NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 765/2012
ze dne 13. června 2012,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
v souladu s řádným legislativním postupem (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Dne 28. července 2011 přijal orgán Světové obchodní organizace (WTO) pro řešení sporů zprávu odvolacího orgánu a zprávu skupiny odborníků ve znění zprávy odvolacího orgánu (dále jen „zprávy“) ve věci „Evropská společenství - konečná antidumpingová opatření uložená na některé spojovací prostředky ze železa nebo oceli pocházející z Číny“ (2).
(2)
Ve zprávách bylo mimo jiné shledáno, že čl. 9 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (3) (dále jen „základní antidumpingové nařízení“), je v rozporu s čl. 6 odst. 10, čl. 9 odst. 2 a čl. 18 odst. 4 antidumpingové dohody WTO a s čl. XVI odst. 4 Dohody o WTO. Ustanovení čl. 9 odst. 5 základního antidumpingového nařízení stanoví, že jednotliví vyvážející výrobci v zemích bez tržního hospodářství, kterým nebylo přiznáno zacházení jako v tržním hospodářství podle čl. 2 odst. 7 písm. c) základního antidumpingového nařízení, budou podléhat celostátní celní sazbě, pokud tito vývozci nemohou prokázat, že splňují podmínky pro individuální zacházení stanovené v čl. 9 odst. 5 základního antidumpingového nařízení.
(3)
Odvolací orgán shledal, že čl. 9 odst. 5 základního antidumpingového nařízení stanoví domněnku, že vyvážející výrobci působící v zemích bez tržního hospodářství nemají nárok na individuální zacházení a aby byli pro takové zacházení způsobilí, musejí prokázat, že splňují kritéria zkoušky pro individuální zacházení. Podle odvolacího orgánu není pro takovou domněnku v příslušných dohodách WTO stanoven žádný právní základ.
(4)
Odvolací orgán však vyjasnil, že při stanovení jediného dumpingového rozpětí a jediného antidumpingového cla pro několik vývozců bude soulad takového stanovení s čl. 6 odst. 10 a čl. 9 odst. 2 antidumpingové dohody WTO záviset na situacích, které by naznačovaly, že dva nebo více vývozců, ač právně odlišných, jsou v takovém vztahu, že by měli být považováni za jediný subjekt. Takové situace mohou zahrnovat: i) existenci podnikových a strukturálních vazeb mezi vývozci, například společná kontrola, vlastnictví a řízení; ii) existenci podnikových a strukturálních vazeb mezi státem a vývozci, například společná kontrola, vlastnictví a řízení; a iii) kontrolu nebo podstatný vliv státu, pokud jde o stanovování cen a produkci. V tomto ohledu by se podmínky v navrhovaných změnách čl. 9 odst. 5 základního antidumpingového nařízení, které odrážejí tyto situace, měly chápat s ohledem na vysvětlení odvolacího orgánu, aniž jsou dotčeny podmínky stejného nebo podobného znění v jiných ustanoveních základního antidumpingového nařízení.
(5)
Dne 18. srpna 2011 informovala Unie orgán WTO pro řešení sporů o tom, že zamýšlí provést doporučení a rozhodnutí uvedeného orgánu v tomto sporu způsobem, který respektuje její povinnosti v rámci WTO.
(6)
Za tímto účelem je nezbytné změnit ustanovení čl. 9 odst. 5 základního antidumpingového nařízení,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 9 nařízení (ES) č. 1225/2009 se odstavec 5 nahrazuje tímto:
„5. Antidumpingové clo se uloží vždy v přiměřené výši bez diskriminace na dovoz výrobků nezávisle na jejich původu, pokud bylo zjištěno, že je dumpingový a způsobuje újmu, s výjimkou dovozu krytého závazky podle tohoto nařízení.
V nařízení o uložení antidumpingových opatření se clo stanoví pro každého dodavatele nebo není-li to proveditelné, pro danou dodavatelskou zemi. Dodavatelé, kteří jsou právně odlišní od ostatních dodavatelů nebo právně odlišní od dotyčného státu, však mohou být pro účely stanovení cla považováni za jediný subjekt. V případě použití tohoto pododstavce může být přihlédnuto k takovým faktorům, jako je existence strukturálních a podnikových vazeb mezi dodavateli a státem nebo mezi dodavateli navzájem, kontrola nebo podstatný vliv státu, pokud jde o stanovování cen a produkci, nebo hospodářská struktura dodavatelské země.“
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se na všechna šetření zahájená podle nařízení (ES) č. 1225/2009 po vstupu tohoto nařízení v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 13. června 2012.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) Nr. 765/2012
(2012. gada 13. jūnijs),
ar kuru groza Padomes Regulu (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 207. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (1),
tā kā:
(1)
Pasaules Tirdzniecības organizācijas (“PTO”) Strīdu izšķiršanas padome (“SIP”) 2011. gada 28. jūlijā pieņēma Apelācijas institūcijas ziņojumu un Īpašās komisijas ziņojumu, kas grozīts ar Apelācijas institūcijas ziņojumu (“ziņojumi”), strīdā “Eiropas Kopienas - Galīgie antidempinga pasākumi konkrētiem dzelzs vai tērauda savienotājelementiem no Ķīnas” (2).
(2)
Ziņojumos, inter alia, secināts, ka 9. panta 5. punkts Padomes Regulā (EK) Nr. 1225/2009 (2009. gada 30. novembris) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (3) (“antidempinga pamatregula”), nav saderīgs ar PTO Antidempinga nolīguma 6.10., 9.2. un 18.4. pantu un PTO Nolīguma XVI:4. pantu. Antidempinga pamatregulas 9. panta 5. punktā paredzēts, ka valstīs, kur nav tirgus ekonomikas, individuāliem ražotājiem eksportētājiem, kam nav noteikts tirgus ekonomikas režīms saskaņā ar antidempinga pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunktu, piemēro valsts mēroga maksājuma likmi, ja vien šie eksportētāji nevar pierādīt, ka tie atbilst antidempinga pamatregulas 9. panta 5. punktā izklāstītajiem nosacījumiem individuāla režīma (“IR”) piešķiršanai.
(3)
Apelācijas institūcija secināja - ar antidempinga pamatregulas 9. panta 5. punktu ir noteikts pieņēmums, ka ražotāji eksportētāji, kas darbojas valstīs, kuras nav tirgus ekonomikas valstis, nav tiesīgi izmantot IR un ka, lai varētu izmantot IR, tiem ir pienākums pierādīt savu atbilstību IR pārbaudes kritērijiem. Apelācijas institūcija uzskata, ka attiecīgie PTO nolīgumi nerada juridisku pamatu šādam pieņēmumam.
(4)
Tomēr Apelācijas institūcija precizēja, ka, nosakot vienotu dempinga starpību un vienotu antidempinga maksājumu vairākiem eksportētājiem, šīs noteikšanas saderība ar PTO Antidempinga nolīguma 6.10. un 9.2. pantu būs atkarīga no tā, vai ir situācijas, kuras liecina, ka divu vai vairāk kaut arī juridiski nošķirtu eksportētāju attiecības ir tādas, ka tie jāuzskata par vienu subjektu. Šādas situācijas var ietvert: i) korporatīvu un strukturālu saistību starp eksportētājiem, piemēram, kopēju kontroli, akcijas un vadību; ii) korporatīvu un strukturālu saistību starp valsti un eksportētājiem, piemēram, kopēju kontroli, akcijas un vadību; un iii) valsts kontroli vai materiālu ietekmi attiecībā uz cenu noteikšanu un produkcijas izlaidi. Šajā ziņā noteikumi, kas iekļauti ierosinātajos antidempinga pamatregulas 9. panta 5. punkta grozījumos, kuri atbilst minētajām situācijām, būtu jāinterpretē, ņemot vērā Apelācijas institūcijas precizējumus, neskarot citus antidempinga pamatregulas noteikumus, kur izmantoti tādi paši vai līdzīgi formulējumi.
(5)
Savienība 2011. gada 18. augustā paziņoja SIP, ka ir iecerējusi īstenot ieteikumus un nolēmumus, ko SIP pieņēmusi šajā strīdā, tādā veidā, lai būtu izpildīti Savienības pienākumi PTO.
(6)
Tālab ir nepieciešams grozīt antidempinga pamatregulas 9. panta 5. punkta noteikumus,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
1. pants
Regulas (EK) Nr. 1225/2009 9. panta 5. punktu aizstāj ar šādu:
“5. Ražojuma importam no visiem avotiem, par kuriem konstatēts, ka tie īsteno dempingu un nodara kaitējumu, vienmēr bez diskriminācijas piemēro antidempinga maksājumu pienācīgā apmērā, ja vien tas nav imports no avotiem, kuru piedāvātās saistības pieņemtas saskaņā ar šīs regulas noteikumiem.
Regulā, ar ko nosaka antidempinga pasākumus, precizē katra piegādātāja maksājumu vai, ja tas nav iespējams, attiecīgās piegādātājvalsts mēroga maksājumu. Pat ja piegādātāji ir juridiski nošķirti no citiem piegādātājiem vai no valsts, nosakot maksājumu, tos tomēr var uzskatīt par vienu subjektu. Šīs daļas piemērošanas nolūkā var ņemt vērā tādus faktorus kā strukturāla vai korporatīva saistība starp piegādātājiem un valsti vai starp piegādātājiem, valsts kontrole vai materiāla ietekme uz cenu noteikšanu un produkcijas izlaidi vai piegādātājvalsts ekonomikas struktūra.”
2. pants
Šī regula stājas spēkā trešajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro visām izmeklēšanām, kas saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1225/2009 sāktas pēc šīs regulas spēkā stāšanās dienas.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Strasbūrā, 2012. gada 13. jūnijā