NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 438/2010
ze dne 19. května 2010,
kterým se mění nařízení (ES) č. 998/2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 43 odst. 2 a čl. 168 odst. 4 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 (3) stanoví veterinární podmínky pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a pravidla pro kontroly těchto přesunů.
(2)
Článek 5 nařízení (ES) č. 998/2003 obsahuje ustanovení pro přesun psů, koček a fretek uvedených v částech A a B přílohy I uvedeného nařízení mezi členskými státy. Na základě čl. 5 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení musí být uvedená zvířata v zájmovém chovu identifikována elektronickým systémem identifikace (transpondér). Během osmiletého přechodného období ode dne vstupu uvedeného nařízení v platnost se uvedená zvířata v zájmovém chovu považují rovněž za identifikovaná, pokud mají zřetelně čitelné tetování.
(3)
Čl. 4 odst. 1 a článek 14 nařízení (ES) č. 998/2003 stanoví, že majitel nebo fyzická osoba, jež za zvíře v zájmovém chovu jménem majitele odpovídá, musí při každé kontrole zajistit zařízení nezbytné na odečítání transpondéru, pokud daný transpondér nesplňuje normu ISO 11784 nebo přílohu A normy ISO 11785.
(4)
Aby se zabránilo zbytečným nedorozuměním, zejména v případě přesunů zvířat v zájmovém chovu ze třetích zemí, je nezbytné upřesnit odkazy na uvedené normy ISO předtím, než se používání transpondérů stane povinností. Vzhledem k technické povaze uvedených odkazů je vhodné zařadit je do přílohy nařízení (ES) č. 998/2003 a odpovídajícím způsobem změnit články 4 a 14 uvedeného nařízení.
(5)
Kromě toho čl. 5 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 998/2003 stanoví, že psi, kočky a fretky musí být provázeni pasem, který vystavil veterinární lékař schválený příslušným orgánem a který potvrzuje, že dané zvíře bylo podle doporučení výrobní laboratoře platně očkováno proti vzteklině inaktivovanou očkovací látkou o účinnosti alespoň jedné mezinárodní antigenové jednotky (norma WHO). Po přijetí nařízení (ES) č. 998/2003 se pro účely očkování proti vzteklině staly dostupné rovněž rekombinantní očkovací látky.
(6)
Aby byly umožněny přesuny psů, koček a fretek očkovaných rekombinantními očkovacími látkami, zejména ze třetích zemí, je třeba pro účely nařízení (ES) č. 998/2003 rovněž povolit použití těchto očkovacích látek v souladu s určitými technickými požadavky stanovenými v příloze uvedeného nařízení.
(7)
Pokud jsou očkovací látky podávány v členském státě, měla by jim být udělena registrace buď v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků (4), nebo s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky (5).
(8)
Pokud jsou očkovací látky podávány ve třetí zemi, měly by splňovat minimální bezpečnostní normy stanovené v příslušné kapitole Příručky norem pro diagnostické testy a očkovací látky pro suchozemská zvířata Světové organizace pro zdraví zvířat (OIE).
(9)
Kromě toho by měla být přijata vědecky podložená pravidla podobná pravidlům, jež jsou stanovena pro vzteklinu. Tato pravidla by měla stanovit preventivní zdravotní opatření pro přesuny zvířat v zájmovém chovu, pokud jde o jiné nákazy, jež mohou uvedená zvířata postihovat, pokud jsou zmíněná preventivní opatření přiměřená riziku šíření uvedených nákaz v důsledku takových přesunů.
(10)
V článku 6 nařízení (ES) č. 998/2003 se stanoví, že při dovozu psů a koček do Irska, na Maltu, do Švédska a Spojeného království musí být dodrženy další požadavky vzhledem ke zvláštní situaci v uvedených členských státech, pokud jde o vzteklinu. Uvedené ustanovení se má použít jako přechodné opatření do 30. června 2010.
(11)
Psi a kočky, již jsou dováženi na území uvedených členských států, musí být v souladu s uvedenými dalšími požadavky identifikováni transpondérem, pokud členský stát určení neuznává rovněž identifikaci zvířete zřetelně čitelným tetováním. Uvedené požadavky kromě toho zahrnují povinný sérologický test prokazující titr ochranné protilátky před dovozem uvedených zvířat v zájmovém chovu na území uvedených členských států, aby byla potvrzena ochranná úroveň protilátek proti vzteklině.
(12)
Komise by měla být zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o preventivní zdravotní opatření týkající se jiných nemocí, než je vzteklina, a úpravy technických požadavků na identifikaci zvířat a na očkování proti vzteklině stanovené v přílohách vložených podle tohoto nařízení do nařízení (ES) č. 998/2003. Zejména je důležité, aby Komise vedla během přípravné fáze vhodné konzultace, včetně konzultací s odborníky.
(13)
V článku 8 nařízení (ES) č. 998/2003 jsou stanoveny podmínky pro přesun psů, koček a fretek ze třetích zemí v závislosti na stávající situaci ve výskytu vztekliny ve třetí zemi původu a v členském státě určení.
(14)
V čl. 8 odst. 1 písm. a) bodě ii) nařízení (ES) č. 998/2003 se stanoví, že pokud jsou zvířata v zájmovém chovu přesouvána z určitých třetích zemí do Irska, na Maltu, do Švédska a Spojeného království, použijí se další požadavky stanovené v článku 6 uvedeného nařízení. Uvedené třetí země jsou na seznamu v oddíle 2 části B a v části C přílohy II uvedeného nařízení.
(15)
V čl. 8 odst. 1 písm. b) bodě ii) nařízení (ES) č. 998/2003 se stanoví, že pokud jsou zvířata v zájmovém chovu přesouvána z jiných třetích zemí, musí být umístěna v karanténě, pokud po dovozu do Unie nesplňují požadavky článku 6 uvedeného nařízení.
(16)
Kromě toho se v článku 16 nařízení (ES) č. 998/2003 stanoví, že Finsko, Irsko, Malta, Švédsko a Spojené království, pokud jde o echinokokózu, a Irsko, Malta a Spojené království, pokud jde o klíšťata, mohou podmínit dovoz zvířat v zájmovém chovu na své území splněním zvláštních pravidel platných ke dni vstupu uvedeného nařízení v platnost. Uvedené ustanovení se má použít jako přechodné opatření do 30. června 2010.
(17)
V článku 23 nařízení (ES) č. 998/2003 se stanoví, že po přijetí stanoviska Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) o nezbytnosti provádět sérologické testy předloží Komise na základě získaných zkušeností a posouzení rizik Evropskému parlamentu a Radě zprávu doplněnou vhodnými návrhy pro určení režimu, který se od 1. července 2010 použije pro články 6, 8 a 16 uvedeného nařízení.
(18)
Aby bylo možné určit uvedený režim, provedla Komise posouzení dopadů založené na různých nedávných konzultacích a na zprávě Komise přijaté dne 8. října 2007 ve spojení s článkem 23 nařízení (ES) č. 998/2003 a přihlédla k doporučením EFSA.
(19)
Dne 11. prosince 2006 přijal EFSA stanovisko nazvané „Posouzení rizika zavlečení vztekliny do Spojeného království, Irska, Švédska a na Maltu v důsledku zrušení sérologického testu ke stanovení ochranných protilátek na vzteklinu“ („Assessment of the risk of rabies introduction into the UK, Ireland, Sweden, Malta, as a consequence of abandoning the serological test measuring protective antibodies to rabies“ (6).
(20)
Na základě údajů z roku 2005 EFSA zjistil, že u zvířat v zájmovém chovu v určitých členských státech existuje nezanedbatelná prevalence vztekliny. Kromě toho EFSA doporučil, aby byla učiněna opatření pro zmírnění rizika, pokud jde o přesuny zvířat v zájmovém chovu ze zemí s nezanedbatelnou prevalencí vztekliny u zvířat v zájmovém chovu.
(21)
Vzteklina v uvedených členských státech je primárně nákazou vyskytující se u volně žijících živočichů. Praktické zkušenosti ukázaly, že po eradikaci vztekliny u volně žijících živočichů v důsledku intenzivních programů orálního očkování volně žijících živočichů klesá výskyt nákazy u domácích zvířat.
(22)
Na základě čl. 24 odst. 5 rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti (7) schválilo Společenství řadu programů na eradikaci, tlumení a sledování vztekliny v uvedených členských státech. Komise plánuje ukončení podpory EU pro vnitrostátní programy na území uvedených členských států do konce roku 2011.
(23)
Vzhledem ke stanovisku EFSA ze dne 11. prosince 2006 a k programům podporovaným Společenstvím na eradikaci vztekliny v určitých členských státech by doba použitelnosti přechodného opatření stanoveného v článku 6 nařízení (ES) č. 998/2003 měla být prodloužena do 31. prosince 2011.
(24)
Dne 18. ledna 2007 přijal EFSA stanovisko nazvané „Posouzení rizika zavlečení echinokokózy do Spojeného království, Irska, Švédska, na Maltu a do Finska v důsledku zrušení vnitrostátních pravidel“ („Assessment of the risk of echinococcosis introduction into the UK, Ireland, Sweden, Malta and Finland as a consequence of abandoning the national rules“ (8).
(25)
Dne 8. března 2007 přijal EFSA stanovisko nazvané „Posouzení rizika zavlečení klíšťat do Spojeného království, Irska a na Maltu v důsledku zrušení vnitrostátních pravidel“ („Assessment of the risk of tick introduction into the UK, Ireland, and Malta as a consequence of abandoning the national rules“ (9).
(26)
Uvedená stanoviska dokládají, že dostupné údaje neumožnily EFSA prokázat zvláštní status těchto členských států uplatňujících přechodná opatření, pokud jde o určitá klíšťata a tasemnici Echinococcus multilocularis, a kvantifikovat riziko zavlečení patogenních původců prostřednictvím neobchodních přesunů zvířat v zájmovém chovu.
(27)
Za účelem zajištění souladu mezi přechodnými opatřeními je vhodné prodloužit dobu použitelnosti přechodného opatření stanoveného v článku 16 nařízení (ES) č. 998/2003 do 31. prosince 2011.
(28)
Nařízení (ES) č. 998/2003 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 998/2003 se mění takto:
1)
V čl. 4 odst. 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
„V případě uvedeném v písmenu b) prvního pododstavce musí majitel nebo fyzická osoba, jež za zvíře v zájmovém chovu jménem majitele odpovídá, při každé kontrole zajistit zařízení nezbytné na odečítání transpondéru, pokud daný transpondér nesplňuje požadavky stanovené v příloze Ia.“
2)
V článku 5 se odstavec 1 mění takto:
a)
písmeno b) se nahrazuje tímto:
„b)
být provázena pasem, který vystavil veterinární lékař schválený příslušným orgánem a který potvrzuje, že
i)
dotyčné zvíře bylo podle přílohy Ib platně očkováno proti vzteklině,
ii)
u dotyčného zvířete byla v případě nutnosti provedena preventivní zdravotní opatření, pokud jde o jiné nákazy.“;
b)
doplňuje se nový pododstavec, který zní:
„S cílem zajistit kontrolu jiných nemocí, než je vzteklina, které se mohou šířit při přesunu zvířat v zájmovém chovu, může Komise přijmout prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 19b a za podmínek uvedených v článcích 19c a 19d preventivní zdravotní opatření uvedená v písm. b) bodu ii) prvního pododstavce. Tato opatření musí být vědecky odůvodněná a přiměřená riziku šíření těchto nemocí v důsledku přesunu zvířat.“
3)
V čl. 6 odst. 1 prvním pododstavci se úvodní věta a první odrážka nahrazují tímto:
„1. Do 31. prosince 2011 musí být při dovozu zvířat v zájmovém chovu uvedených v části A přílohy I na území Irska, Malty, Švédska a Spojeného království dodrženy tyto požadavky:
-
musí být identifikována v souladu s čl. 4 odst. 1 prvním pododstavcem písm. b), pokud členský stát určení do konce přechodného osmiletého období stanoveného v čl. 4 odst. 1 neuznává rovněž identifikaci v souladu s čl. 4 odst. 1 prvním pododstavcem písm. a), a“.
4)
V článku 8 se odstavec 1 mění takto:
a)
v písmenu a) se bod ii) nahrazuje tímto:
„ii)
do 31. prosince 2011 do členského státu, který je uveden v části A přílohy II, a to buď přímo, nebo po tranzitu přes území uvedené v části B přílohy II, splňovat požadavky článku 6.“;
b)
v písmenu b) se bod ii) nahrazuje tímto:
„ii)
do 31. prosince 2011 do členského státu, který je uveden v části A přílohy II, a to buď přímo, nebo po tranzitu přes území uvedené v části B přílohy II, být umístěna v karanténě, pokud po dovozu do Unie nesplňují požadavky článku 6.“
5)
V článku 14 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
„V případě uvedeném v čl. 4 odst. 1 prvním pododstavci písm. b), kdy daný transpondér nesplňuje požadavky stanovené v příloze Ia, musí majitel nebo fyzická osoba, jež za zvíře v zájmovém chovu jménem majitele odpovídá, při každé kontrole zajistit zařízení nezbytné na odečítání transpondéru.“
6)
Článek 16 se nahrazuje tímto:
„Článek 16
Do 31. prosince 2011 mohou Finsko, Irsko, Malta, Švédsko a Spojené království, pokud jde o echinokokózu, a Irsko, Malta a Spojené království, pokud jde o klíšťata, podmínit dovoz zvířat v zájmovém chovu na své území splněním zvláštních pravidel platných ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost.“
7)
Vkládají se nové články, které znějí:
„Článek 19a
1. S cílem zohlednit technický pokrok může Komise přijmout prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 19b a za podmínek stanovených v článcích 19c a 19d úpravy technických požadavků na identifikaci uvedených v příloze Ia.
2. S cílem zohlednit vědeckotechnický pokrok v oblasti očkování proti vzteklině může Komise přijmout prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 19b a za podmínek stanovených v článcích 19c a 19d úpravy technických požadavků na očkování proti vzteklině uvedených v příloze Ib.
3. Komise přijímá tyto akty v přenesené pravomoci v souladu s příslušnými ustanoveními tohoto nařízení.
Článek 19b
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedené v čl. 5 odst. 1 a článku 19a je svěřena Komisi na dobu 5 let od 18. června 2010. Komise předloží zprávu o přenesených pravomocích nejpozději do 6 měsíců od konce tohoto pětiletého období. Přenesení pravomocí se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud je Evropský parlament nebo Rada nezruší v souladu s článkem 19c.
2. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
3. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci svěřená Komisi podléhá podmínkám stanoveným v článcích 19c a 19d.
Článek 19c
1. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 5 odst. 1 a článku 19a kdykoliv zrušit.
2. Orgán, který zahájil interní postup s cílem rozhodnout, zda zrušit přenesení pravomoci, uvědomí v přiměřené lhůtě před přijetím konečného rozhodnutí druhý orgán a Komisi a uvede pravomoci, jejichž přenesení by mělo být zrušeno, a důvody tohoto zrušení.
3. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku okamžitě nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci. Bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 19d
1. Evropský parlament nebo Rada mohou proti aktu v přenesené pravomoci vyslovit námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne oznámení.
Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
2. Pokud Evropský parlament ani Rada v této lhůtě námitky proti aktu v přenesené pravomoci nevysloví, bude akt v přenesené pravomoci zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstupuje v platnost dnem v něm stanoveným.
Akt v přenesené pravomoci může být zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstoupit v platnost před uplynutím této lhůty, pokud Evropský parlament i Rada uvědomí Komisi o svém rozhodnutí námitky nevyslovit.
3. Pokud Evropský parlament nebo Rada vysloví námitky proti aktu v přenesené pravomoci, tento akt nevstoupí v platnost. Orgán, který vyslovuje námitky proti aktu v přenesené pravomoci, je odůvodní.“
8)
Vkládají se přílohy Ia a Ib, jež jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 19. května 2010.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) Nr. 438/2010
(2010. gada 19. maijs),
ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 998/2003 par dzīvnieku veselības prasībām, kas piemērojamas lolojumdzīvnieku nekomerciālai pārvietošanai
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 43. panta 2. punktu un 168. panta 4. punkta b) apakšpunktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
apspriedušies ar Reģionu komiteju,
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (2),
tā kā:
(1)
Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 998/2003 (3) noteiktas dzīvnieku veselības prasības, kas piemērojamas lolojumdzīvnieku nekomerciālai pārvietošanai, un noteikumi, kas attiecas uz šādas pārvietošanas pārbaudēm.
(2)
Regulas (EK) Nr. 998/2003 5. pantā paredzēti noteikumi, kas piemērojami regulas I pielikuma A un B daļā uzskaitīto suņu, kaķu un balto sesku pārvietošanai dalībvalstīs. Atbilstoši minētās regulas 5. panta 1. punkta a) apakšpunktam šos lolojumdzīvniekus identificē ar elektroniskās identifikācijas sistēmu (“uztvērējraidītāju”). Astoņu gadu pārejas periodā no regulas spēkā stāšanās dienas šādus dzīvniekus uzskata par identificētiem arī tad, ja tiem ir skaidri salasāms tetovējums.
(3)
Regulas (EK) Nr. 998/2003 4. panta 1. punktā un 14. pantā noteikts, ka gadījumos, ja uztvērējraidītājs neatbilst ISO standartam 11784 vai ISO standarta 11785 A pielikumam, īpašnieks vai privātpersona, kura īpašnieka vārdā ir atbildīga par lolojumdzīvnieku, nodrošina nepieciešamos līdzekļus, lai jebkuras pārbaudes laikā nolasītu uztvērējraidītāju.
(4)
Lai izvairītos no nevajadzīgiem traucējumiem, it īpaši saistībā ar lolojumdzīvnieku pārvietojumiem no trešām valstīm, jāprecizē atsauces uz minētajiem ISO standartiem, pirms uztvērējraidītāju izmantošana kļuvusi par obligātu prasību. Šādu atsauču tehnisko īpašību dēļ ir lietderīgi tās iekļaut Regulas (EK) Nr. 998/2003 pielikumā un attiecīgi grozīt minētās regulas 4. un 14. pantu.
(5)
Turklāt Regulas (EK) Nr. 998/2003 5. panta 1. punkta b) apakšpunktā noteikts, ka suņiem, kaķiem un baltajiem seskiem līdzi jābūt pasei, kuru izdevis kompetentas iestādes pilnvarots veterinārārsts un kurā apstiprināta derīga vakcinācija pret trakumsērgu saskaņā ar ražošanas laboratorijas ieteikumiem, kas veikta attiecīgajam dzīvniekam ar neaktīvu trakumsērgas vakcīnu vismaz ar vienu antigēnu vienību vienā devā (PVO standarts). No Regulas (EK) Nr. 998/2003 pieņemšanas brīža vakcinācijai pret trakumsērgu kļuvušas pieejamas arī rekombinantās vakcīnas.
(6)
Lai atļautu ar rekombinanto vakcīnu vakcinētu suņu, kaķu un balto sesku pārvietošanu, jo īpaši no trešām valstīm, Regulā (EK) Nr. 998/2003 jāiestrādā pants, ar kuru atļauts šādu vakcīnu izmantojums atbilstoši dažām minētās regulas pielikumā paredzētām tehniskām prasībām.
(7)
Dalībvalstī ir izmantojamas vakcīnas, kurām būtu piešķirtas tirdzniecības atļaujas saskaņā ar vai nu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/82/EK (2001. gada 6. novembris) par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz veterinārajām zālēm (4), vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 726/2004 (2004. gada 31. marts), ar ko nosaka cilvēkiem paredzēto un veterināro zāļu reģistrēšanas un uzraudzības Kopienas procedūras un izveido Eiropas Zāļu aģentūru (5).
(8)
Trešās valstīs ir izmantojamas vakcīnas, kuras atbilstu Pasaules Dzīvnieku veselības organizācijas (OIE) Sauszemes dzīvnieku slimību diagnostikas un vakcinācijas rokasgrāmatas attiecīgajā nodaļā paredzētajiem obligātajiem drošības standartiem.
(9)
Turklāt vajadzētu pieņemt zinātniski pamatotus noteikumus, kas līdzīgi tiem, kādi izstrādāti par trakumsērgu. Ar tiem būtu jāparedz preventīvi veselības pasākumi lolojumdzīvnieku pārvietošanai saistībā ar citām slimībām, kuras var skart šādus dzīvniekus, lai šādi preventīvi pasākumi būtu samērīgi ar šādas pārvietošanas izraisīto saslimšanas risku.
(10)
Regulas (EK) Nr. 998/2003 6. pantā noteikts, ka suņu un kaķu ievešanai Īrijā, Maltā, Zviedrijā un Apvienotajā Karalistē nosaka papildu nosacījumus, ņemot vērā īpašo situāciju šajās dalībvalstīs saistībā ar trakumsērgu. Minēto noteikumu kā pārejas pasākumu piemēro līdz 2010. gada 30. jūnijam.
(11)
Atbilstoši šiem papildu nosacījumiem minētajās dalībvalstīs ievedamos suņus un kaķus identificē ar uztvērējraidītāju, ja vien dalībvalsts neatzīst, ka dzīvnieku var identificēt arī ar skaidri salasāmu tetovējumu. Turklāt šajās prasībās iekļauta arī obligāta antivielu titrēšana pirms šo lolojumdzīvnieku ievešanas minēto dalībvalstu teritorijā, lai apstiprinātu trakumsērgas antivielu aizsarglīmeni.
(12)
Komisija būtu jāpilnvaro saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 290. pantu pieņemt deleģētus aktus attiecībā uz preventīviem veselības pasākumiem saistībā ar slimībām, kas nav trakumsērga, un izmaiņas pielikumos izklāstītajās tehniskajās prasībās, kuras attiecas uz dzīvnieku identifikāciju un vakcināciju pret trakumsērgu un kuras saskaņā ar šo regulu ir iekļautas Regulā (EK) Nr. 998/2003. Ir īpaši būtiski, lai Komisija savā sagatavošanas darbā atbilstīgi apspriestos, tostarp ekspertu līmenī.
(13)
Regulas (EK) Nr. 998/2003 8. pantā noteikti nosacījumi suņu, kaķu un balto sesku pārvietošanai no trešām valstīm atkarībā no trakumsērgas situācijas izcelsmes trešā valstī un galamērķa dalībvalstī.
(14)
Regulas (EK) Nr. 998/2003 8. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punktā noteikts, ka gadījumos, kad lolojumdzīvniekus no noteiktām trešām valstīm pārvieto uz Īriju, Maltu, Zviedriju un Apvienoto Karalisti, piemēro minētās regulas 6. pantā noteiktās papildu prasības. Šādas trešās valstis uzskaitītas minētās regulas II pielikuma B daļas 2. iedaļā un C daļā.
(15)
Regulas (EK) Nr. 998/2003 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta ii) punktā noteikts, ka gadījumos, kad lolojumdzīvniekus pārvieto no citām trešām valstīm, tos ievieto karantīnā, ja vien pēc ievešanas Savienībā tie neatbilst minētās regulas 6. panta prasībām.
(16)
Turklāt Regulas (EK) Nr. 998/2003 16. pantā noteikts, ka Somija, Īrija, Malta, Zviedrija un Apvienotā Karaliste attiecībā uz ehinokokozi un Īrija, Malta un Apvienotā Karaliste attiecībā uz ērcēm drīkst noteikt, ka lolojumdzīvniekus var ievest valsts teritorijā, ievērojot īpašos noteikumus, kurus attiecīgajā valstī piemēro minētās regulas spēkā stāšanās dienā. Minēto noteikumu kā pārejas pasākumu piemēro līdz 2010. gada 30. jūnijam.
(17)
Regulas (EK) Nr. 998/2003 23. pantā noteikts, ka Komisija, pēc Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EPNI) atzinuma saņemšanas par seroloģiskā testa saglabāšanas nepieciešamību un pamatojoties uz gūto pieredzi un riska novērtējumu, iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu līdz ar atbilstošiem priekšlikumiem režīma noteikšanai, kas būtu piemērojams minētās regulas 6., 8. un 16. pantam no 2010. gada 1. jūlija.
(18)
Lai noteiktu šādu režīmu, Komisija, balstoties uz dažādām pēdējā laikā veiktām konsultācijām un uz 2007. gada 8. oktobrī pieņemto Komisijas ziņojumu saistībā ar Regulas (EK) Nr. 998/2003 23. pantu, veica ietekmes novērtējumu un ņēma vērā EPNI izteiktos ieteikumus.
(19)
EPNI 2006. gada 11. decembrī pieņēma atzinumu “Novērtējums par trakumsērgas ievešanas risku Apvienotajā Karalistē, Īrijā, Zviedrijā, Maltā, kas radies trakumsērgas antivielu seroloģiskā testa mērījumu atcelšanas rezultātā” (6).
(20)
Pamatojoties uz 2005. gada datiem, EPNI konstatēja, ka dažās dalībvalstīs lolojumdzīvnieku vidū ir vērā ņemama trakumsērgas izplatība. Turklāt EPNI rosināja no valstīm ar vērā ņemamu trakumsērgas izplatību pārvietojamiem lolojumdzīvniekiem piemērot pasākumus riska mazināšanai.
(21)
Trakumsērga minētajās dalībvalstīs galvenokārt izplatīta mežos. Pieejamie dati liecināja, ka, veicot intensīvas savvaļas dzīvnieku orālās vakcinācijas programmas un tādējādi izskaužot trakumsērgu mežos, samazinājās mājdzīvnieku saslimšana ar šo slimību.
(22)
Saskaņā ar 24. panta 5. punktu Padomes Lēmumā 90/424/EEK (1990. gada 26. jūnijs) par izdevumiem veterinārijas jomā (7) Kopiena pieņēmusi vairākas programmas trakumsērgas izskaušanai, kontrolei un uzraudzībai minētajās dalībvalstīs. Komisija plāno līdz 2011. gada beigām pārtraukt ES atbalstu valsts programmām minētajās dalībvalstīs.
(23)
Ņemot vērā EPNI 2006. gada 11. decembra atzinumu un Kopienas atbalstītas programmas trakumsērgas izskaušanai dažās dalībvalstīs, Regulas (EK) Nr. 998/2003 6. pantā paredzētais pārejas pasākums būtu jāpagarina līdz 2011. gada 31. decembrim.
(24)
EPNI 2007. gada 18. janvārī pieņēma atzinumu “Novērtējums par ehinokokozes ievešanas risku Apvienotajā Karalistē, Īrijā, Zviedrijā, Maltā un Somijā, kas radies nacionālo noteikumu atcelšanas rezultātā” (8).
(25)
EPNI 2007. gada 8. martā pieņēma atzinumu “Novērtējums par ērču ievešanas risku Apvienotajā Karalistē, Īrijā un Maltā, kas radies nacionālo noteikumu atcelšanas rezultātā” (9).
(26)
Minētie atzinumi parāda to, ka pieejamie dati neļāva EPNI norādīt dalībvalstīm, kuras piemēro pārejas režīmu attiecībā uz dažām ērcēm un lenteni Echinococcus multilocularis, īpašu statusu un noteikt kvantitatīvo risku saistībā ar slimības izraisītāju ievešanu nekomerciālos lolojumdzīvnieku pārvadājumos.
(27)
Lai nodrošinātu konsekvenci attiecībā uz pārejas pasākumiem, ir lietderīgi pagarināt Regulas (EK) Nr. 998/2003 16. pantā noteikto pārejas pasākumu līdz 2011. gada 31. decembrim.
(28)
Tāpēc attiecīgi būtu jāgroza Regula (EK) Nr. 998/2003,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
1. pants
Regulu (EK) Nr. 998/2003 groza šādi.
1.
Regulas 4. panta 1. punkta otro daļu aizstāj ar šādu daļu:
“Gadījumā, kas minēts pirmās daļas b) apakšpunktā, ja uztvērējraidītājs neatbilst Ia pielikumā noteiktajām prasībām, īpašnieks vai privātpersona, kura īpašnieka vārdā ir atbildīga par lolojumdzīvnieku, nodrošina nepieciešamo līdzekli, lai jebkuras pārbaudes laikā nolasītu uztvērējraidītāju.”
2.
Regulas 5. panta 1. punktu groza šādi:
a)
punkta b) apakšpunktu aizstāj ar šādu apakšpunktu:
“b)
tiem līdzi jābūt pasei, kuru izdevis kompetentas iestādes pilnvarots veterinārārsts un kurā apstiprināts, ka:
i)
konkrētajam dzīvniekam veikta derīga vakcinācija pret trakumsērgu saskaņā ar Ib pielikumu;
ii)
vajadzības gadījumā konkrētajam dzīvniekam veikti preventīvi veselības pasākumi attiecībā uz citām slimībām.”;
b)
pievieno šādu daļu:
“Lai kontrolētu citas slimības, kas nav trakumsērga un var izplatīties lolojumdzīvnieku pārvietošanas dēļ, Komisija, izmantojot deleģētus aktus atbilstoši 19.b pantam un saskaņā ar 19.c un 19.d pantā paredzētajiem nosacījumiem, var pieņemt preventīvus veselības pasākumus, kas minēti pirmās daļas b) apakšpunkta ii) punktā. Minētie pasākumi ir zinātniski pamatoti un samērīgi šādas pārvietošanas izraisītas minēto slimību izplatīšanās riskam.”
3.
Regulas 6. panta 1. punkta pirmajā daļā ievaddaļu un pirmo ievilkumu aizstāj ar šādu:
“1. Līdz 2011. gada 31. decembrim I pielikuma A daļā uzskaitītos lolojumdzīvniekus drīkst ievest Īrijas, Maltas, Zviedrijas un Apvienotās Karalistes teritorijā, ja ir izpildītas šādas prasības:
-
tiem jābūt identificētiem saskaņā ar 4. panta 1. punkta pirmās daļas b) apakšpunktu, ja vien līdz 4. panta 1. punktā noteiktajam astoņu gadu pārejas periodam arī galamērķa dalībvalsts neatzīst identificēšanu saskaņā ar 4. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunktu, un”.
4.
Regulas 8. panta 1. punktu groza šādi:
a)
punkta a) apakšpunkta ii) punktu aizstāj ar šādu punktu:
“ii)
vienā no II pielikuma A daļā minētajām dalībvalstīm līdz 2011. gada 31. decembrim tieši vai pēc tranzīta caur vienu no II pielikuma B daļā uzskaitītajām teritorijām, atbilst 6. panta prasībām;”;
b)
punkta b) apakšpunkta ii) punktu aizstāj ar šādu punktu:
“ii)
vienā no II pielikuma A daļā minētajām dalībvalstīm līdz 2011. gada 31. decembrim tieši vai pēc tranzīta caur vienu no II pielikuma B daļā uzskaitītajām teritorijām, tos ievieto karantīnā, ja vien pēc to ievešanas Savienībā nav panākta to atbilstība 6. pantā noteiktajām prasībām.”
5.
Regulas 14. panta otro daļu aizstāj ar šādu daļu:
“Gadījumā, kas minēts 4. panta 1. punkta pirmās daļas b) apakšpunktā, ja uztvērējraidītājs neatbilst Ia pielikumā noteiktajām prasībām, īpašnieks vai privātpersona, kura īpašnieka vārdā ir atbildīga par lolojumdzīvnieku, nodrošina nepieciešamo līdzekli, lai jebkuras pārbaudes laikā nolasītu uztvērējraidītāju.”
6.
Regulas 16. pantu aizstāj ar šādu pantu:
“16. pants
Līdz 2011. gada 31. decembrim Apvienotā Karaliste, Īrija, Malta, Somija un Zviedrija attiecībā uz ehinokokozi un Apvienotā Karaliste, Īrija un Malta attiecībā uz ērču kontroli drīkst noteikt, ka lolojumdzīvniekus var ievest valsts teritorijā, ievērojot īpašos noteikumus, kurus piemēro šīs regulas spēkā stāšanās dienā.”
7.
Iekļauj šādus pantus:
“19.a pants
1. Lai ņemtu vērā tehnikas attīstību, Komisija, izmantojot deleģētus aktus atbilstoši 19.b pantam un saskaņā ar 19.c un 19.d pantā paredzētajiem nosacījumiem, var pieņemt Ia pielikumā noteikto tehnisko prasību identifikācijai grozījumus.
2. Lai ņemtu vērā zinātnes un tehnikas attīstību attiecībā uz vakcināciju pret trakumsērgu, Komisija, izmantojot deleģētus aktus atbilstoši 19.b pantam un saskaņā ar 19.c un 19.d pantā paredzētajiem nosacījumiem, var pieņemt Ib pielikumā noteikto tehnisko prasību vakcinācijai pret trakumsērgu grozījumus.
3. Pieņemot šādus deleģētus aktus, Komisija rīkojas saskaņā ar šīs regulas noteikumiem.
19.b pants
1. Pilnvaras pieņemt šīs regulas 5. panta 1. punktā un 19.a pantā minētos deleģētos aktus Komisijai ir piešķirtas uz piecu gadu laikposmu no 2010. gada 18. jūnija. Komisija iesniedz ziņojumu par deleģētajām pilnvarām ne vēlāk kā sešus mēnešus pirms piecu gadu laikposma beigām. Pilnvaru deleģēšana tiek automātiski pagarināta uz tāda paša ilguma laikposmiem, ja vien Eiropas Parlaments vai Padome to neatsauc saskaņā ar 19.c pantu.
2. Tiklīdz Komisija pieņem deleģēto aktu, tā par to paziņo vienlaikus Eiropas Parlamentam un Padomei.
3. Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot 19.c un 19.d pantā izklāstītos nosacījumus.
19.c pants
1. Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā laikā var atsaukt pilnvaru deleģēšanu, kas minēta 5. panta 1. punktā un 19.a pantā.
2. Iestāde, kura ir uzsākusi iekšēju procedūru, lai pieņemtu lēmumu par to, vai atsaukt pilnvaru deleģēšanu, pirms galīgā lēmuma pieņemšanas par to savlaicīgi informē otru iestādi un Komisiju, norādot, kuras deleģētās pilnvaras varētu atsaukt un šīs atsaukšanas iespējamos iemeslus.
3. Ar atsaukšanas lēmumu izbeidzas minētajā lēmumā norādīto pilnvaru deleģēšana. Lēmums stājas spēkā nekavējoties vai vēlākā dienā, kas tajā norādīta. Tas neskar jau spēkā esošo deleģēto aktu derīgumu. To publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
19.d pants
1. Eiropas Parlaments vai Padome var izteikt iebildumus pret deleģēto aktu divu mēnešu laikā no tā paziņošanas dienas.
Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo periodu pagarina par diviem mēnešiem.
2. Ja pēc minētā termiņa beigām ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus pret deleģēto aktu, to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī un tas stājas spēkā dienā, kas tajā noteikta.
Deleģēto aktu var publicēt Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī un tas var stāties spēkā pirms minētā termiņa beigām, ja gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par to, ka ir nolēmuši neizteikt iebildumus.
3. Ja Eiropas Parlaments vai Padome izsaka iebildumus pret deleģēto aktu, tas nestājas spēkā. Iestāde, kas izsaka iebildumus attiecībā uz deleģēto aktu, iebildumus pamato.”
8.
Regulai pievieno Ia un Ib pielikumu, kā noteikts šīs regulas pielikumā.
2. pants
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Strasbūrā, 2010. gada 19. maijā