju (20), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1913/2005 (21). To piemērošanu liellopu gaļas nozarē nosaka ar 40. pantu Padomes 1999. gada 17. maija Regulā (EK) Nr. 1254/1999 par liellopu un teļa gaļas tirgus kopīgo organizāciju (22), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1152/2007 (23). Pirms pēdējās minētās regulas pieņemšanas pantu piemērošanu šajā pašā nozarē noteica ar 24. pantu Padomes Regulā (EEK) Nr. 805/68 (24). To piemērošanu aitu un kazu gaļas nozarē noteica ar 22. pantu Padomes 1998. gada 3. novembra Regulā (EK) Nr. 2467/98 par aitu un kazu gaļas tirgus kopīgo organizāciju (25), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1913/2005. To piemērošanu mājputnu gaļas nozarē noteica ar 19. pantu Padomes 1975. gada 29. oktobra Regulā (EEK) Nr. 2777/75 par mājputnu gaļas tirgus kopīgo organizāciju (26), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Padomes Regulu (EK) Nr. 679/2006 (27). Ar Padomes 2007. gada 22. oktobra Regulu (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (dēvēta par Vienoto TKO regulu) (28), atceltas šīs dažādās regulas un tās 180. pantā paredzēts, ka noteikumi valsts atbalsta jomā ir piemērojami iepriekš minētajiem produktiem.
(82)
Attiecībā uz atbalsta raksturu tas jānosaka visu kautuvju atkritumu savākšanas, transportēšanas, pārstrādes un iznīcināšanas pakalpojumu saņēmēju, kā arī tā finansējuma līmenī. Komisija noteica šādas no Portugālē ieviestās sistēmas iespējamo labumguvēju kategorijas:
-
attiecīgā materiāla savākšanas, transportēšanas un iznīcināšanas pakalpojumu sniedzēji,
-
kautuves un gaļas izciršanas cehi, neatkaulotas liellopu gaļas, cūkgaļas un putnu gaļas importētāji un Kopienas uzņēmēji, proti, uzņēmēji/neatkaulotas liellopu gaļas un cūkgaļas saņēmēji,
-
lopkopji.
(83)
Attiecībā uz iespējamā atbalsta novērtēšanu tolaik Komisija lēmumā par procedūras sākšanu nodalīja četrus laikposmus, ņemot vērā dažādu atbilstošu Kopienas normu piemērošanu iespējamo atbalsta pasākumu analīzei. Komisija ņēma vērā laikposmu no 1998. gada līdz 1999. gada 31. decembrim - datums, pirms stājās spēkā pamatnostādnes par valsts atbalstu lauksaimniecības nozarei, laikposmu no 2000. gada 1. janvāra līdz 2002. gada 31. decembrim - datums, pirms stājās spēkā pamatnostādnes par valsts atbalstu kautuvju atkritumu un kritušu dzīvnieku iznīcināšanā, kā arī transmisīvās sūkļveida encefalopātijas (TSE) skrīninga izmaksu segšanai, laikposmu no 2003. gada 1. janvāra līdz 2006. gada 31. decembrim - datums, pirms stājās spēkā jaunās pamatnostādnes attiecībā uz valsts atbalstu lauksaimniecības nozarē 2007.-2013. gadā (29), kā arī laikposmu no 2007. gada 1. janvāra līdz mūsdienām.
(84)
Ņemot vērā Portugāles iestāžu jauno informāciju, jo īpaši par iepriekš aprakstītā 2003. gada dekrētlikuma piemērošanu un dažādajiem iespējamā atbalsta finansēšanas veidiem, Komisija nedaudz grozīs dažādo laikposmu sadalījumu un novērtējumā attiecībā uz katru iespējamo atbalsta saņēmēju grupu ņems vērā šādus laikposmus:
-
laikposmu no 1998. gada 9. decembra līdz 2002. gada 9. oktobrim, kura laikā tika piemērots 1998. gada dekrētlikums,
-
laikposmu no 2002. gada 10. oktobra līdz 2003. gada 21. oktobrim - datumam, kad tika piemērots 2002. gada dekrētlikums, izņemot 2. pielikumu, kura piemērošana tika pagarināta 2003. gada dekrētlikumā paredzētās pārejas shēmas kontekstā,
-
laikposmu no 2003. gada 22. oktobra līdz 2005. gada novembrim - datumam, kad tika piemērota 2003. gada dekrētlikumā paredzētā pārejas shēma.
1.1. SELEKTĪVAS PRIEKŠROCĪBAS ESĪBA
(85)
Atbilstoši Tiesas pastāvīgajai judikatūrai par atbalstu tiek uzskatīti pasākumi, kam, lai arī kāda būtu to forma, ir tendence tieši vai netieši būt labvēlīgākiem zināmiem uzņēmumiem vai arī kas ir uzskatāmi par ekonomisku priekšrocību, ko saņēmējuzņēmums neiegūtu parastos tirgus apstākļos (30). Turklāt par atbalstu tiek uzskatīti pasākumi, kuri, lai arī kāda būtu to forma, atvieglo izdevumus, kuri parasti jāsedz no uzņēmuma budžeta un kuri tādējādi, lai arī nav subsīdijas šā vārda tiešā nozīmē, tomēr ir tām identiski un to sekas ir līdzvērtīgas (31).
1.1.1. Selektīva priekšrocība uzņēmumiem - pakalpojumu sniedzējiem
(86)
Komisija konstatē, ka atbilstošā materiāla savākšana, transportēšana, pārstrāde un iznīcināšana ir saimnieciska darbība, jo tā ir pakalpojumu sniegšana par atlīdzību un to var veikt vairāki uzņēmēji Kopienas tirgū. Šos konstatējumus jo īpaši pamato ETSA sniegtā informācija, kas minēta šā lēmuma 73. un turpmākajos apsvērumos.
(87)
Attiecībā uz šo saimniecisko darbību Portugāles iestādes uzsver, ka attiecīgie uzņēmumi - pakalpojumu sniedzēji - veikuši vispārējas nozīmes sabiedriska pakalpojuma uzdevumu, ko attaisno ar sabiedrības veselību un vides aizsardzību saistīti apsvērumi. Portugāle šajā kontekstā uzsvēra savu īpašo situāciju saistībā ar GSE krīzi. Portugāle tāpēc uzsver to, ka visi pasākumi tika pieņemti, lai novērstu ārkārtas situāciju, kas apdraudēja sabiedrības veselību. Portugāles administrācijas mērķis tāpēc bija atļaut tūlītēju pasākumu īstenošanu, kamēr uzņēmēji organizē darbu tā, lai paši varētu veikt šos uzdevumus, paliekot valsts kontrolē (skatīt šā lēmuma 21. un 59. apsvērumu).
(88)
Savās piezīmēs ETSA pauž viedokli, ka tā nav saņēmusi nekādu nelikumīgu atbalstu, bet ka viss finansējums ir tikai likumīga samaksa par sabiedriska pakalpojuma sniegšanu (skatīt šā lēmuma 79. apsvērumu).
(89)
No Tiesas sprieduma lietā Altmark (32) izriet, ka publiskās subsīdijas, lai izpildītu sabiedrisko pakalpojumu, neietilpst LESD 107. panta piemērošanas sfērā, ciktāl šādas subsīdijas uzskatāmas par kompensāciju par pakalpojumiem, ko sniedz saņēmējuzņēmumi, lai izpildītu sabiedriskā pakalpojuma sniegšanas saistības. Tomēr Tiesa nosaka, ka jāizpilda šādi nosacījumi:
-
pirmkārt, saņēmējuzņēmumam faktiski ir jābūt uzliktām sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām un šīm saistībām jābūt skaidri definētām,
-
otrkārt, kompensāciju aprēķināšanas parametriem jābūt iepriekš objektīvi un pārredzami noteiktiem,
-
treškārt, kompensācija nedrīkst pārsniegt summu, kas nepieciešama, lai segtu visus vai daļu izdevumu, kas radušies, pildot sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, ņemot vērā atbilstošos ieņēmumus un saprātīgu peļņu saistībā ar šo saistību izpildi,
-
ceturtkārt, ja uzņēmums sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām nav izvēlēts publiskā iepirkuma procedūras rezultātā, nepieciešamās kompensācijas apjoms nosakāms, pamatojoties uz to izdevumu analīzi, kādi, pildot šīs saistības, rastos tipiskam uzņēmumam, kas ir labi vadīts un adekvāti nodrošināts, lai spētu izpildīt sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, ņemot vērā atbilstošos ieņēmumus un paredzot saprātīgu peļņu par šo saistību izpildi.
(90)
Altmark judikatūras piemērošana šajā gadījumā ļauj Komisijai izdarīt šādus secinājumus.
a) Faktisks pakalpojums ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi LESD 106. panta 2. punkta izpratnē
(91)
Vispirms jānoskaidro, vai šajā gadījumā runa ir par faktisku pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi LESD 106. panta 2. punkta izpratnē.
(92)
No Tiesas judikatūras izriet, ka, izņemot nozares, kuras jau tiek regulētas Kopienas līmenī, dalībvalstīm ir plaša rīcības brīvība attiecībā uz to pakalpojumu raksturu, kuri var būt klasificēti kā vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumi. Tāpēc Komisijas uzdevums ir nodrošināt, lai šī plašā rīcības brīvība tiktu piemērota bez acīmredzamām kļūdām attiecībā uz vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu definīciju.
(93)
Kopš 90. gadiem tika konstatēti vairāki dažādi transmisīvās sūkļveida encefalopātijas (TSE) veidi, kas ir atšķirīgi cilvēkiem un dzīvniekiem. Kopš 1996. gada uzkrāti pierādījumi par to, ka GSE (govju sūkļveida encefalopātijas) un Kreicfelda-Jakoba slimības jaunā paveida ierosinātāji ir līdzīgi. Kopš 1990. gada Kopiena pieņēmusi vairākus pasākumus, lai aizsargātu cilvēku un dzīvnieku veselību no saslimšanas riska ar GSE. Minēto pasākumu pamatā ir aizsardzības noteikumi, kas paredzēti direktīvās par veselības un vides pārbaudēm. Ar Lēmumu 2000/766/EK dalībvalstīm bija jārīkojas tā, lai dzīvnieku atkritumi Direktīvas 90/667/EEK (33) izpratnē tiktu savākti, transportēti, pārstrādāti, uzglabāti vai iznīcināti atbilstoši minētajai direktīvai, Komisijas Lēmumam 97/735/EK (34) un Padomes Lēmumam 1999/534/EK (35). Šajā nozīmē ar Regulu (EK) Nr. 1774/2002 ir noteikti piemērojamie veselības aizsardzības noteikumi attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem, kuri nav paredzēti cilvēku uzturam, un paredzētas saistības dalībvalstīm, lai nodrošinātu atbilstīgus pasākumus un pietiekamu infrastruktūru dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu savākšanai, transportēšanai un iznīcināšanai.
(94)
Tā kā Tiesa ir atzinusi, ka dažu atkritumu apsaimniekošana var būt vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojums (36), un ņemot vērā iepriekš minēto īpašo situāciju saistībā ar GSE krīzi, Komisijai nav iebildumu par vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojuma raksturu, ko Portugāles iestādes vēlējušās piešķirt liemeņu un citu cilvēku uzturam neizmantojamu dzīvnieku izcelsmes atkritumu savākšanai un turpmākai iznīcināšanai laikposmā no 1999. līdz 2005. gadam, kura laikā Portugāles valsts pilnībā (no 1999. līdz 2003. gadam) vai daļēji (no 2003. līdz 2005. gadam) uzņēmās atbildību par šīm darbībām. Runa ir par lēmumu, kas pamatots ar sabiedrības veselības un vides aizsardzības apsvērumiem, un tāpēc tas attiecas uz vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes jēdzienu LESD 106. panta 2. punkta izpratnē.
b) Sabiedriska pakalpojuma sniegšanas saistību izpilde
(95)
Ar spriedumu lietā Altmark noteikta prasība, ka ir nepieciešamas pilnvaras viena vai vairāku valsts tiesību oficiālu dokumentu veidā, kuriem ir juridiski saistošs spēks. Attiecībā uz pirmo nosacījumu, kas izvirzīts spriedumā Altmark, konstatējams, ka Portugālē ar 1998. gada dekrētlikumu un 2003. gada dekrētlikumu cilvēku uzturā neizmantojamu dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu savākšana, transportēšana, pārstrāde un iznīcināšana ir noteiktas par obligātām. 1998. gada dekrētlikuma 6. pantā paredzēts, ka VLGI, kas atbild par cilvēku uzturam neizmantojamu dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu savākšanu, pārstrādi un iznīcināšanu, veic uzņēmumu izvēli, kuri sniedz šo pakalpojumu. Kopīgajā rīkojumā Nr. 95/99 iepriekš noteikti parametri, atbilstoši kuriem tika aprēķināta samaksa par sabiedrisko pakalpojumu, kā arī citas saistības attiecībā uz pakalpojuma sniegšanu, piemēram, uzņēmuma saistības savākt visus blakusproduktus visā valsts teritorijā atbilstoši tiesību aktos noteiktajām sanitārajām un tehniskajām normām.
(96)
Portugāles iestādes uzsver, ka uzņēmumu, kuri sniedz pakalpojumus, pienākumi tika precīzi noteikti pakalpojumu līgumos. Piemēram, tās iesniedza Komisijai līgumu par pakalpojuma sniegšanu 2003. gadā, kas noslēgts atbilstoši 1998. gada dekrētlikumam.
(97)
Komisija konstatē, ka Portugāles iestāžu Komisijai iesniegtajā pakalpojumu līgumā pakalpojumu sniedzēja uzņēmuma pienākumi ir skaidri noteikti. Ņemot vērā 1998. gada dekrētlikuma un kopīgā rīkojuma, kā arī uzskatei iesniegtā līguma par pakalpojumu sniegšanu noteikumus, Komisija secina, ka Altmark judikatūrā izvirzītais pirmais nosacījums ir izpildīts.
c) Iepriekš objektīvi un pārredzami noteikti parametri
(98)
Attiecībā uz otro nosacījumu Komisija, pamatojoties uz informāciju, kura ir tās rīcībā, uzskata, ka parametri, pamatojoties uz kuriem ir aprēķināta kompensācija, ir iepriekš objektīvi un pārredzami noteikti. Portugāles iestāžu iesniegtajos kopīgajos rīkojumos paredzēta attiecināmo izmaksu aprēķina metode (skatīt šā lēmuma 26. apsvērumu). Šie dati tika regulāri pārbaudīti, ņemot vērā iepriekšējo finanšu gadu. No 2005. gada tika piemērotas publiskā iepirkuma procedūras. Ņemot vērā informāciju, kas ir Komisijas rīcībā, tā uzskata, ka Altmark judikatūrā izvirzītais otrais nosacījums ir izpildīts.
d) Kompensācija, kas nepieciešama pakalpojuma izmaksu segšanai
(99)
Attiecībā uz trešo nosacījumu Portugāles iestādes un trešā persona paziņoja, ka kompensācija nepārsniedz to summu, kas nepieciešama, lai segtu visas vai daļu izmaksu, kas saistītas ar sabiedriskā pakalpojuma sniegšanas pienākuma izpildi, ņemot vērā attiecīgos ieņēmumus, kā arī saprātīgu peļņu par šo pienākumu izpildi.
(100)
Vairākkārt, jo īpaši sākot pārbaudes procedūru, Komisija lūdza Portugāles iestādēm iesniegt sīku informāciju par metodi pakalpojumu sniegšanas faktisko saimniecisko izmaksu aprēķināšanai. Portugāles iestādes iesniedza dokumentus, kuros atspoguļoti pakalpojumu sniedzēju izdevumi gadā laikposmam no 1999. līdz 2005. gadam, un tos salīdzināja ar summām, ko VLGI samaksāja pakalpojumu sniedzējiem par pakalpojumu sniegšanu. Šajos dokumentos parādīts, ka VLGI samaksātā kompensācija uzņēmumiem, kuri sniedz pakalpojumus, nepārsniedz summu, kas nepieciešama, lai segtu visas vai daļu izmaksu, kas saistītas ar pakalpojuma veikšanu. Iesniegtie dokumenti parāda, ka kompensācijā ir ņemta vērā peļņa 30 % un 39,5 % robežās atbilstoši attiecīgajam gadam (skatīt šā lēmuma 62. apsvērumu).
(101)
Portugāles iestādes apstiprināja, ka finanšu līdzekļi netika novirzīti iespējamām konkurējošām darbībām, kuras varētu veikt uzņēmumi (šķērssubsidēšana), jo izvēlētie pakalpojumu sniedzēji neveica citas darbības.
(102)
Tomēr, ņemot vērā Portugāles iestāžu iesniegto informāciju, Komisija konstatē, ka tā nevar izdarīt secinājumu par to, ka vērā ņemtā peļņa bija “saprātīga”Altmark judikatūras izpratnē.
(103)
Savās piezīmēs ETSA apgalvoja, ka samaksa par sniegto pakalpojumu adekvāti atspoguļoja izmaksas, nosakot tādu peļņu, kura nerada nekādas īpašas priekšrocības, un ka pirms 2005. gada samaksa par sabiedrisko pakalpojumu atbilda vidējai samaksai Eiropā un bija zemāka par samaksas līmeni, kas noteikts sabiedriskā pakalpojuma līgumā, uz kuru tiesības iegūtas konkursa kārtībā.
(104)
Šajā sakarībā Komisijai jākonstatē, ka ne Portugāles iestādes, ne trešā persona nav iesniegušas dokumentus šo apgalvojumu pamatošanai.
(105)
Tāpēc Komisija nevar secināt, ka trešais nosacījums, kas izvirzīts spriedumā Altmark lietā, šajā gadījumā ir izpildīts.
e) Vidējā uzņēmuma izmaksu novērtēšana
(106)
Tā kā pirms 2005. gada uzņēmumi pakalpojumu sniegšanai netika atlasīti konkursa kārtībā, spriedumā Altmark lietā prasīts, lai novērtēšanā izmaksas tiktu salīdzinātas ar vidējā uzņēmuma izmaksām. Portugāles iestādes neiesniedza faktus, kas pierāda, ka izmaksu novērtējums veikts, pamatojoties uz vidējā izņēmuma izmaksu novērtējumu.
(107)
Tāpēc Komisija secināja, ka Altmark judikatūrā noteiktie četri kritēriji konkrētajā gadījumā nav ievēroti un ka nav iespējams izslēgt iespēju, ka uzņēmumiem, kuri sniedz pakalpojumus, laikposmā no 1998. gada dekrētlikuma spēkā stāšanās dienas līdz 2005. gadam - 2003. gada dekrētlikumā noteiktās pārejas shēmas piemērošanas beigu datumam - ir priekšrocības.
(108)
Publiskie maksājumi tiek veikti konkrētiem uzņēmumiem, proti, uzņēmumiem, kuri sniedz pakalpojumu. Tāpēc apspriežamais pasākums var tikt uzskatīts par īpašu pasākumu.
(109)
Tāpēc Komisija secināja, ka nevar izslēgt selektīvās priekšrocības pakalpojumu sniedzējiem laikposmā no 1998. līdz 2005. gadam - 2003. gada dekrētlikumā noteiktās pārejas shēmas piemērošanas beigu datumam.
1.1.2. Selektīvās priekšrocības kautuvēm un gaļas izciršanas cehiem, neatkaulotas liellopu gaļas, cūkgaļas un putnu gaļas importētājiem un Kopienas uzņēmējiem, proti, uzņēmējiem/neatkaulotas liellopu gaļas un cūkgaļas saņēmējiem.
(110)
Tiesa lietā GEMO (37) pauda viedokli, atbilstoši kuram tas, ka kritušo dzīvnieku un kautuvju atkritumu savākšanas un iznīcināšanas pakalpojumus sniedz privāti uzņēmumi, nevar būt par iemeslu, lai apšaubītu to, ka šī situācija eventuāli tiek klasificēta kā valsts atbalsts, jo šīs darbības shēmu noteikušas valsts iestādes.
(111)
Arī konkrētajā gadījumā Portugāles iestādes ar 1998., 2002. un 2003. gada dekrētlikumiem noteikušas darbības un finansējuma shēmu. Šajā stadijā Komisija secina, ka šīs shēmas ir piedēvējamas valstij.
(112)
GEMO lietā Tiesa precizēja, ka finansiālais slogs, ko rada kritušo dzīvnieku un kautuvju atkritumu iznīcināšana, jāuzskata par izmaksām, kas saistītas ar lopkopju un kautuvju saimniecisko darbību (38). Tāpēc Tiesa secināja, ka LESD 107. panta 1. punkts jāinterpretē tādā nozīmē, ka shēma, ar kuru lopkopjiem un kautuvēm tiek nodrošināts kritušo dzīvnieku un kautuvju atkritumu savākšanas un aizvākšanas bezmaksas pakalpojums, jākvalificē kā valsts atbalsts lauksaimnieku un kautuvju labā.
(113)
Konkrētajā gadījumā var uzskatīt, ka kritušo dzīvnieku un kautuvju atkritumu iznīcināšana rada izmaksas, kas saistītas ne vien ar kautuvju un gaļas izciršanas cehu darbību, bet arī ar neatkaulotas liellopu gaļas, cūkgaļas un putnu gaļas importētāju darbību un uzņēmēju/neatkaulotas liellopu gaļas un cūkgaļas saņēmēju darbību. Komisija uzskata, ka aprakstītais zīdītājdzīvnieku gaļas un putnu gaļas blakusproduktu savākšanas, pārstrādes un iznīcināšanas izmaksu finansējums, izmantojot valsts budžeta dotācijas pirms 2002. gada dekrētlikuma stāšanās spēkā, atbrīvoja šā pakalpojuma izmantotājus no izdevumiem, kas saistīti ar viņu darbību.
(114)
Komisija no tā secina, ka laikposmā pirms parafiskālās nodevas maksājuma noteikšanas ir priekšrocības.
(115)
Attiecībā uz laikposmu pēc 2002. gada dekrētlikuma un 2003. gada dekrētlikuma stāšanās spēkā iepriekš aprakstīto darbību finansējums tika nodrošināts, izmantojot parafiskālu nodevu, kas ieviesta ar 2002. gada dekrētlikumu un grozīta ar 2003. gada dekrētlikumu. Atbilstoši 2002. gada dekrētlikumā noteiktajai shēmai no nodevas tika atbrīvotas kautuves, kuras nodrošināja visu minēto blakusproduktu, izņemot SRM, savākšanu, transportēšanu, pārstrādi un iznīcināšanu, neatkarīgi no tā, vai tas notiek viņu telpās, vai gaļas izciršanas cehos, jo šie uzņēmumi bija izveidojuši neatkarīgus nosacījumus attiecībā uz tajos radīto blakusproduktu apstrādi (skatīt iepriekš minētā dekrētlikuma 2. pielikuma 2. punktu), kā arī neatkaulotas gaļas importētāji un Kopienas uzņēmēji, jo no šīs gaļas nerodas blakusprodukti, kuri atbilstoši Kopienas un valsts tiesību aktiem obligāti jāapstrādā. 2003. gada dekrētlikumā paredzēts, ka iepriekšminētie uzņēmēji tiek atbrīvoti no šī maksājuma ar noteikumu, ka tiek apstiprināts iznīcināšanas vai izmantošanas plāns atbilstoši īpašiem nosacījumiem, kuru ievērošana prasīta attiecībā uz dažādu kategoriju materiālu.
(116)
Lai varētu novērtēt, vai ir priekšrocība attiecībā uz kautuvēm un gaļas izciršanas cehiem, neatkaulotas liellopu gaļas, cūkgaļas un putnu gaļas importētājiem un Kopienas uzņēmējiem, proti, uzņēmējiem/neatkaulotas liellopu gaļas un cūkgaļas saņēmējiem, kuri ir nodokļu maksātāji, jāpārbauda, ciktāl līdzfinansējums, kas iegūts no nodevas, atbilst savākšanas dienestu sniegto pakalpojumu faktiskajām saimnieciskajām izmaksām.
(117)
Komisija atzīmē, ka Portugāles iestādes 2003. gada 20. janvāra vēstulē paziņoja, ka 2002. gada dekrēta 1. un 2. pielikumā paredzētās nodevas, kā arī nodeva, kas 2. panta 2. punktā noteikta attiecībā uz SRM, tika aprēķināta, pamatojoties uz sniedzamo pakalpojumu faktiskajām izmaksām, ņemot vērā katras dzīvnieku sugas radīto blakusproduktu specifiku un to, vai uz tiem pakalpojumi attiecas, vai ne.
(118)
Portugāles iestādes šo finansējumu uzskata par visos punktos analoģisku kompensācijai, ko sedz tie, kuri izmanto vispārējas nozīmes sabiedrisku pakalpojumu. Summas, ko samaksājuši uzņēmēji - nodokļu maksātāji, nekādā veidā nav fiksētas summas, tās ir tieši proporcionālas faktiski sabiedriskajam pakalpojumam nodoto atkritumu daudzumam un faktiskajām šo atkritumu iznīcināšanas izmaksām.
(119)
Šo apgalvojumu pamatojumam Portugāles iestādes iesniedza ar skaitļiem pamatotus dokumentus par 2003. gadu, kuros tika salīdzinātas faktiskās sniegto pakalpojumu saimnieciskās izmaksas un līdzfinansējums no attiecīgās nodevas. Par 2002. gada pārējo posmu pēc 2002. gada dekrētlikuma stāšanās spēkā 2002. gada oktobrī Portugāles iestādes neiesniedza ar skaitļiem pamatotus dokumentus par ieņēmumiem no šīs nodevas iekasēšanas.
(120)
Par 2004. un 2005. gadu Portugāles iestādes iesniedza ar skaitļiem pamatotus dokumentus par veikto darbību izmaksām, bet neiesniedza ieņēmumus par nodevu, kas jāmaksā uzņēmējiem, kuri vēl nebija iesnieguši apstiprināšanai savus iznīcināšanas un izlietošanas plānus un kuriem tāpēc vēl bija jāmaksā nodeva saistībā ar 2003. gada dekrētlikumā noteikto pārejas shēmu.
(121)
Par 2002., 2004. un 2005. gadu Komisija nevar no Portugāles iestāžu iesniegtajiem dokumentiem konstatēt, ka nodokļu maksātāju līdzfinansējums ir tieši proporcionāls faktiski savākšanas dienestiem nodoto atkritumu daudzumam, kā arī šo atkritumu iznīcināšanas faktiskajām izmaksām.
(122)
Komisija secināja, ka nav priekšrocību attiecībā uz 2003. gadu, jo nodokļu maksātāju līdzfinansējums bija tieši proporcionāls ar saņemtajiem pakalpojumiem saistītajām izmaksām.
(123)
Komisija turpretī nevar izslēgt, ka ir priekšrocības attiecībā uz kautuvēm un gaļas izciršanas cehiem, neatkaulotas liellopu gaļas, cūkgaļas un putnu gaļas importētājiem un Kopienas uzņēmējiem, proti, uzņēmējiem/neatkaulotas liellopu gaļas un cūkgaļas saņēmējiem, kuri ir nodokļu maksātāji laikposmā no 2002. gada oktobra līdz 2003. gada 1. janvārim, 2004. un 2005. gadā.
1.1.3. Selektīvās priekšrocības lopkopjiem
(124)
Šajā konkrētajā gadījumā var uzskatīt, ka kritušo dzīvnieku un kautuvju atkritumu iznīcināšana veido izmaksas, kuras saistītas ne vien ar kautuvju un gaļas izciršanas cehu darbību, bet arī ar lopkopjiem, uz kuriem tirgus likumu darbības dēļ tiek novirzīta vismaz viena daļa no izdevumiem par šiem pakalpojumiem. Atbilstoši iepriekš minētajai judikatūrai lietā GEMO Komisija uzskata, ka aprakstītais zīdītājdzīvnieku gaļas un putnu gaļas blakusproduktu savākšanas, pārstrādes un iznīcināšanas izmaksu finansējums no valsts budžeta dotācijām pirms 2002. gada dekrētlikuma stāšanās spēkā izraisīja šā pakalpojuma izmantotāju atbrīvošanu no maksājuma, kas saistīts ar viņu darbību.
(125)
Komisija no tā secina, ka ir priekšrocības laikposmā pirms parafiskālās nodevas noteikšanas.
(126)
Kā norādīts iepriekš, pasākumi, kurus īstenojušas Portugāles iestādes, lai nodrošinātu zīdītājdzīvnieku gaļas un putnu gaļas blakusproduktu savākšanu, transportēšanu, pārstrādi un iznīcināšanu, varētu atbrīvot lopkopjus no maksājumiem, kuri normālos apstākļos būtu daļēji jāsedz viņiem. No 2002. gada dekrētlikuma, kā arī ar 2003. gada dekrētlikumu noteiktās pārejas shēmas izriet, ka lopkopji nemaksā minēto nodevu. Portugāles iestādes paziņoja, ka savākšanas izmaksas līdz 2005. gada beigām tika novirzītas uz visu nozari. Komisija konstatē, ka abos faktūrrēķinos, ko iesniedza Portugāles iestādes, pamatojoties uz 2002. gada dekrētlikumu un 2003. gada dekrētlikumu, faktiski paredzēta nodevas pārcelšana no vienas kautuves 2002. gada oktobrī un 2003. gada oktobrī. Portugāles iestāžu apgalvojums, atbilstoši kuram saskaņā ar tirgus likumiem izmaksas novirzītas uz visu nozari, tostarp arī uz lopkopjiem, ir pamatots ar iesniegtajiem dokumentiem. No tā Komisija secina, ka lopkopji ir seguši izmaksas, kas saistītas ar viņu darbību, un tāpēc nav ieguvuši īpašas priekšrocības.
(127)
Komisija konstatē, ka lopkopjiem ir bijušas priekšrocības tikai laikposmā pirms nodevas piemērošanas.
(128)
Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija secina, ka kautuvēm, kaušanas uzņēmumiem un importētājiem visos minētajos laikposmos, izņemot 2003. gadu, ir bijušas priekšrocības attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu savākšanu, transportēšanu, pārstrādi un iznīcināšanu, bet priekšrocības lopkopjiem bijušas tikai laikposmā pirms nodevas piemērošanas.
1.2. PRIEKŠROCĪBAS, KAS FINANSĒTAS NO VALSTS LĪDZEKĻIEM
(129)
LESD 107. panta 1. punkts attiecas uz atbalstu, ko dalībvalstis piešķir no valsts līdzekļiem. Citiem vārdiem, konkrētais pasākums piedēvējams valstij un piešķirts, izmantojot valsts līdzekļus.
(130)
Šajā konkrētajā gadījumā ar zīdītājdzīvnieku gaļas un putnu gaļas blakusproduktu savākšanu, pārstrādi un iznīcināšanu saistīto izmaksu finansējums laikposmā no 1999. gada līdz 2002. gada oktobrim tika nodrošināts no tiešiem valsts ieņēmumiem un no 2002. gada oktobra - no ieņēmumiem par parafiskālās nodevas iekasēšanu, kas piemērota kaušanas uzņēmumiem, neatkaulotas liellopu gaļas un cūkgaļas importētājiem un Kopienas uzņēmējiem, proti, uzņēmējiem/neatkaulotas liellopu gaļas un cūkgaļas saņēmējiem.
(131)
Maksājumi pakalpojumu sniedzējiem, ko nodrošina no tiešiem valsts ieņēmumiem, ir priekšrocība, kas piešķirta no valsts līdzekļiem. Tas, ka šis sabiedriskais pakalpojums no 1999. gada un pirms nodevas piemērošanas 2002. gadā tiek finansēts no valsts budžeta, nozīmē, ka uzņēmumi, kuri sniedz šo pakalpojumu, izmanto publiskos līdzekļus, lai segtu ar šo pakalpojumu saistītās izmaksas.
(132)
Laikposmā no 2002. gada septembra līdz 2005. gada novembrim piemērotās nodevas neattiecas uz LESD noteikumu piemērošanas jomu attiecībā uz valsts atbalstu, izņemot gadījumus, kad tās attiecas uz atbalsta pasākuma finansēšanas veidu un tātad ir šī pasākuma neatņemama sastāvdaļa (39).
(133)
Visi nodokļi tiek samaksāti VLGI, izmantojot apgrieztās maksāšanas mehānismu. No uzņēmējiem iekasētie nodokļi ir VLGI ieņēmumi un tiek tam tieši iemaksāti.
(134)
Lai nodokli varētu uzskatīt par tādu, kas ir atbalsta pasākuma neatņemama sastāvdaļa, ir jāpastāv tiešai saiknei starp nodokli un atbalsta pasākumu atbilstoši attiecīgajiem valsts noteikumiem tādā veidā, ka ieņēmumi no nodokļa ir tieši nodoti atbalsta finansēšanai (40).
(135)
Tā kā nodokļi veido VLGI ieņēmumus un tiek tam tieši iemaksāti, Komisija uzskata, ka nodoklis ir atbalsta pasākuma neatņemama sastāvdaļa.
(136)
Attiecībā uz jautājumu, vai ieņēmumi par parafiskālu nodevu šajā konkrētajā gadījumā ir uzskatāmi, vai nav uzskatāmi par valsts līdzekļiem, ir svarīgi atzīmēt, ka attiecībā uz valsts līdzekļiem nav jānošķir valsts tieši piešķirtais atbalsts no atbalsta, kuru piešķir ar šīs valsts nozīmētas vai izveidotas publiskas vai privātas organizācijas starpniecību. 2004. gada 15. jūlijā Tiesa spriedumā lietā Pearle e. a. (41) norādīja, ka obligātās iemaksas, kuras ieturējusi starpniekorganizācija no visiem vienas profesionālās nozares uzņēmumiem, nav valsts līdzekļi tikai, ja tiek ievēroti četri turpmāk minētie nosacījumi:
a)
attiecīgo pasākumu noteikusi profesionāla organizācija, kas pārstāv kādas profesionālas nozares uzņēmumus un darbiniekus un kas nav instruments valsts noteikto politikas virzienu īstenošanai;
b)
attiecīgā pasākuma mērķus pilnībā finansē no nozares uzņēmumu iemaksām;
c)
par finansējuma veidu un iemaksu procentiem/summu lemj profesionāla nozares organizācija, kurā pārstāvēti darba devēji un darba ņēmēji, bez jebkādas valsts iejaukšanās;
d)
iemaksas noteikti jāizmanto pasākuma finansēšanai, neparedzot valsts intervences iespēju.
(137)
No pieejamās informācijas izriet, ka sprieduma lietā Pearle e. a. pirmais nosacījums nav izpildīts tādā veidā, ka pasākums bija noteikts ar dekrētlikumu, lai īstenotu valsts noteiktu politiku GSE apkarošanai.
(138)
Turklāt trešais un ceturtais nosacījums nav izpildīti, jo finansējuma veidu nosaka iepriekš minētie dekrētlikumi. Tāpēc Portugāles iestādēm bija iespēja iejaukties, nosakot pasākuma finansēšanas veidu.
(139)
Tā kā visi spriedumā lietā Pearle e. a. izvirzītie nosacījumi nav izpildīti un noskaidrots, ka valstij ir noteicoša kontrole pār atbalsta pasākuma finansēšanas veidu, Komisija uzskata, ka no parafiskālās nodevas gūtie ieņēmumi faktiski ir valsts līdzekļi, kas piedēvējami valstij.
1.3. KONKURENCES IZKROPĻOŠANA / TIRDZNIECĪBAS IESPAIDOŠANA
(140)
Atbilstoši Tiesas judikatūrai kāda uzņēmuma konkurētspējas stiprināšana, piešķirot valsts atbalstu, parasti norāda uz konkurences izkropļojumiem attiecībā uz citiem konkurējošajiem uzņēmumiem, kuriem nav piešķirts atbalsts (42).
(141)
Pasākums var ietekmēt Portugāles pozīciju gaļas nozarē (43). Tā kā Portugāles uzņēmumi aktīvi darbojas starptautiskajā tirgū, kurā konkurence ir ļoti liela, pasākums izkropļo vai draud izkropļot konkurenci. Pasākums var arī iespaidot tirdzniecību starp dalībvalstīm.
(142)
Portugāles iestādes uzsvēra, ka tāpēc, ka bija aizliegts veikt sūtījumus ar dzīviem liellopiem, gaļas un kaulu miltiem kā tādiem vai iekļautiem citu produktu sastāvā, tirdzniecība nenotika, kas nozīmē, ka konkurences izkropļojumi nebija iespējami.
(143)
Šajā sakarībā jāatgādina, ka atbilstoši judikatūrai (44) atbalsts var iespaidot tirdzniecību starp dalībvalstīm un izkropļot konkurenci, pat ja uzņēmums, kas saņem atbalstu un konkurē ar ražotājiem citās dalībvalstīs, pats nepiedalās eksportēšanā; patiešām, tiklīdz dalībvalsts piešķir atbalstu kādam uzņēmumam, iekšējais piedāvājums var tāpēc tikt saglabāts vai palielināts un tā rezultātā citās dalībvalstīs izveidoto uzņēmumu iespējas piedāvāt savus pakalpojumus šīs dalībvalsts tirgū samazinās.
(144)
Šajos apstākļos Komisija uzskata, ka tas, ka iepriekš minēto produktu nosūtīšana no Portugāles uz citām dalībvalstīm bija aizliegta, neietekmē to, ka atbalsts var izkropļot konkurenci un iespaidot tirdzniecību.
1.4. SECINĀJUMI
(145)
Komisija uzskata, ka pasākums, kas ieviests ar 1998., 2002. un 2003. gada dekrētlikumiem attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu savākšanu, transportēšanu, pārstrādi un iznīcināšanu, ir valsts atbalsts par labu kautuvēm, kaušanas uzņēmumiem un importētājiem 1998. gada dekrētlikuma piemērošanas laikā līdz pārejas shēmas, kas ieviesta ar 2003. gada dekrētlikumu, piemērošanas beigām, izņemot 2003. gadu, par kuru Portugāles iestādes varēja pierādīt priekšrocību neesamību.
(146)
Attiecībā uz lopkopjiem Komisija uzskata, ka pasākums ir valsts atbalsts, uz kuru attiecas 107. panta 1. punkts laikposmā pirms nodevas piemērošanas.
(147)
Attiecībā uz uzņēmumiem - pakalpojumu sniedzējiem Komisija secina, ka laikposmā no 1998. gada dekrētlikuma stāšanās spēkā līdz 2005. gadam, kad beidzās pārejas shēmas piemērošana, kas noteikta ar 2003. gada dekrētlikumu, nevar izslēgt valsts atbalsta iespējamību.
2. ATBALSTA NELIKUMĪBA
(148)
Komisija konstatē, ka Portugāle nav paziņojusi par atbalstu, kas piešķirts kopš 1999. gada, ne par shēmām, kas paredzētas ar 2002. un 2003. gada dekrētlikumiem, LESD 108. panta 3. punkta izpratnē. Atbilstoši Regulas (EK) Nr. 659/1999 1. panta f) punktam “nelikumīgs atbalsts” ir jauns atbalsts, kas ieviests, pārkāpjot Līguma 93. panta 3. punktu.
(149)
No tā, ka Portugāles īstenotajos pasākumos ir valsts atbalsta elementi, izriet, ka runa ir par jaunu atbalstu, par kuru nav paziņots Komisijai un kurš tāpēc ir nelikumīgs atbalsts LESD izpratnē.
(150)
Iespējamā atbalsta saderības pārbaude sadalās divās daļās: pirmajā daļā Komisija pārbaudīs uzņēmumiem - pakalpojumu sniedzējiem sniegtā atbalsta saderību, otrajā daļā tā pārbaudīs kaušanas un gaļas izciršanas centriem, importētājiem un Kopienas uzņēmējiem šajā nozarē, kā arī lopkopjiem iespējamā sniegtā atbalsta saderību.
(151)
Atbalsts, kas kopš 2002. gada finansēts, izmantojot parafiskālu nodevu, gan finansētās darbības, proti, atbalsts, gan tā finansējums Komisijai ir jāpārbauda, ja finansējums ir atbalsta pasākuma neatņemama sastāvdaļa. Tāpēc pēc Tiesas domām, ja atbalsta finansējuma veids, jo īpaši izmantojot obligātas iemaksas, ir atbalsta pasākuma neatņemama sastāvdaļa, Komisijai, veicot šo pārbaudi, obligāti jāņem vērā šī finansējuma veids (45). Kā norādīts šā lēmuma 135. apsvērumā, atbalsta finansējuma veids jāuzskata par atbalsta pasākuma neatņemamu sastāvdaļu.
3. ATBALSTA SADERĪBAS PĀRBAUDE
3.1. NEPAZIŅOTAM ATBALSTAM PIEMĒROJAMU NOTEIKUMU ANALĪZE
3.1.1. Atbalsts uzņēmumiem - pakalpojumu sniedzējiem
a) Atbalsta saderība, piemērojot LESD 106. panta 2. punktu
(152)
Aizliegumam, kas izklāstīts LESD 107. panta 1. punktā, ir izņēmumi.
(153)
No Tiesas judikatūras izriet, ka kompensācijas par sabiedriskajiem pakalpojumiem nav valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, ja atbalsta piešķiršana atbilst dažiem nosacījumiem (sal. šā lēmuma 89. apsvērumu). Tomēr, ja kompensācijas par sabiedrisko pakalpojumu neatbilst šiem nosacījumiem un ja ir ievēroti galvenie LESD 107. panta 1. punkta piemērojamības kritēriji, šīs kompensācijas ir valsts atbalsts, kurš tomēr ir pasludināms par saderīgu ar LESD, piemērojot tā 106. panta 2. punktu, ja tas ir nepieciešams vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu sniegšanai un neietekmē tirdzniecības attīstību tiktāl, lai kaitētu Savienības interesēm. Komisija precizēja nosacījumus, kuri jāievēro, lai nodrošinātu šo līdzsvaru. Komisija jau 2001. gada Paziņojumā par vispārējas nozīmes pakalpojumiem Eiropā (46) norādīja, ka ir jānodrošina, lai jebkādi EK līguma noteikumu ierobežojumi, konkrēti, konkurences un iekšējā tirgus brīvību ierobežojumi, nepārsniegtu tos ierobežojumus, kuri ir vajadzīgi, lai garantētu efektīvu sabiedriskā pakalpojuma uzdevuma izpildi. Tas jo īpaši nozīmē, ka samaksa nepārsniedz neto papildu izmaksas, kas saistītas ar attiecīgajam uzņēmumam uzticēto uzdevumu. Komisija arī vēlāk precizēja šos nosacījumus Kopienas nostādnēs valsts atbalstam attiecībā uz kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu (47) un Komisijas 2005. gada 28. novembra Lēmumā par EK līguma 86. panta 2. punkta piemērošanu valsts atbalstam (48). Attiecībā uz kompensācijas aprēķināšanu Komisija precizēja, ka kompensācijas summa nedrīkst pārsniegt summu, kas nepieciešama, lai segtu izmaksas saistībā ar sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas pienākumu izpildi, ņemot vērā ar to saistītos ieņēmumus, kā arī saprātīgu peļņu, kas nepieciešama, lai veiktu šos pienākumus. Aprēķinot saprātīgo peļņu, ņem vērā visu vai daļu no produktivitātes, ko guvuši attiecīgie uzņēmumi atrunātā un ierobežotā laika periodā, nepazeminot uzņēmumam valsts uzticēto pakalpojumu kvalitātes līmeni.
(154)
Kopienas nostādņu valsts atbalstam attiecībā uz kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu 18. punktā ir precizēts, ka ar “saprātīgu peļņu” saprot pašu kapitāla peļņas normu, kurā ņem vērā risku vai tā neesamību, kādu uzņēmumam var radīt dalībvalsts intervence, jo īpaši, ja tā piešķir ekskluzīvas un īpašas tiesības. Šī norma parasti nedrīkst pārsniegt attiecīgās nozares vidējo normu pēdējo gadu laikā. Nozarēs, kurās nav uzņēmumu, ko salīdzināt ar uzņēmumu, kam uzticēts pārvaldīt pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, salīdzinājumu var veikt ar uzņēmumiem, kas atrodas citās dalībvalstīs, vai, ja vajadzīgs, darbojas citās nozarēs, ar noteikumu, ka tiek ņemta vērā katra uzņēmuma īpašā specifika. Nosakot, kas ir saprātīga peļņa, dalībvalsts var ieviest veicināšanas kritērijus, kas īpaši saistīti ar sniegtā pakalpojuma kvalitāti un ieguvumiem attiecībā uz ražošanas efektivitāti.
(155)
Kā izklāstīts šā lēmuma 99. un turpmākajos apsvērumos, Komisija, pamatojoties uz Portugāles iestāžu iesniegto informāciju, nevar izdarīt secinājumu, ka kompensācija tikusi aprēķināta, ņemot vērā saprātīgu peļņu, kas nepārsniedz vidējo normu nozarē. Komisijas dienesti vairākkārt lūdza Portugāles iestādes iesniegt visus nepieciešamos datus, lai varētu noteikt, vai nosacījumi attiecībā uz atkāpēm valsts atbalsta jomā, kas piešķirts vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojuma veidā, šajā konkrētajā gadījumā ir ievēroti. Faktiski informācijā, ko iesniedza Portugāles iestādes, nekādā veidā nav minēts, ka ticis veikts salīdzinājums ar citiem uzņēmumiem, lai noteiktu vidējo normu attiecīgajā nozarē.
(156)
Tāpēc Komisija nevar izdarīt secinājumu par atbalsta pakalpojumu sniedzējiem saderību LESD 106. panta 2. punkta izpratnē.
b) Atbalsta saderība, piemērojot LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu
(157)
LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktā paredzēts, ka par saderīgu ar kopējo tirgu var uzskatīt atbalstu, kas veicina konkrētu saimniecisko darbību vai konkrētu tautsaimniecības jomu attīstību, ja šādam atbalstam nav tāds nelabvēlīgs iespaids uz tirdzniecības apstākļiem, kas ir pretrunā kopīgām interesēm. Lai varētu piemērot atkāpi, kas minēta šajā punktā, atbalstam jāveicina konkrētās jomas attīstība.
(158)
Šajā konkrētajā gadījumā Portugāles iestādes paziņo, ka tās kopš 1999. gada uzņēmās visas izmaksas, kas saistītas ar zīdītājdzīvnieku gaļas un putnu gaļas blakusproduktu savākšanu, pārstrādi un iznīcināšanu. Kopš 2002. gada oktobra šīs pašas izmaksas, kas saistītas ar zīdītājdzīvnieku gaļas un putnu gaļas blakusproduktu savākšanu, transportēšanu, pārstrādi un iznīcināšanu, tiek segtas no ieņēmumiem par nodevu, kas piemērota kaušanas uzņēmumiem, neatkaulotas liellopu gaļas un cūkgaļas importētājiem un Kopienas uzņēmējiem, proti, uzņēmējiem/neatkaulotas liellopu gaļas un cūkgaļas saņēmējiem, ja tie paši neuzņemas šīs darbības.
(159)
Atbilstoši Kopienas pamatnostādņu attiecībā uz valsts atbalstu lauksaimniecības nozarē 2000.-2006. gadā (49) (turpmāk tekstā - “Pamatnostādnes”) 23.3. punktam un Komisijas paziņojumam par tādu noteikumu noteikšanu, ko piemēro nelikumīga valsts atbalsta noteikšanai (50), jebkurš nelikumīgs atbalsts Regulas (EK) Nr. 659/1999 1. panta f) punkta izpratnē ir jānovērtē atbilstoši atbalsta piešķiršanas brīdī spēkā esošajām pamatnostādnēm. Komisija 2002. gadā pieņēma Kopienas pamatnostādnes par valsts atbalstu attiecībā uz transmisīvās sūkļveida encefalopātijas (TSE) izmeklējumiem dzīvniekiem, kas ir nobeigušies, un kautuvju atkritumiem. Šīs pamatnostādnes bija piemērojamas laikposmā no 2003. gada 1. janvāra līdz 2006. gada 31. decembrim (51). TSE pamatnostādņu 44. punktā paredzēts izņēmums attiecībā uz principu, ka nelikumīgais atbalsts jānovērtē atbilstoši tiem noteikumiem, kuri ir spēkā atbalsta piešķiršanas brīdī gadījumiem, kas jo īpaši saistīti ar kautuvju atkritumiem. Atbilstoši TSE pamatnostādņu 47. punktam Komisija piemēros principus, kuru pamatā ir Pamatnostādņu 11.4. punkts, nelikumīgam atbalstam attiecībā uz kautuvju atkritumiem, kas piešķirts līdz 2002. gada beigām. Tāpēc TSE pamatnostādņu 47. punkts ir no 1999. gada piešķirtā atbalsta novērtēšanas atbilstošais juridiskais pamats.
(160)
Atbilstoši Kopienas pamatnostādņu attiecībā uz valsts atbalstu lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē 2007.-2013. gadā 194. punkta c) punktam kopš šo pamatnostādņu stāšanās spēkā 2007. gada 1. janvārī Komisija vairs nepiemēro TSE pamatnostādnes, izņemot attiecībā uz nelikumīgu atbalstu, kas piešķirts līdz 2007. gada 1. janvārim un minēts šo pamatnostādņu 43. un turpmākajos punktos. Tāpēc TSE pamatnostādņu 47. punkts joprojām ir piemērojams attiecībā uz nelikumīgu atbalstu saistībā ar kautuvju atkritumiem no 2003. gada 1. janvāra.
(161)
TSE pamatnostādņu 47. punktā paredzēta virkne noteikumu attiecībā uz kautuvju atkritumiem.
(162)
Atbilstoši TSE pamatnostādņu 47. punktam attiecībā uz valsts atbalstu darbībām, kas saistītas ar kautuvju atkritumiem, Komisija kopš 2001. gada janvāra ir pieņēmusi vairākus speciālus lēmumus, ar ko atļauj valsts atbalstu, kas sedz līdz 100 % no izmaksām, kas saistītas ar īpašā riska materiāla, gaļas un kaulu miltu un dzīvnieku barības, kuras sastāvā ir šie produkti, iznīcināšanu saskaņā ar jaunajiem Kopienas tiesību aktiem par transmisīvo sūkļveida encefalopātiju (TSE). Šo lēmumu pamatā jo īpaši ir lauksaimniecības pamatnostādņu 11.4. punkts, ņemot vērā atbalsta īslaicīgumu un nepieciešamību ilgtermiņā ievērot principu “piesārņotājs maksā”. Izņēmuma kārtā Komisija pieļāva, ka šāds valsts atbalsts tiek piešķirts arī citiem uzņēmējiem, kuri neražo dzīvus dzīvniekus, piemēram, kautuvēm. Komisija piemēros tos pašus principus nelikumīgam valsts atbalstam, kas piešķirts līdz 2002. gada beigām attiecībā uz salīdzināmām izmaksām, kuras saistītas ar jaunajiem Kopienas tiesību aktiem par TSE, neskarot citu Kopienas tiesību aktu noteikumu ievērošanu.
(163)
TSE pamatnostādņu 47. punktā norādīts, ka izņēmuma kārtā Komisija piekritusi, ka šādu valsts atbalstu piešķir arī citiem uzņēmējiem, kuri neražo dzīvus dzīvniekus, piemēram, kautuvēm. Agrāk Komisija lēma, ka šim izņēmumam jāattiecas arī uz citiem uzņēmumiem, kuri veic uzdevumus, kas cieši saistīti ar dzīvu dzīvnieku ražošanu, piemēram, liemeņa sadalīšanas uzņēmumiem.
(164)
Pamatojoties uz lauksaimniecības pamatnostādņu 11.4. punktu, Komisija atļāva atbalstu līdz pat 100 % no faktiskajām izmaksām par tādiem pasākumiem kā sanitārās pārbaudes, izmeklējumi un citi skrīninga pasākumi, medikamentu un augu aizsardzības līdzekļu iepirkšana un lietošana un ražas iznīcināšana ar nosacījumu, ka:
-
ir Kopienas, valsts vai reģiona līmenī izstrādāta piemērota programma konkrētās slimības novēršanai, uzraudzībai un izskaušanai,
-
slimības ir publisko iestāžu rūpju lokā,
-
atbalsta pasākumu mērķis ir novēršana un/vai kompensācija,
-
atbalsts ir saderīgs ar Kopienas tiesību aktiem veterinārijas un augu aizsardzības jomā.
(165)
Atbilstoši TSE pamatnostādņu 47. punktam šie principi arī tiek piemēroti.
(166)
GSE ir transmisīva slimība, kas apdraud cilvēku veselību. Tā ir dzīvnieku slimība, kuras primārais uzliesmojums tieši jādara zināms Komisijai un citām dalībvalstīm (52). Atbalsta pasākuma mērķis bija nodrošināt, lai nepieciešamie novēršanas pasākumi attiecībā uz savākšanu, transportēšanu, pārstrādi un iznīcināšanu ir īstenoti gaļas nozarē atbilstoši no 1999. līdz 2005. gadam spēkā esošajiem tiesību aktiem veterinārijas jomā.
(167)
Komisija šajā sakarībā atzīmē, ka Portugāle norādīja, ka tā laikposmā no 1999. gada līdz 2002. gada beigām ir uzņēmusies visas izmaksas, kas saistītas ar zīdītājdzīvnieku gaļas un putnu gaļas blakusproduktu savākšanu, pārstrādi un iznīcināšanu, to ārkārtas pasākumu kontekstā, kurus Komisija apstiprināja ar Lēmumu 98/653/EK, ar kuru tiek aizliegts zīdītājdzīvnieku gaļas miltu, kaulu miltu un gaļas un kaulu miltu eksports. Tā arī atzīmē, ka embargo pasākumi, kuri noteikti Portugālei attiecībā uz liellopu gaļu, tika atcelti tikai ar Regulas (EK) Nr. 1993/2004 pieņemšanu.
(168)
Komisija uzsver arī, ka atbilstoši TSE pamatnostādņu 33. un 34. punktam uzņēmumi tika izraudzīti un atlīdzināti saskaņā ar tirgus principiem, nediskriminējot (skatīt šā lēmuma 21. un turpmākos apsvērumus). Šajā konkrētajā gadījumā, ņemot vērā īstenojamo pasākumu steidzamību, Komisija var akceptēt, ka Portugāles iestādes ir izvēlējušās pakalpojumu sniedzējus bez konkursa atbilstoši 1999. gada 8. jūnija dekrētlikumam Nr. 197/99, kas, kā izriet no Portugāles iestāžu sniegtās informācijas, ir Direktīvas 97/52/EK transponēšanas instruments valstī (skatīt šā lēmuma 24. apsvērumu).
(169)
Portugāles iestādes norādīja, ka dekrētlikums Nr. 197/2002 tika paredzēts, lai pildītu to saistības Lēmuma 2000/766/EK kontekstā, ievērojot principu “piesārņotājs maksā” (skatīt šā lēmuma 65. un 66. apsvērumu). Tās apstiprināja, ka resursi nevarēja tikt novirzīti iespējamām konkurences darbībām, ar ko varētu nodarboties pakalpojumu sniegšanas uzņēmumi, jo vienīgā šo uzņēmumu darbība faktiski bija dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu savākšana, pārstrāde, transportēšana un iznīcināšana.
(170)
Komisija arī konstatē, ka atbildība par pakalpojumu un tā finansēšanu tika novirzīta uzņēmējiem, ievērojot pārejas posmu, pielietojot sistēmu, kas ieviesta ar 2003. gada dekrētlikumu.
(171)
Ņemot vērā īpašos apstākļus un ārkārtas situāciju, ko radīja GSE izplatīšanās risks laikposmā no 1999. līdz 2004. gadam, un tāpēc, ka sistēma, kas ieviesta ar 2003. gada dekrētlikumu, paredzēja pakāpenisku atbildības par pakalpojumiem un to finansējuma novirzīšanu nozares uzņēmējiem, Komisija uzskata, ka atbalstu var kvalificēt kā īstermiņa atbalstu un tādu, kas ilgtermiņā ievēro principu “piesārņotājs maksā”.
(172)
Tāpēc Komisija var secināt, pamatojoties uz tās rīcībā esošo informāciju, ka atbalstam, kas piešķirts laikposmā no 1999. gada līdz 2002. gada beigām, var piemērot LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktā paredzēto atkāpi.
(173)
Attiecībā uz atbalstu, kas piešķirts laikposmā no 2003. gada līdz 2005. gada novembrim, ņemot vērā ārkārtas situāciju, kura pastāvēja līdz 2004. gada beigām, kā arī to, ka dekrētlikuma shēmā bija paredzēta pakāpeniska atbildības par pakalpojumu un tā finansējuma novirzīšana, kā minēts iepriekš, Komisija uzskata, ka atbalstu var kvalificēt kā saderīgu un atbilstošu TSE pamatnostādņu 47. punktam, ja tas atbilst faktiskajām saņemto pakalpojumu izmaksām.
(174)
Kā norādīts šā lēmuma 100. apsvērumā, Portugāles iestādes pierādīja, ka atbalsts atbilst faktiskajām to pakalpojumu izmaksām, kurus sniedza pakalpojumu uzņēmumi laikposmā no 1999. līdz 2005. gadam.
(175)
Tāpēc, pamatojoties uz informāciju, kas ir Komisijas rīcībā, tā secina, ka uz laikposmā no 2003. gada līdz 2005. gada novembrim piešķirto atbalstu pakalpojumu sniedzējiem var attiecināt LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktā paredzēto atkāpi.
3.1.2. Atbalsts kaušanas uzņēmumiem, gaļas izciršanas cehiem, importētājiem un Kopienas uzņēmējiem, kuri darbojas šajā nozarē, kā arī lopkopjiem
(176)
Kā Komisija konstatēja šā lēmuma 166. apsvērumā, laikposmā no 1999. līdz 2004. gadam GSE izplatīšanās risks Portugālē radīja īpašus apstākļus un ārkārtas situāciju. Ņemot vērā šo īpašo situāciju un tā kā sistēma, kas tika ieviesta ar 2003. gada dekrētlikumu, paredzēja pakāpenisku atbildības par pakalpojumiem un to finansēšanu nodošanu nozares uzņēmējiem, Komisija uzskata, ka atbalstu var kvalificēt kā īstermiņa atbalstu, attiecībā uz kuru ir ievērots ilgtermiņa princips “piesārņotājs maksā”. Atbilstoši iepriekšējai praksei Komisija šajā konkrētajā gadījumā uzskata, ka saskaņā ar TSE pamatnostādņu 47. punktu atbalstu izņēmuma kārtā var piešķirt citiem nozares uzņēmējiem, jo īpaši kaušanas uzņēmumiem, gaļas izciršanas cehiem, importētājiem un Kopienas uzņēmējiem, kuri darbojas šajā nozarē.
(177)
Komisija konstatēja, ka atbalsts uzņēmumiem, kuri sniedz pakalpojumu, tika piešķirts atbilstoši TSE pamatnostādņu 47. punktā noteiktajiem principiem.
(178)
Attiecībā uz kaušanas uzņēmumiem, gaļas izciršanas cehiem, importētājiem un Kopienas uzņēmējiem, kuri strādā šajā nozarē, Komisija var secināt, ka piešķirtajam atbalstam piemērojama LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktā paredzētā atkāpe.
(179)
Attiecībā uz lopkopjiem Komisija secina arī, ka, ņemot vērā šā lēmuma 160. un turpmākajos apsvērumos minētos apsvērumus, atbalsts tika piešķirts atbilstoši TSE pamatnostādņu 47. punktā noteiktajiem principiem un tam piemērojama LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktā paredzētā atkāpe.
3.2. ATBALSTA FINANSĒJUMS
(180)
Kopš 2002. gada oktobra, kad stājās spēkā 2002. gada dekrētlikums, ar zīdītājdzīvnieku gaļas un putnu gaļas blakusproduktu savākšanu, transportēšanu, pārstrādi un iznīcināšanu saistīto izmaksu finansējums tika nodrošināts no ieņēmumiem par parafiskālo nodevu, kas uzlikta kaušanas uzņēmumiem, neatkaulotas liellopu gaļas un cūkgaļas importētājiem un Kopienas uzņēmējiem, proti, uzņēmējiem/neatkaulotas liellopu gaļas un cūkgaļas saņēmējiem.
(181)
Atbilstoši Tiesas judikatūrai (53) Komisija parasti uzskata, ka valsts atbalsta finansējums no obligātiem maksājumiem var ietekmēt atbalstu, jo tā aizsargājošais efekts pārsniedz pašu atbalstu. Šīs iemaksas faktiski ir obligāti maksājumi. Saistībā ar šo pašu judikatūru Komisija uzskata, ka atbalstu nedrīkst finansēt no parafiskālas nodevas, ar ko apliek arī produktus, kas importēti no citām dalībvalstīm.
(182)
Ņemot vērā šo judikatūru, kā arī to, ka pasākums piešķirts par valsts līdzekļiem un tāpēc ir valsts atbalsts LESD 107. panta izpratnē, jāpārbauda, vai tam ir diskriminējošs raksturs, kas ir pretrunā LESD 110. pantam, ciktāl produkti, kas ievesti no citām dalībvalstīm, arī ir aplikti ar nodevu.
(183)
Portugāles iestādes pamatoja nodevas piemērošanu neatkaulotas gaļas importam ar to, ka šie importētie produkti var izmantot šo sistēmu tāpat kā valstī ražotie produkti, jo neatkaulotas gaļas esība nozīmē, ka ir arī blakusprodukti, attiecībā uz kuriem tiek izmantoti savākšanas, transportēšanas, pārstrādes un iznīcināšanas pakalpojumi.
(184)
Ņemot vērā informāciju, kas ir Komisijas rīcībā, nodeva tika piemērota kaušanas uzņēmumiem, liellopu un cūku liemeņu, pusliemeņu un citu neatkaulotu gabalu importētājiem (skatīt 2002. gada dekrētlikuma 2. panta 2. punktu) un tie nodrošina zīdītājdzīvnieku gaļas un putnu gaļas blakusproduktu savākšanas, transportēšanas, pārstrādes un iznīcināšanas pakalpojumus (2002. gada dekrētlikuma 1. panta 1. punkts).
(185)
Šī informācija izraisīja Komisijas šaubas par nodevas, kas iekasēta no nodokļu maksātājiem, un pakalpojumu, kurus viņi izmanto, atbilsmi. Komisija konstatēja, ka tā nevar izslēgt potenciāli diskriminējošas sistēmas esību attiecībā uz produktiem, kas importēti no citām dalībvalstīm, par kuriem jāmaksā nodoklis.
(186)
Turpmāk Portugāles iestādes apstiprināja, ka putnu gaļas blakusproduktu savākšanas, transportēšanas, pārstrādes un iznīcināšanas finansēšanai netika izmantoti nodokļi, kas iekasēti no kaušanas uzņēmumiem, liellopu un cūku liemeņu, pusliemeņu un citu neatkaulotu gabalu importētājiem, bet atbilstoši 2002. gada dekrētlikuma 1. pielikumam no putnu kaušanas uzņēmumiem, kas neveicināja to blakusproduktu, kuri radušies putnu kaušanas rezultātā, savākšanu, transportēšanu, pārstrādi un iznīcināšanu. Putnu liemeņu importētāji un uzņēmēji ir atbrīvoti no nodokļa, ņemot vērā to, ka lielākajai daļai importēto putnu liemeņu nav blakusproduktu.
(187)
Turpretī attiecībā uz liellopu un cūku liemeņu, pusliemeņu un citu neatkaulotu daļu importētājiem un uzņēmējiem Portugāles iestādes pamatoja, ka importētie neatkaulotie gaļas gabali rada blakusproduktus.
(188)
Jau rīkojumā sniegt informāciju un pēc tam, sākot procedūru, Komisija lūdza Portugāles iestādes apstiprināt, ka attiecībā uz importētajiem produktiem tādā pašā veidā tiek piemērots mehānisms, kāds attiecībā uz valstī ražotajiem produktiem, kā arī ar aprēķiniem pierādīt, ka attiecīgajā atsauces periodā bija finansiāla atbilsme starp summu, kas iekasēta par neatkaulotas liellopu gaļas un cūkgaļas produktiem, kas ievesti no citām dalībvalstīm, un to pakalpojumu izmaksām, kurus tie izņēmuma kārtā izmanto [skatīt lēmuma par procedūras sākšanu 37. punkta h) apakšpunktu].
(189)
Portugāles iestādes apstiprināja, ka attiecībā uz neatkaulotiem importētajiem gaļas gabaliem gaļas blakusproduktu savākšanas, transportēšanas, pārstrādes un iznīcināšanas pakalpojumi tiek sniegti tādā pašā veidā kā attiecībā uz valsts izcelsmes produktiem, taču tās neiesniedza precīzus un saskaņotus aprēķinus par šo jautājumu.
(190)
Tāpēc Komisijai iesniegtā informācija neļauj tai secināt, ka ir atbilsme starp nodevu, kas ieviesta ar 2002. gada dekrētlikumu un iekasēta par importētajiem produktiem, un summu, kas atbilst tiem pakalpojumiem, ko izmanto attiecībā uz blakusproduktiem, kuri radušies no šiem importētajiem produktiem, un tātad attiecībā uz importētajiem produktiem varēja izmantot pakalpojumus, kas finansēti ar atbalsta pasākuma līdzekļiem, tāpat kā attiecībā uz valsts izcelsmes produktiem.
(191)
Atbilstoši 2003. gada dekrētlikuma 3. panta 2. punktam kaušanas uzņēmumiem, gaļas izciršanas cehiem, inkubatoriem un olu produktu ražotnēm bija jāmaksā nodevas, kas noteiktas 2002. gada dekrētlikuma 1. pielikumā, izņemot struktūras, kurām ar šo dekrētu piemērota alternatīva shēma un kurām jāmaksā nodevas, kas minētas 2. pielikumā, līdz 3. kategorijas materiāla iznīcināšanas plāna apstiprināšanai. Par 1. un 2. kategorijas materiālu tām līdz plāna apstiprināšanai bija jāmaksā EUR 0,35 par materiāla kilogramu (2003. gada dekrētlikuma 5. panta 1. punkts).
(192)
Saistībā ar grozījumiem, kas taksācijas sistēmā izdarīti ar 2003. gada dekrētlikuma ieviešanu, Komisija lūdza Portugāles iestādes pierādīt, ka minētos pakalpojumus attiecībā uz importētajiem produktiem varēja izmantot tāpat kā attiecībā uz valsts izcelsmes produktiem.
(193)
Portugāles iestādes apstiprināja, ka nodeva, kas ieviesta ar 2003. gada dekrētlikumu, attiecās uz faktiski ģenerētajiem blakusproduktiem un ka attiecībā uz importētajiem produktiem minētos pakalpojumus varēja izmantot tādā pašā veidā. Turpretī Komisija konstatē, ka Portugāles iestādes nav iesniegušas aprēķinus šā apgalvojuma pamatojumam.
(194)
Pārbaudes datu trūkuma dēļ Komisija nevar izdarīt secinājumu, ka nodeva, kas ieviesta ar 2003. gada dekrētlikumu, atbilda summai par pakalpojumiem, kurus izmanto attiecībā uz importēto produktu radītajiem blakusproduktiem, un ka tāpēc importētie produkti varēja izmantot no atbalsta pasākuma finansētos pakalpojumus tāpat kā valsts izcelsmes produkti.
(195)
Komisija konstatē, ka taksācijas sistēma, kas izveidota, pamatojoties uz 2002. gada dekrētlikumu, un ar 2003. gada dekrētlikuma 3. panta 2. punktu un 5. panta 2. punktu izveidoto pārejas shēmu, neatbilst LESD 110. pantam, jo pastāv diskriminējošas sistēmas iespēja attiecībā uz produktiem, kas importēti no citām dalībvalstīm, kurām arī jāmaksā nodeva.
VI. SECINĀJUMI
(196)
Komisija pauž nožēlu, ka Portugāle nelikumīgi piešķīrusi atbalstu kautuvju atkritumu savākšanai, transportēšanai, pārstrādei un iznīcināšanai, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu.
(197)
Atbalsta piešķiršanā kautuvju atkritumu savākšanai, transportēšanai, pārstrādei un iznīcināšanai ir ievērotas Kopienas normas atbalsta saņēmēju līmenī. Turpretī atbalsta finansēšana, izmantojot taksācijas sistēmu, kas izveidota, pamatojoties uz 2002. gada dekrētlikumu, un ar 2003. gada dekrētlikuma 3. panta 2. punktu un 5. panta 2. punktu izveidoto pārējas shēmu, nav saderīga ar iekšējo tirgu, jo tai var būt diskriminējoša ietekme attiecībā uz produktiem, kuri importēti no citām dalībvalstīm, par kuriem arī jāmaksā nodeva.
(198)
Komisija konkrētajā gadījumā uzskata, ka ir atbilstoši pieņemt nosacītu lēmumu, izmantojot iespēju, ko sniedz Regulas (EK) Nr. 659/1999 7. panta 4. punkts, atbilstīgi kuram pozitīvā lēmumā Komisija var ietvert nosacījumus, kurus ievērojot atbalsts uzskatāms par saderīgu ar kopējo tirgu, un noteikt pienākumus, kas tai ļauj uzraudzīt tās lēmuma izpildi.
(199)
Lai novērstu LESD 110. panta pārkāpšanas sekas un ar atpakaļejošu spēku novērstu iespējamo diskrimināciju, Portugālei Komisijas noteiktajā termiņā un atbilstoši Komisijas noteiktajiem nosacījumiem jāatmaksā tā nodevas daļa, ar kuru aplikti produkti, kas ievesti no citām dalībvalstīm. Pēc šā pārkāpuma novēršanas attiecīgais atbalsts būs saderīgs ar Līgumu.
(200)
Komisija nosaka tos nosacījumus, kas jāievēro attiecībā uz minēto atmaksāšanu. Portugālei tām personām, kuras samaksājušas nodevu, jāatmaksā tā šīs nodevas daļa, kas uzlikta par produktiem, kuri ievesti no citām dalībvalstīm laikposmā no dienas, kad ar 2002. gada dekrētlikumu noteiktā nodeva tiek piemērota, līdz pēdējai šīs nodevas piemērošanas dienai, pirms izbeidzas ar 2003. gada dekrētlikumu ieviestā pārejas shēma. Šajā nolūkā Portugāle nodrošina, ka tiek ievēroti šādi nosacījumi:
-
ja nodokļu maksātāji, kuri ir atbildīgi par nodevas samaksāšanu, var iesniegt pierādījumus, ka nodeva uzlikta produktiem, kas importēti no citām dalībvalstīm, tad viņi var pieprasīt tās daļas atmaksāšanu, kas ir proporcionāla ienākumam no nodevas tās atbalsta daļas finansēšanai, kas paredzēta tikai valsts izcelsmes produktu atbalstam. Atmaksāšanas pieprasījumi tiek iesniegti termiņā, kas noteikts atbilstoši valsts tiesību aktiem un kas nekādā gadījumā nav mazāks par sešiem mēnešiem, sākot no šā lēmuma publicēšanas dienas,
-
Portugāle noteiks to iespējamās diskriminācijas pasākumu, kas ir slogs, kas uzlikts importētajiem produktiem. Šajā nolūkā Portugāle atsauces periodā pārbaudīs par valsts izcelsmes produktiem kopā iekasētās noteiktās nodevas summas un priekšrocību, kas izņēmuma kārtā piešķirtas šiem produktiem, finansiālo līdzvērtību,
-
atmaksāšanai jānotiek termiņā, kas nepārsniedz sešus mēnešus no pieprasījuma iesniegšanas dienas,
-
atmaksātās summas jādiskontē, ņemot vērā procentus, sākot ar dienu, kad nodeva iekasēta, līdz faktiskās atmaksāšanas dienai. Procentus aprēķina, pamatojoties uz Komisijas atsauces likmi, kas noteikta, izmantojot atsauces likmes un diskonta likmes noteikšanas metodi (54),
-
Portugāles iestādes pieņem jebkādu saprātīgu pierādījumu no nodokļu maksātājiem, lai pierādītu summas, ko viņi samaksājuši kā nodevu par produktiem, kas ievesti no citām dalībvalstīm,
-
tiesības uz atmaksāšanu nevar tikt pakļautas citiem nosacījumiem, jo īpaši tam, ka nodeva nav tikusi pārnesta;
-
ja nodokļu maksātājs nodevu vēl nav samaksājis, Portugāles iestādes oficiāli atsakās no tās daļas samaksas, kas proporcionāla tai, kas uzlikta produktiem, kas importēti no citām dalībvalstīm, un attiecībā uz kuru pierādīts, ka tā paredzēta, lai finansētu atbalsta daļu tikai valsts izcelsmes produktiem. Tās arī atsakās no iespējamiem kavējuma procentiem, kas ar to saistīti,
-
ja Komisija to pieprasa, Portugāle apņemas iesniegt pilnīgu pārskatu, kas pierāda, ka atmaksāšanas pasākums veikts pienācīgi,
-
ja nodeva, kurai ir līdzīgi mērķi, uzlikta citā dalībvalstī tiem pašiem produktiem, kas aplikti ar nodevu Portugālē, Portugāles iestādes apņemas nodokļu maksātājiem atmaksāt to nodevas daļu, kas uzlikta produktiem, kuru izcelsmes valsts ir šī cita dalībvalsts,
-
Portugāle apņemas darīt zināmu šo lēmumu visiem iespējamajiem šīs nodevas maksātājiem,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Valsts atbalsts, ko Portugāle piešķīrusi, pamatojoties uz 1998. gada 4. decembra dekrētlikumu Nr. 393-B/98, ir saderīgs ar iekšējo tirgu.
2. pants
1. Valsts atbalsts, ko Portugāle piešķīrusi, pamatojoties uz 2002. gada 25. septembra dekrētlikumu Nr. 197/2002 un pārejas shēmu, kas noteikta ar 2003. gada 7. oktobra dekrētlikuma Nr. 244/2003 3. panta 2. punktu, ir saderīgs ar iekšējo tirgu, ar nosacījumu, ka Portugāle atmaksā nodevas maksātājiem to nodevas daļu, ar kuru aplikti produkti, kas ievesti no citām dalībvalstīm, laikposmā no tās piemērošanas dienas atbilstoši 2002. gada dekrētlikumam līdz pēdējai tās piemērošanas dienai, pirms izbeidzas pārejas shēma, kas ieviesta ar 2003. gada dekrētlikumu.
2. Šajā nolūkā Portugāle nodrošina, ka tiek ievēroti šādi nosacījumi:
-
ja nodokļu maksātāji, kuri ir atbildīgi par nodevas samaksāšanu, var iesniegt pierādījumus, ka nodeva uzlikta produktiem, kas importēti no citām dalībvalstīm, tad viņi var pieprasīt tās daļas atmaksāšanu, kas ir proporcionāla ienākumam no nodevas tās atbalsta daļas finansēšanai, kas paredzēta tikai valsts izcelsmes produktu atbalstam. Atmaksāšanas pieprasījumi tiek iesniegti termiņā, kas noteikts atbilstoši valsts tiesību aktiem un kas nekādā gadījumā nav mazāks par sešiem mēnešiem, sākot no šā lēmuma publicēšanas dienas,
-
Portugāle noteiks to iespējamās diskriminācijas pasākumu, kas ir slogs, kas uzlikts importētajiem produktiem. Šajā nolūkā Portugāle atsauces periodā pārbaudīs par valsts izcelsmes produktiem kopā iekasētās noteiktās nodevas summas un priekšrocību, kas izņēmuma kārtā piešķirtas šiem produktiem, finansiālo līdzvērtību,
-
atmaksāšanai jānotiek vēlākais sešu mēnešu laikā, sākot no pieprasījuma iesniegšanas dienas,
-
atmaksātās summas jādiskontē, ņemot vērā procentus, sākot no dienas, kad nodeva iekasēta, līdz faktiskās atmaksāšanas dienai. Šos procentus aprēķina, pamatojoties uz Komisijas atsauces likmi, kas noteikta, izmantojot atsauces likmes un diskonta likmes noteikšanas metodi (55),
-
Portugāles iestādes pieņem jebkādu sapratīgu pierādījumu no nodokļu maksātājiem, lai pierādītu summas, ko viņi samaksājuši saistībā ar nodokli par produktiem, kas ievesti no citām dalībvalstīm,
-
tiesības uz atmaksājumu nevar tikt pakļautas citiem nosacījumiem, jo īpaši nosacījumam, ka nodeva nav tikusi pārnesta,
-
ja nodokļu maksātājs nodevu vēl nav samaksājis, Portugāles iestādes oficiāli atsakās no tās daļas samaksas, kas proporcionāla tai, kas uzlikta produktiem, kas importēti no citām dalībvalstīm, un attiecībā uz kuru pierādīts, ka tā paredzēta, lai finansētu atbalsta daļu tikai valsts izcelsmes produktiem. Tās arī atsakās no iespējamiem kavējuma procentiem, kas ar to saistīti,
-
ja Komisija to pieprasa, Portugāle apņemas iesniegt pilnīgu pārskatu, kas pierāda, ka atmaksāšanas pasākums veikts pienācīgi,
-
ja nodeva, kurai ir līdzīgi mērķi, uzlikta citā dalībvalstī tiem pašiem produktiem, kas aplikti ar nodevu Portugālē, Portugāles iestādes apņemas nodokļu maksātājiem atmaksāt to nodevas daļu, kas uzlikta produktiem, kuru izcelsmes valsts ir šī cita dalībvalsts,
-
Portugāle apņemas darīt zināmu šo lēmumu visiem iespējamajiem šīs nodevas maksātājiem.
3. pants
Portugāle divu mēnešu laikā, sākot no šā lēmuma paziņošanas, informē Komisiju par pasākumiem, ko tā pieņēmusi, lai panāktu atbilstību šim lēmumam.
4. pants
Šis lēmums ir adresēts Portugāles Republikai.
Briselē, 2011. gada 13. jūlijā