PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 857/2010
ze dne 27. září 2010
o uložení konečného vyrovnávacího cla z dovozu některých polyethylentereftalátů pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů a o konečném výběru uloženého prozatímního cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (dále jen „základní nařízení“) (1), a zejména na čl. 15 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí (dále jen „Komise“) po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1. Prozatímní opatření
(1)
Nařízením (EU) č. 473/2010 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“) uložila Komise prozatímní vyrovnávací clo z dovozu některých polyethylentereftalátů pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů (dále jen „dotčené země“).
(2)
Řízení bylo zahájeno na základě podnětu, který podal dne 20. července 2009 Polyethylene Terephthalate Committee of Plastics Europe (Výbor pro polyethylentereftaláty při Plastics Europe) (dále jen „žadatel“) jménem výrobců představujících podstatnou část, v tomto případě více než 50 %, celkové výroby některých polyethylentereftalátů v Unii.
(3)
Jak je uvedeno v 15. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření subvencování a újmy se týkalo období od 1. července 2008 do 30. června 2009 (dále jen „období šetření“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2006 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
(4)
V souběžném antidumpingovém řízení uložila Komise nařízením (EU) č. 472/2010 (3) prozatímní antidumpingové clo z dovozu některých polyethylentereftalátů pocházejících z Íránu a Spojených arabských emirátů.
1.2. Následný postup
(5)
Po sdělení nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímních vyrovnávacích opatření (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), se řada zúčastněných stran k prozatímním zjištěním písemně vyjádřila. Stranám, které o to požádaly, byla poskytnuta rovněž možnost ústního slyšení.
(6)
Komise nadále shromažďovala a ověřovala veškeré informace, které považovala za nezbytné ke konečným zjištěním. Ústní a písemné připomínky zúčastněných stran podané po poskytnutí prozatímních informací byly zváženy a na jejich základě byla prozatímní zjištění případně odpovídajícím způsobem upravena.
(7)
Všem stranám byly sděleny nejdůležitější skutečnosti a úvahy, na jejichž základě se zamýšlelo doporučit uložení konečného vyrovnávacího cla z dovozu některých polyethylentereftalátů pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů a konečný výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Byla jim rovněž poskytnuta lhůta, během níž mohly k těmto poskytnutým informacím předložit svá stanoviska.
(8)
Ústní a písemné připomínky zúčastněných stran byly zváženy a zjištění byla případně odpovídajícím způsobem upravena.
1.3. Strany dotčené řízením
(9)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že vzorek výrobců v EU nebyl reprezentativní a konzistentní, a proto analýza újmy vykazovala nedostatky. Zejména se uvádělo, že výběr vzorku nebyl nutný, jelikož počet výrobců nebyl vysoký. Mimoto bylo tvrzeno, že kvůli „umělému“ rozdělení skupin společností na jednotlivé právnické osoby neobsahoval vzorek některé přední účastníky trhu (Artenius, M&G Polimeri) a že metodika výběru vzorku není jednotná, jelikož vzorek zahrnoval rovněž dvě skupiny společností. Rovněž se tvrdilo, že vzorek nebyl reprezentativní, jelikož neobsahoval žádného výrobce, který v dostatečném množství prodává výrobky zpracovateli PET ve spojení. Orgány proto údajně nemohly posoudit skutečnou schopnost výrobního odvětví Unie zajistit dodávky a nevzaly v úvahu střet zájmů výrobního odvětví Unie. Jelikož jedna společnost neposkytla veškeré potřebné informace a byla ze vzorku vyloučena, reprezentativnost se údajně snížila na 28 % výroby v EU. Stejné strany tvrdily, že vybraný vzorek nebyl statisticky reprezentativní.
(10)
Co se týká tvrzení, že výběr vzorku nebyl nutný, jelikož počet výrobců nebyl vysoký, znovu se opakuje, že za účelem výběru vzorku se přihlásilo 14 výrobců v Unii, kteří patří do osmi skupin společností. Vzhledem k objektivně vysokému počtu výrobců v EU, kteří spolupracovali, tj. 14, byl v souladu s čl. 27 odst. 1 základního nařízení použit výběr vzorku na základě největšího reprezentativního objemu prodeje, který bylo možno ve stanovené lhůtě přiměřeně přezkoumat. Vybraný vzorek zahrnoval pět jednotlivých společností (se šesti výrobními závody).
(11)
S ohledem na první tvrzení týkající se reprezentativnosti vzorku je nutno podotknout, že orgány mohou zahrnout jednotlivé společnosti, které jsou součástí skupiny společností, do vzorku, pokud jsou reprezentativní a vedou oddělené účetnictví. V opačném případě by šetření u všech čtrnácti výrobců v EU, kteří patří do osmi skupin společností, zamezilo včasnému dokončení šetření. Skutečnost, že do vzorku byly zahrnuty dvě skupiny společností, však není v rozporu s metodikou výběru vzorku, která byla v tomto případě použita, tj. největší reprezentativní objemy prodeje odběratelům v EU.
(12)
Pokud jde o skupinu Indorama, tato skupina měla v období šetření dva různé výrobní závody - jeden v Nizozemsku a jeden ve Spojeném království. Zařazení této skupiny do vzorku je v souladu s použitou metodikou výběru vzorku, jelikož tyto výrobní závody tvořily z právního a finančního hlediska jeden subjekt. Co se týká společnosti Equipolymers, která měla v období šetření dva zvláštní subjekty vyrábějící PET (jeden v Itálii a jeden v Německu), společnost poskytla konsolidované údaje pro oba výrobní závody. Vzhledem ke skutečnosti, že tyto konsolidované údaje bylo možno ověřit v průběhu jedné návštěvy v ústředí společnosti, bylo rozhodnuto považovat pro účely tohoto řízení podniky společnosti Equipolymers vyrábějící PET za jeden subjekt. Pokud jde o tvrzení, že do vzorku měly být zařazeny společnosti Artenius a M&G Polimeri, jelikož jsou předními účastníky na trhu, podotýká se, že žádný z jejich jednotlivých subjektů nepatřil ke společnostem s nejvyšším objemem prodeje odběratelům v EU.
(13)
Co se týká tvrzení, že vzorek nebyl reprezentativní, jelikož nezahrnoval jednoho výrobce, který vyrábí především pro vnitřní spotřebu, je třeba poznamenat, že schopnost zajistit dodávky lze přezkoumat v rámci analýzy zájmu Unie, je-li takovéto tvrzení předloženo, a za tímto účelem lze vlastní spotřebu odečíst od objemu výroby. Není proto nutné, aby byl za účelem přezkoumání některých činitelů újmy takovýto výrobce zařazen do vzorku. Za druhé, jakýkoli dvojí zájem vyplývající z postavení společnosti jako výrobce v EU a současně zpracovatele lze rovněž posoudit v analýze zájmu Unie. Postavení určité společnosti jako výrobce v EU i jako zpracovatele nesouvisí s výkonností výrobního odvětví Unie, pokud se jako srovnávací měřítko bere prodej odběratelům v EU, kteří nejsou ve spojení. Toto tvrzení je tudíž zamítnuto.
(14)
Pokud jde o tvrzení ohledně celkové reprezentativnosti vzorku, znovu se zdůrazňuje, že omezení počtu společností zařazených do vzorku na čtyři snížilo reprezentativnost z 65 % na 47 % prodeje všech spolupracujících výrobců. Na stejné čtyři společnosti připadalo 52 % výroby v Unii. To se považuje za reprezentativní vzorek výrobců v EU, pokud jde o prodej nezávislým odběratelům v EU.
(15)
Co se týká tvrzení, že vybraný vzorek nebyl statisticky reprezentativní, uvádí se, že čl. 27 odst. 1 základního nařízení jednoznačně umožňuje, aby jako alternativa „statisticky reprezentativního“ vzorku byl vzorek založen na největším reprezentativním objemu prodeje, který může být ve stanovené lhůtě přiměřeně přezkoumán.
(16)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky týkající se výběru vzorku, potvrzují se zjištění uvedená v 5. až 14. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(17)
Připomíná se, že v 16. bodě odůvodnění prozatímního nařízení byl dotčený výrobek vymezen jako polyethylentereftalát s viskozitním číslem 78 ml/g nebo vyšším, podle normy ISO 1628-5, pocházející z dotčených zemí, v současnosti kódu KN 3907 60 20.
(18)
V 18. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo mimoto uvedeno, že šetřením bylo prokázáno, že PET vyráběný a prodávaný v Unii výrobním odvětvím Unie a PET vyráběný a prodávaný na domácích trzích v dotčených zemích a vyvážený do Unie představují obdobné výrobky.
(19)
Jelikož se výrobek, jehož se týkalo šetření, považoval za homogenní výrobek, nebyl za účelem výpočtu rozpětí újmy dále rozdělen na různé druhy výrobků.
(20)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že by PET měly být rozděleny na různé druhy výrobku podle jejich viskozitního čísla, jelikož viskozitní číslo je zásadní pro určení různých možných použití vyráběného druhu PET. Usuzovalo se, že by toto tvrzení mělo být uznáno, a metodika výpočtu rozpětí újmy byla v souladu s tím upravena.
3. SUBVENCOVÁNÍ
3.1. Írán
3.1.1. Úvod
(21)
Íránská vláda a spolupracující vyvážející výrobce podali připomínky k níže uvedeným programům, které byly v prozatímním nařízení napadnuty:
I)
opatření v souvislosti se zvláštními hospodářskými zónami (dále jen „ZHZ“) - petrochemická ZHZ
II)
financování poskytnuté státní petrochemickou společností vyvážejícímu výrobci PET.
3.1.2. Zvláštní programy
I) Opatření v souvislosti se zvláštními hospodářskými zónami (ZHZ) - petrochemická ZHZ
(22)
Íránská vláda zpochybnila, zda je bezcelní dovoz surovin a investičních prostředků do zón volného obchodu napadnutelný. Zóna volného obchodu a zvláštní hospodářské zóny jsou ze své podstaty bezcelními zónami pro dovoz a vývoz, což je v souladu s pravidly WTO. Íránská vláda a rovněž spolupracující vyvážející výrobce tvrdili, že bezcelní dovoz investičních prostředků podle zákona nezávisí na vývozní výkonnosti, jelikož tato výjimka existuje rovněž pro společnosti, které jsou usazeny na zbytku íránského území.
(23)
Pokud jde o soulad ZHZ s pravidly WTO, podotýká se, že předložené obecné tvrzení nemůže zpochybnit zjištěné skutečnosti a že dotyčné subvence jsou napadnutelné, jelikož nebyla předložena žádná důkladná analýza k vyvrácení analýzy, která byla uvedena v prozatímním nařízení. Co se týká bezcelního dovozu investičních prostředků do Íránu, z údajů předložených v době podání připomínek k poskytnutí prozatímních informací vyplývá, že tato možnost existuje pouze pro společnosti, které modernizují svou infrastrukturu, tj. nejedná se o automatické poskytnutí, které se vztahuje na všechny strany. Výše uvedená tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(24)
Spolupracující vyvážející výrobce tvrdil, že Komise nevzala v úvahu zásadu zákazu diskriminace, jelikož se podobná pravidla a programy používají rovněž v jiných zemích. Společnost taktéž uvedla, že ji Komise před inspekcí na místě náležitě neinformovala o rozsahu této inspekce a o příslušných požadavcích na informace.
(25)
Co se týká obecného tvrzení ohledně porušení zásady zákazu diskriminace, připomíná se, že v souladu s ustanoveními článku 10 základního nařízení zahájila Komise toto antisubvenční šetření proti třem zemím uvedeným v podnětu. Doporučení Komise mohlo být tudíž založeno pouze na zjištěních tohoto šetření. Pokud jde o údajný nedostatek předchozích informací ohledně záležitostí, jež budou předmětem šetření, podotýká se, že Komise spolupracujícího vyvážejícího výrobce s dostatečným předstihem před inspekcí na místě informovala, že v průběhu této inspekce bude požadovat informace o vztahu mezi vyvážejícím výrobcem a jeho akcionáři. Tato tvrzení musela být proto zamítnuta.
(26)
Spolupracující vyvážející výrobce upozornil orgány na dvě administrativní chyby ve výpočtu osvobození dovozu jedné suroviny pro výrobní proces od cla a v celkové dovozní hodnotě osvobozených investičních prostředků. Tyto chyby jsou zde opraveny. Revidované míry subvencí činí u bezcelního dovozu 0,14 % a u bezcelního dovozu investičních prostředků 0,72 %. Celková revidovaná míra subvence u tohoto programu činí 0,86 %.
(27)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 20. až 44. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, jak byla pozměněna v 26. bodě odůvodnění tohoto nařízení.
II) Financování poskytnuté státní petrochemickou společností vyvážejícímu výrobci PET
(28)
Spolupracující vyvážející výrobce (Shahid Tondguyan Petrochemical Co. nebo STPC) uvedl, že jeho hlavní akcionář, státní petrochemická společnost, není veřejným subjektem a že íránská vláda státní petrochemickou společnost nepověřila ani jí nenařídila, aby uskutečnila platby pro společnost STPC. Mimoto se uvádělo, že financování poskytnuté státní petrochemickou společností společnosti STPC je nutno považovat za vratné, a nepředstavuje tudíž subvenci.
(29)
S ohledem na tato tvrzení je nutno připomenout, že k posouzení, zda by se určitý subjekt měl za účelem antisubvenčních šetření považovat za veřejný subjekt, jsou důležité tyto faktory: 1. státní vlastnictví; 2. přítomnost vlády v představenstvu dotyčného subjektu; 3. kontrola nad činnostmi subjektu ze strany vlády a sledování vládních politik nebo zájmů ze strany subjektu a 4. to, zda je daný subjekt zřízen na základě zákona. Všechny tyto požadavky byly analyzovány, jak je uvedeno v 52. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Státní petrochemická společnost (jako státní subjekt) nepotřebuje pověření nebo zplnomocnění, což jsou pojmy, které se vztahují na soukromé subjekty. Šetřením bylo zjištěno, že státní petrochemická společnost odpovídá za rozvoj a činnost petrochemického odvětví země a že společnost byla jakožto orgán státní správy íránskou vládou pověřena dalším úkolem spočívajícím ve správě zvláštní petrochemické hospodářské zóny. Jakékoli tvrzení popírající úlohu státní petrochemické společnosti jako veřejného subjektu je proto třeba zamítnout.
(30)
Pokud jde o tvrzení, že financování společnosti STPC je vratné, je třeba zmínit, že šetřením bylo zjištěno, že vrácení tohoto financování je pouze hypotetickým tvrzením, jelikož v žádné fázi řízení nebyly předloženy důkazy, že k takovému vrácení došlo. Jak je objasněno v 51. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, skutečnost, že nevratné peněžní prostředky byly kumulovány nejméně od roku 2004, potvrzuje, že se jedná o opakující se subvenci, jejímž účelem je zachovat činnost jediného spolupracujícího íránského vyvážejícího výrobce. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je nutno příslušné tvrzení zamítnout.
(31)
Spolupracující vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že výše subvence byla nadhodnocena. V tomto ohledu se uvádělo, že v Íránu je naprosto běžnou obchodní praxí nezapočítávat v transakcích mezi mateřskou společností (v tomto případě státní petrochemickou společností) a její dceřinou společností (v tomto případě společností STPC) úroky. Uvádělo se rovněž, že při výpočtu míry subvence nebyly použité částky týkající se celkového financování poskytnutého státní petrochemickou společností a celkového obratu společnosti STPC správné, jelikož údaj o obratu byl podhodnocen a měla být použita jiná částka, zatímco poskytnuté celkové financování bylo nadhodnoceno, jelikož některé částky neměly být připočteny k finančním prostředkům, které státní petrochemická společnost poskytla společnosti STPC.
(32)
Výše uvedená tvrzení musela být zamítnuta. Co se týká prvního tvrzení ohledně výpočtu úrokové sazby, podotýká se, že získané důkazy nepodporují tvrzení společnosti, že v Íránu je běžnou obchodní praxí nezapočítávat ve finančních transakcích mezi mateřskou společností a dceřinou společností úroky. Takovýto postup je mimoto jednoznačně v rozporu s obvyklou hospodářskou praxí soukromých investorů.
(33)
Pokud jde o druhé tvrzení, je třeba uvést, že výše subvence byla vypočítána pomocí údajů o financování a obratu, jež poskytl spolupracující vyvážející výrobce a které byly ověřeny během inspekce na místě.
(34)
Co se týká údajného nového celkového obratu, připomíná se, že příslušný údaj poskytnutý v době podání připomínek k prozatímnímu nařízení nebyl doložen žádnými ověřitelnými důkazy a neshoduje se s tím, co společnost uvedla před inspekcí na místě a v jejím průběhu.
(35)
S ohledem na údaj o celkovém financování spolupracující vyvážející výrobce tvrdil, že by se určité částky neměly považovat za součást financování poskytnutého státní petrochemickou společností společnosti STPC. Poskytnuté informace však nemohly toto tvrzení podpořit, jelikož nebyly předloženy žádné důkazy, které by prokazovaly, že se dotyčné částky netýkaly financování poskytnutého státní petrochemickou společností společnosti STPC. Ve skutečnosti část poskytnutých vysvětlení znovu potvrdila, že státní petrochemická společnost jednala jako veřejný subjekt a převzala závazky týkající se financování spolupracujícího vyvážejícího výrobce, aniž by účtovala jakékoli úroky, které měly být zaplaceny jiným veřejným subjektem. Odpočet z celkové částky financování nelze proto uznat, jelikož nebyly předloženy žádné ověřitelné důkazy.
(36)
Íránská vláda tvrdila, že podle článku 14 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních se „poskytnutí účasti na základním kapitálu ….[a] úvěrů vládou nepovažuje za výhodu …“, takže by se financování poskytnuté státní petrochemickou společností společnosti SPTC nemělo považovat za subvenci. Toto tvrzení bylo nutno zamítnout, jelikož výše zmíněný článek 14 vyvozuje závěr, že „poskytnutí účasti na základním kapitálu vládou se považuje za výhodu pouze v případě, že daná investice může být považována za poskytnutou v rozporu s obvyklou investiční praxí soukromých investorů na území daného státu“. Tato praxe je skutečně v rozporu s obvyklou investiční praxí soukromých investorů, jelikož není myslitelné, že by obchodní organizace v některém státě, který je členem WTO, trvale poskytovala takovéto nevratné financování. Každopádně je třeba zmínit, že Írán není členem WTO.
(37)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 45. až 57. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.1.3. Výše napadnutelných subvencí
(38)
S přihlédnutím k 21. až 37. bodu odůvodnění činí konečná výše napadnutelných subvencí v souladu s ustanoveními základního nařízení, vyjádřená podle hodnoty, u jediného spolupracujícího íránského vyvážejícího výrobce 51,88 %.
3.2. Pákistán
3.2.1. Úvod
(39)
Pákistánská vláda a spolupracující vyvážející výrobce podali připomínky k těmto programům, které byly v prozatímním nařízení napadnuty:
I)
program celního skladu pro provádění zpracovatelských operací
II)
dovoz strojů a zařízení do celního skladu pro provádění zpracovatelských operací
III)
celní ochrana při nákupech přečištěné kyseliny tereftalové (PTA) na domácím trhu
IV)
program konečné daně
V)
program dlouhodobého financování vývozu s pevnou sazbou
VI)
program pákistánské státní banky pro financování vývozu
VII)
financování podle devizového oběžníku pákistánské státní banky č. 25 (F.E. Circular No. 25).
(40)
Pákistánská vláda na úvod poznamenala, že Komise nepochopila nebo přehlédla její minulá podání týkající se subvenčních programů. Spolupracující vyvážející výrobce na úvod tvrdil, že minulá podání pákistánské vlády poskytla odůvodněnou právní analýzu, která prokazovala, že by se programy neměly považovat za „zakázané“ subvence. Tato strana rovněž tvrdila, že Komise založila svá zjištění uvedená v prozatímním nařízení nejen na nesprávném posouzení skutečností, nýbrž rovněž na nesprávné právní analýze. Dále se uvádělo, že správnou právní analýzu předložila pákistánská vláda.
(41)
Co se týká podání před přijetím prozatímního nařízení, podotýká se, že Komise je vzala v průběhu šetření plně v úvahu, jelikož tato podání byla spolu s příslušnými odpověďmi stran na dotazník a následně poskytnutými údaji součástí informací, na jejichž základě byla učiněna prozatímní zjištění.
(42)
Mimoto se uvádí, že Komise přesně uvedla právní předpisy týkající se příslušných programů a praktické důsledky, které z nich vyplývají. Nebyly předloženy žádné důkazy, že uvedené právní předpisy nebyly správné. Pokud jde o právní analýzu, kterou provedla Komise, ta vycházela z příslušných ustanovení základního nařízení a byla podpořena dlouholetou právní analýzou, kterou EU použila v minulých antisubvenčních šetřeních například při analýze systémů navracení cla, programů vývozních úvěrů a programů týkajících se daně z příjmu (4). Skutečnost, že určitá strana nesouhlasí s předloženou právní analýzou, neznamená, že tato analýza není správná, zejména v případě, nejsou-li k doložení takovéhoto tvrzení předloženy žádné důkazy. To je ještě zřejmější, jelikož pákistánská vláda ve svém podání k prozatímnímu nařízení projevila ochotu řadu programů v možném rozsahu změnit. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem bylo nutno tvrzení předložená ve 40. bodě odůvodnění zamítnout.
3.2.2. Zvláštní programy
I) Program celního skladu pro provádění zpracovatelských operací
(43)
Pákistánská vláda a spolupracující vyvážející výrobce zopakovali své názory, že program celního skladu pro provádění zpracovatelských operací je řízen náležitě vzhledem k existenci účinného prováděcího a monitorovacího systému, který zaznamenává spotřebu/odpočet a kontroluje bezcelně dovezené suroviny a skutečnou spotřebu společnosti podle jejích záznamů o celkové výrobě. Uvádělo se rovněž, že poměr vstupů a výstupů je založen na skutečné spotřebě příslušné společnosti, která tento program využívá, a že záznamy o vstupech podléhají ověření. Podle těchto tvrzení byl poměr vstupů a výstupů stanoven pomocí ověřeného referenčního systému, který je pravidelně aktualizován podle skutečné spotřeby dané společnosti. Po jakékoli změně tohoto poměru je nadměrné vrácení v předchozím období připočteno zpět za účelem aktualizace evidence zásob, a tudíž získání údajů o skutečném stavu zásob, a na základě těchto údajů o skutečném stavu zásob musí společnost, která využívá výhody v rámci tohoto programu, prokázat vývoz hotových výrobků. Spolupracující vyvážející výrobce dále předložil dva dopisy, v nichž celní orgány informuje o materiálu, jenž byl v celním skladu pro provádění zpracovatelských operací ušetřen, a které prokazují, že společnost mohla nadbytečný vstupní materiál využít při výrobě zboží na vývoz v budoucnu.
(44)
S ohledem na tento program (jak je uvedeno v 70. bodě odůvodnění prozatímního nařízení) nebyla příslušná evidence přijatých, vyrobených a vyvezených výrobků vedena podle skutečné spotřeby. Evidována byla pouze teoretická spotřeba podle certifikátu analýzy s poměry vstupů a výstupů všech surovin pro výrobu 1 000 kg výstupů. Tyto normy vstupů a výstupů jsou podle informací spolupracujícího vyvážejícího výrobce stanoveny orgány a pravidelně přezkoumávány, neexistují však jednoznačná pravidla ani důkazy prokazující, jak jsou tyto přezkumy prováděny. Po revizích certifikátu analýzy, které naznačovaly existenci nadměrného vrácení, nepřijaly orgány žádná následná opatření s cílem ověřit celkovou předchozí skutečnou spotřebu a požadovat platby uskutečněné za předchozí roky. Jinými slovy, nebyla provedena žádná kontrola případného nadměrného vrácení s ohledem na ušlé clo. Spolupracující vyvážející výrobce tvrdil, že nadbytečné suroviny započítané v předchozím období byly připočteny zpět za účelem aktualizace evidence zásob, a tudíž získání údajů o skutečném stavu zásob. Stojí za zmínku, že se tento postup opírá o skutečnost, že vyvážející výrobce z vlastního podnětu prokazuje příslušnému orgánu nadměrné vrácení, k němuž došlo v předchozím období. Co je zajímavější, tento postup není stanoven v právních předpisech, jimiž se tento program řídí. Všechny výše uvedené skutečnosti potvrzují, že u tohoto programu neexistuje účinný prováděcí a monitorovací systém. Za této situace bylo nutno všechna příslušná tvrzení zamítnout.
(45)
Obě strany rovněž tvrdily, že clo v rámci běžného dovozního režimu bylo v průběhu období šetření nulové, a nedošlo tudíž ke ztrátě vládních příjmů plynoucích z dovozu PTA v rámci celního skladu pro provádění zpracovatelských operací.
(46)
Toto tvrzení muselo být zamítnuto. Z informací, které strany poskytly, je zřejmé, že běžné clo z dovozu PTA činí 7,5 %. Výjimečně a za určitých podmínek mohou strany využít nulovou celní sazbu. Skutečnost, že pákistánská vláda zřídila program celního skladu pro provádění zpracovatelských operací nebo program celní ochrany při nákupech PTA v žádném případě nenaznačuje, že celní sazba je u veškerého dovozu PTA nulová. Ve skutečnosti existence výše uvedených programů potvrzuje, že vláda přišla o své příjmy a že to je důvod, proč byly zavedeny zvláštní odchylné programy se zvláštními pravidly a způsobilými uživateli.
(47)
Spolupracující vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že nedošlo k porušení § 349 kapitoly XV pákistánských celních předpisů z roku 2001. V tomto ohledu bylo uvedeno, že celní sklad pro provádění zpracovatelských operací zahrnuje celý výrobní závod společnosti, a tudíž prostory skladu splňovaly příslušná pravidla, která vyžadují, aby prostory skladu byly v samostatném prostoru se zvláštním vchodem nebo východem oddělenými od veřejných prostor a neměly žádný jiný vchod nebo východ a aby byly jednoznačně vymezeny výrobní oblast a samostatné sklady hotových výrobků, zmetků a odpadu.
(48)
Pokud jde o výše uvedené připomínky, je nutno zopakovat, že při inspekci na místě bylo zjištěno, že od vstupního materiálu pořízeného v místě byly odděleny pouze suroviny dovezené bezcelně. Prostory skladu, který je celním skladem a celním skladem pro provádění zpracovatelských operací, nebyly v samostatném prostoru se zvláštním vchodem nebo východem oddělenými od veřejných prostor a neměly žádný jiný vchod nebo východ, jak stanoví výše zmíněný § 349. Tvrzení strany, že celní sklad pro provádění zpracovatelských operací zahrnuje celý její výrobní závod, se kromě analýzy znění § 349 nezakládalo na ověřitelných důkazech (např. výslovné povolení s ohledem na plochu celního skladu pro provádění zpracovatelských operací). Příslušné tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(49)
Pákistánská vláda provedla s ohledem na tento program nedávno administrativní změny. V právních předpisech zavedla podrobnější definici celního skladu pro provádění zpracovatelských operací a podnikla kroky ke zvýšení kontroly nad programem ze strany příslušného orgánu.
(50)
Co se týká kontroly, kterou nad celním skladem pro provádění zpracovatelských operací vykonává příslušný orgán, zavedené změny se nezabývají nejkritičtějšími nedostatky systému, které byly při tomto šetření zjištěny, například i) nedostatečným vykazováním skutečné spotřeby dovezených surovin a ii) neexistencí ověřovacího systému, který se zaměřuje spíše na skutečné výsledky než na historicky stanovené normy. Jelikož zavedení případné změny s ohledem na tento program musí být náležitě ověřeno (zjištěné problémy poukazují rovněž na řízení programu), bude zapotřebí určitý čas, než bude možno přijmout konečné rozhodnutí ohledně provedených změn programu a způsobu, jakým orgány tyto změny zavedly a zajistily řádně řízený ověřovací systém.
(51)
Pákistánská vláda projevila rovněž ochotu poskytnout Komisi závazek ohledně konkrétního uplatňování pravidel vztahujících se na celní sklad pro provádění zpracovatelských operací. Bylo navrženo, aby tento závazek měl podobu předkládání důkazů, že spolupracující vyvážející výrobce dodržuje nová pravidla (např. změny prostor, revize poměrů vstupů a výstupů, vrácení cel), poskytování pravidelných zpráv a umožnění inspekcí na místě ze strany Komise.
(52)
Pokud jde o výše uvedené skutečnosti, podotýká se, že tímto návrhem závazku pákistánská vláda nepřímo potvrzuje všechny nedostatky, které byly s ohledem na tento program vyzdviženy v prozatímním nařízení. Jak bylo mimoto zmíněno ve výše uvedeném 50. bodě odůvodnění, nelze přijmout závazek vztahující se na řízení programu na základě důkazů, které budou k dispozici teprve v budoucnu. Takovýto závazek není ani praktický, jelikož by nezbytné sledování vyžadovalo pravidelné opakování významných částí šetření. V tomto ohledu je třeba zdůraznit, že pákistánská vláda a/nebo spolupracující výrobce mohou požádat o prozatímní přezkum opatření, budou-li splněna příslušná ustanovení článku 19 základního nařízení.
(53)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 60. až 80. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, jak byla pozměněna ve výše uvedeném 44. až 52. bodě odůvodnění.
II) Dovoz strojů a zařízení do celního skladu pro provádění zpracovatelských operací
(54)
S ohledem na tento program obě strany tvrdily, že úrokovou sazbou použitou k výpočtu rozpětí subvence musí být úroková sazba, která byla pro dotčeného vývozce dostupná v průběhu období šetření. Strany dále uvedly, že vzhledem k tomu, že stroje a zařízení byly použity při výrobě PET určené na vývoz i pro prodej na domácím trhu, mělo by být rozpětí subvence stanoveno na základě celkového obratu vyvážejícího výrobce.
(55)
V reakci na tato tvrzení je nutno uvést, že úrokovou sazbou, která byla použita při výpočtu, je komerční úroková sazba platná v Pákistánu v období šetření, která byla získána z internetových stránek pákistánské státní banky. Tato úroková sazba představuje běžnou sazbu u úvěrů, která převládala na trhu. Pokud jde o jmenovatele ve výpočtu subvence, je třeba připomenout, že podmínkou pro využití programu je instalace dovezených strojů v celním skladu pro provádění zpracovatelských operací, což je systém bezcelního dovozu surovin použitých pouze pro následný vývoz výroby v rámci celního skladu pro provádění zpracovatelských operací. Výši subvence (čitatel) bylo proto nutno přepočítat na celkový vývozní obrat v průběhu období šetření, jelikož subvence závisí na vývozní výkonnosti. Všechna výše uvedená tvrzení musela být proto zamítnuta.
(56)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 81. až 92. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
III) Celní ochrana při nákupech přečištěné kyseliny tereftalové PTA na domácím trhu
(57)
Pákistánská vláda tvrdila, že cena PTA vyráběné v místě není oproti mezinárodní ceně snížena o 7,5 % a že náhrada není poskytována pouze s ohledem na PTA vyrobenou v tuzemsku, nýbrž rovněž dovezenou PTA. Spolupracující vyvážející výrobce uvedl, že program povoluje náhradu cla u PTA pořízené v místě i dovezené PTA, a program tudíž nezvýhodňuje nákupy PTA vyrobené v tuzemsku. Uvádělo se rovněž, že právní předpisy neomezují přístup k tomuto programu.
(58)
Výše uvedená tvrzení bylo nutno zamítnout. V tomto ohledu se podotýká, že tento program poskytuje finanční příspěvek ve formě přímého převodu peněžních prostředků, který představuje pro společnost příjemce jednoznačnou výhodu. Z analýzy informací, které poskytla pákistánská vláda, je zřejmé, že způsobilá společnost může: i) pořizovat PTA na domácím trhu a obdržet vyrovnávací podporu s ohledem na část odpovídající 7,5 % ceny uhrazené za nákupy PTA vyrobené v místě nebo ii) dovážet PTA a získat náhradu ve výši platného cla (7,5 %) zaplaceného z dovozu PTA. Posledně uvedená možnost však není přípustná, pokud způsobilá společnost využívá u dovozu PTA systém vrácení cla (např. celní sklad pro provádění zpracovatelských operací). Z výše uvedených skutečností je zřejmé, že spolupracující vyvážející výrobce byl podle práva nucen používat tento program pouze u nákupů PTA vyrobené v tuzemsku, jelikož u dovezené PTA současně využíval program celního skladu pro provádění zpracovatelských operací.
Mimoto je zjevné, že i v případech, kdy jedna způsobilá společnost využívá obě dostupné možnosti programu (tj. upustí od možnosti využívat systém vrácení cla v rámci celního skladu pro provádění zpracovatelských operací), je zřejmé, že náhrady, které podle očekávání obdrží, budou jiné než v případě, je-li sazba vypočítána na základě plné domácí fakturované ceny, jelikož v druhém případě je vypočítána na základě hodnoty uvedené v celním prohlášení, která není nutně plnou fakturovanou cenou. Nebyly předloženy žádné ověřitelné důkazy, které by mohly výše uvedené závěry zpochybnit. Co se týká tvrzení, že přístup k programu není omezen, šetřením bylo zjištěno, že v příslušných právních předpisech jsou jednoznačně uvedena jména způsobilých stran. PTA vyrobená v tuzemsku každopádně nepodléhá clu, a proto „náhrada“ ve výši 7,5 % představuje přímý převod peněžních prostředků nebo čistou dotaci. Jediným způsobem, jak může výrobce PET tuto subvenci, tj. dotaci, získat, je nákup PTA vyrobené v tuzemsku. Na druhou stranu představuje „náhrada“ cla z dovezené PTA osvobození od platby, která by byla normálně splatná, nikoli přímý převod peněžních prostředků; tyto dvě situace proto nejsou rovnocenné.
(59)
Program tudíž prostřednictvím přímého převodu peněžních prostředků poskytuje jednoznačnou výhodu domácímu kupci, tj. výrobci PET, a je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 4 písm. b) základního nařízení, jelikož subvence závisí na přednostním použití domácího výrobku před dováženým, poněvadž způsobilé pro přímou dotaci jsou pouze domácí výrobky. Tuto subvenci lze mimoto považovat za specifickou rovněž ve smyslu čl. 4 odst. 4 písm. a) základního nařízení, jelikož samotné právní předpisy výslovně omezují přístup k tomuto programu na určité podniky, které patří do odvětví výroby polyesterů.
(60)
Co se týká tohoto programu, pákistánská vláda spolu se svými připomínkami k prozatímnímu nařízení předložila nařízení vlády vydané dne 28. června 2010, v němž se uvádí, že celní předpisy č. 1045(I)/2008 byly s účinkem ode dne 1. července 2010 zrušeny. Pákistánská vláda uvedla, že tento vývoj zajistí, že v případě PTA pořízené v tuzemsku nebo dovezené PTA nejsou a nebudou pro uživatele PTA povoleny žádné náhrady.
(61)
Podle novinového výstřižku, který ve stejné záležitosti předložil spolupracující vyvážející výrobce, se mimoto zdá, že se pákistánská vláda rozhodla zrušit předpis týkající se tohoto programu, aby Pákistán v tomto ohledu splňoval mezinárodní normy. Spolupracující vyvážející výrobce doložil informace, které poskytla pákistánská vláda, údaji, které potvrzují, že ode dne 1. července 2010 již při nákupech PTA vyrobené v tuzemsku nelze příslušnou dotaci obdržet. V této souvislosti se připomíná, že v souladu s článkem 15 základního nařízení se opatření neuloží, pokud subvence skončí nebo se prokáže, že subvence již nepředstavují žádnou výhodu pro dotyčné vývozce. Z výše uvedených informací je zřejmé, že Pákistán v podstatě uznává, že body vyzdvižené v prozatímním nařízení s ohledem na tento program vyžadovaly z jeho strany nápravná opatření, že pákistánská vláda program ukončila a že spolupracujícímu vyvážejícímu výrobci již nejsou v souvislosti s tímto programem poskytovány žádné výhody. Za těchto okolností se má za to, že podmínky stanovené v článku 15 základního nařízení jsou splněny, a na dotyčný program by se proto neměla vyrovnávací opatření vztahovat.
(62)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 93. až 105. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, jak byla pozměněna ve výše uvedeném 58. až 61. bodě odůvodnění.
IV) Program konečné daně
(63)
Obě strany tvrdily, že tento program představuje jiný systém zdanění a neměla by se na něj vztahovat vyrovnávací opatření, jelikož Pákistán má s ohledem na zdanění svrchovaná práva a může používat systém zdanění, jaký chce. Rovněž bylo uvedeno, že program konečné daně neznamená finanční příspěvek pro žádnou společnost a představuje obecné pravidlo zdanění v Pákistánu (srážková daň ve výši 1 % v době realizace devizových příjmů), které v porovnání s běžným daňovým režimem, jenž stanoví 35 % daň z domácího příjmu, funguje podle jiného konceptu a na jiném základě. Podle těchto stran nelze určit, který z těchto dvou systémů je výhodnější, a program konečné daně nemá tudíž za následek ušlé vládní příjmy či nevybrání vládních příjmů, které by byly jinak splatné.
(64)
Co se týká těchto tvrzení, je třeba uvést, že není zpochybněna svrchovanost Pákistánu, nýbrž údajné subvence poskytované určitým vyvážejícím výrobcům. Mimoto je nutno připomenout, že zisky z vývozu jsou zdaněny jinak než zisky dosažené z domácího prodeje. Pokud tento daňový režim vede k tomu, že zisky z vývozu jsou zdaněny nižší sazbou než zisky dosažené z domácího prodeje, je nutno tento program považovat za subvenci ve formě ušlých vládních příjmů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení, která poskytuje společnosti příjemce výhodu. Jedná se rovněž o specifickou subvenci ve smyslu čl. 4 odst. 4 písm. a), jelikož subvence závisí na vývozní výkonnosti.
(65)
Spolupracující vyvážející výrobce mimoto poskytl pro rok 2008 a 2009 soubor výpočtů v Excelu a oznámení o vyměření daně a inkasní příkaz vydané zástupcem zmocněnce pro daň z příjmu, které revidovaly soubor údajů v přiznání k dani z příjmu společnosti za rok 2008. Pákistánská vláda tvrzení spolupracujícího vyvážejícího výrobce dosvědčila a uvedla, že poskytnuté výpočty prokazují, že spolupracující vyvážející výrobce zaplatil na základě programu konečné daně vyšší daň v porovnání s daní, kterou by platil v případě použití běžného daňového režimu.
(66)
Tato tvrzení bylo nutno zamítnout. Za prvé, poskytnuté výpočty nejsou součástí přiznání k dani z příjmu společnosti ani žádného jiného oficiálního dokumentu finančního úřadu. Nejsou proto k dispozici žádné ověřitelné důkazy, že přesně popisují závazky spolupracujícího vyvážejícího výrobce s ohledem na daň z příjmu.
(67)
Za druhé, analýza předložených oficiálních daňových dokladů (oznámení o vyměření daně a inkasní příkaz) nijak nepotvrzují tvrzení předložená stranami ohledně výše daně splatné na základě jednotlivých daňových režimů.
(68)
Pokud jde o předloženou dokumentaci vztahující se k roku 2008, strany neprokázaly, jak se mohou uvedené částky přesně shodovat s přiznáním k dani z příjmu společnosti za rok 2008 a oběma doklady, které následně vydaly příslušné finanční úřady. Zdá se, že posledně uvedené doklady potvrzují, že společnost musí zaplatit částku daně z příjmu z domácího prodeje. Z předložených informací však není vůbec jasné, zda tato částka daně (či jakákoli jiná částka daně) byla skutečně zaplacena, nebo zda společnost podala proti výše uvedenému oznámení o vyměření daně opravný prostředek. Není rovněž zřejmé, jak se částky uvedené ve výpočtech v Excelu mohou shodovat s přiznáním k dani z příjmu společnosti nebo inkasním příkazem finančního úřadu. Každopádně i v případě, pokud by se uznalo, že částka uvedená v oznámení o vyměření daně byla zaplacena, nemění to závěr, že spolupracující vyvážející výrobce zaplatil nižší daň, než jakou by musel zaplatit v případě, že by se na příjem plynoucí z vývozu vztahovala 35 % sazba daně.
(69)
S ohledem na předloženou dokumentaci týkající se roku 2009 se podotýká, že strany neposkytly přiznání k dani z příjmu spolupracujícího vyvážejícího výrobce za rok 2009. Místo předložení oficiálních daňových přiznání byl jako důkaz poskytnut výpočet v Excelu. Takovýto druh informací je jednoznačně neověřitelný a nemůže doložit tvrzení ohledně vývoje daně z příjmu po skončení období šetření. V této souvislosti je třeba zdůraznit, že pákistánská vláda a/nebo spolupracující vyvážející výrobce mohou požádat o prozatímní přezkum opatření, budou-li splněna příslušná ustanovení článku 19 základního nařízení.
(70)
Při výpočtu výše subvence na základě programu konečné daně však byla zjištěna administrativní chyba s ohledem na příjem spolupracujícího vyvážejícího vývozce plynoucí z vývozu, jak byl uveden v přiznání k dani z příjmu společnosti za rok 2008. To bylo odpovídajícím způsobem opraveno. Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program v průběhu období šetření u vyvážejícího výrobce činí 1,97 % (namísto 1,95 %).
(71)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 106. až 116. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, jak byla pozměněna ve výše uvedeném 70. bodě odůvodnění.
V) Program dlouhodobého financování vývozu s pevnou sazbou
(72)
Obě strany uvedly, že úrokovou sazbou použitou k výpočtu rozpětí subvence u tohoto programu financování musí být úroková sazba, která byla dostupná v době, kdy vyvážející výrobce sjednával financování s pevnou sazbou, a to sazba v letech 2004-2005. Jmenovatelem použitým při výpočtu prozatímního rozpětí subvence by měl být celkový obrat společnosti namísto celkového vývozního obratu, jelikož se výrobní zařízení, která jsou financována na základě programu dlouhodobého financování vývozu s pevnou sazbou, využívají při výrobě domácích i vyvážených výrobků.
(73)
Tato tvrzení musela být zamítnuta. Především je třeba objasnit, že sazbou použitou ve výpočtu je komerční úroková sazba převládající v Pákistánu v období šetření, která byla získána z internetových stránek pákistánské státní banky. Financování, jež bylo dohodnuto v letech 2004/2005, bylo dotčeným vývozcem čerpáno ve splátkách. Při výpočtu výše subvence byla použita částka úvěru vyčerpaná během období šetření, jak byla nahlášena spolupracujícím vyvážejícím výrobcem. Při posuzování výhody, které určitá strana využila v průběhu konkrétního období šetření, se obvykle použitelná sazba u obchodních úvěrů převládající na trhu v průběhu období šetření srovná se sazbou čerpaného úvěru spláceného během období šetření, což bylo provedeno i v tomto případě. Co se týká jmenovatele při výpočtu subvence, je nutno připomenout, že podmínkou pro využití programu je to, že společnost musí přímo či nepřímo vyvézt nejméně 50 % svého ročního objemu výroby. Výši subvence (čitatel) bylo tudíž nutno přepočítat na vývozní obrat dotčeného výrobku v průběhu období šetření, jelikož subvence závisí na vývozní výkonnosti.
(74)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 117. až 133. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
VI) Program pákistánské státní banky pro financování vývozu
(75)
Pákistánská vláda uvedla, že odvětví výroby PET bylo z tohoto programu vyloučeno rozhodnutím, které pákistánská státní banka přijala dne 28. června 2010. Uvádělo se tudíž, že tento program je v souladu s ustanoveními článku 15 základního nařízení a že by Komise neměla program napadnout, jelikož je prokázáno, že subvence skončila. K této záležitosti spolupracující vyvážející výrobce uvedl, že podle oběžníku pákistánské státní banky č. 09 ze dne 28. června 2010 společnost splatila veškeré částky obdržené v rámci programu pákistánské státní banky pro financování vývozu a ke dni 30. června 2010 neexistuje s ohledem na tento program žádná splatná částka.
(76)
Pokud jde o toto tvrzení, připomíná se, že v článku 15 základního nařízení je uvedeno, že žádná opatření se nepřijmou, pokud subvence skončí nebo se prokáže, že subvence již nepředstavují žádnou výhodu pro dotyčné vývozce. S ohledem na poskytnutou dokumentaci ohledně programu pákistánské státní banky pro financování vývozu se podotýká, že se v rozhodnutí státní pákistánské banky skutečně uvádí, že banky nesmí na základě tohoto programu povolit finanční facility pro PET. V příslušném textu se rovněž uvádí, že stávající finanční facility poskytnuté vývozcům zůstanou platné až do dne splatnosti příslušných úvěrů, přičemž se při výpůjčkách společností v období 2009-2010 a u nároků do roku 2011 vezme v úvahu vývozní výkonnost společností.
S ohledem na tyto body pákistánská vláda poskytnutím potřebné dokumentace objasnila, že společnosti, které na základě tohoto programu nemají v pákistánském účetním roce 2009-2010 (tj. do 30. června 2010) krátkodobé úvěry, nemají v přechodném období do roku 2011 nárok na jakékoli výhody. Pokud jde o tvrzení, že spolupracující vyvážející výrobce nemá na základě programu pákistánské státní banky pro financování vývozu žádné splatné částky, uvádí se, že toto tvrzení bylo doloženo souborem důkazů, které poskytly příslušné banky, a potvrzeno autorizovaným účetním společnosti. S přihlédnutím k výše uvedeným skutečnostem se vyvozuje závěr, že strany mohly prokázat, že program pákistánské státní banky pro financování vývozu již neposkytuje dotyčnému vývozci žádnou výhodu. Jsou tudíž splněny podmínky stanovené v článku 15 základního nařízení a předložená tvrzení se považovala za oprávněná. Byl proto vyvozen závěr, že by se na tento program neměla vyrovnávací opatření vztahovat.
(77)
Spolupracující vyvážející výrobce rovněž uvedl, že úrokovou sazbou použitou k výpočtu rozpětí subvence musí být krátkodobá úroková sazba, která byla pro společnost dostupná v průběhu období šetření. Rovněž se uvádělo, že získané finanční prostředky jsou používány k uspokojení celkových potřeb v oblasti financování krátkodobých aktiv společnosti s ohledem na domácí prodej i vývoz, a tudíž by jmenovatelem ve výpočtu rozpětí subvence měl být celkový obrat společnosti.
(78)
Tato tvrzení bylo nutno zamítnout. Připomíná se, že sazbou použitou ve výpočtu je komerční úroková sazba platná v Pákistánu v období šetření, která byla získána z internetových stránek pákistánské státní banky. Tato sazba představuje běžnou sazbu u úvěrů převládající na trhu. S ohledem na jmenovatele ve výpočtu subvence se uvádí, že podmínkou pro využití programu je uskutečnění zvláštních vývozních transakcí nebo celková vývozní výkonnost. Výši subvence (čitatel) bylo proto nutno přepočítat na celkový vývozní obrat v průběhu období šetření, jelikož subvence závisí na vývozní výkonnosti.
(79)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 134. až 148. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, jak byla pozměněna ve výše uvedeném 75. až 78. bodě odůvodnění.
VII) Financování podle devizového oběžníku pákistánské státní banky č. 25 (F.E. Circular No. 25)
(80)
Obě strany uvedly, že v tomto programu se nejedná o žádný zásah ze strany pákistánské státní banky, že obchodní banky poskytují financování v cizí měně bez zvýhodněných úrokových sazeb a že program nezávisí na vývozní výkonnosti, jelikož jej mohou využít vývozci i dovozci.
(81)
Předložená tvrzení byla analyzována na základě příslušných právních předpisů a provádění programu v praxi a bylo zjištěno, že jsou oprávněná. Byl proto vyvozen závěr, že by se na tento program neměla vyrovnávací opatření vztahovat. Jelikož se na program financování podle devizového oběžníku pákistánské státní banky č. 25 nebudou vztahovat vyrovnávací opatření, není nutné reagovat na příslušné připomínky k poskytnutí informací.
3.2.3. Výše napadnutelných subvencí
(82)
S přihlédnutím k výše uvedeným skutečnostem činí konečná výše napadnutelných subvencí v souladu s ustanoveními základního nařízení, vyjádřená podle hodnoty, u jediného spolupracujícího pákistánského vyvážejícího výrobce 5,15 %.
3.3. Spojené arabské emiráty (SAE)
3.3.1. Úvod
(83)
Vláda SAE a spolupracující vyvážející výrobce podali připomínky k níže uvedeným programům, které byly v prozatímním nařízení napadnuty:
I)
federální zákon č. 1 z roku 1979
II)
zóna volného obchodu (ZVO).
3.3.2. Zvláštní programy
I) Federální zákon č. 1 z roku 1979
(84)
Vláda SAE uvedla, že program podle federálního zákona č. 1 z roku 1979 je obecně a horizontálně dostupný všem výrobním odvětvím a podnikům v SAE a přístup je udělován bez jakýchkoli výjimek. Spolupracující vyvážející výrobce uvedl, že licence vydané na základě federálního zákona č. 1 z roku 1979 je podmínkou pro to, aby společnost mohla existovat a působit v SAE.
(85)
Pokud jde o výše uvedená tvrzení, podotýká se, že šetřením bylo zjištěno, že průmyslové podniky v SAE mohou působit na základě různých druhů licencí. Kromě licence udělované podle federálního zákona č. 1 z roku 1979 může průmyslový podnik působit na základě licence vydané regionálními orgány v emirátu, v němž je usazen. Tak tomu bylo v případě spolupracujícího vyvážejícího výrobce, jenž je držitelem licence, kterou vydala vláda emirátu Ras al Khaimah. Průmyslový podnik může mimoto působit v rámci zóny volného obchodu, přičemž v tomto případě se licence podle výše uvedeného zákona nevyžaduje. Nelze proto tvrdit, že všechny průmyslové podniky v SAE působí podle federálního zákona č. 1 z roku 1979. Nebylo tudíž prokázáno, že zařazení do programu je automatické, a příslušné tvrzení muselo být zamítnuto.
(86)
Obě strany tvrdily, že požadavky stanovené v zákoně jsou pouze nezbytnými předpoklady pro to, aby mohl v zemi působit jakýkoli průmyslový projekt, a nikoli aby dosáhl osvobození od cla, a tudíž analýza Komise v prozatímním nařízení týkající se §§ 12, 13 a 21 federálního zákona č. 1 je chybná. Vláda SAE rovněž uvedla, že pokud jde o § 13, výraz „posoudit“ nemá v arabské verzi zákona závazný význam. Vláda SAE rovněž uvedla, že §§ 11 a 12 výše uvedeného zákona nebyly v praxi nikdy použity, jelikož technický výbor, který odpovídá za doporučování žádostí ministru, nebyl zřízen. Rovněž bylo uvedeno, že úloha odboru ministerstva pro průmyslový rozvoj je stanovena v příručce pro uživatele elektronického průmyslového systému, kterou vydalo ministerstvo, jak je uvedeno v 173. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(87)
Tato tvrzení bylo nutno zamítnout. Podotýká se, že §§ 13 a 21 zákona jsou součástí postupného procesu, který se předpokládá v analýze pro průmyslovou licenci podle federálního zákona č. 1 z roku 1979. S ohledem na §§ 11 a 12 se uvádí, že tyto články stanoví úlohu a povinnosti různých státních subjektů vydávajících průmyslovou licenci podle federálního zákona č. 1 z roku 1979. Skutečnost, že určitý subjekt nebyl zřízen, ačkoliv je stanoven v zákoně a je odpovědný za: i) posuzování informací předaných odborem pro průmyslový rozvoj a ii) vydávání doporučení ministrovi ohledně schválení či zamítnutí žádostí, potvrzuje, že právní předpisy, podle nichž orgán, který poskytuje subvenci, působí, nejsou v praxi dodržovány, a tudíž neexistuje právní jistota ohledně způsobu, jakým je subvence udělována. Tvrzení vlády SAE ohledně technického výboru je mimoto v rozporu s předchozími tvrzeními, podle nichž ministr tento výbor požádal, aby se vyjádřil k případné revizi zákona. Co se týká definice slova „posoudit“ v § 13 federálního zákona, podotýká se, že anglická verze je zněním, které v průběhu šetření poskytla vláda SAE. Po poskytnutí prozatímních informací mimoto vláda SAE uvedla, že v definicích mohou mezi anglickým a arabským zněním existovat rozdíly. Skutečnost, že obě verze textu vyvolávají pochybnosti s ohledem na určité části kritérií způsobilosti, je opět jasným signálem, že neexistuje právní jistota, co se týká kritérií a podmínek, které upravují způsobilost subvence. Pokud jde o úlohu odboru pro průmyslový rozvoj, podotýká se, že nebyly předloženy žádné nové informace, které by mohly zjištění šetření zpochybnit.
(88)
Vláda SAE uvedla, že její průmyslové statistiky prokazují, že podle federálního zákona č. 1 z roku 1979 je zaevidováno více než 4 000 průmyslových podniků. Obě strany uvedly, že Komise neposkytla skutečné důkazy, že orgány SAE mají při schvalování nebo zamítání žádostí o účast v programu volnost rozhodování.
(89)
Tato tvrzení bylo nutno zamítnout. Podotýká se, že šetřením bylo zjištěno, že udělení průmyslové licence podle federálního zákona č. 1 z roku 1979 není automatické a že pravidla, jimiž se řídí proces výběru příjemců, nejsou objektivní. Vzhledem ke skutečnosti, že bylo zjištěno, že program je specifický v souladu s ustanoveními čl. 4 odst. 2 písm. a) a b) základního nařízení, bylo na vládě SAE, aby podle ustanovení čl. 4 odst. 2 písm. c) základního nařízení prokázala své tvrzení, že byly schváleny žádosti všech stran, které od přijetí federálního zákona č. 1 z roku 1979 podaly žádost o průmyslovou licenci podle tohoto zákona. Žádné takovéto ověřitelné informace nebyly poskytnuty.
(90)
Obě strany tvrdily, že osvobození výroby od cla mohou získat všechny průmyslové podniky v SAE. Spolupracující vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že přezkum obchodní politiky WTO týkající se SAE, který byl zveřejněn v roce 2006, analyzoval federální zákon č. 1 z roku 1979 a zjistil, že osvobození od cla je přiznáváno všem průmyslovým podnikům. Bylo rovněž uvedeno, že systém je kontrolován, jelikož průmyslové licence jsou každý rok obnovovány, společnosti, jichž se program týká, podávají zprávy o bezcelně dovezených materiálech a orgány zamítají bezcelní dovoz, pokud vstupy nesouvisí s výrobou.
(91)
Tato tvrzení musela být zamítnuta. Je třeba uvést, že osvobození od cla je přiznáno společnostem, které využívají program podle federálního zákona č. 1 z roku 1979, a běžná celní sazba není v případě surovin nulová. Spolupracující vyvážející výrobce neprokázal, že obecné tvrzení v dokumentu o přezkumu obchodní politiky WTO je přesnější než podrobná analýza založená na inspekci na místě, která byla v prozatímním nařízení uvedena výslovně v souvislosti se způsobilostí a uplatňováním federálního zákona č. 1 z roku 1979 v praxi. Co je důležitější, šetřením bylo zjištěno, že orgány jednají při řízení bezcelního dovozu materiálů na základě programu diskriminačním způsobem. Jelikož neexistují žádná pravidla, na jejichž základě jsou žádosti o bezcelní dovoz schvalovány či zamítány, a vzhledem k neexistenci účinného ověřovacího systému s ohledem na řízení programu není jasné, proč je v určitém okamžiku jedné straně povolen bezcelní dovoz, zatímco k jinému dni může být bezcelní dovoz zamítnut. Tak tomu skutečně bylo v případě spolupracujícího vyvážejícího výrobce, od něhož se občas vyžadovalo uhrazení cla bez jakéhokoliv odůvodnění ze strany orgánu, který poskytuje subvenci. Obě strany proto nepředložily žádné důkazy, které by doložily jejich tvrzení ohledně řízení programu a přidělování bezcelního dovozu.
(92)
Bylo rovněž uvedeno, že se program řídí objektivními kritérii, a to požadavkem, aby se osvobození od cla mohlo týkat pouze dovezených výrobků, které jsou použity při výrobě průmyslového podniku. Toto tvrzení muselo být zamítnuto, jelikož (jak bylo vysvětleno ve výše uvedeném 89. a 91. bodě odůvodnění) existence takovýchto objektivních kritérií nebyla prokázána.
(93)
Vláda SAE uvedla, že federální zákon č. 1 z roku 1979 je v současnosti revidován a že tato informace byla sdělena Komisi. Uvádělo se rovněž, že Komise nevzala informace a dokumenty předložené vládou SAE v úvahu a že nepředložila tvrzení a skutečné důkazy ohledně skutkových a právních okolností, které vedly k jejím závěrům.
(94)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti se podotýká, že Komise pečlivě vyhodnotila a analyzovala veškeré informace, které strany poskytly. S ohledem na revizi federálního zákona č. 1 z roku 1979 je třeba uvést, že znění, které poskytla vláda SAE, je interní předlohou dokumentu ministerstva financí a průmyslu. Jako takový nemá tento dokument žádnou právní hodnotu. Orgán provádějící šetření je povinen analyzovat platné právní předpisy a způsob, jakým jsou uplatňovány, a nikoli nezávaznou předlohu, která nebyla schválena správními a legislativními orgány SAE a nebyla uzákoněna. Co je důležitější, skutečnost, že vláda SAE v současnosti pracuje na možné revizi federálního zákona č. 1 z roku 1979, potvrzuje, že si orgány uvědomily, že je nutno (jak uvedla vláda SAE) odstranit případný nesoulad s Dohodou WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních.
(95)
Na základě výše uvedených skutečností se potvrzují zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v166. až 183. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
II) Zóna volného obchodu (dále jen „ZVO“)
(96)
Obě strany uvedly, že bezcelní dovoz investičních prostředků je povolen všem podnikům v SAE.
(97)
V této souvislosti se uvádí, že šetřením bylo zjištěno, že společnosti usazené v ZVO mohou bezcelně dovážet investiční prostředky. Skutečnost, že jedna strana může získat stejnou výhodu použitím jiného programu (a to federálního zákona č. 1 z roku 1979), neznamená, že se dotyčná subvence nepovažuje za napadnutelnou. Strany nebyly schopny poskytnout jakékoli věcné důkazy, aby vyvrátily zjištění šetření týkající se ZVO. S přihlédnutím k výše uvedeným skutečnostem bylo nutno předložené tvrzení zamítnout.
(98)
Na základě výše uvedených skutečností se potvrzují zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 184. až 199. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.3.3. Výše napadnutelných subvencí
(99)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem činí konečná výše napadnutelných subvencí v souladu s ustanoveními základního nařízení, vyjádřená podle hodnoty, u jediného spolupracujícího vyvážejícího výrobce ve Spojených arabských emirátech 5,13 %.
3.4. Připomínky k poskytnutí konečných informací
(100)
Připomíná se, že po poskytnutí konečných informací měly všechny zúčastněné strany možnost se vyjádřit a uvést svá stanoviska. Jejich připomínky byly zváženy a případně vzaty v úvahu, tyto připomínky však nebyly takové povahy, aby změnily výše uvedené závěry.
(101)
Íránský spolupracující vyvážející výrobce předložil opět svou analýzu skutečností daného případu, neposkytl však žádné nové přesvědčivé důkazy, které by zpochybnily zjištění šetření.
(102)
Pákistánská vláda vyslovila nespokojenost se zamítnutím jejího závazku s ohledem na program celního skladu pro provádění zpracovatelských operací a zopakovala připomínky týkající se programu dlouhodobého financování vývozu s pevnou sazbou a programu konečné daně. Předložila rovněž nové rozhodnutí federálního finančního úřadu vydané dne 27. července 2010, v němž je stanoveno clo z dovozu PTA (suroviny používané při výrobě PET) ve výši 3 %, a tvrdila, že orgány jsou podle právních předpisů povinny přepočítat rozpětí subvence zjištěné u programu celního skladu pro provádění zpracovatelských operací. To bylo nutno zamítnout, jelikož neexistují žádné známky toho, že subvence nebude existovat i nadále. Pákistánská vláda tvrdí, že se subvence snížila. Podle pravidel programu celního skladu pro provádění zpracovatelských operací však lze vstupní materiály použít přinejmenším dva roky po dovozu. Jinými slovy, materiál, který byl dovezen do července 2010 (kdy celní sazba činila 7,5 %), lze použít až do července 2012. Orgány stanovily výši subvence na základě údajů týkajících se období šetření a v souladu s pravidly programu může dopad předchozí celní sazby přetrvávat až do roku 2012. V době konečného uložení cla tudíž jednoznačně existovalo subvencování. Clo je mimoto pouze jedním prvkem v souboru údajů, a (jak bylo prokázáno výše v 43. až 53. bodě odůvodnění) pokud by byla celní sazba nižší, mohl se zvýšit objem dovozu.
(103)
Pákistánský spolupracující vyvážející výrobce nesouhlasil s analýzou týkající se programu konečné daně, poskytnuté prvky však nemohly zjištění šetření změnit. Uvedl rovněž, že existují ověřitelné důkazy, které přesně dokládají jeho závazky v souvislosti s daní z příjmu, a předložil soubor dokladů s cílem prokázat, že zjištění Komise nejsou správná. V této souvislosti se podotýká, že poskytnuté informace nejsou přesvědčivé a nelze je ověřit, takže je nebylo možno vzít v úvahu.
(104)
Vláda SAE předložila opět svou analýzu skutečností daného případu a tvrdila, že orgány založily svá zjištění na nejasném výkladu federálního zákona č. 1 z roku 1979 a nepředložila skutečné důkazy. V této souvislosti se připomíná, že specifičnost byla zjištěna v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. a) a b) základního nařízení, že orgány provedly výklad federálního zákona č. 1 z roku 1979 na základě předložených informací, důkazů a údajů a že nebyly zjištěny žádné přesvědčivé důkazy, které by mohly zjištění šetření změnit. Vláda SAE uvedla, že proces změn federálního zákona č. 1 z roku 1979 pokročil a dospěl ke konečným krokům pro jeho vyhlášení. V tomto ohledu se podotýká, že Komise vítá úsilí, které SAE vynaložila na změnu svých příslušných právních předpisů, výše uvedený vývoj však nemá žádný dopad na zjištění šetření, jelikož pro ukončení procesu změn a přijetí nového zákona neexistuje žádný jednoznačný harmonogram.
(105)
Spolupracující vyvážející výrobce v SAE zopakoval svá tvrzení ohledně federálního zákona č. 1 z roku 1979. Uvedl rovněž, že se ve výpočtu rozpětí subvence vyskytují chyby. Tvrdil, že se společnost po poskytnutí konečných informací dověděla, že pořízení surovin ze Saudské Arábie nepodléhá clu, jelikož SAE a Saudská Arábie jsou součástí celní unie Rady pro spolupráci v Zálivu, a poskytl soubor dokumentů souvisejících s jeho tvrzeními. V této souvislosti se uvádí, že tato stanoviska jsou součástí zcela nového souboru informací, které měly být předloženy již v odpovědi na dotazník nebo nejpozději při inspekci, aby Komise mohla ověřit pravdivost těchto tvrzení. Poskytnuté údaje proto nelze v této pozdní fázi šetření ověřit. Neexistují rovněž žádné přesvědčivé důkazy, které by tato tvrzení potvrdily. Dále se uvádělo, že výhodu je nutno vypočítat na základě surovin, které byly spotřebovány v období šetření, a nikoli na základě pořízených surovin. V tomto ohledu se uvádí, že rozdělení na spotřebované a pořízené suroviny je irelevantní, jelikož napadnutou částkou je celková částka, kterou lze přičíst období šetření, jak je vysvětleno výše v 84. až 95. bodě odůvodnění.
4. ÚJMA
4.1. Výroba v Unii, výrobní odvětví Unie a spotřeba Unie
(106)
S ohledem na výrobu v Unii, výrobní odvětví Unie a spotřebu v Unii nebyly obdrženy žádné připomínky. Potvrzuje se proto 201. až 206. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4.2. Dovoz z dotčených zemí
(107)
S ohledem na kumulativní posouzení účinků dotčeného dovozu, objem dovozu z dotčených zemí a jejich příslušný podíl na trhu nebyly obdrženy žádné připomínky. Potvrzuje se proto 207. až 213. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(108)
Vzhledem ke skutečnosti, že (jak bylo zmíněno ve výše uvedeném 20. bodě odůvodnění) bylo rozhodnuto rozdělit výrobek, jehož se šetření týká, na několik druhů výrobku, byl proveden nový výpočet cenového podbízení, který zohledňuje tuto změnu.
(109)
Za účelem analýzy cenového podbízení byly u každého druhu výrobku vážené průměrné prodejní ceny výrobního odvětví Unie pro odběratele, kteří nejsou ve spojení, na trhu Unie, upravené na úroveň cen ze závodu, srovnány s odpovídajícími váženými průměrnými cenami dovozu z dotčených zemí prvnímu nezávislému odběrateli na trhu Unie, stanovenými na základě cen CIF s příslušnou úpravou o náklady po dovozu a rozdíly v úrovni obchodu.
(110)
Ze srovnání vyplynulo, že v průběhu období šetření byla cena dovozu subvencovaných výrobků pocházejících ze SAE, které byly prodávány v Unii, nižší než ceny výrobního odvětví Unie o 3,2 %. Cena dovozu subvencovaných výrobků pocházejících z Íránu, které byly prodávány v Unii, byla nižší než ceny výrobního odvětví Unie o 3,0 %. Cena dovozu subvencovaných výrobků pocházejících z Pákistánu, které byly prodávány v Unii, byla nižší než ceny výrobního odvětví Unie o 0,5 %. Vážené průměrné rozpětí cenového podbízení u dotčených zemí v průběhu období šetření činí 2,5 %.
(111)
Íránský vývozce uvedl, že jeho rozpětí újmy je nadhodnoceno, jelikož zjištěná vážená průměrná jednotková prodejní cena byla kvůli nesprávnému výpočtu výše úpravy s ohledem na obchodní úroveň podhodnocena. Vzhledem k tomuto tvrzení je nutno uvést, že částkou úpravy s ohledem na obchodní úroveň, která byla použita v prozatímním výpočtu, byla pevně stanovená částka za tunu, což je provize, kterou účtuje spolupracující zástupce pro dovoz a která představuje přibližně 1 % průměrné ceny CIF. Jelikož však nebylo navrženo žádné jiné vyčíslení úpravy o obchodní úroveň a ohledně této úpravy nebyly k dispozici žádné jiné informace, tvrzení bylo zamítnuto.
(112)
Stejná strana rovněž tvrdila, že se zdá, že 2 % sazba použitá u nákladů po dovozu je podhodnocená.
(113)
V tomto ohledu se znovu opakuje, že při tomto šetření nespolupracoval žádný dovozce a nebylo možné ověřit skutečné náklady po dovozu. Jelikož nebyly k dispozici žádné jiné údaje, byla použita stejná sazba jako v předchozím řízení.
4.3. Situace výrobního odvětví Unie
(114)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že újma neexistuje, jelikož vzorek nebyl vybrán správně, a proto výsledky nelze extrapolovat na celé výrobní odvětví Unie. Bylo uvedeno, že jelikož jedna společnost (která nebyla zařazena ve vzorku) uvedla, že využívá více než 100 % své kapacity, jednoznačně to naznačuje neexistenci újmy. Podotýká se, že předložené informace jsou výtahem podání této společnosti burzovním orgánům ve třetí zemi a nebyly ověřeny. Tyto informace nejsou rovněž v souladu s informacemi obsaženými ve spisu. Využití kapacity u jednoho výrobce v EU nemůže samo o sobě každopádně změnit zjištění týkající se újmy způsobené výrobcům v EU, kteří byli zařazeni do vzorku, a ostatním výrobcům v EU.
(115)
Jelikož nebyla vznesena žádná další tvrzení nebo připomínky, potvrzuje se 218. až 237. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4.4. Závěr ohledně újmy
(116)
Jelikož nebyly vzneseny žádné konkrétní připomínky, potvrzuje se závěr ohledně újmy uvedený v 238. až 240. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
5. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
5.1. Účinek dovozu subvencovaných výrobků
(117)
Jelikož nebyly vzneseny žádné konkrétní připomínky, potvrzuje se 241. až 245. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.2. Účinek ostatních činitelů
(118)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že zjištěná újma není zapříčiněna dovozem subvencovaných výrobků, nýbrž že nízké ceny PET v EU odrážejí celosvětový cyklus výrobního odvětví a že od září 2008 až do června 2009 ceny PET v EU sledovaly nízké ceny ropy. S ohledem na toto tvrzení se uznává, že ceny PET do jisté míry závisí na cenách ropy, jelikož ropné deriváty jsou při výrobě PET hlavní surovinou. Ceny ropy však nebyly během celého období šetření nízké, nýbrž kolísaly, počínaje velkým poklesem, po němž následovalo zotavení. Toto kolísání světových cen ropy nemůže vysvětlit, proč byl dovoz PET subvencovaný, a jeho ceny byly proto nižší než ceny výrobců v Unii. Právě toto cenové podbízení, které bylo možné kvůli obdrženým subvencím, stlačilo ceny výrobního odvětví Unie a nutilo výrobce v EU prodávat se ztrátou, aby nepřišli o své odběratele.
(119)
Íránský vývozce tvrdil, že od analýzy újmy nebyly náležitě odděleny finanční a technické problémy některých výrobců v EU a byly nesprávně přičteny íránskému dovozu, jelikož ten vstoupil na trh až po roce 2006. V této souvislosti se uvádí, že dovoz z Íránu existoval již v roce 2006 a 2007 v množství, které představovalo podíl na trhu nižší než 1 %. Od roku 2008 získal tento dovoz podíl na trhu přesahující 1 % a svými nízkými cenami přispěl ke stlačení cen v EU. V tomto případě byly mimoto splněny podmínky pro kumulativní posouzení a účinky dovozu subvencovaných výrobků ze všech dotčených zemí bylo možno posoudit kumulativně. Do vzorku byla zařazena pouze jedna ze společností zmíněných íránským vývozcem a technické problémy tohoto výrobce v EU, které trvaly od září do poloviny října 2008, neovlivnily významně celkový obraz o újmě.
(120)
Stejná strana zopakovala, že případná zjištěná újma je spojena s poklesem poptávky, zejména v průběhu období šetření, které se vyznačovalo světovou finanční a hospodářskou krizí. Tato strana však nevyvrátila tvrzení uvedená v 254. až 256. bodě odůvodnění prozatímního nařízení: že hospodářský pokles, který začal v posledním čtvrtletí 2008, nemohl nijak zmenšit účinky dovozu subvencovaných výrobků za nízké ceny na trh EU, které způsobily újmu, během celého posuzovaného období a že ačkoliv byla snižující se poptávka činitelem, který přispěl ke způsobené újmě, nenarušuje to příčinnou souvislost. Dále se uvádí, že tento dovoz subvencovaných výrobků v době klesající poptávky dokonce zvýšil svůj podíl na trhu, tj. ze 7,6 % na 10,2 %, a to na úkor výrobců v EU.
(121)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že případná újma byla zapříčiněna nedostatečnými investicemi výrobců PET v EU a jejich následnou nákladovou nevýhodou oproti vývozcům.
(122)
Uznává se, že odvětví výroby PET je kapitálově náročným odvětvím a že k zachování konkurenceschopnosti ve střednědobém až dlouhodobém horizontu je zapotřebí určitá úroveň investic. Připomíná se, že (jak je uvedeno v 237. bodě odůvodnění prozatímního nařízení) některé společnosti zařazené do vzorku uskutečnily v roce 2006 a 2007 významné investice, v roce 2008 a v období šetření však byla úroveň investic jen minimální.
(123)
V této souvislosti se podotýká, že vzhledem k snižující se výrobě a míře využití kapacity v roce 2008 a v období šetření spolu s prudce klesajícím podílem výrobců v Unii na trhu by bylo nepřiměřené očekávat v témže období významné investice do nových kapacit.
(124)
Rovněž se znovu opakuje, že (jak je uvedeno v 233. a 234. bodě odůvodnění prozatímního nařízení) během celého posuzovaného období byla finanční situace výrobců v Unii zařazených do vzorku velmi špatná a že mezi rokem 2006 a obdobím šetření tito výrobci utrpěli značné ztráty. V této situaci by opět nebylo přiměřené očekávat významné investice ze strany výrobců v Unii.
(125)
Vyvozuje se proto závěr, že omezené investice v roce 2008 a v období šetření nepřispěly podstatně k újmě, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, nýbrž byly spíše jejím důsledkem.
5.3. Závěr ohledně příčinné souvislosti
(126)
Jelikož ohledně příčinné souvislosti nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 246. až 264. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
6. ZÁJEM UNIE
(127)
Po poskytnutí prozatímních informací se přihlásil značný počet zpracovatelů a/nebo plníren v EU a tvrdil, že analýza zájmu Unie nezohledňuje náležitě tvrzení velkého počtu spolupracujících uživatelů a že zjištění jsou v rozporu se současným hospodářským prostředím. Nebylo však poskytnuto žádné další odůvodnění nebo vysvětlení. Všechny společnosti požádaly o slyšení, ke slyšení se však skutečně dostavily pouze dvě společnosti z této skupiny uživatelů a jedno sdružení italských plníren. Podstatnější připomínky byly obdrženy od jednoho spolupracujícího zpracovatele v EU (ALPLA), skupiny zpracovatelů (Caiba SA, Coca-Cola group, Danone Waters, Logoplaste, MFS Commodities, PepsiCO, Novara International a Silico Polymers), spolupracujícího zástupce pro dovoz (GSI) a sdružení zpracovatelů plastů (EuPC). Všechny tyto strany vznesly proti uložení opatření důrazné námitky.
6.1. Zájem výrobního odvětví Unie a ostatních výrobců v Unii
(128)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že výrobci v EU (nesprávně) používají nástroje na ochranu obchodu s cílem chránit trh Unie a stanovit v EU uměle vysoké ceny. Tyto strany poukazovaly na stávající antidumpingová a/nebo vyrovnávací opatření, která byla zavedena proti Indii, Indonésii, Jižní Koreji, Malajsii, Tchaj-wanu, Thajsku a Čínské lidové republice. Podotýká se však, že kterákoli společnost vyrábějící v EU má právo podat podnět a požadovat nápravná opatření, může-li prokázat existenci subvencování působícího újmu. Skutečnost, že v případě řady zemí bylo zjištěno subvencování a dumping, lze možná vysvětlit tím, že se poptávka po tomto výrobku od 90. let minulého století ohromně zvyšovala s dvoumístnými ročními tempy růstu. To po celém světě přilákalo značné investice a vedlo k celosvětové strukturální nadměrné nabídce PET. Uvádí se rovněž, že opatření proti řadě výše zmíněných zemí zavedly některé třetí země, což zdůrazňuje stávající strukturální problém.
(129)
Několik zúčastněných stran zopakovalo, že výrobci v Unii nejsou s to zvýšit v dlouhodobém horizontu svou výkonnost, jelikož se v ostatních třetích zemích brzy uskuteční nové investice, které sníží uměle vysoké ceny v EU.
(130)
Šetření prokázalo, že nová investice, která se teprve nedávno uskutečnila v Ománu, v roce 2009 značně zvýšila jeho objem dovozu, a nelze vyloučit, že to může výrobnímu odvětví Unie způsobit problémy v budoucnu. Jak však již bylo uvedeno v 270. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, nové investice, které mohou být uskutečněny a způsobit výrobnímu odvětví Unie újmu, nepředstavují pádný důvod pro odmítnutí legitimní ochrany v tomto řízení.
(131)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že růst cen PET v EU umožní zvýšit výkonnost pouze výrobcům v EU s investicemi ve třetích zemích, na něž se opatření nevztahují (Thajsko, USA, Rusko), nebo ostatním výrobcům PET ve třetích zemích (Jižní Korea). Tato strana tudíž tvrdila, že krátkodobé přínosy pro výrobce v EU budou jednoznačně vyváženy přesunem majetku na výrobce mimo EU.
(132)
V tomto ohledu se uvádí, že ve spisu neexistují žádné důkazy podporující tvrzení, že případné finanční výhody, jež mohou být přeneseny na výrobce ve třetích zemích, na něž se nevztahují opatření na ochranu obchodu, nebo na společnosti s nulovou sazbou cla, vyváží přínosy pro výrobní odvětví Unie.
(133)
Uvádělo se rovněž, že výrobci v Unii mohou zaměstnávat pouze přibližně 2 000 osob, zatímco zpracovatelé PET a plnírny, již by byli případným clem silně dotčeni, zaměstnávají přibližně 20 000 (zpracovatelé PET) a 60 000 (plnírny) osob.
(134)
Podotýká se, že počet pracovních míst vytvořených výrobci PET není nepatrný a že otázku, zda je uložení opatření v rozporu se zájmem celé Unie, nelze omezit na prostou otázku počtu zaměstnaných osob. V tomto ohledu je rovněž obzvláště důležité, že příslušní uživatelé nebudou opatřeními s přihlédnutím k výši cla a rovněž alternativním zdrojům dodávek pravděpodobně významně dotčeni, jak je stanoveno níže v 141. až 156. bodě odůvodnění.
6.2. Zájem dovozců do Unie, kteří nejsou ve spojení
(135)
Znovu se opakuje, že při tomto šetření nespolupracoval žádný dovozce, který není ve spojení.
(136)
Spolupracující zástupce pro dovoz důrazně popřel, že uložení cla nebude mít na jeho činnost značný dopad. Společnost tvrdila, že ačkoliv skutečně funguje na základě provizí, dopad by byl významný, jelikož významná část její činnosti souvisí s dotčenými zeměmi. Pokud by byla uložena konečná opatření, nepříznivě by se to dotklo provizí získaných od výrobců v dotčených zemích, jelikož by PET z dotčených zemí již nemohly soutěžit s PET, které vyrábějí ostatní výrobci.
(137)
Vzhledem k celkově nízké výši cla není pravděpodobné, že by byl prodej PET z dotčených zemí významně ovlivněn. Zástupce pro dovoz může mimoto ve střednědobém horizontu pravděpodobně přejít na jiné zdroje dodávek, konkrétně dovoz z Ománu, USA, Brazílie, Mexika a od společností s nulovou sazbou antidumpingového cla v Jižní Koreji. Prodej výrobků těchto vyvážejících výrobců by měl zástupci pro dovoz umožnit vyrovnat případnou ztrátu, jež by mohla kvůli uložení opatření vzniknout. Tvrzení je proto zamítnuto.
6.3. Zájem dodavatelů surovin v Unii
(138)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že není legitimní chránit dodavatele surovin výrobců PET v EU na úkor obalového průmyslu, plníren a konečných spotřebitelů.
(139)
Podotýká se, že analýza dopadů opatření na dodavatelský průmysl je v souladu s článkem 31 základního nařízení. Provedení této analýzy představuje běžný postup, zejména existuje-li mezi dodavateli surovin a výrobci v EU silná závislost.
(140)
Jelikož v tomto ohledu nebyly vzneseny žádné další připomínky, s konečnou platností se potvrzuje 265. až 279. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
6.4. Zájem uživatelů
(141)
Opět se opakuje, že PET používané při výrobě předlisků lahví představují 70 % až 80 % celkových výrobních nákladů zpracovatelů. U těchto společností se proto jedná o rozhodující nákladovou složku.
(142)
Některé zúčastněné strany uvedly, že obalový průmysl v EU čelí neustálým požadavkům plníren týkajícím se nových vzorů a obalů, které jsou šetrnější k životnímu prostředí. Zdá se, že někteří zpracovatelé za tímto účelem trvale investují do výzkumu a vývoje s cílem vynalézt nové výrobky a vzory, aby byli i nadále konkurenceschopní a v řetězci zajistili větší přidanou hodnotu.
(143)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že dopad na zpracovatelské odvětví EU bude velmi silný a povede k narušení jejich zdrojů určených na investice do nových obalů, které jsou šetrné k životnímu prostředí, a případně k uzavření stovek menších společností, jejichž marže jsou kvůli malým zpracovávaným objemům a omezené vyjednávací síle ještě nižší.
(144)
Pokud by zpracovatelé vstřebali růst cen v důsledku opatření v plné výši, dopad na ně by mohl být v závislosti na jejich zdrojích dodávek značný vzhledem ke skutečnosti, že náklady na PET představují významnou část jejich nákladů a mnoho malých a středních podniků působí s nízkými maržemi.
(145)
V této souvislosti se uskutečnila inspekce na místě u malého zpracovatele plastů v Itálii s cílem lépe pochopit dopad cla na tuto skupinu uživatelů. Šetřením bylo prokázáno, že zpracovatelé jsou obvykle schopni (ačkoliv v omezené míře) přenést zvýšení cen, zejména v případě, není-li nárůst cen nepatrný a lze ho předvídat. Někteří zpracovatelé PET mají mimoto ve svých smlouvách ustanovení o přizpůsobení s ohledem na ceny surovin a to může zpracovatelům v EU pomoci přenést určité zvýšení cen na plnírny.
(146)
S ohledem na poměrně nízkou výši cla se proto vyvozuje závěr, že uložení vyrovnávacího cla nebude mít pravděpodobně na zpracovatele ničivý účinek.
(147)
Některé zúčastněné strany zopakovaly tvrzení, že se zvýší riziko přemístění zpracovatelů PET, budou-li uložena konečná opatření. Tyto strany rovněž tvrdily, že kvůli přemístění zpracovatelů v EU nebude existovat dlouhodobá výhoda pro výrobce v EU. Jeden ze spolupracujících zpracovatelů PET uvedl, že proces přemisťování již probíhá a že případné uložení vyrovnávacího cla tento vývoj dále urychlí. Tato strana tvrdila, že by se významná část zpracovatelů v EU přemístila do oblastí, které se nacházejí v blízkosti hranic EU (Švýcarsko, Chorvatsko, Bosna, Srbsko, Turecko, Rusko a Ukrajina) a že někteří zpracovatelé by byli při přesunu své výroby do těchto oblastí mnohem pružnější, než jak se uvádí v prozatímním nařízení.
(148)
Podle informací obsažených ve spisu již přemisťování skutečně probíhá, usuzuje se tudíž, že uložení vyrovnávacího cla může být jedním činitelem z mnoha jiných aspektů ovlivňujících takovéto rozhodnutí společnosti. Nebylo zjištěno, že by v případě neuložení opatření v tomto případě tyto společnosti byly ochotny zůstat v EU, a to vzhledem ke skutečnosti, že takovéto rozhodnutí je obvykle výsledkem analýzy, která bere v úvahu řadu jiných aspektů než opatření na ochranu obchodu, například blízkost k odběratelům, přístup ke kvalifikovaným pracovníkům pro výzkum a vývoj, strukturu celkových nákladů atd.
(149)
Podotýká se rovněž, že z informací obsažených ve spisu vyplývá, že se zpracovatelské odvětví EU potýká s řadou významných problémů kvůli vlastním strukturálním nedostatkům, které jsou v rychle se měnícím a stále konkurenčnějším prostředí stále zjevnější. Je zřejmé, že v této oblasti podnikání je rozhodující velikost a že již dochází ke konsolidaci trhu, včetně uzavírání podniků a jejich přemísťování. Usuzuje se proto, že případné zvýšení cen PET v důsledku vyrovnávacích opatření není důvodem pro obávané uzavření menších zpracovatelů.
(150)
Vyvozuje se tudíž závěr, že uložení vyrovnávacího cla nebude v případném rozhodnutí společností v odvětví zpracování PET ohledně přemístění rozhodujícím činitelem.
(151)
Řada zúčastněných stran uvedla, že případná opatření budou mít značný účinek na mnoho plníren, jelikož vzhledem k smluvním ujednáním by na ně bylo (přinejmenším částečně) přeneseno případné zvýšení cen PET pryskyřice. Uvádělo se rovněž, že některé plnírny nemusí být s to přenést zvýšení cen na své odběratele, kterými jsou řetězce supermarketů/maloobchodní řetězce, a že nemusí přežít vyšší náklady.
(152)
Tyto strany tvrdily, že škála výrobků, kterých se clo dotkne, byla podhodnocena, jelikož se clo nebude týkat pouze balené vody, nealkoholických nápojů a jedlých olejů, nýbrž rovněž piva, mléka a mléčných výrobků, džusů, kečupu a koření, kosmetických prostředků a přípravků pro osobní hygienu, léčiv, vitamínů a doplňků stravy, čisticích prostředků pro domácnosti a olejů a maziv pro automobily.
(153)
Uznává se, že obaly z PET jsou rozmanité. Podotýká se však, že se prozatímní nařízení zaměřilo na dopad na plnírny, jelikož vychází z údajů, které poskytly společnosti spolupracující při šetření, což byli především výrobci balené vody, nealkoholických nápojů nebo džusů. Nebyly k dispozici žádné jiné podrobné údaje, které by prokazovaly ještě vyšší dopad na ostatní výše uvedená použití.
(154)
Usuzuje se proto, že prozatímní zjištění popsaná v 291. bodě odůvodnění prozatímního nařízení lze s konečnou platností potvrdit. Vzhledem k nízké úrovni navrhovaných opatření mohou mít tato za následek růst nákladů nejvýše o 1 % (v nejhorším případě - tj. dopad opatření musí cele nést plnírny), a budou mít tudíž pouze omezený dopad na celkovou situaci plníren, a to i v případě, že by tyto nebyly schopny (jak se uvádělo) přenést vyšší náklady na své odběratele.
(155)
Řada zúčastněných stran tvrdila, že případná opatření na ochranu obchodu zhorší nedostatečné dodávky na trhu Unie, což bude představovat problém obzvláště v letních měsících vzhledem k vyšší poptávce po balené vodě/nápojích. Uvádělo se, že v roce 2010 bude nutno dovézt až 900 000 tun. Tento problém zkomplikuje zejména skutečnost, že někteří výrobci v EU jsou rovněž zpracovateli PET a budou prodávat na volném trhu až poté, co bude uspokojena jejich vnitřní potřeba, a za nejlepší ceny.
(156)
V tomto ohledu nebyly předloženy žádné nové informace a tvrzení uvedená v 294. a 295. bodě odůvodnění prozatímního nařízení nebyla vyvrácena. Podotýká se rovněž, že vzhledem k nízké výši cla uloženého z dovozu ze SAE a Pákistánu nemusí být dopad na objem obchodu z těchto zemí významný. S konečnou platností se proto potvrzují zjištění uvedená v 294. a 295. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
6.5. Dopad na spotřebitele
(157)
Řada zúčastněných stran tvrdila, že se prozatímní nařízení nezabývalo náležitě dopadem na spotřebitele, kteří každodenně nakupují výrobky obsahující PET pryskyřice. Tato tvrzení nebyla dále nijak doložena kromě tvrzení, že by nárůst ve výši 50 EUR/t při spotřebě ve výši 3 milionů tun vedl k částce ve výši 150 milionů EUR, kterou by každoročně museli uhradit koneční spotřebitelé.
(158)
Uvádí se, navrhovaný odhad je nereálný, jelikož většina stran souhlasila s tím, že určitý dopad ponesou zpracovatelé PET, plnírny a řetězce supermarketů/maloobchodní řetězce, tj. že určité vyšší náklady budou rozpuštěny v prodejním řetězci.
(159)
Dopad na konečného spotřebitele by v nejhorším případě (tj. nereálný scénář, podle něhož by odběratel nesl plný dopad zvýšení cen) vzhledem k nízké úrovni navrhovaných opatření nepřekročil 0,5 eurocentu za spotřebovanou láhev a je vysoce pravděpodobné, že to bude mnohem méně.
6.6. Závěr ohledně zájmu Unie
(160)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem a po podrobné analýze všech dotyčných zájmů se s konečnou platností vyvozuje závěr, že při bližší úvaze neexistují žádné přesvědčivé důvody pro neuložení opatření v daném případě. Jelikož v tomto ohledu nebyly vzneseny žádné další připomínky, s konečnou platností se potvrzuje 280. až 298. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
6.7. Připomínky k poskytnutí konečných informací
(161)
Po poskytnutí nejdůležitější skutečností a úvah, na jejichž základě Komise navrhla uložení konečného vyrovnávacího cla, některé zúčastněné strany podaly další připomínky. Vzhledem ke skutečnosti, že většina těchto připomínek byla zopakováním připomínek, které již byly podány a přezkoumány, nezměnily tyto připomínky výše uvedená zjištění.
(162)
S ohledem na zopakované tvrzení, že k významnému nárůstu ceny dovážených PET vedla nedávná změna směnného kurzu mezi USD a EUR, a výrobnímu odvětví Unie proto údajně není třeba udílet ochranu ve formě opatření na ochranu obchodu, se podotýká, že antisubvenční šetření obvykle nebere v úvahu vývoj po skončení období šetření; ledaže lze v mimořádných případech mimo jiné prokázat, že tyto změny jsou trvalé povahy a významně mění zjištění týkající se daného případu. Změny směnného kurzu mezi USD a EUR nelze považovat za změny takovéto povahy.
7. KONEČNÁ OPATŘENÍ
7.1. Úroveň pro odstranění újmy
(163)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že cílový zisk ve výši 5 % byl pro druhé čtvrtletí období šetření nadhodnocen, jelikož v tomto čtvrtletí (4. čtvrtletí roku 2008) byla nejen nižší poptávka (zimní sezóna), nýbrž výrobce PET těžce zasáhla rovněž celosvětová hospodářská krize. Uvádělo se, že náležité uplatnění zásady uvedené ve věci T-210/95 (5) musí v případě neexistence dovozu subvencovaných výrobků vést k rozpětí ve výši 0 %. Tato strana mimoto tvrdila, že se vzhledem ke skutečnosti, že krizí byla dotčena všechna čtvrtletí v období šetření, 5 % zisk jeví jako nereálný rovněž v ostatních čtvrtletích, jelikož i bez hospodářské krize, tj. v letech 2006/2007, se výrobní odvětví Unie neblížilo 5 % zisku.
(164)
Uznává se, že v souladu s judikaturou by cílovým ziskem, který se použije, měl být zisk, jehož by mohlo výrobní odvětví Unie přiměřeně dosáhnout za obvyklých podmínek hospodářské soutěže, tj. při neexistenci dovozu subvencovaných výrobků. Připomíná se, že v předchozích šetřeních týkajících se stejného výrobku byl použit cílový zisk ve výši 7 % namísto 5 % zisku prozatímně použitého v tomto šetření. Má se za to, že 5 % cílový zisk je zisk, jehož by mohlo výrobní odvětví Unie podle očekávání dosáhnout při neexistenci dovozu subvencovaných výrobků. Tvrzení týkající se snížení cílového zisku se proto zamítá.
(165)
Vzhledem k upravenému výpočtu cenového podbízení, jak bylo zmíněno ve výše uvedeném 108. až 110. bodě odůvodnění, činí odpovídající úroveň pro odstranění újmy:
Země
Úroveň pro odstranění újmy
Írán
16,7 %
Pákistán
14,1 %
SAE
17,5 %
7.2. Konečná opatření
(166)
Vzhledem ke konečným závěrům ohledně subvencování, újmy, příčinné souvislosti a zájmu Unie se v souladu s čl. 15 odst. 1 základního nařízení usuzuje, že by na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů mělo být v souladu s pravidlem nižšího cla uloženo konečné vyrovnávací clo ve výši nižší z těchto hodnot, a to úrovně subvencování a zjištěné úrovně pro odstranění újmy.
(167)
Na základě výše uvedených skutečností se podle čl. 12 odst. 1 základního nařízení usuzuje, že by konečné vyrovnávací clo z dovozu dotčeného výrobku pocházejícího z Íránu mělo být uloženo ve výši zjištěného rozpětí újmy, zatímco u dovozu pocházejícího z Pákistánu a Spojených arabských emirátů by mělo být konečné vyrovnávací clo uloženo ve výši zjištěného rozpětí subvence.
(168)
Připomíná se, že náklady na PET a jejich ceny podléhají značným výkyvům v poměrně krátkém čase. Považovalo se proto za vhodné uložit cla ve formě konkrétní částky za tunu. Tato částka vyplývá z uplatnění sazby vyrovnávacího cla na vývozní ceny CIF použité při výpočtu v souběžném antidumpingovém řízení.
(169)
Na základě výše uvedených skutečností činí navrhované částky vyrovnávacího cla, vyjádřené jako cena CIF na hranici Unie před proclením:
Země
Celkové rozpětí subvence
Rozpětí újmy
Sazba konečného vyrovnávacího cla
%
Částka
(v EUR/t)
Írán
51,8 %
16,7 %
16,7 %
139,70
Pákistán
5,1 %
14,1 %
5,1 %
44,02
SAE
5,1 %
17,5 %
5,1 %
42,34
(170)
Každou žádost o použití individuální vyrovnávací celní sazby pro jednotlivé společnosti (například poté, co se změnil název subjektu, nebo po vytvoření nových výrobních nebo obchodních subjektů) je třeba předložit Komisi (6) spolu se všemi příslušnými informacemi, zejména pokud jde o jakékoli změny v činnostech společnosti spojených s výrobou, domácím prodejem a prodejem na vývoz, např. v souvislosti se změnou názvu nebo změnou týkající se výrobních a obchodních subjektů. V případě potřeby bude poté nařízení příslušným způsobem změněno a bude aktualizován seznam společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
7.3. Závazky
(171)
Po poskytnutí nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě se zamýšlelo doporučit uložení konečných antisubvenčních opatření, nabídl íránský vyvážející vývozce v souladu s čl. 13 odst. 1 základního nařízení cenový závazek.
(172)
Tato nabídka byla přezkoumána a vzhledem ke skutečnosti, že se ceny jednotlivých druhů výrobku značně liší, bylo shledáno, že by jediná minimální dovozní cena, která byla nabídnuta, nezaručovala u všech výrobků odstranění subvencování, které působí újmu.
(173)
Bylo rovněž zjištěno, že íránský spolupracující vyvážející vývozce prodává dotčený výrobek a jiné výrobky do EU výhradně prostřednictvím obchodní společnosti ve spojení, která vyváží velké množství výrobků vyráběných různými společnostmi. Tato prodejní struktura představuje velmi vysoké riziko křížové kompenzace, jelikož by PET podléhající závazku mohly být prodávány stejným odběratelům spolu s jinými výrobky a ceny stanovené pro různé výrobky prodávané témuž odběrateli by mohly být velmi snadno kompenzovány nebo vyrovnány. Z veřejně dostupných zdrojů se rovněž zdá, že v Íránu existuje nejméně jeden další výrobce PET. Vzhledem k výše uvedené prodejní struktuře tato situace vyvolává vážné pochybnosti, zda by orgány a celní úřady mohly zajistit, aby byly PET pocházející pouze od spolupracujícího vyvážejícího výrobce prodávány v souladu s ustanoveními závazku, jelikož dotčený výrobek je zbožím a je vzájemně snadno zaměnitelný v tom smyslu, že u takových komoditních produktů není snadné fyzicky rozeznat, kdo je vyrobil.
(174)
Na základě výše uvedených skutečností byl vyvozen závěr, že takovýto závazek je nepraktický, a nebylo ho proto možno přijmout. Strana byla odpovídajícím způsobem informována a mohla se k tomu vyjádřit. Její připomínky však nezměnily výše uvedený závěr.
8. KONEČNÝ VÝBĚR PROZATÍMNÍHO CLA
(175)
Vzhledem k velikosti zjištěných napadnutelných subvencí a na základě úrovně újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie se považovalo za nezbytné, aby se částky zajištěné prostřednictvím prozatímního cla uloženého prozatímním nařízením vybraly s konečnou platností v rozsahu konečných uložených cel,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné vyrovnávací clo z dovozu polyethylentereftalátů s viskozitním číslem 78 ml/g nebo vyšším, podle normy ISO 1628-5, v současnosti kódu KN 3907 60 20, pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů,.
2. Sazba konečného vyrovnávacího cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením se pro výrobky popsané v odstavci 1 stanoví takto:
Země
Sazba konečného vyrovnávacího cla (v EUR/t)
Írán: všechny společnosti
139,70
Pákistán: všechny společnosti
44,02
Spojené arabské emiráty: všechny společnosti
42,34
3. V případech, kdy dojde k poškození zboží před propuštěním do volného oběhu, a kdy je proto cena, která skutečně byla nebo má být zaplacena, poměrně rozdělena za účelem stanovení celní hodnoty podle článku 145 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (7), se výše konečného vyrovnávacího cla vypočtená na základě výše popsaných částek sníží o procentní podíl, který odpovídá poměrnému rozdělení ceny, která skutečně byla nebo má být zaplacena.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
S konečnou platností se vybírají částky zajištěné prostřednictvím prozatímního vyrovnávacího cla podle nařízení Komise (EU) č. 473/2010 uloženého z dovozu polyethylentereftalátů s viskozitním číslem 78 ml/g nebo vyšším, podle normy ISO 1628-5, v současnosti kódu KN 3907 60 20, pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů, a to na úrovni sazby konečného vyrovnávacího cla uloženého podle článku 1. Částky, které byly zajištěny nad rámec sazby konečného vyrovnávacího cla, se uvolní.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 27. září 2010.
PADOMES ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) Nr. 857/2010
(2010. gada 27. septembris),
ar ko dažu veidu Irānas, Pakistānas un Apvienoto Arābu Emirātu izcelsmes polietilēntereftalāta importam piemēro galīgo kompensācijas maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 597/2009 (2009. gada 11. jūnijs) par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (“pamatregula”) (1), un jo īpaši tās 15. panta 1. punktu,
ņemot vērā priekšlikumu, ko Eiropas Komisija (“Komisija”) iesniedza pēc apspriešanās ar Padomdevēju komiteju,
tā kā:
1. PROCEDŪRA
1.1. Pagaidu pasākumi
(1)
Komisija ar Regulu (ES) Nr. 473/2010 (2) (“pagaidu regula”) noteica pagaidu kompensācijas maksājumu dažu veidu Irānas, Pakistānas un Apvienoto Arābu Emirātu (“attiecīgās valstis”) izcelsmes polietilēntereftalāta importam.
(2)
Procedūra tika sākta pēc tam, kad 2009. gada 20. jūlijāPlastics Europe Polietilēntereftalāta komiteja (“sūdzības iesniedzējs”) iesniedza sūdzību to ražotāju vārdā, kuru produkcija veido nozīmīgu daļu, šajā gadījumā - vairāk nekā 50 %, no Savienības kopējā dažu veidu polietilēntereftalāta ražošanas apjoma.
(3)
Kā minēts pagaidu regulas 15. apsvērumā, subsidēšanas un kaitējuma izmeklēšana aptvēra periodu no 2008. gada 1. jūlija līdz 2009. gada 30. jūnijam (“izmeklēšanas periods” jeb “IP”). Kaitējuma novērtēšanai būtisko tendenču pārbaude aptvēra periodu no 2006. gada 1. janvāra līdz IP beigām (“attiecīgais periods”).
(4)
Paralēlā antidempinga procedūrā Komisija ar Regulu (ES) 472/2010 (3) piemēroja pagaidu antidempinga maksājumu dažu veidu Irānas un Apvienoto Arābu Emirātu izcelsmes polietilēntereftalāta importam.
1.2. Turpmākā procedūra
(5)
Pēc tam, kad atklātībā tika nodoti būtiskie fakti un apsvērumi, pamatojoties uz kuriem tika nolemts noteikt pagaidu kompensācijas pasākumus (“provizorisko secinājumu atklāšana”), vairākas ieinteresētās personas iesniedza rakstisku informāciju, izsakot savu viedokli par provizoriskajiem secinājumiem. Tika arī uzklausītas personas, kuras to pieprasīja.
(6)
Komisija turpināja vākt un pārbaudīt visu informāciju, ko tā uzskatīja par nepieciešamu galīgo secinājumu izdarīšanai. Tika ņemtas vērā ieinteresēto personu mutiski un rakstiski iesniegtās piezīmes pēc provizorisko secinājumu atklāšanas, un vajadzības gadījumā tika attiecīgi grozīti provizoriskie secinājumi.
(7)
Visas personas tika informētas par būtiskajiem faktiem un apsvērumiem, pamatojoties uz kuriem plānoja ieteikt galīga kompensācijas maksājuma noteikšanu par dažu veidu Irānas, Pakistānas un Apvienoto Arābu Emirātu izcelsmes polietilēntereftalāta importu un tādu summu galīgo iekasēšanu, kuras tika nodrošinātas ar pagaidu maksājumu (“galīgo secinājumu atklāšana”). Turklāt tika noteikts termiņš, kurā minētās personas pēc šo secinājumu atklāšanas varēja iesniegt paskaidrojumus.
(8)
Tika ņemtas vērā ieinteresēto personu mutiski un rakstiski iesniegtās piezīmes, un vajadzības gadījumā secinājumus attiecīgi grozīja.
1.3. Procedūrā iesaistītās personas
(9)
Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka ES ražotāju izlase nav reprezentatīva un atbilstīga un ka veiktā kaitējuma analīze tāpēc ir nepilnīga. Konkrēti tika apgalvots, ka izlases veidošana nebija nepieciešama, jo ražotāju skaits nav liels. Turklāt tika apgalvots, ka, “mākslīgi” sadalot uzņēmumu grupas atsevišķās juridiskajās personās, izlasē netiks iekļauti daži tirgus līderi (Artenius, M&G Polimeri) un ka izlases veidošanas metodika nav atbilstīga, jo izlasē ietilpst arī divas uzņēmumu grupas. Vēl tika apgalvots, ka izlase nav reprezentatīva, jo tajā neietilpst neviens ražotājs, kas pietiekamā daudzumā pārdod ražojumus saistītam PET pārstrādātājam. Tādējādi iestādes, iespējams, nevarēja novērtēt Savienības ražošanas nozares patieso piegādes spēju un neņēma vērā Savienības ražošanas nozares interešu konfliktu. Turklāt, tā kā viens uzņēmums nesniedza visu vajadzīgo informāciju un tika izslēgts no izlases, reprezentativitāte, iespējams, kritusies līdz 28 % no ES ražošanas apjoma. Tās pašas personas apgalvoja, ka izveidotā izlase nav statistiski derīga.
(10)
Attiecībā uz argumentu, ka izlases veidošana nebija nepieciešama, jo ražotāju skaits nav liels, tiek atkārtots, ka izlases veidošanā pieteicās astoņām uzņēmumu grupām piederoši 14 Savienības ražotāji. Ņemot vērā objektīvi lielo sadarbībā iesaistījušos ES ražotāju skaitu, t. i., 14, izmantoja izlases metodi saskaņā ar pamatregulas 27. panta 1. punktu, pamatojoties uz lielāko reprezentatīvo pārdošanas apjomu, ko varēja pietiekami izpētīt pieejamajā laikā. Izlasi veidoja pieci atsevišķi uzņēmumi (ar sešām ražotnēm).
(11)
Attiecībā uz pirmo apgalvojumu par izlases reprezentativitāti jāatzīmē, ka iestādes var iekļaut izlasē atsevišķus uzņēmumus, kas ir uzņēmumu grupas daļa, ja vien tie ir reprezentatīvi un tiem ir atsevišķi finanšu pārskati. Pretējā gadījumā, ja izmeklēšana tiktu veikta par astoņām uzņēmumu grupām piederošajiem visiem 14 ES ražotājiem, nebūtu bijis iespējams laicīgi pabeigt izmeklēšanu. Tomēr tas, ka izlasē iekļautas divas uzņēmumu grupas, nav pretrunā šajā gadījumā izmantotajai izlases veidošanas metodikai, t. i., lielāko reprezentatīvo pārdošanas apjomu ES klientiem.
(12)
Indorama grupai IP laikā bija divas atšķirīgas ražotnes - viena Nīderlandē, bet otra - Apvienotajā Karalistē. Šīs grupas iekļaušana izlasē atbilst izmantotajai izlases veidošanas metodikai, jo juridiskajā un finanšu skatījumā šīs ražotnes veidoja vienu vienumu. Attiecībā uz Equipolymers, kam IP laikā bija divas atsevišķas PET ražotnes (viena Itālijā, bet otra - Vācijā), uzņēmums par abām ražotnēm sniedza konsolidētus datus. Ņemot vērā to, ka šos konsolidētos datus bija iespējams pārbaudīt, apmeklējot uzņēmuma galveno biroju, tika nolemts šīs procedūras mērķiem uzskatīt Equipolymers PET ražošanas uzņēmumus par vienu vienumu. Attiecībā uz apgalvojumu, ka izlasē bija jāiekļauj Artenius un M&G Polimeri, jo tie ir tirgus līderi, tiek atzīmēts, ka neviena no to atsevišķajām ražotnēm nebija starp uzņēmumiem ar lielāko pārdošanas apjomu ES klientiem.
(13)
Attiecībā uz apgalvojumu, ka izlase nav reprezentatīva, jo tajā netika iekļauts viens ražotājs, kas ražo galvenokārt iekšējam patēriņam, jāatzīmē, ka piegādes spēju iespējams pārbaudīt, veicot Savienības interešu analīzi, ja tiek izteikta šāda prasība, un šim mērķim no ražošanas apjoma var atņemt pašu patēriņu. Tādējādi nav vajadzības iekļaut šādu ražotāju izlasē, lai pārbaudītu noteiktus kaitējuma faktorus. Otrkārt, jebkuras dubultas intereses, ko nosaka tas, ka uzņēmums vienlaicīgi ir gan ES ražotājs, gan pārstrādātājs, arī var novērtēt Savienības interešu analīzē. Uzņēmuma kā ES ražotāja un pārstrādātāja stāvoklis nav saistīts ar Savienības ražošanas nozares rezultātiem, kur kā vērtēšanas etalonu izmanto pārdošanas apjomu nesaistītiem ES klientiem. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.
(14)
Attiecībā uz apgalvojumu par izlases kopējo reprezentativitāti tiek atkārtots, ka izlases samazināšana līdz četriem uzņēmumiem pazemināja reprezentativitāti no 65 % līdz 47 % no visu sadarbībā iesaistīto ražotāju pārdošanas apjoma. Tie paši četri uzņēmumi veidoja 52 % Savienības ražošanas apjoma. Šī ir uzskatāma par reprezentatīvu ES ražotāju izlasi pārdošanas apjoma ziņā neatkarīgiem ES klientiem.
(15)
Attiecībā uz apgalvojumu, ka izveidotā izlase nav statistiski derīga, tiek atzīmēts, ka pamatregulas 27. panta 1. punkts nepārprotami ļauj veidot izlasi, pamatojoties uz lielāko reprezentatīvo pārdošanas apjomu, ko iespējams pietiekami izpētīt pieejamajā laikā, kā alternatīvu “statistiski derīgai” izlasei.
(16)
Ņemot vērā to, ka par izlases veidošanu citas piezīmes netika saņemtas, ar šo tiek apstiprināts pagaidu regulas 5. līdz 14. apsvērums.
2. ATTIECĪGAIS RAŽOJUMS UN LĪDZĪGAIS RAŽOJUMS
(17)
Tiek atgādināts, ka pagaidu regulas 16. apsvērumā attiecīgais ražojums tika definēts kā attiecīgo valstu izcelsmes polietilēntereftalāts ar viskozitāti 78 ml/g vai lielāku saskaņā ar ISO standartu 1628-5, uz kuru pašlaik attiecas KN kods 3907 60 20.
(18)
Turklāt pagaidu regulas 18. apsvērumā noteikts, ka izmeklēšanā konstatēja, ka PET, ko Savienībā ražo un pārdod Savienības ražošanas nozares pārstāvji, un PET, ko ražo un pārdod attiecīgo valstu iekšējos tirgos un eksportē uz Savienību, ir līdzīgi ražojumi.
(19)
Ņemot vērā to, ka izmeklēšanā esošo ražojumu uzskatīja par homogēnu ražojumu, kaitējuma starpību aprēķināšanas nolūkā to nesadalīja tālāk dažādos ražojuma veidos.
(20)
Viens ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka PET būtu jāsadala sīkāk dažādos ražojumu veidos atkarībā no to atšķirīgajiem viskozitātes rādītājiem, jo viskozitātes rādītājs ir svarīgs, nosakot ražotā PET veida dažādos iespējamos pielietojumus. Tika uzskatīts, ka šis apgalvojums ir jāatzīst, un kaitējuma starpību aprēķina metodika tika attiecīgi pielāgota.
3. SUBSIDĒŠANA
3.1. Irāna
3.1.1. Ievads
(21)
Irānas valdība un sadarbībā iesaistītais ražotājs eksportētājs iesniedza piezīmes par šādām shēmām, kam saskaņā ar pagaidu regulu paredzēts kompensācijas maksājums:
I)
ar speciālajām ekonomiskajām zonām (“SEZ”) saistītie pasākumi - naftas ķīmijas SEZ;
II)
valsts naftas ķīmijas uzņēmuma finansējums PET ražotājam eksportētājam.
3.1.2. Konkrētās shēmas
I) Ar speciālajām ekonomiskajām zonām (“SEZ”) saistītie pasākumi - naftas ķīmijas SEZ
(22)
Irānas valdība (“IV”) apstrīdēja to, ka par izejvielu un ražošanas līdzekļu beznodokļu importu brīvās tirdzniecības zonās var būt maksājama kompensācija. Saskaņā ar definīciju brīvās tirdzniecības zonas un speciālās ekonomiskās zonas ir importa un eksporta beznodokļu zonas, kas atbilst PTO noteikumiem. Turklāt IV un sadarbībā iesaistītais ražotājs eksportētājs apliecināja, ka ražošanas līdzekļu beznodokļu imports juridiski nav atkarīgs no eksporta rezultātiem, jo šāds izņēmums pastāv arī attiecībā uz uzņēmumiem, kas veic uzņēmējdarbību pārējā Irānas teritorijā.
(23)
Attiecībā uz SEZ atbilstību PTO noteikumiem tiek atzīmēts, ka ar iesniegto vispārējo argumentu nevar apstrīdēt konstatētos faktus, ka aplūkotās subsīdijas ir kompensējamas, jo netika sniegta padziļināta analīze, kas atspēkotu pagaidu regulā izklāstīto. Attiecībā uz ražošanas līdzekļu beznodokļu importu Irānā informācija, kas pieejama laikā, kad tika iesniegtas piezīmes par provizorisko secinājumu atklāšanu, liecina, ka šāda iespēja pastāv tikai uzņēmumiem, kas modernizē infrastruktūru, t. i., tas nav automātisks noteikums, kas piemērojams visām personām. Tāpēc iepriekšminētie apgalvojumi bija jānoraida.
(24)
Sadarbībā iesaistītais ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka Komisija ir ignorējusi nediskriminācijas principu, ņemot vērā to, ka arī citās valstīs tiek piemēroti līdzīgi noteikumi un režīmi. Uzņēmums arī apgalvoja, ka Komisija nav to pareizi informējusi par pārbaudes apmeklējuma jomu un atbilstošajām informācijas prasībām pirms šādas pārbaudes veikšanas.
(25)
Attiecībā uz vispārējo apgalvojumu par to, ka pārkāpts nediskriminācijas princips, tiek atgādināts, ka Komisija sāka šo antisubsidēšanas izmeklēšanu attiecībā uz trim sūdzībā minētajām valstīm saskaņā ar pamategulas 10. pantu. Tādējādi Komisijas ieteikumu pamatā varēja būt vienīgi šīs izmeklēšanas konstatējumi. Attiecībā uz apgalvojumu par iepriekšējas informācijas trūkumu par izmeklējamiem jautājumiem tiek atzīmēts, ka Komisija krietni pirms pārbaudes apmeklējuma informēja sadarbībā iesaistīto ražotāju eksportētāju par to, ka pārbaudes apmeklējuma laikā tā meklēs informāciju par saistību starp ražotāju eksportētāju un tā akcionāru. Tādēļ šie apgalvojumi bija jānoraida.
(26)
Sadarbībā iesaistītais ražotājs eksportētājs pievērsa iestāžu uzmanību divām pārrakstīšanās kļūdām nodokļa atbrīvojuma aprēķinā par vienas ražošanas procesā izmantotās izejvielas importu un no nodokļa atbrīvoto ražošanas līdzekļu kopējās importa vērtības aprēķinā. Šīs kļūdas šeit ir izlabotas. Pārskatītās subsīdiju likmes ir šādas: 0,14 % izejvielu beznodokļu importam un 0,72 % ražošanas līdzekļu beznodokļu importam. Pārskatītā kopējā subsīdiju likme dotajai shēmai ir 0,86 %.
(27)
Ņemot vērā iepriekšminēto un tā kā nav saņemtas citas būtiskas piezīmes, ar šo apstiprina secinājumus par šo shēmu, kas izklāstīti pagaidu regulas 20. līdz 44. apsvērumā un mainīti ar šīs regulas 26. apsvērumu.
II) Valsts naftas ķīmijas uzņēmuma finansējums PET ražotājam eksportētājam
(28)
Sadarbībā iesaistītais ražotājs eksportētājs (Shahid Tondguyan Petrochemical Co. jeb STPC) apgalvoja, ka tā galvenais akcionārs, National Petrochemical Company (NPC), nav valsts uzņēmums un ka IV nav ne uzticējusi, ne likusi NPC veikt maksājumus STPC. Turklāt tika sniegta informācija, ka NPC finansējums STPC uzskatāms par atmaksājamu un tāpēc tā nav subsīdija.
(29)
Izskatot šos apgalvojumus, jāatceras, ka, lai novērtētu, vai antisubsidēšanas izmeklēšanas nolūkā uzņēmums ir uzskatāms par valsts uzņēmumu, būtiski ir šādi faktori: 1) valsts īpašumtiesības; 2) valdības klātbūtne uzņēmuma direktoru valdē; 3) valdības kontrole pār uzņēmuma darbību un to, kā uzņēmums īsteno valdības politiku vai intereses; un 4) tas, vai uzņēmums ir dibināts, pamatojoties uz statūtiem. Visas šīs prasības ir analizētas, kā norādīts pagaidu regulas 52. apsvērumā. NPC kā valsts uzņēmumam nav nepieciešams pilnvarojums vai deleģējums, kas ir uz privātiem uzņēmumiem attiecināmi jēdzieni. Faktiski izmeklēšanā ir noteikts, ka NPC loma ir attīstīt un apsaimniekot valsts naftas ķīmijas nozari un ka uzņēmums ir saņēmis no IV papildu uzdevumu - valsts administrācijas vārdā vadīt naftas ķīmijas speciālo ekonomisko zonu. Tādējādi jebkuri apgalvojumi, kas apstrīd NPC valsts uzņēmuma lomu, ir jānoraida.
(30)
Attiecībā uz apgalvojumu, ka STPC saņemtais finansējums ir atmaksājams, ir lietderīgi atzīmēt, ka izmeklēšanā noteikts - šī finansējuma atmaksāšana ir tikai hipotētisks apgalvojums, jo nevienā procedūras posmā netika sniegti pierādījumi, ka šāda atmaksa patiešām ir veikta. Patiešām, kā skaidrots pagaidu regulas 51. apsvērumā, tas, ka vismaz kopš 2004. gada ir notikusi neatmaksājamo līdzekļu uzkrāšana, apstiprina, ka tā ir vairākkārtēja subsīdija, kuras mērķis ir saglabāt vienīgā sadarbībā iesaistītā Irānas ražotāja eksportētāja darbību. Ņemot vērā iepriekšminēto, attiecīgais apgalvojums ir jānoraida.
(31)
Sadarbībā iesaistītais Irānas ražotājs eksportētājs arī apgalvoja, ka subsīdijas summa ir novērtēta par augstu. Šajā sakarā tika apgalvots, ka Irānā uzņēmējdarbības praksē ir absolūti normāli nepieskaitīt procentus, kas savstarpēji maksājami mātes uzņēmumam (šajā gadījumā - NPC) un tā meitasuzņēmumam (šajā gadījumā - STPC). Tika arī apgalvots, ka subsīdijas likmes aprēķinā izmantotās NPC nodrošinātā finansējuma kopsummas un STPC kopējā apgrozījuma summas nav pareizas, jo apgrozījuma summa noteikta par mazu un ir bijusi jāizmanto cita summa. Turpretī kopējā finansējuma summa noteikta par lielu, jo dažas summas nebija jāpieskaita līdzekļiem, ko NPC nodrošinājis STPC.
(32)
Iepriekšminētie apgalvojumi bija jānoraida. Attiecībā uz pirmo apgalvojumu par procentu likmes aprēķiniem tiek atzīmēts, ka savāktie pierādījumi neapstiprina uzņēmuma apgalvojumu, ka Irānā uzņēmējdarbības praksē ir pieņemts finansēšanas darījumos nepieskaitīt procentus, kas savstarpēji maksājami mātes uzņēmumam un tā meitasuzņēmumam. Turklāt šāda prakse noteikti neatbilst privāto ieguldītāju parastajai saimnieciskajai praksei.
(33)
Attiecībā uz pēdējo argumentu ir lietderīgi atzīmēt, ka subsīdijas summa ir aprēķināta, izmantojot finansējuma un apgrozījuma datus, ko nodrošinājis sadarbībā iesaistītais ražotājs eksportētājs un kas pārbaudīti pārbaudes apmeklējuma laikā.
(34)
Attiecībā uz ieteikto jauno kopējā apgrozījuma summu tiek atgādināts, ka summu, kas minēta laikā, kad tika iesniegtas piezīmes par pagaidu regulu, nepamato nekādi pārbaudāmi pierādījumi un tā nesaskan ar datiem, ko uzņēmums sniedza pirms pārbaudes apmeklējuma un tā laikā.
(35)
Attiecībā uz finansējuma kopsummu sadarbībā iesaistītais ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka atsevišķas summas nebūtu jāuzskata par daļu no finansējuma, ko NPC nodrošinājis STPC. Tomēr sniegtā informācija nevarēja apstiprināt šo apgalvojumu, jo nebija sniegti pierādījumi, kas pierādītu, ka aplūkojamās summas neattiecas uz NPC finansējumu STPC. Faktiski daļa sniegto paskaidrojumu atkārtoti apstiprināja, ka NPC darbojās kā valsts uzņēmumus, uzņemoties saistības attiecībā uz sadarbībā iesaistītā ražotāja eksportētāja finansēšanu un neprasot maksāt procentus, kādi būtu bijuši jāmaksā citam valsts uzņēmumam. Tāpēc, atskaitījums no kopējās finansējuma summas nav pieļaujams, jo netika nodrošināti pārbaudāmi pierādījumi.
(36)
IV apgalvoja, ka saskaņā ar PTO Vienošanās par subsīdijām un kompensācijas pasākumiem (SKP Vienošanās) 14. pantu “valdības sniegtais virsvērtības kapitāls (…) [un] valdības garantēts aizdevums nav jāuzskata par materiālu labumu piešķirošu…”, tāpēc NPC piešķirtais finansējums SPTC nav uzskatāms par subsīdiju. Šis apgalvojums ir jānoraida, jo tajā pašā 14. pantā ir secināts, ka “valdības sniegtais virsvērtības kapitāls nav jāuzskata par materiālu labumu piešķirošu, ja vien investīciju lēmumu nevar uzskatīt kā neatbilstošu parastajai privāto ieguldītāju investīciju praksei šīs dalībvalsts teritorijā”. Šī prakse tiešām nav atbilstīga parastajai privāto ieguldītāju investīciju praksei, jo nav iedomājams, ka kāda komerciāla organizācija jebkurā PTO dalībvalstī turpinātu nodrošināt šādu neatmaksājamu finansējumu. Jebkurā gadījumā jāatzīmē, ka Irāna nav PTO dalībvalsts.
(37)
Ņemot vērā iepriekšminēto un tā kā nav saņemtas citas būtiskas piezīmes, ar šo apstiprina secinājumus par šo shēmu, kas izklāstīti pagaidu regulas 45. līdz 57. apsvērumā.
3.1.3. Kompensējamu subsīdiju apmērs
(38)
Ņemot vērā 21. līdz 37. apsvērumā izklāstīto, saskaņā ar pamatregulu kompensējamo subsīdiju galīgais apmērs, kas izteikts ad valorem, vienīgajam sadarbībā iesaistītajam Irānas ražotājam eksportētājam ir 51,88 %.
3.2. Pakistāna
3.2.1. Ievads
(39)
Pakistānas valdība (PV) un sadarbībā iesaistītais ražotājs eksportētājs iesniedza piezīmes par šādām shēmām, kam saskaņā ar pagaidu regulu paredzēts kompensācijas maksājums:
I)
ražošanas garantijas shēma;
II)
iekārtu, mehānismu un aprīkojuma importēšana atbilstīgi ražošanas garantijas shēmai;
III)
tarifu aizsardzība PTA pirkumiem iekšējā tirgū;
IV)
galīgā nodokļa režīms (GNR);
V)
eksporta ilgtermiņa fiksētās likmes finansēšanas shēma (LTF-EOP);
VI)
Pakistānas Valsts bankas eksporta finansēšanas shēma (EFS);
VII)
finansējums saskaņā ar Pakistānas Valsts bankas F.E. Apkārtrakstu Nr. 25.
(40)
PV izteica provizorisku piezīmi, ka Komisijai nav izdevies izprast vai arī tā nav ievērojusi tās iepriekš sniegto informāciju par subsīdiju shēmām. Sadarbībā iesaistītais ražotājs eksportētājs provizoriskajā piezīmē apgalvoja, ka PV iepriekš sniegtā informācija nodrošināja pamatotu juridisko analīzi, parādot to, ka shēmas nav uzskatāmas par “aizliegtajām” subsīdijām. Šī persona apgalvoja arī, ka Komisijas pagaidu regulā izklāstīto secinājumu pamatā ir ne tikai nepareizs faktu novērtējums, bet arī nepareiza juridiskā analīze. Tālāk tika apgalvots, ka pareizā juridiskā analīze ir tā, kuru iesniegusi PV.
(41)
Attiecībā uz informāciju, kas sniegta pirms pagaidu regulas publicēšanas, tiek atzīmēts, ka Komisija ir to pilnībā ņēmusi vērā izmeklēšanas procesā, jo šī informācija kopā ar attiecīgajām iesaistīto personu atbildēm uz anketas jautājumiem un vēlāk sniegtajiem datiem veido tās informācijas daļu, kas bija provizoriskā lēmuma pamatā.
(42)
Turklāt tiek atzīmēts, ka Komisija ir precīzi uzskaitījusi attiecīgo shēmu juridiskos noteikumus un to noteiktos praktiskās īstenošanas gadījumus. Netika sniegti pierādījumi, ka uzskaitītie juridiskie noteikumi nav precīzi. Komisijas veiktās juridiskās analīzes pamatā bija attiecīgie pamatregulas noteikumi, un to pastiprināja sen iedibinātā juridiskā analīze, ko ES izmantojusi agrāk veiktajā antisubsidēšanas izmeklēšanā, analizējot, piemēram, nodokļu atmaksas shēmas, eksporta kredītu shēmas un ienākuma nodokļa shēmas (4). Tas, ka kāda persona nepiekrīt sniegtajai juridiskajai analīzei, nenozīmē, ka šī analīze ir nepareiza, īpaši ja nav sniegti pierādījumi, kas šo apgalvojumu apstiprinātu. To vēl skaidrāk parāda tas, ka, sniedzot informāciju pagaidu regulas sagatavošanai, PV pauda vēlēšanos maksimāli labot vairākas shēmas. Ņemot vērā iepriekšminēto, 40. apsvērumā minētie apgalvojumi bija jānoraida.
3.2.2. Konkrētās shēmas
I) Ražošanas garantijas shēma
(43)
PV un sadarbībā iesaistītais ražotājs eksportētājs atkārtoja savu viedokli par to, ka ražošanas garantijas shēma tiek pienācīgi pārvaldīta, pateicoties tam, ka pastāv efektīva īstenošanas un uzraudzības sistēma, kas reģistrē patēriņu/atskaitījumus un kontrolē bez nodokļiem ievestās izejvielas un uzņēmuma faktisko patēriņu atbilstīgi tā kopējai ražošanas uzskaitei. Tika sniegta informācija arī par to, ka izejvielu/saražotās produkcijas koeficienta aprēķina pamatā ir attiecīgā shēmas priekšrocības baudošā uzņēmuma faktiskais patēriņš un ka izejvielu uzskaite tiek pārbaudīta. Saskaņā ar šiem apgalvojumiem tika noteikta izejvielu/saražotās produkcijas attiecība ar pārbaudītu salīdzinošās novērtēšanas sistēmu, un to regulāri atjaunināja, pamatojoties uz uzņēmuma faktisko patēriņu. Tiklīdz attiecība mainījās, iepriekšējā perioda pārmērīgā nodokļu atbrīvojuma summas pieskaitīja atpakaļ, lai atjauninātu krājumu uzskaiti, tādējādi nosakot faktiskos krājumus, un tieši, pamatojoties uz šādiem faktiskajiem krājumiem, shēmas priekšrocības baudošajam uzņēmumam ir jāpierāda gatavās produkcijas eksports. Turklāt sadarbībā iesaistītais ražotājs eksportētājs iesniedza divas vēstules, kurās tas sniedza muitas iestādēm informāciju par ražošanas garantijas shēmas ietvaros ietaupītajiem materiāliem, parādot, ka uzņēmumam bija atļauts izmantot ietaupīto izejvielu pārpalikumu eksporta preču ražošanā nākotnē.
(44)
Attiecībā uz šo shēmu, kā noteikts pagaidu regulas 70. apsvērumā, netika veikta pienācīga uz faktisko patēriņu balstīta saņemto, ražoto un eksportēto izejvielu preču uzskaite. Reģistrēja tikai teorētisku, analīzes sertifikātam atbilstošu patēriņu un norādīja 1 000 kg gatavo preču ražošanai vajadzīgo izejvielu/saražotās produkcijas attiecības. Šīs izejvielu/saražotās produkcijas normas nosaka un periodiski pārskata iestādes, pamatojoties uz sadarbībā iesaistītā ražotāja eksportētāja sniegto informāciju, taču nav skaidru noteikumu un pierādījumu par to, kā veic šādu pārskatīšanu. Turklāt pēc analīzes sertifikāta koriģēšanas, kurā bija norādīts uz pārmērīgu atbrīvojumu no nodokļiem, varas iestādes neveica nekādus pasākumus, lai pārbaudītu, kāda ir iepriekšējā faktiskā patēriņa kopsumma, un pieprasītu maksājumu veikšanu par iepriekšējiem gadiem. Citiem vārdiem, netika veikta kontrole par pārmērīgu atbrīvojumu no nodokļiem attiecībā uz nesamaksāto nodokli. Sadarbībā iesaistītais ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka iepriekšējā periodā uzskaitīto izejvielu pārpalikumu pieskaitīja atpakaļ, lai atjauninātu reģistrēto krājumu uzskaiti, tādējādi iegūstot faktiskos krājumus. Ir vērts atzīmēt, ka šādas prakses pamatā ir tas, ka tieši sadarbībā iesaistītais ražotājs eksportētājs ir tas, kurš pēc savas iniciatīvas uzrāda attiecīgajai varas iestādei iepriekšējā periodā uzkrāto pārmērīgo atbrīvojumu no nodokļa. Vēl interesantāk ir tas, ka šādu praksi nekādā ziņā neparedz minēto shēmu regulējošās tiesību aktu normas. Viss iepriekšminētais apstiprina, ka šai shēmai nepastāv efektīva īstenošanas un uzraudzības sistēma. Šādos apstākļos visi attiecīgie apgalvojumi bija jānoraida.
(45)
Abas ieinteresētās personas apgalvoja, ka IP laikā muitas nodoklis saskaņā ar parasto importa režīmu bija 0 %, un tādējādi ražošanas garantijas shēmā nav nesamaksātu valsts ieņēmumu par PTA importu.
(46)
Šis apgalvojums bija jānoraida. No ieinteresēto personu iesniegtās informācijas ir skaidrs, ka parastais muitas nodoklis par PTA importu ir 7,5 %. Atkāpjoties no šīs normas, un noteiktos apstākļos iespējams panākt, ka tiek piemērota 0 % nodokļa likme. Tas, ka PV ir izveidojusi ražošanas garantijas shēmu vai tarifu aizsardzības shēmu PTA pirkumiem, nekādā ziņā nenozīmē, ka 0 % muitas nodokļa likme tiek piemērota visam PTA importam. Faktiski iepriekšminēto shēmu pastāvēšana apstiprina, ka nesamaksāti valsts ieņēmumi pastāv, un tas ir iemesls, kāpēc ir īstenotas īpašas atkāpes shēmas ar konkrētiem noteikumiem un tiesīgajiem lietotājiem.
(47)
Sadarbībā iesaistītais ražotājs eksportētājs apgalvoja arī, ka nav pārkāpts 2001. gada Pakistānas Muitas noteikumu XV nodaļas 349. pants. Šajā sakarā tika iesniegta informācija, ka ražošanas garantijas shēma pilnībā aptver uzņēmuma fabriku, un tādējādi noliktavas telpas atbilst attiecīgajiem noteikumiem, kas prasa, lai būtu atsevišķa teritorija ar no sabiedriskās teritorijas atsevišķu ieeju vai izeju, un tajā nebūtu citas ieejas vai izejas no ražošanas teritorijas, kā arī būtu skaidri norādītas atsevišķas gatavo preču, brāķu un atlikumu glabātavas.
(48)
Attiecībā uz iepriekšējām piezīmēm jāatkārto, ka pārbaudes apmeklējums atklāja, ka tikai bez ievedmuitas nodokļa importētās izejvielas bija nodalītas no izejvielām, kas iepirktas iekšējā tirgū. Noliktavas telpas, t. i., muitas noliktava, un atbilstīgi ražošanas garantijas shēmai ražoto preču noliktava neatradās atsevišķā teritorijā ar no sabiedriskās teritorijas atsevišķu ieeju vai izeju, kur nebūtu citas ieejas vai izejas, kā paredzēts 349. pantā. Turklāt ieinteresētās personas apgalvojumu, ka visa tās fabrika ietilpst ražošanas garantijas shēmā, nepamato pārbaudāmi pierādījumi (piemēram, skaidri norādīta atļauja atbilstīgi ražošanas garantijas shēmai ražoto preču noliktavas ārpusē), izņemot 349. panta formulējuma analīzi. Tādējādi attiecīgie apgalvojumi bija jānorāda.
(49)
PV ir sniegusi informāciju par pavisam nesen veiktām administratīvām pārmaiņām saistībā ar šo shēmu. Tā ir ieviesusi tiesību aktos sīkāku atbilstīgi ražošanas garantijas shēmai ražoto preču noliktavas definīciju un veikusi pasākumus, lai stiprinātu attiecīgās varas iestādes kontroli pār shēmu.
(50)
Attiecībā uz varas iestādes kontroli pār ražošanas garantijas shēmu ieviestās pārmaiņas nenovērš būtiskākos sistēmas trūkumus, kuri noteikti pašreizējā izmeklēšanā, t. i., i) atskaitīšanās trūkums par importēto izejvielu faktisko patēriņu un ii) pārbaudes sistēmas trūkums, kas vairāk pievērstos faktiskajiem rezultātiem, nevis sākotnēji noteiktajiem standartiem. Turklāt, tā kā jebkuru pārmaiņu ieviešana attiecībā uz šo shēmu ir pienācīgi jāpārbauda (konstatētās problēmas attiecas arī uz shēmas pārvaldību), būs nepieciešams noteikts laiks, pirms pieņemt kādu izšķirošu lēmumu par shēmas grozījumiem un veidu, kādā varas iestādes ir šos grozījumus īstenojušas un nodrošinājušas pienācīgi pārvaldītu pārbaudes sistēmu.
(51)
PV izteica Komisijai arī vēlmi uzņemties saistības attiecībā uz atbilstīgi ražošanas garantijas shēmai ražoto preču noliktavai piemērojamo noteikumu konkrēto īstenošanu. Tika ierosināts to darīt, sniedzot pierādījumus par to, ka sadarbībā iesaistītais ražotājs eksportētājs ievēro jaunos noteikumus (piemēram, telpu pārmaiņas, izejvielu/saražotās produkcijas attiecības koriģēšana, atbrīvojums no nodokļiem), nodrošinot regulāras atskaites un ļaujot Komisijai veikt pārbaudes apmeklējumus.
(52)
Attiecībā uz iepriekšminēto tiek atzīmēts, ka šāds PV priekšlikums par saistību uzņemšanos netieši apstiprina visus pagaidu regulā minētos šīs shēmas trūkumus. Turklāt, kā noteikts 50. apsvērumā, nav iespējams ļaut uzņemties saistības par shēmas pārvaldību, pamatojoties uz pierādījumiem, kas tiks sniegti tikai nākotnē. Visbeidzot, šādas saistības ir nepraktiskas, jo, lai veiktu nepieciešamo uzraudzību, faktiski nāktos regulāri atkārtot būtiskas izmeklēšanas daļas. Šajā sakarā jāatzīmē, ka PV un/vai sadarbībā iesaistītais ražotājs eksportētājs, izpildot pamatregulas 19. pantu, var pieprasīt pasākumu starpposma pārskatīšanu.
(53)
Ņemot vērā iepriekšminēto, un tā kā nav citu būtisku piezīmju, ar šo apstiprina secinājumus par šo shēmu, kas izklāstīti pagaidu regulas 60. līdz 80. apsvērumā un mainīti ar šīs regulas 44. līdz 52. apsvērumu.
II) Iekārtu, mehānismu un aprīkojuma importēšana atbilstīgi ražošanas garantijas shēmai
(54)
Attiecībā uz šo shēmu abas ieinteresētās personas apgalvoja, ka subsīdijas normas aprēķinā izmantotajai procentu likmei ir jābūt tādai procentu likmei, kas IP laikā ir pieejama attiecīgajam eksportētājam. Tālāk ieinteresētās personas apgalvoja, ka, tā kā iekārtas, mehānismi un aprīkojums tika izmantots gan eksportam, gan vietējai pārdošanai domātā PET ražošanā, subsīdijas norma būtu jānosaka, pamatojoties uz ražotāja eksportētāja kopējo apgrozījumu.
(55)
Atbildot uz šiem apgalvojumiem, jāatzīmē, ka aprēķinā izmantotā procentu likme ir komerciālā procentu likme, ko IP laikā piemēroja Pakistānā saskaņā ar Pakistānas Valsts bankas tīmekļa vietnē atrodamo informāciju. Šī likme ir tirgū dominējošā parastā kredītlikme. Attiecībā uz subsīdijas aprēķinā izmantoto saucēju jāatceras, ka shēmas izmantošanas priekšnoteikums ir importēto mehānismu uzstādīšana ražošanai atbilstīgi ražošanas garantijas shēmai, kas ir tādu izejvielu beznodokļu importa sistēma, kurus izmanto tikai vēlākam produkcijas eksportam saskaņā ar ražošanas garantijas shēmu. Tādējādi subsīdijas summa (skaitītājs) jāattiecina uz eksporta apgrozījuma kopapjomu IP laikā, jo subsīdija ir atkarīga no eksporta rezultātiem. Tādēļ visi šie apgalvojumi bija jānoraida.
(56)
Ņemot vērā iepriekšminēto, un tā kā nav citu būtisku piezīmju, ar šo apstiprina secinājumus par šo shēmu, kas izklāstīti pagaidu regulas 81. līdz 92. apsvērumā.
III) Tarifu aizsardzība PTA pirkumiem iekšējā tirgū
(57)
PV apgalvoja, ka vietējā ražojuma PTA cena nav samazināta par 7,5 % salīdzinājumā ar starptautisko cenu un ka atmaksa tiek nodrošināta ne tikai par vietējā ražojuma PTA, bet arī par importēto PTA. Sadarbībā iesaistītais ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka shēma ļauj atmaksāt muitas nodokli gan vietējā iepirkuma, gan importa PTA, un tādējādi shēma nedod priekšroku vietēja ražojuma PTA iepirkumam. Tika apgalvots arī, ka tiesību akti neierobežo šīs shēmas pieejamību.
(58)
Šie apgalvojumi bija jānoraida. Attiecībā uz šo tiek atzīmēts, ka šī shēma nodrošina finansiālu ieguldījumu tieša līdzekļu pārskaitījuma veidā, kas nozīmē nepārprotamu priekšrocību saņēmējam uzņēmumam. Analizējot PV sniegto informāciju, ir skaidrs, ka tiesīgs uzņēmums var: i) pirkt PTA iekšzemes tirgū un saņemt kompensējošu atbalstu 7,5 % apmērā no cenas, kas samaksāta par vietējā ražojuma PTA iegādi, vai ii) importēt PTA un saņemt piemērojamā muitas nodokļa (7,5 %) atmaksu par PTA importu. Tomēr pēdējā iespēja nav atļauta, ja atbilstīgais uzņēmums izmanto nodokļu atmaksas shēmu (piemēram, ražošanas garantijas shēmu) attiecībā uz PTA importu. No iepriekšminētā skaidri izriet, ka sadarbībā iesaistītais ražotājs eksportētājs de jure bija spiests izmantot šo shēmu tikai vietējā ražojuma PTA iepirkumam, tā kā importa PTA tas paralēli lietoja ražošanas garantijas shēmu.
Turklāt ir acīmredzami, ka pat gadījumos, kad atbilstīgais uzņēmums izmanto abas pieejamās shēmas iespējas (t. i., atsakoties no iespējas izmantot ražošanas garantijas ietvaros paredzēto nodokļu atmaksas shēmu), ir skaidrs, ka paredzamās atmaksas būtu atšķirīgas, jo vienā gadījumā likmi aprēķina par pilno iekšzemes rēķinā uzrādīto cenu, bet otrā gadījumā to aprēķina par deklarēto muitas vērtību, kas ne vienmēr ir pilnā rēķinā uzrādītā cena. Netika sniegti pārbaudāmi pierādījumi, kas apgāztu iepriekšminētos secinājumus. Visbeidzot, izmeklēšanā par apgalvojumu, ka shēmas pieejamība nav ierobežota, ir noteikts, ka attiecīgajos tiesību aktos skaidri nosauktas tiesīgās personas. Jebkurā gadījumā vietējā ražojuma PTA netiek noteikts nodoklis, tāpēc 7,5 % “atmaksa” ir tiešs līdzekļu pārskaitījums vai tipiska dotācija. Vienīgais veids, kā PET ražotājs var iegūt šo subsīdiju, t. i., dotāciju, ir iegādāties vietējā ražojuma PTA. No otras puses, jebkura muitas nodokļa “atmaksa” par importētu PTA ir atbrīvojums no parasti veicamā maksājuma, nevis tiešs līdzekļu pārskaitījums, tāpēc abas situācijas nav vienādas.
(59)
Tādējādi shēma nodrošina skaidru priekšrocību iekšzemes pircējam, t. i., PET ražotājam, veicot tiešu līdzekļu pārskaitījumu, un ir konkrēta pamatregulas 4. panta 4. punkta b) apakšpunkta nozīmē, ņemot vērā to, ka subsīdija ir atkarīga no iekšzemes preču prioritāra lietojuma salīdzinājumā ar importētām precēm, jo tikai iekšzemes preces ir tiesīgas saņemt tiešo dotāciju. Turklāt šo subsīdiju var uzskatīt arī par konkrētu pamatregulas 4. panta 4. punkta a) apakšpunkta nozīmē, ņemot vērā to, ka tiesību akti paši skaidri ierobežo šās shēmas pieejamību noteiktiem poliestera ražošanas nozares uzņēmumiem.
(60)
Attiecībā uz šo shēmu PV kopā ar piezīmēm par pagaidu regulu iesniedza valdības 2010. gada 28. jūnija rīkojumu, kurā teikts, ka ar 2010. gada 1. jūliju SRO Nr. 1045(I)/2008 ir atcelts. PV sniedza informāciju, ka šī norise nodrošinās to, ka PTA lietotājiem vairs nav vai nebūs pieejama atmaksa par iekšzemes tirgū pirktu vai importētu PTA.
(61)
Turklāt sadarbībā iesaistītā ražotāja eksportētāja iesniegtais laikrakstu izgriezums par to pašu jautājumu, šķiet, liecina, ka PV nolēmusi atcelt uz šo shēmu attiecināmo regulējumu, lai šajā ziņā nodrošinātu Pakistānas atbilstību starptautiskajiem standartiem. Sadarbībā iesaistītais ražotājs eksportētājs apliecināja PV sniegto informāciju ar datiem, kas apstiprina, ka no 2010. gada 1. jūlija vairs nav iespējams saņemt attiecīgo dotāciju, pērkot vietējā ražojuma PTA. Šajā sakarā tiek atgādināts, ka saskaņā ar pamatregulas 15. pantu nekādi pasākumi netiek piemēroti, ja subsīdija tiek atcelta vai ja tiek pierādīts, ka subsīdija vairs nedod nekādu priekšrocību attiecīgajiem eksportētājiem. No iepriekšminētās informācijas ir acīmredzams, ka Pakistāna būtībā piekrīt, ka pagaidu regulā pasvītrotie punkti attiecībā uz šo shēmu noteica koriģējošas rīcības nepieciešamību no Pakistānas puses, ka PV ir pārtraukusi shēmas darbību un ka sadarbībā iesaistītais ražotājs eksportētājs nesaņem ar šo shēmu saistītās priekšrocības. Šādos apstākļos uzskatāms, ka pamatregulas 15. pantā izklāstītie nosacījumi ir izpildīti un par šo shēmu tādējādi kompensācijas maksājumi nepienākas.
(62)
Ņemot vērā iepriekšminēto, un tā kā nav citu būtisku piezīmju, ar šo apstiprina secinājumus par šo shēmu, kas izklāstīti pagaidu regulas 93. līdz 105. apsvērumā un mainīti ar šīs regulas 58. līdz 61. apsvērumu.
IV) Galīgā nodokļa režīms (GNR)
(63)
Abas ieinteresētās personas apgalvoja, ka šī shēma uzskatāma par atšķirīgu nodokļu sistēmu un tāpēc par to nebūtu jāprasa kompensācijas maksājumi, ņemot vērā to, ka Pakistānai nodokļu jomā ir suverenitāte un ka tā var izvēlēties piemērot tādu nodokļu sistēmu, kādu tā vēlas. Tika apgalvots arī, ka GNR nenozīmē nekādu finanšu ieguldījumu kādā uzņēmumā un ka Pakistānā pastāv vispārējs nodokļu noteikums (nodokļa ieturēšana 1 % apmērā, kad tiek gūti ienākumi ārvalstu valūtā), kas darbojas saskaņā ar atšķirīgu koncepciju un uz atšķirīgiem pamatiem salīdzinājumā ar normālo nodokļu režīmu (NNR), kas piemēro 35 % nodokli par iekšzemē gūtiem ienākumiem. Saskaņā ar šo personu teikto nav iespējams noteikt, kura no abām sistēmām ir izdevīgāka, un tādējādi GNR nerada nesaņemtus ieņēmumus vai situāciju, kad netiek iekasēti citā gadījumā valstij pienākošies ieņēmumi.
(64)
Attiecībā uz šiem apgalvojumiem jāatzīmē, ka netiek apšaubīta Pakistānas suverenitāte, bet gan iespējamās subsīdijas, kas piešķirtas noteiktiem ražotājiem eksportētājiem. Turklāt jāatceras, ka eksporta peļņai nodokli nosaka atšķirīgi, nekā tas ir peļņai, ko gūst no pārdošanas iekšzemes tirgū. Ciktāl šī nodokļu režīma rezultātā eksporta peļņai tiek noteikta mazāka nodokļa likme salīdzinājumā ar peļņu, ko gūst no pārdošanas iekšzemes tirgū, šī shēma ir uzskatāma par subsīdiju pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punkta un 2. punkta nozīmē. Subsīdija ir valsts nesaņemto ieņēmumu veidā un nodrošina priekšrocību saņēmējam uzņēmumam. Tā ir arī konkrēta subsīdija 4. panta 4. punkta a) apakšpunkta nozīmē, ņemot vērā to, ka tā ir atkarīga no eksporta rezultātiem.
(65)
Turklāt sadarbībā iesaistītais ražotājs eksportētājs nodrošināja vairākus aprēķinus, kas veikti Excel formātā par 2008. un 2009. gadu, kā arī nodokļa pieprasījuma paziņojumu un ienākuma nodokļa komisāra vietnieka izdotu novērtējuma rīkojumu, kurš koriģēja atsevišķus uzņēmuma 2008. gada ienākuma nodokļa deklarācijā iekļautos skaitļus. PV apstiprināja sadarbībā iesaistītā ražotāja eksportētāja apgalvojumus, uzsverot, ka iesniegtie aprēķini pierāda to, ka sadarbībā iesaistītais ražotājs eksportētājs saskaņā ar GNR ir samaksājis lielāku nodokli, nekā tas būtu maksājis NNR piemērošanas gadījumā.
(66)
Šie argumenti bija jānoraida. Pirmkārt, iesniegtie aprēķini nav daļa no uzņēmuma ienākuma nodokļa deklarācijas vai cita oficiāla nodokļu iestādes dokumenta. Tādējādi nav pārbaudāmu pierādījumu, ka tie precīzi atspoguļo sadarbībā iesaistītā ražotāja eksportētāja ienākuma nodokļa saistības.
(67)
Otrkārt, iesniegto oficiālo nodokļa dokumentu (nodokļa pieprasījuma paziņojuma un novērtējuma rīkojuma) analīze nekādā veidā neapstiprina ieinteresēto personu apgalvojumus par atšķirīgos nodokļa režīmos maksājamā nodokļa apmēru.
(68)
Attiecībā uz iesniegto dokumentāciju par 2008. gadu ieinteresētajām personām nav izdevies parādīt, kā norādītās summas var precīzi saskanēt ar uzņēmuma 2008. gada ienākuma nodokļa deklarāciju un attiecīgo nodokļu iestāžu vēlāk izdotajiem diviem dokumentiem. Šie dokumenti, šķiet, apliecina to, ka uzņēmumam tiek prasīts maksāt ienākuma nodokļa summu par tā iekšzemē gūtajiem ienākumiem. Tomēr no iesniegtās informācijas nepavisam nav skaidrs, vai šī nodokļa summa (vai kāda cita nodokļa summa) ir faktiski samaksāta, vai uzņēmums ir iesniedzis apelāciju par iepriekšminēto nodokļa paziņojumu. Nav arī skaidrs, kā Excel aprēķinos uzrādītās summas varētu sakrist ar uzņēmuma ienākuma nodokļa deklarāciju vai ar nodokļu iestādes aprēķina rīkojumu. Jebkurā gadījumā, pat ja pieņem, ka nodokļa samaksas pieprasījuma paziņojumā prasītā summa ir samaksāta, tas nemainītu secinājumu, ka sadarbībā iesaistītais ražotājs eksportētājs ir samaksājis mazāku nodokli, nekā tas būtu maksājis, ja eksporta ienākumiem piemērotu 35 % likmi.
(69)
Attiecībā uz iesniegto dokumentāciju par 2009. gadu tiek atzīmēts, ka ieinteresētās personas nav iesniegušas sadarbībā iesaistītā ražotāja eksportētāja 2009. gada ienākuma nodokļa deklarāciju. Tā vietā, lai iesniegtu oficiālās nodokļa deklarācijas un ienākuma pārskatus, kā pierādījums iesniegts Excel aprēķins. Šāda veida informācija acīmredzami nav pārbaudāma un nevar apstiprināt apgalvojumus, kas izteikti saistībā ar norisēm ienākuma nodokļa jomā, kas notikušas pēc IP. Tāpēc jāatzīmē, ka PV un/vai sadarbībā iesaistītais ražotājs eksportētājs, izpildot pamatregulas 19. panta attiecīgos noteikumus, var pieprasīt pasākumu starpposma pārskatīšanu.
(70)
Tomēr, aprēķinot subsīdijas summu atbilstoši GNR, tika konstatēta pārrakstīšanās kļūda sadarbībā iesaistītā ražotāja eksportētāja eksporta ienākumos, kas uzrādīti uzņēmuma 2008. gada ienākuma nodokļa deklarācijā. Tā tika attiecīgi labota. Subsīdijas likme, ko IP laikā attiecībā uz šo shēmu noteica ražotājam eksportētājam, ir 1,97 % (1,95 % vietā).
(71)
Ņemot vērā iepriekšminēto, un tā kā nav citu būtisku piezīmju, ar šo apstiprina secinājumus par šo shēmu, kas izklāstīti pagaidu regulas 106. līdz 116. apsvērumā un mainīti ar šīs regulas 70. apsvērumu.
V) Eksporta ilgtermiņa fiksētās likmes finansēšanas shēma (LTF-EOP)
(72)
Abas ieinteresētās personas apgalvoja, ka procentu likmei, ko izmanto šīs finansēšanas shēmas subsīdijas normas aprēķinā, jābūt procentu likmei, kas bija pieejama laikā, kad ražotājs eksportētājs veica pārrunas par fiksētas likmes finansējumu, t. i., 2004. līdz 2005. gada likmei. Turklāt pagaidu subsīdijas normas aprēķinā izmantotajam saucējam būtu jābūt uzņēmuma kopējam apgrozījumam, nevis kopējam eksporta apgrozījumam, ņemot vērā to, ka to pašu ražošanas aprīkojumu, ko finansē LTF-EOP, izmanto gan iekšzemes tirgum, gan eksportam domāto preču ražošanā.
(73)
Šie apgalvojumi bija jānoraida. Pirmkārt, jāpaskaidro, ka aprēķinā izmantotā likme ir komerciālā procentu likme, kas Pakistānā bija pārsvarā IP laikā, kā liecina Pakistānas Valsts bankas tīmekļa vietnē pieejamā informācija. 2004./2005. gadā apspriesto finansējumu attiecīgais eksportētājs bija izņēmis vairākās daļās. Aprēķinot subsīdijas summu, tika izmantota IP laikā izņemtā kredīta summa. Pārbaudot, kādas priekšrocības konkrētajā IP laikā persona ir guvusi, IP laikā tirgū dominējošā piemērojamā komerciālā kredītlikme parasti tiek salīdzināta ar samaksāto IP saņemtā aizdevuma likmi, un tā tas bija šajā gadījumā. Attiecībā uz subsīdijas aprēķinā izmantoto saucēju jāatceras, ka shēmas izmantošanas priekšnoteikums ir, ka uzņēmums tieši vai netieši eksportē vismaz 50 % no tā gada ražošanas apjoma. Tādējādi subsīdijas summa (skaitītājs) jāsadala uz attiecīgā ražojuma eksporta apgrozījumu IP laikā, jo subsīdija ir atkarīga no eksporta rezultātiem.
(74)
Ņemot vērā iepriekšminēto, un tā kā nav citu būtisku piezīmju, ar šo apstiprina secinājumus par šo shēmu, kas izklāstīti pagaidu regulas 117. līdz 133. apsvērumā.
VI) Pakistānas Valsts bankas Eksporta finansēšanas shēma (EFS)
(75)
Pakistānas valdība iesniedza informāciju, ka PET nozare ar Pakistānas Valsts bankas 2010. gada 28. jūnija lēmumu ir izslēgta no šīs shēmas. Tādējādi tika apgalvots, ka šī shēma atbilst pamatregulas 15. pantam un ka Komisijai nevajadzētu prasīt kompensāciju, jo ir pierādīts, ka subsīdija ir atcelta. Šajā sakarā sadarbībā iesaistītais ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka saskaņā ar Pakistānas Valsts bankas (PVB) 2010. gada 28. jūnija apkārtrakstu Nr. 09 (2010. gads) uzņēmums ir pilnībā atmaksājis EFS finansējuma summas un attiecībā pret EFS 2010. gada 30. jūnijā nav neatmaksātu summu.
(76)
Attiecībā uz šo apgalvojumu tiek atgādināts, ka pamatregulas 15. pants nosaka, ka nekādi pasākumi netiek piemēroti, ja subsīdija tiek atcelta vai ja tiek pierādīts, ka subsīdija vairs nedod nekādu priekšrocību attiecīgajam eksportētājam. Attiecībā uz iesniegto dokumentāciju saistībā ar EFS mehānismu tiek atzīmēts, ka Pakistānas Valsts bankas lēmums tiešām nosaka, ka šajā shēmā bankas nevar pieļaut finansēšanas mehānismu piemērošanu PET. Attiecīgajā tekstā arī teikts, ka esošie eksportētājiem pieejamie mehānismi paliks spēkā līdz attiecīgo aizdevumu atmaksas termiņam, bet uzņēmumu eksporta rezultātus ņems vērā saistībā ar uzņēmumu aizņēmumiem 2009.-2010. gadā un tiesībām līdz 2011. gadam.
Attiecībā uz šiem punktiem PV, nodrošinot nepieciešamo dokumentāciju, sniedza skaidrojumu, ka uzņēmumiem, kam šajā shēmā Pakistānas 2009.-2010. finanšu gadā (t. i., līdz 2010. gada 30. jūnijam) nav īstermiņa aizdevumu, nav tiesību pārejas periodā līdz 2011. gadam saņemt nekādas priekšrocības. Attiecībā uz apgalvojumu, ka sadarbībā iesaistītajam ražotājam eksportētājam nav neatmaksāta EFS finansējuma, tiek atzīmēts, ka šo apgalvojumu apstiprinājusi virkne pieradījumu, ko sniegušas attiecīgās bankas, kā arī uzņēmuma zvērinātais grāmatvedis. Ņemot vērā iepriekšminēto, tiek secināts, ka ieinteresētās personas ir varējušas pierādīt, ka EFS shēma vairs nedod nekādu priekšrocību iesaistītajam eksportētājam. Tādējādi ir izpildīti pamatregulas 15. pantā izklāstītie nosacījumi, un apgalvojumi tika uzskatīti par pamatotiem. Tādēļ secināja, ka par šo shēmu nav pieprasāms kompensācijas maksājums.
(77)
Sadarbībā iesaistītais ražotājs eksportētājs arī apgalvoja, ka procentu likmei, ko izmanto šīs subsīdijas normas aprēķinā, jābūt īstermiņa procentu likmei, kas uzņēmumam pieejama IP laikā. Tika arī apgalvots, ka iegūto finansējumu izmanto, lai segtu uzņēmuma apgrozāmo līdzekļu vispārējās finansēšanas vajadzības gan attiecībā uz pārdošanu iekšzemes tirgū, gan eksportu, un kā saucējs subsīdijas normas aprēķinā būtu jāizmanto uzņēmuma kopējais apgrozījums.
(78)
Šie apgalvojumi bija jānoraida. Tiek atgādināts, ka aprēķinā izmantotā likme ir komerciālā procentu likme, kas IP laikā tika piemērota Pakistānā, saskaņā ar Pakistānas Valsts bankas tīmekļa vietnē pieejamo informāciju. Šī likme ir tirgū dominējošā parastā kredītlikme. Attiecībā uz subsīdijas aprēķinā izmantoto saucēju tiek atzīmēts, ka shēmas izmantošanas priekšnosacījums ir vai nu konkrētu eksporta darījumu izpilde, vai kopējie eksporta rezultāti. Tādējādi subsīdijas summa (skaitītājs) jāsadala uz eksporta kopējo apgrozījumu IP laikā, jo subsīdija ir atkarīga no eksporta rezultātiem.
(79)
Ņemot vērā iepriekšminēto, un tā kā nav citu būtisku piezīmju, ar šo apstiprina secinājumus par šo shēmu, kas izklāstīti pagaidu regulas 134. līdz 148. apsvērumā un mainīti ar šīs regulas 75. līdz 78. apsvērumu.
VII) Finansējums saskaņā ar Pakistānas Valsts bankas F.E. Apkārtrakstu Nr. 25
(80)
Abas ieinteresētās personas sniedza informāciju, ka Pakistānas Valsts banka neveic intervenci šajā shēmā, ka komercbankas nodrošina finansējumu ārvalstu valūtā bez izdevīgākām procentu likmēm un ka shēma nav atkarīga no eksporta rezultātiem, jo to var izmantot gan eksportētāji, gan importētāji.
(81)
Iesniegtie argumenti tika analizēti, ņemot vērā attiecīgos juridiskos noteikumus un shēmas praktisko īstenošanu, un tika konstatēts, ka tie ir pamatoti. Tādēļ secināja, ka par šo shēmu nevar prasīt kompensācijas maksājumu. Ņemot vērā to, ka par shēmu saskaņā ar Pakistānas Valsts bankas F.E. Apkārtrakstu Nr. 25 netiks prasīts kompensācijas maksājums, nav vajadzības atbildēt uz attiecīgajām piezīmēm par pausto informāciju.
3.2.3. Kompensējamu subsīdiju apmērs
(82)
Ņemot vērā iepriekšminēto, saskaņā ar pamatregulu galīgais ad valorem izteiktais kompensējamo subsīdiju apjoms vienīgajam sadarbībā iesaistītajam Pakistānas ražotājam eksportētājam ir 5,15 %.
3.3. Apvienotie Arābu Emirāti (AAE)
3.3.1. Ievads
(83)
AAE valdība (AAEV) un sadarbībā iesaistītais ražotājs eksportētājs iesniedza piezīmes par šādām shēmām, kam saskaņā ar pagaidu regulu paredzēts kompensācijas maksājums:
I)
1979. gada Federālais likums Nr. 1;
II)
Brīvās tirdzniecības zona (BTZ).
3.3.2. Konkrētās shēmas
I) 1979. gada Federālais likums Nr. 1
(84)
AAEV sniedza informāciju, ka shēma saskaņā ar 1979. gada Federālo likumu Nr. 1 ir plaši un horizontāli pieejama visām ražošanas nozarēm un uzņēmumiem AAE un to piešķir bez izņēmumiem. Sadarbībā iesaistītais ražotājs eksportētājs sniedza informāciju, ka saskaņā ar 1979. gada Federālo likumu Nr. 1 izsniegtā licence ir priekšnoteikums pastāvēšanai un darbībai AAE.
(85)
Attiecībā uz iepriekšminēto tiek atzīmēts, ka izmeklēšanā noteica, ka ražošanas uzņēmumi AAE var darboties ar dažādu veidu licencēm. Patiešām papildus licencei, kas piešķirta saskaņā ar 1979. gada Federālo likumu Nr. 1, ražošanas uzņēmums var darboties ar licenci, ko izdevušas reģionālās varas iestādes konkrētajā emirātā, kurā tas veic uzņēmējdarbību. Tā ir noticis sadarbībā iesaistītā ražotāja eksportētāja gadījumā, kuram ir Rāselhaimas emirāta valdības izdota licence. Turklāt ražošanas uzņēmums varētu darboties brīvās tirdzniecības zonā, kurā saskaņā ar iepriekšminēto likumu nav nepieciešama licence. Tādējādi nav pareizi teikt, ka visi ražošanas uzņēmumi AAE darbojas saskaņā ar 1979. gada Federālo likumu Nr. 1. Tāpēc nav pierādīts, ka shēmas piešķiršana ir automātiska, un attiecīgais apgalvojums ir jānoraida.
(86)
Abas ieinteresētās personas apgalvoja, ka likumā nodrošinātās prasības ir tikai nepieciešamie priekšnosacījumi, lai jebkurš ražošanas projekts darbotos valstī, nevis iegūtu atbrīvojumu no muitas nodokļa maksājuma, un tādējādi Komisijas analīze, kas pagaidu regulā veikta par Federālā likuma Nr. 1 12., 13. un 21. pantu, ir kļūdaina. AAEV sniedza arī informāciju, ka attiecībā uz 13. pantu termins “ņemt vērā” likuma arābu valodas redakcijā nenozīmē obligātu prasību. AAEV arī apgalvoja, ka minētā likuma 11. un 12. pantu nekad nepiemēro praksē, jo Tehniskā komiteja, kas atbild par pieteikumu ieteikšanu ministram, tā arī nav izveidota. Tika arī sniegta informācija, ka Rūpniecības attīstības departamenta lomu nosaka ministrijas izdotā Elektroniskās rūpniecības sistēmas lietošanas rokasgrāmata, kā minēts pagaidu regulas 173. apsvērumā.
(87)
Šie apgalvojumi bija jānoraida. Tiek atzīmēts, ka likuma 13. un 21. pants veido daļu no pakāpeniskā procesa, kas paredzēts rūpnieciskās licences analīzē saskaņā ar 1979. gada Federālo likumu Nr. 1. Attiecībā uz 11. un 12. pantu tiek atzīmēts, ka šie panti nosaka tās valsts varas iestādes dažādu struktūru lomu un pienākumus, kas izdod rūpniecisko licenci saskaņā 1979. gada Federālo likumu Nr. 1. Tas, ka struktūra nav izveidota, lai gan to paredz tiesību akti, un iestāde atbild par i) Rūpnieciskās attīstības departamenta ieguldījuma novērtēšanu un ii) ieteikumu sniegšanu ministram par pieteikumu apstiprināšanu vai noraidīšanu, apstiprina, ka tiesību akti, saskaņā ar kuriem darbojas piešķīrēja iestāde, praksē netiek ievēroti, un tādējādi nav juridiskas noteiktības par to, kā subsīdija tiek piešķirta. Turklāt AAEV apgalvojums par Tehnisko komiteju faktiski ir pretrunā iepriekšējiem apgalvojumiem, saskaņā ar kuriem ministrs prasījis šai komitejai sniegt piezīmes par iespējamu likuma pārskatīšanu. Attiecībā uz jēdziena “ņemts vērā” definīciju Federālā likuma 13. pantā tiek atzīmēts, ka angļu valodas redakcija ir vienīgais teksts, ko AAEV iesniedza izmeklēšanas laikā. Turklāt tikai pēc provizorisko secinājumu atklāšanas tika sniegta informācija, ka angļu un arābu valodas tekstos definīcijas, iespējams, atšķiras. Tas, ka divas teksta versijas rada šaubas par atbilstības kritēriju noteiktu daļu, jau atkal skaidri liecina par juridiskās noteiktības trūkumu attiecībā uz kritērijiem un nosacījumiem, kas nosaka tiesības saņemt subsīdiju. Attiecībā uz Rūpnieciskās attīstības departamenta lomu tiek atzīmēts, ka netika sniegta jauna informācija, kas varētu atspēkot izmeklēšanas secinājumus.
(88)
AAEV sniedza informāciju, ka tās rūpniecības statistika pierāda, ka ir vairāk kā 4 000 rūpniecības uzņēmumu, kas reģistrēti saskaņā ar 1979. gada Federālo likumu Nr. 1. Abas ieinteresētās personas apgalvoja, ka Komisija nav spējusi sniegt pozitīvus pierādījumus par to, ka AAE iestādes izmantojušas rīcības brīvību, atbalstot vai noraidot pieteikumus dalībai shēmā.
(89)
Šie apgalvojumi bija jānoraida. Tiek atzīmēts, ka izmeklēšanā ir noteikts, ka rūpnieciskās licences piešķiršana saskaņā ar 1979. gada Federālo likumu Nr. 1 nav automātiska un ka piešķiršanas procesu reglamentējošie noteikumi, kas attiecas uz saņēmēju izvēli, nav objektīvi. Ņemot vērā to, ka tika konstatēts, ka shēma atbilstoši pamatregulas 4. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktam ir konkrēta, AAEV atbilstoši pamatregulas 4. panta 2. punkta c) apakšpunktam bija jāpierāda tās apgalvojums, ka ir apstiprināti visu personu rūpnieciskās darbības licences pieteikumi, kas iesniegti saskaņā ar 1979. gada Federālo likumu Nr. 1 kopš tā stāšanās spēkā. Šāda pārbaudāma informācija netika iesniegta.
(90)
Abas ieinteresētās personas apgalvoja, ka visi rūpniecības uzņēmumi AAE tiek atbrīvoti no muitas nodokļa maksājuma par to produkciju. Sadarbībā iesaistītais ražotājs eksportētājs arī apgalvoja, ka 2006. gadā publicētajā PTO Tirdzniecības politikas pārskatā par AAE ir analizēts 1979. gada Federālais likums Nr. 1 un konstatēts, ka muitas nodokļa atbrīvojumu piešķir visiem rūpniecības koncerniem. Tika apgalvots arī, ka pastāv sistēmas kontrole, jo rūpnieciskās darbības licences atjauno katru gadu, shēmā iekļautie uzņēmumi sniedz pārskatus par materiāliem, kas importēti bez nodokļa maksāšanas, un varas iestādes noraida beznodokļu importu, ja izejvielas nav saistītas ar ražošanu.
(91)
Šie apgalvojumi bija jānoraida. Ir lietderīgi atzīmēt, ka atbrīvojumus no muitas nodokļa piešķir uzņēmumiem, kas izmanto shēmu saskaņā ar 1979. gada Federālo likumu Nr. 1, un parastā muitas nodokļa likme par izejvielām nav 0 %. Sadarbībā iesaistītais ražotājs eksportētājs nav varējis pierādīt, kā vispārējā piezīme PTO Tirdzniecības politikas pārskata dokumentā ir precīzāka nekā sīki izstrādātā analīze, kuras pamatā bija pārbaudes apmeklējums un kura sniegta pagaidu regulā tieši par 1979. gada Federālā likuma Nr. 1 atbilstības kritērijiem un praktisko īstenošanu. Vēl svarīgāk ir tas, ka izmeklēšanā ir noteikts, ka varas iestādes rīkojas diskriminējoši, kontrolējot beznodokļa materiālu importu shēmas ietvaros. Patiešām, tā kā nav noteikumu par to, kā tiek akceptēti vai noraidīti beznodokļu importa pieprasījumi, un ņemot vērā to, ka nepastāv efektīva shēmas pārvaldības pārbaudes sistēma, nav skaidrs, kāpēc vienai personai noteiktā laikā var atļaut importēt materiālus, nemaksājot nodokli, bet citā datumā tai var atteikt atļauju veikt beznodokļu importu. Tā faktiski notika sadarbībā iesaistītā ražotāja eksportētāja gadījumā, kam laiku pa laikam tika prasīts maksāt nodokli bez piešķīrējas iestādes pamatojuma. Tādējādi abām ieinteresētajām personām nav izdevies sniegt pierādījumus, kas apstiprinātu apgalvojumus par shēmas pārvaldību un beznodokļa importa atļaujas piešķiršanu.
(92)
Tika sniegta arī informācija, ka shēmas darbību nosaka objektīvi kritēriji, proti, prasība, ka atbrīvojums no nodokļa var attiekties tikai uz importētajām precēm, ko rūpniecības uzņēmums izmanto ražošanas procesā. Šis apgalvojums bija jānoraida, jo, kā skaidrots 89. un 91. apsvērumā, nav pierādīts, ka šādi objektīvi kritēriji pastāv.
(93)
AAEV sniedza informāciju, ka 1979. gada Federālais likums Nr. 1 tiek pārskatīts un ka šī informācija ir nodota Komisijai. Tika arī apgalvots, ka Komisija nav ņēmusi vērā AAEV iesniegto informāciju un dokumentus un nav sniegusi pamatojumu un pozitīvus pierādījumus par faktiem un likumu, kas noteica tās secinājumus.
(94)
Attiecībā uz iepriekšminēto tiek atzīmēts, ka Komisija ir stingri novērtējusi un izanalizējusi visu ieinteresēto personu sniegto informāciju. Attiecībā uz 1979. gada Federālā likuma Nr. 1 pārskatīšanu ir lietderīgi atzīmēt, ka AAEV nodrošinātais teksts ir Finanšu un rūpniecības ministrijas iekšējas lietošanas dokumenta projekts. Kā tādam tam nav juridiskas vērtības. Izmeklēšanā parasti analizē faktiskos juridiskos noteikumus un to, kā tie tiek īstenoti, nevis nesaistošu dokumenta projektu, kuru nav apstiprinājuši AAE administrācijas un likumdevēja atzari un kurš nav stājies spēkā. Vēl svarīgāk, tas, ka AAEV pašlaik strādā pie iespējamas 1979. gada Federālā likuma Nr. 1 pārskatīšanas, apstiprina, ka varas iestādes ir sapratušas, kā apgalvo AAEV, ka jānovērš neatbilstība ar PTO Vienošanos par subsīdijām un kompensācijas pasākumiem.
(95)
Ņemot vērā iepriekšminēto, ar šo apstiprina pagaidu regulas 166. līdz 183. apsvērumā izklāstītos secinājumus par šo shēmu.
II) Brīvās tirdzniecības zona (BTZ)
(96)
Abas ieinteresētās personas sniedza informāciju, ka visiem uzņēmumiem AAE tiek atļauts ražošanas līdzekļu beznodokļu imports.
(97)
Šajā sakarā tiek atzīmēts, ka izmeklēšanā ir noteikts, ka uzņēmumi, kas veic uzņēmējdarbību BTZ, īsteno ražošanas līdzekļu beznodokļu importu. Tas, ka kāda persona var gūt to pašu priekšrocību, izmantojot citu shēmu (proti, 1979. gada Federālo likumu Nr. 1), nenozīmē, ka aplūkojamā subsīdija nav uzskatāma par kompensējamu. Turklāt ieinteresētās personas nespēja sniegt nekādus faktiskus pierādījumus, kas atspēkotu izmeklēšanas konstatējumus attiecībā uz BTZ. Ņemot vērā iepriekšminēto, iesniegtie apgalvojumi bija jānoraida.
(98)
Ņemot vērā iepriekšminēto, ar šo apstiprina pagaidu regulas 184. līdz 199. apsvērumā izklāstītos secinājumus par šo shēmu.
3.3.3. Kompensējamo subsīdiju apmērs
(99)
Ņemot vērā iepriekšminēto, saskaņā ar pamatregulu galīgais ad valorem izteiktais kompensējamo subsīdiju apjoms vienīgajam sadarbībā iesaistītajam Apvienoto Arābu Emirātu ražotājam eksportētājam ir 5,13 %.
3.4. Piezīmes par galīgo izpaušanu
(100)
Jāatgādina, ka visām ieinteresētajām personām pēc galīgās izpaušanas tika dota iespēja izteikt piezīmes un iebildumus. Attiecīgā gadījumā šo personu piezīmes tika ņemtas vērā, taču tās nebija tik būtiskas, lai mainītu iepriekšminētos konstatējumus.
(101)
Sadarbībā iesaistītais Irānas ražotājs eksportētājs vēlreiz sniedza lietā konstatēto faktu analīzi, taču nesniedza neapgāžamus pierādījumus, kas atspēkotu izmeklēšanā konstatēto.
(102)
Pakistānas valdība pauda neapmierinātību par tās saistību atteikumu attiecībā uz ražošanas garantiju shēmu un atkārtoti izteica piezīmes par LTF-EOP shēmu un FTR. Turklāt tas iesniedza jaunu lēmumu par Federālās ieņēmumu pārvaldes 2010. gada 27. jūlija lēmumu, ar ko 3 % apmērā nosaka muitas maksājumu par PTA (izejviela, ko izmanto PET) importu, un atsaucās uz to, ka saskaņā ar likumu iestādēm bija jāpārrēķina subsīdiju norma, kas noteikta ražošanas garantiju shēmai. Tas bija jānoraida, jo nav pazīmju, kas liecina, ka subsīdijas neturpina pastāvēt. Attiecībā uz Pakistānu nav pamata uzskatīt, ka subsīdijas joprojām nepastāv. Pakistānas valdība apgalvo, ka tās ir samazinātas. Tomēr atbilstīgi ražošanas garantiju shēmas noteikumiem izejvielas var izmantot vismaz divus gadus pēc importēšanas. Citiem vārdiem sakot, līdz 2010. gada jūlijam (kad maksājuma likme bija 7,5 %) importētās izejvielas var izmantot līdz 2012. gada jūlijam. Iestādes, pamatojoties uz datiem, kuri attiecas uz IP, ir noteikušas subsīdiju summu, un saskaņā ar shēmas noteikumiem līdz 2012. gadam vēl joprojām var būt iepriekšējās muitas nodokļu likmes ietekme. Tādējādi ir skaidri redzams, ka galīgā maksājuma piemērošanas laikā notiek subsidēšana. Turklāt muitas maksājums ir tikai viens datu kopuma elements un, kā norādīts 43. līdz 53. apsvērumā, ja maksājuma likme būtu bijusi zemāka, importa apjomi, iespējams, būtu bijuši lielāki.
(103)
Sadarbībā iesaistītais Pakistānas ražotājs eksportētājs nepiekrita analīzei attiecībā uz FTR, taču paredzētie elementi nevarēja grozīt izmeklēšanas konstatējumus. Turklāt tas izteica apgalvojumu, ka ir ticami pierādījumi, kas precīzi atspoguļo tā saistības ienākuma nodokļa jomā, un iesniedza dokumentu paketi, lai pierādītu, ka Komisijas konstatējumi ir neprecīzi. Attiecībā uz šo jānorāda, ka sniegtā informācija ir nepārliecinoša un nav ticama, un tādējādi to nevar ņemt vērā.
(104)
Apvienoto Arābu Emirātu valdība vēlreiz sniedza lietā konstatēto faktu analīzi un apgalvoja, ka iestādes ir balstījušās uz saviem konstatējumiem par 1979. gada Federālā likuma 1 neskaidru interpretāciju, un nesniedza apstiprinošus pierādījumus. Attiecībā uz šo jāatgādina, ka saskaņā ar pamatregulas 4. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktu tika noteikta specifika, ka iestādes, interpretējot 1979. gada Federālo likumu 1, pamatojās uz iesniegto informāciju, pierādījumiem un datiem, un netika konstatēti kādi pārliecinoši pierādījumi, kas varētu grozīt izmeklēšanas konstatējumus. GUAE skaidroja, ka 1979. gada Federālā likuma 1 grozīšanas process ir virzījies uz priekšu un pašlaik sasniedzis galīgo izsludināšanas stadiju. Attiecībā uz šo jānorāda, ka Komisija atzinīgi vērtē AAE centienus grozīt attiecīgās tiesību normas, taču iepriekšminētajām norisēm neietekmē izmeklēšanas konstatējumus, jo nav skaidra grafika attiecībā uz grozīšanas procesa secinājumu un jauno tiesību aktu ieviešanu.
(105)
Sadarbībā iesaistītais AAE ražotājs eksportētājs atkārtoja apgalvojumus par 1979. gada Federālo likumu 1. Tas arī apgalvoja, ka subsīdijas normas aprēķinā ir kļūdas. Tika apgalvots, ka uzņēmums pēc galīgās izpaušanas ir konstatējis, ka par izejvielu iepirkumiem no Saūda Arābijas nav jāmaksā muitas nodoklis, jo AAE un Saūda Arābija veido daļu no Persijas līča Arābu valstu padomes, un saistībā ar saviem apgalvojumiem tas iesniedza dokumentu paketi. Attiecībā uz šo jānorāda, ka šīs iebildes ir daļa no pilnīgi jaunas informācijas kopuma, ko jau vajadzēja sniegt atbildē uz anketas jautājumiem vai vēlākais tad, kad tika veikts pārbaudes apmeklējums, tā lai Komisija varētu pārbaudīt šo apgalvojumu ticamību. Tādējādi šajā vēlajā izmeklēšanas posmā nav iespējams pārbaudīt sniegtos datus. Turklāt nav neapgāžamu pierādījumu, lai ar faktiem apstiprinātu šos apgalvojumus. Turklāt tika apgalvots, ka ieguvums būtu jāaprēķina, pamatojoties uz IP patērēto, nevis iepirkto izejvielu daudzumu. Attiecībā uz šo jānorāda, ka sadalījums starp patērēto un iepirkto izejvielu daudzumu ir neatbilstīgs, jo kompensētais daudzums ir tāds kopējais daudzums, kas attiecināms uz IP, kā skaidrots 84. līdz 95. apsvērumā.
4. KAITĒJUMS
4.1. Savienības ražošana, Savienības ražošanas nozare un Savienības patēriņš
(106)
Piezīmes attiecībā uz Savienības ražošanu, Savienības ražošanas nozari un Savienības patēriņu nav saņemtas. Tādējādi ar šo apstiprina pagaidu regulas 201. līdz 206. apsvērumu.
4.2. Secinājums par kaitējumu
(107)
Piezīmes attiecībā uz attiecīgā importa ietekmes, importa apjoma no attiecīgajām valstīm un to attiecīgās tirgus daļas kumulatīvo novērtējumu nav saņemtas. Tādējādi ar šo apstiprina pagaidu regulas 207. līdz 213. apsvērumu.
(108)
Ņemot vērā to, ka saskaņā ar 20. apsvērumā minēto tika pieņemts lēmums sadalīt izmeklēšanā esošo ražojumu vairākos ražojuma veidos, tika veikts jauns cenu samazinājuma aprēķins, kas atspoguļo šīs pārmaiņas.
(109)
Lai varētu analizēt cenas samazinājumu, Savienības ražošanas nozares vidējās svērtās pārdošanas cenas par katru ražojumu nesaistītiem klientiem Savienības tirgū, kas koriģētas atbilstīgi ražotāja cenām, salīdzināja ar attiecīgo valstu importa atbilstošajām vidējām svērtajām cenām pirmajam neatkarīgajam pircējam Savienības tirgū, kas noteiktas uz CIF pamata, atbilstīgi koriģējot pēcimportēšanas izmaksas un tirdzniecības līmeņa atšķirības.
(110)
Salīdzinājums liecināja, ka IP laikā Savienībā pārdotie AAE izcelsmes subsidētie importa ražojumi samazināja Savienības ražošanas nozares cenas par 3,2 %. Savienībā pārdotie Irānas izcelsmes subsidētie importa ražojumi samazināja Savienības ražošanas nozares cenas par 3,0 %. Savienībā pārdotie Pakistānas izcelsmes subsidētie importa ražojumi samazināja Savienības ražošanas nozares cenas par 0,5 %. Attiecīgo valstu vidējā svērtā samazinājuma starpība IP laikā ir 2,5 %.
(111)
Irānas eksportētājs piezīmēja, ka tam noteikta pārāk liela kaitējuma starpība, jo noteiktā vidējā svērtā vienības pārdošanas cena ir pārāk zema, jo tirdzniecības līmeņa korekcijas summas aprēķins ir nepareizs. Attiecībā uz šo apgalvojumu jāatzīmē, ka tirdzniecības līmeņa summa, kas izmantota provizoriskajā aprēķinā, bija fiksēta summa par tonnu, kas ir sadarbībā iesaistītā importēšanas starpnieka maksātā komisijas maksa un veido aptuveni 1 % no vidējās CIF cenas. Tomēr, tā kā netika piedāvāts alternatīvs tirdzniecības līmeņa korekcijas noteikšanas veids un nav pieejama cita šādas korekcijas veikšanai nepieciešamā informācija, apgalvojums tiek noraidīts.
(112)
Tā pati persona arī apgalvoja, ka pēcimportēšanas izmaksām izmantotā 2 % likme, šķiet, noteikta pārāk zema.
(113)
Šajā sakarā tiek atkārtots, ka šajā izmeklēšanā nebija neviena sadarbībā iesaistīta importētāja un ka nebija iespējams pārbaudīt faktiskās pēcimportēšanas izmaksas. Tādējādi, neesot citai pieejamai informācijai, tika piemērota iepriekšējos procesos izmantotā likme.
4.3. Situācija Savienības ražošanas nozarē
(114)
Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka kaitējums nepastāv, jo tika izveidota nepareiza izlase, un tādējādi rezultātus nav iespējams attiecināt uz Savienības ražošanas nozari kopumā. Tika apgalvots, ka, tā kā viens uzņēmums (tas nebija iekļauts izlasē) bija norādījis, ka izmanto vairāk kā 100 % jaudas, tam būtu skaidri jāliecina par kaitējuma neesību. Tiek atzīmēts, ka iesniegtā informācija ir izvilkums no informācijas, ko šis uzņēmums sniedza biržas vadībai kādā trešā valstī, un tā nav pārbaudīta. Šī informācija arī nesaskan ar lietā esošo informāciju. Turklāt jebkurā gadījumā viena ES ražotāja jaudas izmantošana pati par sevi nevar mainīt secinājumus par izlasē iekļautajiem ES ražotājiem un citiem ES ražotājiem nodarīto kaitējumu.
(115)
Ņemot vērā to, ka nav citu apgalvojumu vai piezīmju, ar šo apstiprina pagaidu regulas 218. līdz 237. apsvērumu.
4.4. Secinājums par kaitējumu
(116)
Ņemot vērā to, ka nav konkrētu piezīmju, ar šo apstiprina pagaidu regulas 238. līdz 240. apsvērumā izteikto slēdzienu par kaitējumu.
5. CĒLOŅSAKARĪBA
5.1. Subsidētā importa ietekme
(117)
Ņemot vērā to, ka nav konkrētu piezīmju, ar šo apstiprina pagaidu regulas 241. līdz 245. apsvērumu.
5.2. Citu faktoru ietekme
(118)
Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka jebkuru konstatēto kaitējumu nenoteiks subsidētais imports. Zemās PET cenas ES atspoguļo pasaules ražošanas ciklu, un no 2008. gada septembra līdz 2009. gada jūnijam PET cenas ES ir attīstījušās paralēli zemajām jēlnaftas cenām. Attiecībā uz šo apgalvojumu tiek atzīts, ka PET cenas ir zināmā mērā atkarīgas no jēlnaftas cenām - jēlnaftas atvasinājumi ir galvenais PET ražošanas procesa izejmateriāls. Tomēr jēlnaftas cenas visa IP laikā nebija zemas, bet gan bija ļoti svārstīgas - periods sākās ar milzīgu kritumu, kam sekoja atgūšanās. Šāds jēlnaftas pasaules cenu svārstīgums nevar izskaidrot, kāpēc PET imports tika subsidēts, tādējādi samazinot Savienības ražotāju cenas. Tieši šis cenas samazinājums, ko padarīja iespējamu saņemtās subsīdijas, spieda pazemināt Savienības ražošanas nozares cenas, liekot ES ražotājiem pārdot preci ar zaudējumiem, lai nezaudētu klientus.
(119)
Irānas eksportētājs apgalvoja, ka dažu ES ražotāju finansiālās un tehniskās problēmas netika pienācīgi nodalītas, veicot kaitējuma analīzi, un tika kļūdaini attiecinātas uz Irānas importu, jo tas nonāca tirgū tikai pēc 2006. gada. Šajā sakarā tiek atzīmēts, ka Irānas imports bija tirgū jau 2006. un 2007. gadā daudzumos, kas mazāki par 1 % no tirgus daļas. Kopš 2008. gada tas pārsniedza 1 % un, pateicoties zemajai cenai, veicināja cenu piespiedu samazināšanu ES. Turklāt šajā gadījumā tika izpildīti kumulatīvā novērtējuma nosacījumi, un bija iespējams kumulatīvi novērtēt visu attiecīgo valstu subsidētā importa ietekmi. Papildus tam tikai viens no Irānas eksportētāja minētajiem uzņēmumiem bija iekļauts izlasē, un šā ES ražotāja tehnisko problēmu (tās ilga no 2008. gada septembra līdz oktobra vidum) ietekme uz kopējo kaitējuma ainu nebija nozīmīga.
(120)
Tā pati ieinteresētā persona atkārtoja, ka jebkurš konstatētais kaitējums nebūs saistīts ar pieprasījuma samazināšanos, īpaši IP laikā, ko raksturoja pasaules finanšu un ekonomikas krīze. Tomēr šī persona neatspēkoja pagaidu regulas 254. līdz 256. apsvērumā izklāstītos argumentus - ekonomikas lejupslīde, kas sākās 2008. gada pēdējā ceturksnī, nekādi nevar mazināt visā aplūkojamā periodā veiktā lētā subsidētā importa izraisīto kaitniecisko ietekmi ES tirgū, un, lai gan sarūkošais pieprasījums bija viens no faktoriem, kas pastiprināja šo kaitējumu, tas nenovērsa cēloņsakarību. Tālāk tiek atzīmēts, ka pēc pieprasījuma samazināšanās šis subsidētais imports pat palielināja tirgus daļu no 7,6 % līdz 10,2 %, tādējādi kaitējot ES ražotājiem.
(121)
Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka jebkura kaitējuma cēlonis ir tas, ka ES PET ražotāji neveic ieguldījumus un rezultātā to stāvoklis izmaksu ziņā ir neizdevīgāks salīdzinājumā ar eksportētājiem.
(122)
Tiek atzīts, ka PET ir ražošanas nozare, kas prasa lielus kapitālieguldījumus, un ka nepieciešams noteikts ieguldījumu līmenis, lai saglabātu konkurētspēju vidēja termiņa un ilgtermiņa skatījumā. Tiek atgādināts, ka saskaņā ar pagaidu regulas 237. apsvērumā minēto daži izlasē iekļautie uzņēmumi 2006. un 2007. gadā veikuši svarīgus ieguldījumus, bet 2008. gadā un IP laikā ieguldījumu līmenis bijis minimāls.
(123)
Šajā sakarā tiek atzīmēts, ka, ņemot vērā samazinošos ražošanu un jaudas izmantošanas līmeni 2008. gadā un IP laikā, kā arī Savienības ražotāju krasi sarūkošo tirgus daļu, šajā periodā būtu nepamatoti gaidīt lielus ieguldījumus jaudu paplašināšanā.
(124)
Tiek arī atkārtots, ka saskaņā ar pagaidu regulas 233. un 234. apsvērumā minēto izlasē iekļauto Savienības ražotāju finanšu stāvoklis visā aplūkojamā periodā bija ļoti smags, un laikā no 2006. gada līdz IP tie cieta ievērojamus zaudējumus. Šādā situācijā atkal jau būtu nepamatoti gaidīt, ka Savienības ražotāji veiks lielus ieguldījumus.
(125)
Tādējādi tiek secināts, ka ierobežotie ieguldījumi 2008. gadā un IP laikā būtiski neveicināja Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu, bet drīzāk bija šā kaitējuma rezultāts.
5.3. Secinājums par cēloņsakarību
(126)
Ņemot vērā to, ka nav citu piezīmju par cēloņsakarību, ar šo apstiprina pagaidu regulas 246. līdz 264. apsvērumu.
6. SAVIENĪBAS INTERESES
(127)
Pēc provizorisko secinājumu atklāšanas liels skaits ES pārstrādātāju un/vai pudeļu pildīšanas uzņēmumu nāca klajā ar apgalvojumiem, ka Savienības interešu analīze pareizi neatspoguļo daudzu sadarbībā iesaistīto lietotāju argumentus un ka secinājumi ir pretrunā pašreizējai ekonomiskai videi. Tomēr papildu pamatojums vai skaidrojums netika sniegts. Visi uzņēmumi pieprasīja, lai tos uzklausītu, taču tikai divi šīs lietotāju grupas uzņēmumi un viena Itālijas pudeļu pildīšanas uzņēmumu asociācija faktiski ieradās uz uzklausīšanu. Būtiskas piezīmes vēl tika saņemtas no viena sadarbībā iesaistītā ES pārstrādes uzņēmuma (ALPLA), pārstrādes uzņēmumu grupas (Caiba SA, Coca-Cola grupa, Danone Waters, Logoplaste, MFS Commodities, PepsiCO, Novara International un Silico Polymers), sadarbībā iesaistītā importa starpnieka (GSI) un plastmasas pārstrādes uzņēmumu asociācijas (EuPC). Visas šīs personas stingri iebilda pret jebkādu pasākumu noteikšanu.
6.1. Savienības ražošanas nozares un pārējo Savienības ražotāju intereses
(128)
Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka ES ražotāji (ļaunprātīgi) izmantos tirdzniecības aizsardzības instrumentus, lai pasargātu Savienības tirgu un noteiktu mākslīgi augstas cenas ES. Šīs personas norāda uz pastāvošajiem antidempinga un/vai kompensācijas pasākumiem, kas noteikti pret Indiju, Indonēziju, Dienvidkoreju, Malaiziju, Taivānu, Taizemi un Ķīnas Tautas Republiku. Tomēr tiek atzīmēts, ka jebkuram uzņēmumam, kas nodarbojas ar ražošanu ES, ir tiesības sūdzēties un prasīt tiesiskās aizsardzības līdzekļus, ja tas var pierādīt kaitnieciskas subsidēšanas prakses esību. To, ka subsidēšanas un dempinga prakse konstatēta saistībā ar vairākām valstīm, iespējams, var skaidrot tas, ka šā produkta pieprasījums kopš 90. gadiem ir ārkārtīgi palielinājies, gada pieauguma tempam parasti sasniedzot divciparu skaitļus. Tas ļāvis piesaistīt būtiskus ieguldījumus visā pasaulē, izraisot PET strukturālā piedāvājuma pārpalikumu pasaulē. Tiek arī atzīmēts, ka dažas trešās valstis ir noteikušas pasākumus pret vairākām iepriekšminētajām valstīm, pasvītrojot pastāvošo strukturālo problēmu.
(129)
Vairākas ieinteresētās personas atkārtoja, ka Savienības ražotāji nevarēs ilgtermiņā uzlabot savu sniegumu, jo drīz parādīsies jauni ieguldījumi citās trešās valstīs un samazinās mākslīgi augstās cenas ES.
(130)
Izmeklēšana parādīja, ka jauns ieguldījums, kas tikai nesen veikts Omānā, ir būtiski palielinājis tās importa apjomu 2009. gadā, un nevar izslēgt, ka tas varētu nākotnē radīt problēmas Savienības ražošanas nozarei. Tomēr saskaņā ar jau sacīto pagaidu regulas 270. apsvērumā iespējami jauni ieguldījumi, kas varētu kaitēt Savienības ražošanas nozarei, nav pamatots iemesls, lai šajā procesā liegtu likumīgo aizsardzību.
(131)
Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka PET cenu pieaugums ES ļaus uzlabot sniegumu tikai tiem ES ražotājiem, kas veikuši ieguldījumus trešās valstīs, pret kurām nav noteikti pasākumi (Taizemē, ASV, Krievijā), vai citiem PET ražotājiem trešās valstīs (Dienvidkorejā). Tādējādi persona apgalvoja, ka ES ražotājiem nodrošināto īstermiņa priekšrocību noteikti pārspēs tas, ka līdzekļi tiks novirzīti ražotājiem ārpus ES.
(132)
Šajā sakarā tiek atzīmēts, ka lietā nav pierādījumu, kas apstiprinātu apgalvojumu, ka finansiālā priekšrocība, kas varētu tikt novirzīta tādu trešo valstu ražotājiem, pret kurām nav noteikti tirdzniecības aizsardzības pasākumi, vai uzņēmumiem ar 0 % nodokli, pārspētu Savienības ražošanas nozarei nodrošinātās priekšrocības.
(133)
Tika arī apgalvots, ka Savienības ražotāji nodarbina tikai aptuveni 2 000 cilvēku, bet PET pārstrādātāji un pudeļu pildīšanas uzņēmumi, ko spēcīgi ietekmētu jebkura nodokļa noteikšana, nodarbina attiecīgi aptuveni 20 000 un 60 000 cilvēku.
(134)
Tiek atzīmēts, ka PET ražotāju radītais darbavietu skaits nav mazs, un jautājumu par to, vai pasākumu noteikšana ir pretrunā Savienības interesēm kopumā, nevar reducēt uz vienkāršu jautājumu par nodarbināto personu skaitu. Šajā sakarā ir arī īpaši svarīgi, ka pasākumu ietekme uz attiecīgajiem lietotājiem, visticamāk, nebūs būtiska, ņemot vērā nodokļa apmēru, kā arī alternatīvos piegādes avotus, kā noteikts 141. līdz 156. apsvērumā.
6.2. Nesaistīto importētāju intereses Savienībā
(135)
Tiek atkārtots, ka šajā izmeklēšanā nesadarbojās neviens nesaistītais importētājs.
(136)
Sadarbībā iesaistītais starpnieks apņēmīgi apstrīdēja apgalvojumu, ka nodokļa noteikšanas ietekme uz tā darbību būs nebūtiska. Uzņēmums apgalvoja, ka, lai gan tas patiešām darbojas uz komisijas maksu pamata, ietekme būs būtiska, jo svarīga tā uzņēmējdarbības daļa ir saistīta ar attiecīgajām valstīm. Ja tiktu noteikti galīgie pasākumi, tiktu ietekmētas no attiecīgo valstu ražotājiem saņemtās komisijas maksas, ņemot vērā to, ka PET no attiecīgajām valstīm vairs nevarētu konkurēt ar citu ražotāju ražoto PET.
(137)
Ņemot vērā to, ka nodokļa likme kopumā ir mērena, nav ticams, ka tam būs būtiska ietekme uz PET pārdošanas apjomu no attiecīgajām valstīm. Turklāt starpnieks, visticamāk, vidējā termiņā var pārslēgties uz citiem piegādes avotiem, proti, uz importu no Omānas, ASV, Brazīlijas, Meksikas un Dienvidkorejas uzņēmumiem, kas maksā 0 % antidempinga maksājumu. Šo ražotāju eksportētāju pārdošanas apjomam būtu jāļauj starpniekam kompensēt jebkurus zaudējumus, ko varētu izraisīt pasākumu noteikšana. Tādēļ apgalvojums tiek noraidīts.
6.3. Izejvielu piegādātāju intereses Savienībā
(138)
Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka nav likumīgi aizsargāt ES PET ražotāju izejvielu piegādātājus uz iepakošanas, pudeļu pildīšanas uzņēmumu un galapatērētāju rēķina.
(139)
Tiek atzīmēts, ka analīze par pasākumu ietekmi uz piegādes nozari atbilst pamatregulas 31. pantam. Šādas analīzes veikšana, jo īpaši tad, ja pastāv nopietna izejvielu piegādātāju un Savienības ražotāju atkarība, ir standarta prakse.
(140)
Ņemot vērā to, ka nav saņemtas citas piezīmes par šo jautājumu, ar šo galīgi apstiprina pagaidu regulas 265. līdz 279. apsvērumu.
6.4. Lietotāju intereses
(141)
Tiek atkārtots, ka pudeļu sagatavju ražošanā izmantojamais PET veido 70 % līdz 80 % no pārstrādes uzņēmumu kopējām ražošanas izmaksām. Tādēļ šiem uzņēmumiem tā ir svarīga izmaksu daļa.
(142)
Dažas ieinteresētās personas norādīja, ka ES iepakošanas nozarei nākas nepārtraukti meklēt risinājumus pudeļu pildītāju uzņēmumu prasībām attiecībā uz jaunu dizainu un videi draudzīgāku iepakojumu. Šajā nolūkā daži pārstrādātāji, šķiet, pastāvīgi veic ieguldījumus pētniecībā un attīstībā, lai izgudrotu jaunus produktus un dizainu ar mērķi saglabāt konkurētspēju un nodrošināt lielāku vērtību ražošanas ķēdē.
(143)
Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka ietekme uz ES pārstrādes nozari būs ļoti liela un samazinās līdzekļus, kas pieejami ieguldījumiem jaunu, videi draudzīgu iepakojumu izstrādē, un, iespējams, pat liks slēgt simtiem mazāku uzņēmumu, jo to peļņa ir vēl mazāka, jo tie apstrādā nelielus daudzumus un to ietekme sarunu procesā ir ierobežota.
(144)
Patiešām, ja pārstrādātāji absorbētu visu pasākumu izraisīto cenu kāpumu, ietekme uz tiem būtu ievērojama un tā būtu atkarīga no piegādes avota, ņemot vērā to, ka PET izmaksas veido to izmaksu lielāko daļu un ka daudzi mazie un vidējie uzņēmumi darbojas ar nelielu peļņu.
(145)
Attiecībā uz šo tika veikts pārbaudes apmeklējums nelielā plastmasas pārstādes uzņēmumā Itālijā, lai gūtu labāku priekšstatu par maksājumu ietekmi uz šo lietotāju grupu. Izmeklēšana parādīja, ka pārstrādātājiem parasti ir zināmas, lai arī ierobežotas, iespējas novirzīt cenu pieaugumu, īpaši ja cenu pieaugums nav neliels un to var paredzēt. Turklāt daži PET pārstrādātāji savos līgumos par izejvielu cenām iekļāvuši pielāgošanas klauzulu, un tas varētu palīdzēt ES pārstrādes uzņēmumiem novirzīt cenu pieaugumu uz pudeļu pildīšanas uzņēmumiem.
(146)
Tādējādi, ņemot vērā arī to, ka maksājuma apmērs ir samērā neliels, tiek secināts, ka kompensācijas maksājuma noteikšanai, visticamāk, nebūs graujošas ietekmes uz pārstrādes uzņēmumiem.
(147)
Dažas ieinteresētās personas atkārtoja argumentu par to, ka PET apstrādātāju/pārstrādātāju delokalizācijas risks pieaugs, ja tiks ieviesti galīgie pasākumi. Šīs personas arī apgalvoja, ka ES apstrādes uzņēmumu delokalizācija noteiks arī to, ka izzudīs ilgtermiņa priekšrocība ES ražotājiem. Viens no sadarbībā iesaistītajiem PET pārstrādātājiem uzsvēra, ka delokalizācijas process jau notiek un ka jebkādu kompensācijas maksājumu noteikšana vairāk paātrinās šo procesu. Šī persona apgalvoja, ka ievērojama daļa ES pārstrādes uzņēmumu būs izvietoti rajonos, kas ir tuvi ES robežām (Šveicē, Horvātijā, Bosnijā, Serbijā, Turcijā, Krievijā un Ukrainā), un ka daži apstrādes uzņēmumi pārvietos savu ražošanu uz šiem rajoniem daudz elastīgāk, nekā norādīts pagaidu regulā.
(148)
Pamatojoties uz lietā esošo informāciju, delokalizācija patiešām ir jau notiekošs process, un tādējādi ir uzskatāms, ka kompensācijas maksājumu noteikšana varētu būt viens faktors daudzu citu apsvērumu vidū, kas ietekmē šādu uzņēmumu lēmumu. Netika konstatēts, ka, šajā gadījumā nenosakot pasākumus, šie uzņēmumi būs gatavi palikt ES, ņemot vērā to, ka šāda lēmuma pamatā parasti ir analīze, kurā papildus tirdzniecības aizsardzības pasākumiem ņem vērā vairākus citus aspektus, piemēram, vēlmi būt tuvāk klientam, prasmīgu darbinieku pieejamību pētniecības un attīstības veikšanai, izmaksu vispārējo uzbūvi utt.
(149)
Tiek arī atzīmēts, ka lietā esošā informācija parāda, ka ES pārstrādes nozare saskaras ar vairākām nozīmīgām problēmām tai piemītošo strukturālo nepilnību dēļ, kas strauji mainīgajā vidē, kurā valda arvien lielāka konkurence, kļūst arvien vairāk un vairāk pamanāmas. Ir acīmredzami, ka šajā uzņēmējdarbībā lielumam ir nozīme un ka tirgus konsolidācija jau notiek, tostarp tiek slēgti uzņēmumi un notiek delokalizācija. Tādējādi uzskatāms, ka jebkurš PET cenu pieaugums kompensācijas pasākumu ietekmē nav iemesls bažām par mazāku pārstrādes uzņēmumu slēgšanu.
(150)
Tādējādi tiek secināts, ka kompensācijas maksājumu noteikšana nebūs noteicošais faktors, pieņemot galīgo lēmumu par delokalizāciju PET pārstrādes nozares uzņēmumos.
(151)
Vairākas ieinteresētās personas apgalvoja, ka jebkuriem pasākumiem būs ievērojama ietekme uz daudziem pudeļu pildīšanas uzņēmumiem, jo līgumu noteikumi paredz, ka jebkurš PET sveķu cenu kāpums tiks (vismaz daļēji) novirzīts uz tiem. Tika arī apgalvots, ka daži pudeļu pildīšanas uzņēmumi varētu nespēt novirzīt cenu kāpumu uz klientiem, jo tie ir lielveikalu/mazumtirdzniecības uzņēmumu ķēdes, un ka tie varētu neizdzīvot izmaksu pieauguma dēļ.
(152)
Šīs personas apgalvoja, ka produktu klāsts, ko ietekmēs maksājumi, būs lielāks, nekā novērtēts, jo tie ietekmēs ne tikai pudelēs pildīto ūdeni, bezalkoholiskos dzērienus un pārtikā izmantojamo eļļu, bet arī alu, pienu un piena produktus, sulu ražotājus, kečupu un garšvielas, kosmētikas un personiskās higiēnas produktus, zāles, vitamīnus un pārtikas piedevas, mājsaimniecības tīrīšanas līdzekļus un autoeļļas un smērvielas.
(153)
Tiek atzīts, ka PET iepakojums ir daudzveidīgs. Tomēr tiek atzīmēts, ka pagaidu regula pievērsās ietekmei uz pudeļu pildīšanas uzņēmumiem, jo tā par pamatu izmantoja datus, ko iesniedza uzņēmumi, kas sadarbojās šajā izmeklēšanā, kas galvenokārt bija ūdens, bezalkoholisko dzērienu vai sulu ražotāji. Nebija pieejami citi detalizēti dati, kas parādītu, ka ietekme uz citiem iepriekš aprakstītajiem pielietojuma veidiem ir vēl lielāka.
(154)
Tādējādi uzskatāms, ka provizoriskie secinājumi, kas aprakstīti pagaidu regulas 291. apsvērumā, var tikt galīgi apstiprināti. Turklāt, ņemot vērā ierosināto pasākumu mēreno apmēru, tie var izraisīt izmaksu pieaugumu par ne vairāk kā 1 % (sliktākā scenārija gadījumā, t. i., pilna pasākumu ietekme uz pudeļu pildīšanas uzņēmumiem), un tādējādi tiem būs tikai ierobežota ietekme uz pudeļu pildīšanas uzņēmumu kopējo situāciju pat tad, ja, kā tiek apgalvots, tie nespēs novirzīt izmaksu palielinājumu uz klientiem.
(155)
Vairākas ieinteresētās personas apgalvoja, ka jebkādi tirdzniecības aizsardzības pasākumi pastiprinās piedāvājuma deficītu Savienības tirgū, kas būs īpaši problemātiski vasaras mēnešos, ņemot vērā lielāku pieprasījumu pēc ūdens/dzērieniem. Tika apgalvots, ka 2010. gadā nepieciešamais importa apjoms būs līdz pat 900 000 tonnām. Šo problēmu būtiski palielinās tas, ka daži ES ražotāji ir arī PET pārstrādātāji un pārdos produkciju brīvajā tirgū ar uzcenojumu tikai tad, kad ir apmierināts to iekšējais pieprasījums.
(156)
Šajā sakarā netika sniegta jauna informācija un pagaidu regulas 294. un 295. apsvērumā izteiktie argumenti netika atspēkoti. Tiek arī atzīmēts, ka, ņemot vērā AAE un Pakistānas importam noteikto maksājumu mēreno apmēru, ietekme uz tirdzniecības apjomu no šīm valstīm, iespējams, būtiski nemainīsies. Tādējādi tiek galīgi apstiprināti 294. un 295. apsvērumā izklāstītie secinājumi.
6.5. Ietekme uz patērētājiem
(157)
Vairākas ieinteresētās personas apgalvoja, ka pagaidu regulai nav izdevies pienācīgi aplūkot ietekmi uz patērētājiem, kas ikdienā pirks PET sveķus saturošus produktus. Šie apgalvojumi nebija tālāk pamatoti, vienīgi tika apgalvots, ka, piemērojot EUR 50/t palielinājumu patēriņam 3 miljonu tonnu apmērā, galapatērētājam gadā nāktos segt EUR 150 miljonus.
(158)
Tiek atzīmēts, ka piedāvātais aprēķins ir nereāls, ņemot vērā to, ka vairākums ieinteresēto personu piekrita tam, ka zināmu ietekmes daļu segs PET pārstrādātāji, pudeļu pildīšanas uzņēmumi un lielveikalu/mazumtirdzniecības uzņēmumu ķēdes, t. i., ka daļa izmaksu pieauguma tiks sadalīta pārdošanas ķēdē.
(159)
Ietekme uz galapatērētāju sliktākā scenārija gadījumā (t.i., nereālais scenārijs, kurā klients sedz visu cenu pieauguma ietekmi), ņemot vērā ierosināto pasākumu mēreno apmēru, nepārsniegtu 0,5 euro centu par patēriņā izmantotu pudeli, un ir ļoti ticams, ka tā būs daudz mazāka.
6.6. Secinājums par Savienības interesēm
(160)
Ņemot vērā iepriekšminēto, un pēc sīki izstrādātas visu skarto interešu analīzes tiek pieņemts galīgais secinājums, ka dotajā gadījumā kopumā nepastāv spiedoši iemesli nenoteikt pasākumus. Ņemot vērā to, ka nav saņemtas citas piezīmes par šo jautājumu, ar šo galīgi apstiprina pagaidu regulas 280. līdz 298. apsvērumu.
6.7. Piezīmes par galīgo izpaušanu
(161)
Pēc tam, kad bija izpausti būtiskie fakti un apsvērumi, uz kuru pamata Komisija ierosināja noteikt galīgo kompensācijas maksājumu, dažas ieinteresētās personas iesniedza papildu piezīmes. Ievērojot to, ka lielākā daļa šo piezīmju bija jau iesniegto un aplūkoto piezīmju atkārtojums, tās negrozīja iepriekšminētos konstatējumus.
(162)
Attiecībā uz vairākkārt atkārtoto apgalvojumu, ka nesenās EUR un USD kursa izmaiņas, kā rezultātā ievērojami palielinājās importētās PET cenas un tātad Savienības ražošanas nozarei, iespējams, nav vajadzīga aizsardzība ar tirdzniecības aizsardzības pasākumiem, jānorāda, ka visā antisubsidēšanas izmeklēšanā parasti neņem vērā norises pēc IP, ja vien ārkārtas situācijās iespējams cita starpā pierādīt, ka norises ir ilgstošas un būtiski grozītu lietā konstatēto. Nevar uzskatīt, visas EUR un USD kursa izmaiņas ir tādas.
7. GALĪGIE PASĀKUMI
7.1. Kaitējuma novēršanas līmenis
(163)
Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka IP otrajam ceturksnim noteiktā peļņas norma 5 % apmērā ir pārāk augsta, ņemot vērā to, ka šajā ceturksnī (2008. gada 4. ceturksnis) bija ne tikai mazāks patēriņš (ziemas sezona), bet PET ražotājus arī smagi skāra pasaules ekonomikas krīze. Tādējādi tiek apgalvots, ka, pareizi piemērojot tiesas lietā T-210/95 (5) izstrādāto principu, situācijā, kad subsidēts imports nepastāv, peļņai būtu jābūt 0 %. Turklāt šī persona apgalvoja, ka, tā kā krīze ietekmēja visus IP ceturkšņus, arī citos ceturkšņos peļņas norma 5 % apmērā šķistu tikpat nereāla, ņemot vērā to, ka pat bez ekonomikas krīzes, t. i., 2006./2007. gadā, Savienības ražošanas nozare nepietuvojās 5 % peļņas robežai.
(164)
Tiek atzīts, ka saskaņā ar jurisprudenci izmantotajai peļņas normai būtu jābūt peļņai, ko Savienības ražošanas nozare varētu reāli gūt parastos konkurences apstākļos, nepastāvot subsidētam importam. Tiek atgādināts, ka iepriekšējās izmeklēšanās par to pašu produktu izmantoja peļņas normu 7 % un vairāk, nevis 5 %, ko provizoriski lietoja pašreizējā izmeklēšanā. Uzskata, ka 5 % peļņas norma ir Savienības ražošanas nozares paredzamā peļņa, nepastāvot subsidētam importam. Tādējādi prasība samazināt peļņas normu tiek noraidīta.
(165)
Ņemot vērā 108. līdz 110. apsvērumā minēto koriģēto cenas samazinājuma aprēķinu, atbilstošais kaitējuma novēršanas līmenis ir šāds.
Valsts
Kaitējuma novēršanas līmenis
Irāna
16,7 %
Pakistāna
14,1 %
AAE
17,5 %
7.2. Galīgie pasākumi
(166)
Ņemot vērā galīgos secinājumus, kas izdarīti attiecībā uz subsidēšanu, kaitējumu, cēloņsakarību un Savienības interesēm, un atbilstīgi pamatregulas 15. panta 1. punktam ir uzskatāms, ka Irānas, Pakistānas un Apvienoto Arābu Emirātu izcelsmes attiecīgā ražojuma importam būtu jāpiemēro galīgais kompensācijas maksājums, kura lielums jānosaka mazākajā konstatētajā subsidēšanas vai kaitējuma novēršanas apmērā, ievērojot noteikumu par mazākā maksājuma izvēlēšanos.
(167)
Ņemot vērā iepriekšminēto, un atbilstīgi pamatregulas 12. panta 1. punktam ir uzskatāms, ka Irānas izcelsmes importam būtu jāpiemēro galīgais kompensācijas maksājums, kura lielums jānosaka atbilstoši konstatētās kaitējuma starpības apmēram, savukārt Pakistānas un Apvienoto Arābu Emirātu izcelsmes importam būtu jāpiemēro galīgais kompensācijas maksājums konstatētās subsīdijas normas apmērā.
(168)
Tiek atgādināts, ka salīdzinoši īsā laika periodā PET cenas un izmaksas ir pakļautas samērā ievērojamām svārstībām. Tādējādi uzskatīja par lietderīgu piemērot maksājumus kā konkrētu summu par tonnu. Šī summa izriet no kompensācijas likmes piemērošanas CIF eksporta cenām, ko izmanto aprēķiniem paralēli notiekošajā antidempinga procedūrā.
(169)
Pamatojoties uz iepriekš izklāstīto, ierosināto kompensācijas maksājumu summas, kas izteiktas kā CIF cena uz Savienības robežas pirms muitas nodokļa nomaksas, ir šādas.
Valsts
Kopējā subsīdijas norma
Kaitējuma starpība
Galīgā kompensācijas maksājuma likme
%
Summa
(EUR/tonnu)
Irāna
51,8 %
16,7 %
16,7 %
139,70
Pakistāna
5,1 %
14,1 %
5,1 %
44,02
AAE
5,1 %
17,5 %
5,1 %
42,34
(170)
Visas prasības piemērot uzņēmumam individuālo antidempinga maksājuma likmi (piemēram, pēc uzņēmuma nosaukuma maiņas vai jaunu ražošanas vai tirdzniecības uzņēmumu darbības sākšanas) nekavējoties būtu jāadresē Komisijai (6), sniedzot visu attiecīgo informāciju, jo īpaši par jebkurām pārmaiņām uzņēmuma darbībā attiecībā uz ražošanu, pārdošanu vietējā tirgū vai eksportu, kas saistītas, piemēram, ar minēto nosaukuma maiņu vai minētajām ražošanas un tirdzniecības uzņēmumu pārmaiņām. Vajadzības gadījumā regula tiks attiecīgi grozīta, atjauninot to uzņēmumu sarakstu, kuriem piemēro individuālas maksājuma likmes.
7.3. Saistības
(171)
Pēc tam, kad bija izpausti būtiskie fakti un apsvērumi, uz kuru pamata bija paredzēts ierosināt galīgos antisubsidēšanas pasākumus, Irānas ražotājs eksportētājs saskaņā ar pamatregulas 13. panta 1. punktu piedāvāja cenu saistības.
(172)
Piedāvājums tika pārbaudīts un ņemot vērā, ka atsevišķo ražojuma veidu cenas ievērojami atšķiras, tika konstatēts, ka vienīgā minimālā importa cena (MIC), ko piedāvāja, negarantētu novērst kaitējošu subsidēšanu attiecībā uz visiem ražojumiem.
(173)
Tika arī konstatēts, ka sadarbībā iesaistītais ražotājs eksportētājs pārdod attiecīgo ražojumu un citus ražojumus vienīgi uz ES, izmantojot saistītu tirdzniecības uzņēmumu, kurš eksportē lielu daudzumu ražojumu, ko izgatavojuši dažādi uzņēmumi. Šai pārdošanas struktūrai ir ļoti liels šķērskompensācijas risks, jo PET, uz ko attiecas saistības, varētu pārdot kopā ar citiem ražojumiem tiem pašiem klientiem, un cenas, kas noteiktas dažādiem ražojumiem, kuri pārdoti tam pašam klientam, varētu būt viegli kompensētas vai pārrēķinātas. Visbeidzot jānorāda, ka no publiski pieejamiem avotiem šķiet, ka Irānā ir vismaz vēl viens PET ražotājs. Ņemot vērā iepriekšminēto tirdzniecības struktūru, šī situācija rada nopietnas šaubas par to, vai gan iestādes, muitas dienesti var nodrošināt, ka vienīgi sadarbībā iesaistītā ražotāja eksportētāja PET, ko kā ražojumu pārdod atbilstīgi saistību noteikumiem, ir patēriņa prece un savstarpēji aizvietojama tādā ziņā, ka vispār nav iespējams skaidri atpazīt šādu patēriņa preču ražotāju.
(174)
Pamatojoties uz iepriekšminēto, tika secināts, ka šādas saistības ir nepraktiskas un tādēļ tās nevar pieņemt. Attiecīgā persona tika atbilstīgi informēta, un tai tika dota iespēja izteikt piezīmes. Tomēr šīs personas piezīmes nav grozījušas iepriekšminēto secinājumu.
8. PAGAIDU MAKSĀJUMA GALĪGĀ IEKASĒŠANA
(175)
Ņemot vērā konstatēto kompensējamo subsīdiju lielumu un Savienības ražošanas nozarei nodarītā kaitējuma apmēru, uzskatāms, ka noteikto galīgo maksājumu apmērā galīgi jāiekasē ar pagaidu regulā noteikto pagaidu maksājumu nodrošinātās summas,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
1. Ar šo tiek piemērots galīgais kompensācijas maksājums tāda polietilēntereftalāta importam, kura viskozitātes rādītājs atbilstīgi ISO standartam 1628-5 ir 78 ml/g vai lielāks, uz kuru attiecas KN kods 3907 60 20 un kura izcelsme ir Irānā, Pakistānā un Apvienotajos Arābu Emirātos.
2. Galīgā kompensācijas maksājuma likme, kas piemērojama neto Savienības brīvas robežpiegādes cenai pirms nodokļa nomaksas 1. punktā aprakstītajiem ražojumiem, ir šāda.
Valsts
Galīgā kompensācijas maksājuma likme (EUR/tonnu)
Irāna: visi uzņēmumi
139,70
Pakistāna: visi uzņēmumi
44,02
Apvienotie Arābu Emirāti: visi uzņēmumi
42,34
3. Gadījumos, kad preces ir bojātas, pirms tās nonāk brīvā apgrozībā, un tāpēc, lai noteiktu muitas vērtību, faktiski samaksāto vai maksājamo cenu sadala atbilstīgi 145. pantam Komisijas Regulā (EEK) Nr. 2454/93 (1993. gada 2. jūlijs), ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (7), galīgo kompensācijas maksājuma summu, kas aprēķināta, pamatojoties uz iepriekš noteikto apmēru, samazina par procentuālu daļu, kas atbilst sadalītajai cenai, kura ir faktiski samaksāta vai jāmaksā.
4. Ja vien nav noteikts citādi, piemēro spēkā esošos noteikumus par muitas nodokļiem.
2. pants
Summas, kuras nodrošinātas ar pagaidu kompensācijas maksājumu atbilstīgi Komisijas Regulai (ES) Nr. 473/2010, kas noteikts tāda polietilēntereftalāta importam, kura viskozitātes rādītājs atbilstīgi ISO standartam 1628-5 ir 78 ml/g vai lielāks, uz kuru pašlaik attiecas KN kods 3907 60 20 un kura izcelsme ir Irānā, Pakistānā un Apvienotajos Arābu Emirātos, galīgi iekasē, piemērojot šīs regulas 1. pantā noteikto galīgā kompensācijas maksājuma likmi. Nodrošinātās summas, kas pārsniedz galīgā kompensācijas maksājuma likmi, atmaksā.
3. pants
Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2010. gada 27. septembrī