NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 550/2011
ze dne 7. června 2011,
kterým se na základě směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES stanoví některá omezení pro použití mezinárodních kreditů z projektů zahrnujících průmyslové plyny
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (1), a zejména na čl. 11a odst. 9 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Hlavním cílem Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu (UNFCCC), která byla schválena rozhodnutím Rady 94/69/ES ze dne 15. prosince 1993 o uzavření Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu (2), je stabilizovat koncentrace skleníkových plynů v atmosféře na takové úrovni, která by umožnila předcházet nebezpečným důsledkům vzájemného působení lidstva a klimatického systému. Aby se dosáhlo tohoto cíle, neměl by být celkový nárůst průměrné roční teploty při zemském povrchu vyšší než 2 °C ve srovnání s úrovní před industrializací, jak schválila cancúnská konference o změně klimatu v prosinci 2010 a Kodaňská dohoda. Nejnovější hodnotící zpráva Mezivládního panelu pro změnu klimatu (IPCC) ukazuje, že pro dosažení uvedeného cíle musí celosvětové emise skleníkových plynů dosáhnout vrcholu do roku 2020. To vyžaduje zvýšené globální úsilí všech zemí produkujících velké množství emisí.
(2)
Máme-li tento úkol splnit, klíčovou úlohu budou muset hrát trhy s uhlíkem. Umožní nám dosáhnout našich cílů za nižších nákladů a budou také podporovat vyšší ambice. Trhy s uhlíkem mohou být rovněž efektivní cestou pro převod finančních prostředků rozvojovým zemím - mohou nám pomoci dodržet závazky v podobě mezinárodního finančního balíku v objemu 100 miliard USD, dohodnutého v Kodani. To si vyžádá významné rozšíření stávajících mechanismů, včetně reformy mechanismu čistého rozvoje s cílem zvýšit využití standardizovaných základních parametrů, a vytvoření nových tržních mechanismů.
(3)
Kjótský protokol, jenž byl schválen rozhodnutím Rady 2002/358/ES ze dne 25. dubna 2002 o schválení Kjótského protokolu k Rámcové úmluvě OSN o změně klimatu jménem Evropského společenství a o společném plnění závazků z něj vyplývajících (3), stanovil pro 39 smluvních stran na období 2008-2012 cíle pro snížení emisí a zřídil dva mechanismy pro tvorbu mezinárodních kreditů, jež mohou smluvní strany využít ke kompenzaci emisí. Mechanismus společného provádění stanoví tvorbu jednotek snížení emisí (ERU), zatímco mechanismus čistého rozvoje stanoví tvorbu jednotek ověřeného snížení emisí (CER).
(4)
Mechanismus společného provádění a mechanismus čistého rozvoje jsou takzvanými čistě kompenzačními mechanismy, v nichž snížení skleníkových plynů o jednu tunu zakládá právo emitovat tunu skleníkových plynů na jiném místě. Takové systémy sice obecně napomáhají snížit náklady na opatření podporující globální omezení emisí v zemích, kde jsou tato opatření relativně nákladově efektivní, nepřispívají však k úsilí o snížení emisí, jež je nezbytné pro vývoj k dosažení cílové hodnoty 2 °C.
(5)
Unie přijala stanovisko, že v zájmu udržení globálního oteplování pod hodnotou 2 °C by závazky industrializovaných zemí měla doplnit vhodná zmírňující opatření rozvojových zemí, zejména těch nejvyspělejších. Současně by se měl postupně rozvinout široký mezinárodní trh s uhlíkem, jenž může efektivním způsobem přinést nezbytné globální celosvětové snížení emisí a v jehož rámci se generují mezinárodní kredity výměnou za snížení emisí pod referenční hodnotou stanovenou pod úrovní předpokládaných emisí v případě absence omezujících opatření. To vyžaduje vhodná zmírňující opatření rozvojových zemí. Účast nejméně rozvinutých zemí na mechanismu čistého rozvoje by se měla posílit, avšak vyspělejší rozvojové země by měly postupně přejít k účasti na odvětvových tržních mechanismech a nakonec na obchodních systémech stanovujících stropy emisí (4).
(6)
Účast na mechanismech společného provádění a čistého rozvoje je dobrovolná, stejně jako rozhodnutí povolit využití kreditů v systémech obchodování s emisemi. Rozlišují se proto kredity, jež je možné vygenerovat, a kredity, jejichž využití se mohli signatáři Kjótského protokolu rozhodnout povolit v rámci svých vnitrostátních právních předpisů. Za tímto účelem již směrnice 2003/87/ES vyloučila využití jednotek přiděleného množství a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/101/ES (5) povolila využití některých kreditů mechanismu společného provádění a mechanismu čistého rozvoje, s harmonizovanými omezeními využití mezinárodních kreditů z projektů v oblasti jaderné energie, využití půdy a lesnictví, a stanovila, že členské státy mohou provozovatelům povolit využití určitých množství jiných druhů mezinárodních kreditů. Směrnice 2003/87/ES stanoví harmonizovaná prováděcí ustanovení, jež se mají přijmout ohledně omezení při využití mezinárodních kreditů.
(7)
Použití mezinárodních kreditů z projektů zahrnujících trifluormethan (HFC-23) a oxid dusný (N2O) z výroby kyseliny adipové (dále jen „projekty průmyslových plynů“) by mělo být omezeno. Tento požadavek je v souladu se závěry Evropské rady z října 2009, které vyzývají rozvojové země, zejména vyspělejší z nich, aby podnikly vhodná zmírňující opatření. Projekty průmyslových plynů jsou v naprosté většině umístěny ve vyspělých rozvojových zemích, jež mají dostatečné schopnosti financovat uvedená levná snížení emisí samy, přičemž k jejich financování by měly stačit příjmy získané z uvedených projektů v minulosti. Zavedení omezení pro využívání kreditů z projektů průmyslových plynů, zejména pokud bude následováno příslušnými rozhodnutími na mezinárodní úrovni, by mělo přispět k dosažení vyváženější geografické distribuce přínosů z mechanismů zavedených v rámci Kjótského protokolu.
(8)
Projekty průmyslových plynů vyvolávají obavy, pokud jde o životní prostředí. Mimořádně vysoká návratnost z destrukce HFC-23 podněcuje další výrobu a používání chlordifluormethanu (HCFC-22), účinné látky poškozující ozonovou vrstvu a vytvářející skleníkové plyny, k čemuž v registrovaných závodech dochází na maximální úrovni povolené metodikou projektové činnosti. V důsledku toho by produkce HCFC-22 mohla být vyšší než v situaci, kdy by projektové činnosti neprobíhaly. To následně oslabuje snahy o urychlené vyřazení HCFC-22 užívaného jinak než jako vstupní suroviny v souladu s úpravou Montrealského protokolu týkající se výroby a spotřeby hydrochlorfluoruhlovodíků z roku 2007 v rámci Montrealského protokolu o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu (6). Je to také v nesouladu se skutečností, že členské státy prostřednictvím příspěvků do mnohostranného fondu v rámci Montrealského protokolu financují postupné ukončení výroby HCFC-22. Následkem vysoké návratnosti je narušení ekonomických pobídek a hospodářské soutěže a přesun výroby kyseliny adipové od výrobců usazených v Unii k registrovaným výrobcům ve třetích zemích. Riziko podobných přesunů výroby zvýší podstatně příznivější zacházení s výrobci kyseliny adipové, kteří se účastní kjótských mechanismů, ve srovnání s těmi, kteří v roce 2013 zahájí účast na systému Unie; dojde také k čistému nárůstu celosvětových emisí. V zájmu menšího narušení ekonomických pobídek a hospodářské soutěže a zamezení únikům skleníkových plynů jsou omezení při použití těchto mezinárodních kreditů odůvodněná.
(9)
Mezinárodní kredity z projektů průmyslových plynů nepřispívají k přenosu technologií ani k nezbytné dlouhodobé transformaci energetických systémů v rozvojových zemích. Omezování těchto průmyslových plynů prostřednictvím mechanismů společného provádění a čistého rozvoje nepřispívá k nejefektivnějšímu snižování celosvětových emisí, protože navrhovatelé vysoké výnosy nevyužívají ke snížení emisí.
(10)
Uplatnění úplných omezení specifických kreditů je stanoveno v čl. 11a odst. 9 směrnice 2003/87/ES. Je vhodné uplatnit toto omezení v případě projektů průmyslových plynů. Plné omezení použití nejlépe odstraňuje nežádoucí důsledky uvedených kreditů pro hospodářskou soutěž a životní prostředí a zlepšuje nákladovou efektivitu snižování celosvětových emisí a vliv trhu s uhlíkem na životní prostředí tím, že podněcuje nízkouhlíkové investice.
(11)
V souladu s čl. 11a odst. 9 směrnice 2003/87/ES by se opatření stanovená tímto nařízením měla uplatnit od 1. ledna 2013, což je v souladu s uvedeným článkem více než šest měsíců a méně než tři roky od data jejich přijetí. Těmito opatřeními není dotčeno použití kreditů z průmyslových plynů pro plnění povinností během roku 2012.
(12)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro změnu klimatu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Od 1. ledna 2013 se zakazuje použití mezinárodních kreditů z projektů zahrnujících destrukci trifluormethanu (HFC-23) a oxidu dusného (N2O) z výroby kyseliny adipové pro účely článku 11a směrnice 2003/87/ES, s výjimkou použití kreditů plynoucích ze snížení emisí před rokem 2013 ze stávajících projektů tohoto typu ve vztahu k emisím ze zařízení, na něž se vztahuje systém EU pro obchodování s emisemi, které vznikly během roku 2012, přičemž toto použití se povoluje do 30. dubna 2013 včetně.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 7. června 2011.
KOMISIJAS REGULA (ES) Nr. 550/2011
(2011. gada 7. jūnijs)
par to, lai saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/87/EK noteiktu konkrētus ierobežojumus, kas piemērojami starptautisku kredītu izmantošanai no projektiem, kuri saistīti ar rūpnieciskajām gāzēm
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīvu 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (1), un jo īpaši tās 11.a panta 9. punktu,
tā kā:
(1)
Apvienoto Nāciju Organizācijas Vispārējās konvencijas par klimata pārmaiņām (UNFCCC) galvenais mērķis, kuru apstiprināja ar Padomes 1993. gada 15. decembra Lēmumu 94/69/EK, kas attiecas uz ANO Vispārējo konvenciju par klimata pārmaiņām un tās noslēgšanu (2), ir stabilizēt siltumnīcefekta gāzu koncentrāciju atmosfērā tādā līmenī, kas novērstu bīstamus antropogēniskus traucējumus klimata sistēmai. Lai sasniegtu šo mērķi, ikgadējais zemeslodes virsmas vidējās temperatūras pieaugums nedrīkst pārsniegt 2 °C, salīdzinot ar pirmsrūpniecības laikmeta līmeni, kā tas tika apstiprināts 2010. gada decembrī Kankūnas konferencē par klimata pārmaiņām un pieņemtajā “Kopenhāgenas vienošanās” dokumentā. Klimata pārmaiņu starpvaldību padomes (IPCC) jaunākais novērtējuma ziņojums liecina, ka, lai šo mērķi sasniegtu, siltumnīcefekta gāzu globālo emisiju maksimumam ir jābūt 2020. gadā. Tas nozīmē, ka jāpastiprina visu lielāko emitētāju valstu globālie pūliņi šajā jomā.
(2)
Lai atrisinātu šo problēmu, oglekļa tirgiem ir jāpiešķir galvenā nozīme. Tie palīdzēs sasniegt mērķus ar zemākām izmaksām un veicinās arī lielāku vērienīgumu. Turklāt oglekļa tirgi var būt efektīvs veids finansējuma pārnešanai uz jaunattīstības valstīm un var palīdzēt īstenot 100 miljardu starptautiskā finansējuma dokumentu paketi, kas tika apstiprināta Kopenhāgenā. Šajā nolūkā būs ievērojami jāuzlabo esošie mehānismi, tostarp TAM reforma, lai palielinātu standartizētās bāzes līnijas izmantošanu, un jaunu tirgus mehānismu izveide.
(3)
Kioto protokolā, kuru apstiprināja ar Padomes 2002. gada 25. aprīļa Lēmumu 2002/358/EK par ANO Vispārējai konvencijai par klimata pārmaiņām pievienotā Kioto protokola apstiprināšanu Eiropas Kopienas vārdā un no tā izrietošo saistību kopīgu izpildi (3), 39 Pusēm tika noteikti emisiju samazināšanas mērķi, kas jāsasniedz laikā no 2008. līdz 2012. gadam, un paredzēti divi mehānismi, lai izveidotu starptautiskus kredītus, ko Puses var izmantot emisiju kompensēšanai. Kopīgā īstenošana (KĪ) paredz izveidot emisiju samazināšanas vienības (ESV), savukārt Tīrās attīstības mehānisms (TAM) paredz izveidot sertificēto emisiju samazinājumu (SES).
(4)
KĪ un TAM tiek dēvēti par mehānismiem, kas pilnībā balstīti uz kompensācijas principu, saskaņā ar kuriem siltumnīcefekta gāzu emisiju samazinājums vienas tonnas apmērā ļauj emitēt tonnu siltumnīcefekta gāzu citviet. Kopumā šādas sistēmas palīdz samazināt ar globālo emisiju samazināšanu saistītās izmaksas, ļaujot īstenot pasākumus valstīs, kur izmaksu ziņā šo samazināšanu realizēt ir visizdevīgāk, taču tās nesniedz ieguldījumu emisiju samazināšanas pasākumos, kas vajadzīgi, lai virzītos uz 2 °C mērķa sasniegšanu.
(5)
Lai nepieļautu globālo sasilšanu vairāk kā par 2 °C, Savienība ir pieņēmusi nostāju, ka rūpniecisko valstu saistības ir jāpapildina ar piemērotiem klimata pārmaiņu seku mazināšanas pasākumiem, ko īsteno jaunattīstības valstis, jo īpaši visspēcīgākās jaunattīstības valstis. Vienlaikus pakāpeniski jāveido plašs starptautiskais oglekļa dioksīda emisiju tirgus, ar kura palīdzību efektīvi var panākt vajadzīgos emisiju samazinājumus pasaules mērogā un kurā starptautiskie kredīti tiek ģenerēti saistībā ar emisiju samazinājumiem, kuri ir zem robežvērtības, kas noteikta mazāka par prognozētajiem emisiju rādītājiem samazināšanas pasākumu neīstenošanas gadījumā. Šajā nolūkā jaunattīstības valstīm jāīsteno piemēroti klimata pārmaiņu seku mazināšanas pasākumi. Jāpastiprina vismazāk attīstīto valstu dalība TAM, un spēcīgākām jaunattīstības valstīm pakāpeniski jāvirzās uz dalību nozaru tirgus mehānismos un nobeigumā - emisiju kvotu tirdzniecības sistēmās (4).
(6)
Dalība KĪ un TAM mehānismos ir brīvprātīga, tāpat arī brīvi iespējams pieņemt lēmumus, lai atļautu izmantot kredītus emisiju tirdzniecības sistēmās. Tāpēc tiek nošķirti kredīti, ko iespējams ģenerēt, un kredīti, ko Kioto protokola parakstītāji var būt nolēmuši atļaut izmantot atbilstīgi iekšējiem tiesību aktiem. Šajā nolūkā jau Direktīvā 2003/87/EK tika izslēgta noteikta daudzuma vienību izmantošana un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/101/EK (5) ļauj izmantot konkrētus KĪ un TAM kredītus, nosakot saskaņotus ierobežojumus starptautisku kredītu izmantošanai no kodolenerģijas, zemes izmantojuma un mežsaimniecības projektiem, un noteica, ka dalībvalstis var operatoriem ļaut izmantot konkrētu skaitu cita veida starptautiskos kredītus. Direktīva 2003/87/EK paredz saskaņotus īstenošanas noteikumus, kas jāpieņem attiecībā uz ierobežojumiem par starptautisko kredītu izmantošanu.
(7)
Ir jāierobežo starptautisko kredītu izmantošana no projektiem, kas saistīti ar trifluormetānu (HFC-23) un adipīnskābes ražošanā iegūto slāpekļa oksīdu (N2O) (turpmāk “rūpnieciskās gāzes projekti”). Tas atbilst 2009. gada oktobra Eiropadomes secinājumiem, kuros jaunattīstības valstis, jo īpaši spēcīgākās valstis, tiek mudinātas īstenot pienācīgus klimata pārmaiņu seku mazināšanas pasākumus. Lielākā daļa rūpnieciskās gāzes projektu tiek īstenoti spēcīgākās jaunattīstības valstīs ar pietiekamām iespējām pašām finansēt šos lētos samazinājumus, un ar ieņēmumiem, kas agrāk gūti no šiem projektiem, vajadzētu pietikt, lai tos finansētu. Ar lietošanas ierobežojumu noteikšanu rūpnieciskās gāzes kredītiem, jo īpaši pēc tam, kad starptautiskā līmenī pieņemti attiecīgi lēmumi, jāpalīdz sasniegt vienmērīgu ģeogrāfisko sadalījumu attiecībā uz ieguvumiem no mehānismiem, kas izveidoti saskaņā ar Kioto protokolu.
(8)
Rūpnieciskās gāzes projekti rada bažas vides jomā. Ar HFC-23 iznīcināšanu saistīto projektu ārkārtīgi lielais ienesīgums ir veicinājis nepārtrauktu hlordifluormetāna (HCFC-22), kas ir potenciāla ozona slāni noārdoša viela un siltumnīcefektu izraisoša gāze, ražošanu un izmantošanu reģistrētās rūpnīcās maksimālajā apjomā, kas atļauts saskaņā ar “projektu aktivitātes” metodiku. Rezultātā HCFC-22 ražošanas apmēri varētu būt lielāki nekā tad, ja projekta aktivitāšu nebūtu. Tas savukārt apdraud “2007. gada pielāgojumus par HCFC ražošanu un patēriņu saskaņā ar Monreālas protokolu par ozona slāni noārdošajām vielām” (6), lai noteiktu paātrinātu HCFC-22 ražošanas pakāpenisku izbeigšanu lietojumiem, kur to neizmanto par izejvielu. Tas atbilst arī dalībvalstu lēmumiem finansēt pakāpenisku HCFC-22 ražošanas izbeigšanu, izmantojot iemaksas daudzpusējā fondā saskaņā ar Monreālas protokolu. Ienesīgums kropļo ekonomiskos stimulus un konkurenci un pāreju ražošanā no adipīnskābes ražotājiem, kas atrodas Savienībā, uz reģistrētiem ražotājiem trešās valstīs. Daudz labvēlīgāka attieksme pret adipīnskābes ražotājiem, kas piedalās Kioto mehānismā, nevis pret tiem, kas sāk dalību Savienības shēmā no 2013. gada, palielinās risku, ka notiks līdzīgas nobīdes ražošanā un globālo emisiju neto pieaugums. Lai samazinātu ekonomisko stimulu un konkurences kropļojumus un nepieļautu siltumnīcefekta gāzu emisiju noplūdi, ir pamatoti ierobežot šo starptautisko kredītu izmantošanu.
(9)
Starptautiskie kredīti no rūpnieciskajiem gāzes projektiem neveicina tehnoloģiju pārnesi vai vajadzīgo ilgtermiņa enerģētikas sistēmas pārveidošanu jaunattīstības valstīs. Šo rūpniecisko gāzu mazināšana, izmantojot KĪ un TAM, nepalīdz visefektīvākajā veidā samazināt globālās emisijas, jo projektu attīstītāji lielo ienesīgumu neizmanto emisiju samazināšanai.
(10)
Direktīvas 2003/87/EK 11.a panta 9. punkts paredz piemērot pilnīgus īpašu kredītu izmantošanas ierobežojumus. Ir lietderīgi piemērot šādu ierobežojumu rūpniecisko gāzu projektu gadījumā. Pilnīgs izmantošanas ierobežojums vislabāk likvidē šādu projektu nevēlamu ietekmi uz konkurenci un vidi, uzlabo globālo emisiju samazinājumu izdevīgumu izmaksu ziņā un oglekļa emisiju tirgus ekoloģiskos rādītājus, veicinot investīcijas zemu oglekļa dioksīda emisiju nozarēs.
(11)
Saskaņā ar Direktīvas 2003/87/EK 11.a panta 9. punktu šajā regulā paredzētie pasākumi jāpiemēro no 2013. gada 1. janvāra, kas saskaņā ar minēto pantu ir vairāk nekā seši mēneši un mazāk nekā trīs gadi no regulas pieņemšanas datuma. Šie pasākumi neietekmē industriālo gāzes kredītu izmantošanu saistībā ar pienākumiem atbilstības jomā 2012. gadā.
(12)
Šajā regulā noteiktie pasākumi ir saskaņā ar Klimata pārmaiņu komitejas atzinumu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Direktīvas 2003/87/EK 11.a panta īstenošanas nolūkā no 2013. gada 1. janvāra ir aizliegts izmantot starptautiskus kredītus no projektiem, kas saistīti ar trifluormetāna (HFC-23) un adipīnskābes ražošanā iegūtā slāpekļa oksīda (N2O) iznīcināšanu, izņemot, lai izmantotu kredītus saistībā ar emisiju samazinājumiem līdz 2013. gadam no šāda veida esošajiem projektiem attiecībā uz emisijām no ES ETS iekārtām, kas tika veikta 2012. gadā, ko atļauj līdz 2013. gada 30. aprīlim ieskaitot.
2. pants
Šī regula stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2011. gada 7. jūnijā