ROZHODNUTÍ RADY 2010/127/SZBP
ze dne 1. března 2010
o omezujících opatřeních vůči Eritreji
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rada Evropské unie přijala dne 16. února 2009 společný postoj 2009/138/SZBP o omezujících opatřeních vůči Somálsku (1), kterým se provádí rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1844 (2008), kterou se zavádí omezující opatření vůči osobám, které se snaží překazit nebo zablokovat mírový politický proces, či osobám, které hrozí prozatímním federálním orgánům Somálska nebo misi Africké unie v Somálsku (AMISOM) silou, nebo podnikají kroky, které narušují stabilitu v Somálsku nebo regionu.
(2)
Dne 14. ledna 2009 přijala Rada bezpečnosti OSN rezoluci č. 1862 (2009) týkající se hraničního sporu mezi Džibutskem a Eritreou a jeho možného dopadu na místní stabilitu a bezpečnost.
(3)
Dne 23. prosince 2009 přijala Rada bezpečnosti OSN rezoluci č. 1907 (2009), kterou se uvaluje embargo na zbraně vůči Eritreji a vyzývá všechny státy, aby prostřednictvím svých vnitrostátních orgánů a v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy a mezinárodním právem kontrolovaly na svém území, včetně přístavů a letišť, veškerý náklad pocházející z Eritreje nebo do ní směřující, pokud má dotyčný stát k dispozici informace, na jejichž základě je možné se domnívat, že náklad obsahuje věci, jejichž dodávání, prodej, převoz či vývoz jsou zakázány podle této rezoluce nebo podle všeobecného a úplného zbrojního embarga uvaleného na Somálsko podle bodu 5 rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 733 (1992), rozpracované a pozměněné dalšími rezolucemi.
(4)
Rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1907 (2009) rovněž zavádí omezující opatření vůči jednotlivcům a subjektům, včetně nejen eritrejského politického a vojenského velení, jež určil výbor, který byl zřízen podle rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 751 (1992), rozšířené rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1844 (2008).
(5)
K provedení některých opatření je nezbytná další činnost Unie,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zabránily prodeji nebo dodávkám zbrojního a souvisejícího materiálu všech typů včetně zbraní a střeliva, vojenských vozidel a vojenského vybavení, polovojenského vybavení a náhradních dílů k výše uvedenému materiálu, do Eritreje státními příslušníky členských států nebo z území členských států nebo za použití plavidel či letadel pod jejich vlajkou, bez ohledu na to, zda tento materiál pochází z jejich území či nikoliv.
2. Zakazuje se přímé nebo nepřímé poskytování technického poradenství, výcviku, finanční nebo jiné pomoci, které souvisí s vojenskou činností, nebo poskytování, výroba, údržba či používání věcí uvedených v odstavci 1 státními příslušníky členských států nebo z území členských států do Eritreje.
3. Zakazuje se rovněž pořizování věcí uvedených v odstavci 1 z Eritreje, ať už z tohoto území pocházejí či nikoli, státními příslušníky členských států nebo za použití plavidel či letadel pod vlajkou členských států, jakož i poskytování technické pomoci, výcviku, finanční či jiné pomoci spojené s vojenskými činnostmi, nebo poskytování, výroba, údržba či používání věcí uvedených v odstavci 1 ze strany Eritreje státním příslušníkům členských států.
Článek 2
1. Členské státy prostřednictvím svých vnitrostátních orgánů a v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy a mezinárodním právem kontrolují na svém území, včetně přístavů a letišť, každý náklad pocházející z Eritreje nebo do ní směřující, jestliže mají k dispozici informace, na jejichž základě je možné se domnívat, že náklad obsahuje věci, jejichž dodávka, prodej, převoz či vývoz jsou zakázány podle tohoto rozhodnutí.
2. Na letadla a plavidla přepravující náklad do Eritreje nebo z ní se vztahuje povinnost poskytnout dodatečné informace před příjezdem a před odjezdem o veškerém zboží, které je přiváženo do členského státu nebo je z něj vyváženo.
3. Pokud členské státy objeví věci, jejichž dodávka, prodej, převoz či vývoz jsou zakázány podle tohoto rozhodnutí, zajistí je a odstraní (zničením či znehodnocením).
Článek 3
Omezující opatření podle článku 4, čl. 5 odst. 1, čl. 6 odst. 1 a 2 se ukládají vůči osobám a subjektům, včetně nejen eritrejského politického a vojenského velení, jakož i včetně vládních a polostátních subjektů, nebo jakýchkoli osob či subjektů jednajících jejich jménem nebo pod jejich vedením, určených výborem zřízeným na základě rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 751 (1992), rozšířené rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1844 (2008) (dále jen „Výbor pro sankce“) jako:
-
osoby či subjekty, které porušily zbrojní embargo a související opatření podle článku 1;
-
osoby či subjekty, které z Eritreje poskytují pomoc ozbrojeným opozičním skupinám, jejichž cílem je destabilizovat region;
-
osoby či subjekty, které brání provádění rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1862 (2009) týkající se Džibuti;
-
osoby či subjekty, které ukrývají, financují, podporují, organizují, cvičí či podněcují jednotlivce či skupiny k páchání násilných či teroristických činů vůči jiným státům či jejich občanům v regionu, nebo činnost takových osob či skupin usnadňují;
-
osoby či subjekty, které brání vyšetřování či práci monitorovací skupiny, která byla znovustavena rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1853 (2008).
Příslušné osoby a subjekty jsou uvedeny v příloze.
Článek 4
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zabránily přímým nebo nepřímým dodávkám, prodeji či převozu zbrojního a souvisejícího materiálu všech typů včetně zbraní a střeliva, vojenských vozidel a vojenského vybavení, polovojenského vybavení a náhradních dílů pro výše uvedený materiál a přímému či nepřímému poskytování vojenské pomoci či výcviku, finanční a jiné pomoci, včetně investování, brokerských či jiných finančních služeb spojených s vojenskou činností, nebo poskytování, výrobě, údržbě či užívání zbraní a vojenského vybavení státními příslušníky členských států nebo z území členských států nebo za použití plavidel či letadel pod vlajkou členských států osobám a subjektům uvedeným v článku 3.
Článek 5
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření s cílem zabránit tomu, aby na jejich území vstupovaly nebo přes ně projížděly osoby uvedené v článku 3.
2. Odstavec 1 nezavazuje členské státy k odmítnutí vstupu svých státních příslušníků na své území.
3. Odstavec 1 se nepoužije, pokud Výbor pro sankce v jednotlivých případech stanoví, že cesta je odůvodněna humanitární potřebou, včetně náboženské povinnosti, nebo pokud Výbor pro sankce dojde k závěru, že by výjimka mohla jinak podpořit cíle, kterými jsou mír a stabilita v regionu.
4. Pokud členský stát povolí podle odstavce 3 osobám určeným Výborem pro sankce vstup na své území nebo průjezd přes ně, je toto povolení omezeno na účel, pro který bylo uděleno, a na osoby, kterých se týká.
Článek 6
1. Zmrazují se veškeré finanční prostředky a hospodářské zdroje přímo či nepřímo vlastněné nebo ovládané osobami či subjekty uvedenými v článku 3.
2. Osobám ani subjektům uvedeným v odstavci 1 nebo v jejich prospěch nesmějí být přímo ani nepřímo zpřístupněny žádné finanční prostředky ani hospodářské zdroje.
3. Členské státy mohou udělit výjimky týkající se opatření uvedených v odstavcích 1 a 2 v případě finančních prostředků a hospodářských zdrojů, které jsou:
a)
nezbytné k úhradě základních výdajů, včetně úhrad za potraviny, nájemné nebo hypotéku, léky a lékařské ošetření, daně, pojistné a poplatky za veřejné služby;
b)
určeny výlučně k úhradě přiměřených profesních odměn a k náhradě výdajů spojených s poskytováním právních služeb;
c)
určeny výlučně k hrazení poplatků nebo nákladů na služby v souladu s vnitrostátním právem, na běžné vedení nebo správu zmrazených finančních prostředků a hospodářských zdrojů;
d)
nezbytné pro úhradu mimořádných výdajů, po oznámení dotyčného členského státu Výboru pro sankce a po jeho schválení;
e)
předmětem soudcovského, správního nebo rozhodčího zástavního práva nebo rozhodnutí; v tomto případě mohou být finanční prostředky a hospodářské zdroje použity k uspokojení pohledávek zajištěných takovým zástavním právem nebo být předmětem výkonu takového rozhodnutí, pokud zástavní právo bylo zřízeno nebo rozhodnutí bylo vydáno přede dnem přijetí rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1907(2009) a není ve prospěch osoby nebo subjektu uvedených v odstavci 1, a po oznámení Výboru pro sankce ze strany dotyčného členského státu.
4. Odstavec 2 se nepoužije na připisování na zmrazené účty:
a)
úroků nebo jiných výnosů z těchto účtů; nebo
b)
plateb na zmrazené účty splatných podle smluv, dohod nebo závazků uzavřených nebo vzniklých přede dnem, ke kterému se na tyto účty začala vztahovat omezující opatření,
pokud se na tento úrok, jiné výnosy či platby i nadále vztahuje odstavec 1.
5. Výjimky uvedené v odst. 3 písm. a), b) a c) mohou být uděleny poté, co dotyčný členský stát oznámí výboru svůj záměr případně povolit přístup k těmto finančním prostředkům, a hospodářským zdrojům, a pokud do tří pracovních dnů od tohoto oznámení neobdrží od Výboru pro sankce zamítavé rozhodnutí.
Článek 7
Rada vyhotovuje seznam uvedený v příloze a provádí jeho změny na základě rozhodnutí Výboru pro sankce.
Článek 8
Toto rozhodnutí bude přezkoumáno, pozměněno nebo případně zrušeno v souladu s příslušnými rozhodnutími Rady bezpečnosti OSN.
Článek 9
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 10
Toto rozhodnutí bude vyhlášeno v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 1. března 2010.
PADOMES LĒMUMS 2010/127/KĀDP
(2010. gada 1. marts)
par ierobežojošiem pasākumiem pret Eritreju
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un jo īpaši tā 29. pantu,
tā kā:
(1)
Eiropas Savienības Padome 2009. gada 16. februārī pieņēma Kopējo nostāju 2009/138/KĀDP (2009. gada 16. februāris) par ierobežojošiem pasākumiem pret Somāliju (1), ar ko īsteno ANO Drošības padomes Rezolūciju (ANO DPR) 1844 (2008), ar kuru ievieš ierobežojošus pasākumus pret tiem, kas cenšas aizkavēt vai bloķēt mierīgu politikas procesu, vai tiem, kas, pielietojot spēku, apdraud Somālijas Federālās pārejas iestādes (TFI) vai Āfrikas Savienības misiju Somālijā (AMISOM), vai veic darbības, kas mazina stabilitāti Somālijā vai reģionā.
(2)
ANO Drošības padome 2009. gada 14. janvārī pieņēma ANO DPR 1862 (2009) par robežstrīdu starp Džibutiju un Eritreju un tā iespējamo ietekmi uz apakšreģionālu stabilitāti un drošību.
(3)
ANO Drošības padome 2009. gada 23. decembrī pieņēma Rezolūciju ANO DPR 1907 (2009), ar ko nosaka ieroču embargo attiecībā uz Eritreju un kurā aicina visas valstis saskaņā ar to valsts iestādēm un tiesību aktiem un atbilstīgi starptautiskām tiesībām savā teritorijā, tostarp jūras ostās un lidostās, pārbaudīt visas kravas, kas tiek sūtītas uz Eritreju un saņemtas no tās, ja attiecīgās valsts rīcībā ir informācija, kas nodrošina pamatotu iemeslu aizdomām, ka kravā ir priekšmeti, kuru piegāde, pārdošana, nosūtīšana vai eksportēšana ir aizliegta saskaņā ar minēto rezolūciju vai vispārējo un pilnīgo ieroču piegādes embargo Somālijai, kas noteikts saskaņā ar ANO DPR 733 (1992) 5. punktu un izvērsts un grozīts turpmākajās rezolūcijās.
(4)
Ar ANO DPR 1907 (2009) arī ievieš ierobežojošus pasākumus attiecībā uz personām un vienībām, tostarp bet ne tikai uz Eritrejas politisko un militāro vadību, ko noteikusi Komiteja, kas izveidota saskaņā ar ANO DPR 751 (1992) un ko paplašina ar ANO DPR 1844 (2008).
(5)
Ir vajadzīga turpmāka Eiropas Savienības rīcība, lai īstenotu konkrētus pasākumus,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
1. Dalībvalstis veic nepieciešamos pasākumus, lai novērstu to, ka dalībvalstu valstspiederīgie vai no dalībvalstu teritorijām, vai izmantojot to karoga kuģus vai gaisa kuģus, veic ieroču un ar tiem saistīto visa veida materiālu, tostarp ieroču un munīcijas, militāro transportlīdzekļu un aprīkojuma, paramilitārā aprīkojuma un visa iepriekšminētā rezerves daļu pārdošanu vai piegādi Eritrejai neatkarīgi no tā, vai to izcelsme ir Eritrejas teritorijā vai ārpus tās.
2. Ir aizliegta dalībvalstu valstspiederīgo vai no dalībvalstu teritorijām veikta tehniskas palīdzības, apmācību, finanšu un cita veida palīdzības, kas saistīta ar militārām darbībām, sniegšana, vai saistībā ar 1. punktā minēto priekšmetu nodrošināšana, ražošana, uzturēšana vai lietošana.
3. Tāpat dalībvalstu valstspiederīgajiem vai, izmantojot to karoga kuģus vai gaisa kuģus, ir aizliegts no Eritrejas iepirkt 1. punktā minētos priekšmetus, kā arī Eritrejai aizliegts dalībvalstu valstspiederīgajiem sniegt tehnisku palīdzību, apmācības, finanšu un cita veida palīdzību, kas saistīta ar militārām darbībām, vai saistībā ar 1. punktā minēto ir aizliegta priekšmetu nodrošināšana, ražošana, uzturēšana vai lietošana neatkarīgi no tā, vai to izcelsme ir Eritrejas teritorijā vai ārpus tās.
2. pants
1. Saskaņā ar savām valsts iestādēm un tiesību aktiem un atbilstīgi starptautiskām tiesībām dalībvalstis savā teritorijā, tostarp jūras ostās un lidostās, pārbauda visas kravas, kas tiek sūtītas uz Eritreju un saņemtas no tās, ja to rīcībā ir informācija, kas nodrošina pamatotu iemeslu aizdomām, ka kravā ir priekšmeti, kuru piegāde, pārdošana, nosūtīšana vai eksportēšana ir aizliegta saskaņā ar šo lēmumu.
2. Uz gaisa kuģiem un kuģiem, kas transportē kravas uz Eritreju un no tās, attiecas prasība pirms iebraukšanas un izbraukšanas sniegt papildu informāciju par visām precēm, ko ieved dalībvalstī vai izved no tās.
3. Ja ir atrasti priekšmeti, kuru piegāde, pārdošana, nosūtīšana vai eksportēšana ir aizliegta saskaņā ar šo lēmumu, dalībvalstis tos konfiscē un likvidē (iznīcinot vai padarot izmantošanai nederīgus).
3. pants
Lēmuma 4. pantā, 5. panta 1. punktā un 6. panta 1. un 2. punktā noteiktos ierobežojošos pasākumus piemēro attiecībā uz personām un vienībām, tostarp, bet ne tikai attiecībā uz Eritrejas politisko un militāro vadību, kā arī valdību un valsts mēroga vienībām, vai jebkuru personu vai vienībām, kas rīkojas to vārdā vai vadībā, kuras Komiteja, kas izveidota saskaņā ar ANO DPR 751 (1992) un paplašināta ar ANO DPR 1844 (2008) (“Sankciju komiteja”) norādījusi kā tādas, kuras:
-
rīkojas, pārkāpjot ieroču embargo un citus saistītus pasākumus, kuri minēti 1. pantā,
-
rīkojas, sniedzot Eritrejas atbalstu bruņotām opozīcijas grupām, kuru mērķis ir destabilizēt reģionu,
-
rīkojas, kavējot īstenot ANO DPR 1862 (2009) par Džibutiju,
-
rīkojas, izmitinot, finansējot, veicinot, atbalstot, organizējot, apmācot vai musinot personas vai grupas veikt vardarbības vai terora aktus pret valstīm vai to iedzīvotājiem reģionā,
-
rīkojas, kavējot ar ANO DPR 1852 (2008) atjaunotās Uzraudzības grupas izmeklēšanas vai tās darbu.
Attiecīgās personas un vienības ir uzskaitītas pielikumā.
4. pants
Dalībvalstis veic nepieciešamos pasākumus, lai novērstu, ka dalībvalstu valstspiederīgie vai no dalībvalstu teritorijām, vai izmantojot to karoga kuģus vai gaisa kuģus, veic ieroču un ar tiem saistītu visa veida materiālu, tostarp ieroču un munīcijas, militāro transportlīdzekļu un aprīkojuma, paramilitārā aprīkojuma un visa iepriekšminētā rezerves daļu tiešu vai netiešu piegādi, un tehniskas palīdzības vai apmācību, finanšu un cita veida palīdzības, tostarp ieguldījumu, brokeru pakalpojumu vai citu finanšu pakalpojumu, kas saistīti ar militārām darbībām, tiešu vai netiešu sniegšanu, vai ka veic ieroču un militārā aprīkojuma nodrošināšanu, ražošanu, apkopi vai izmantošanu personām vai vienībām, kas minētas 3. pantā.
5. pants
1. Dalībvalstis veic nepieciešamos pasākumus, lai novērstu 3. pantā minēto personu ieceļošanu dalībvalstu teritorijās vai tranzītu caur tām.
2. Šā panta 1. punkts neliek dalībvalstij aizliegt tās valstspiederīgajiem ieceļot tās teritorijā.
3. Šā panta 1. punktu nepiemēro, ja Sankciju komiteja katrā atsevišķā gadījumā konstatē, ka šāds ceļojums ir pamatots ar humāno vajadzību apsvērumiem, tostarp reliģiska pienākuma apsvērumiem, vai ja Sankciju komiteja secina, ka šāds izņēmums sekmētu miera un stabilitātes mērķu sasniegšanu reģionā.
4. Gadījumos, kad saskaņā ar 3. punktu dalībvalsts ļauj savā teritorijā ieceļot vai to tranzītā šķērsot Sankciju komitejas norādītajām personām, atļauja attiecas tikai uz to mērķi, kam atļauja piešķirta, un to var izmantot tikai tās personas, uz kurām tā attiecas.
6. pants
1. Iesaldē visus līdzekļus un saimnieciskos resursus, kas tieši vai netieši pieder 3. pantā minētajām personām vai vienībām.
2. Nekādus līdzekļus vai saimnieciskos resursus nedara tieši vai netieši pieejamus 1. punktā minētajām personām un vienībām, vai to interesēs.
3. Dalībvalstis var pieļaut izņēmumus saistībā ar 1. un 2. punktā minētajiem pasākumiem attiecībā uz līdzekļiem un saimnieciskajiem resursiem, ja:
a)
tie ir nepieciešami, lai segtu pamatizdevumus, tostarp izdarītu maksājumus par pārtikas produktiem, īri vai hipotēku, zālēm un medicīnisko palīdzību, samaksātu nodokļus, izdarītu apdrošināšanas prēmiju un komunālo pakalpojumu maksājumus;
b)
tie paredzēti vienīgi saprātīgai samaksai par kvalificētu darbu un atlīdzībai par izdevumiem, kas saistīti ar juridiskiem pakalpojumiem;
c)
tie paredzēti vienīgi nodevu maksājumiem vai pakalpojumu maksājumiem par iesaldēto līdzekļu un saimniecisko resursu pastāvīgu turēšanu un saglabāšanu atbilstīgi attiecīgās valsts tiesību aktiem;
d)
tie ir vajadzīgi ārkārtas izdevumiem, pēc tam, kad attiecīgā dalībvalsts ir nosūtījusi paziņojumu Sankciju komitejai un Sankciju komiteja to ir apstiprinājusi;
e)
uz līdzekļiem vai saimnieciskajiem resursiem attiecas tiesisks, administratīvs vai arbitrāžas noteikts apgrūtinājums vai spriedums; tādā gadījumā līdzekļus un saimnieciskos resursus var izmantot, lai apmierinātu minēto apgrūtinājumu vai spriedumu ar noteikumu, ka apgrūtinājums vai spriedums stājies spēkā pirms ANO DPR 1907 (2009) pieņemšanas dienas un tas nav šā panta 1. punktā minētās personas vai vienības interesēs, pēc tam, kad attiecīgā dalībvalsts par to nosūtījusi paziņojumu Sankciju komitejai.
4. Šā panta 2. punktu nepiemēro šādiem iesaldētu kontu papildinājumiem:
a)
procentu ienākumiem vai citiem ieņēmumiem no šiem kontiem; vai
b)
iesaldēto kontu maksājumiem, kas nokārtojami saskaņā ar līgumiem, nolīgumiem vai saistībām, kuras noslēdza vai kuras radās pirms dienas, kad uz minētajiem kontiem attiecināja ierobežojošus pasākumus,
ar noteikumu, ka visiem šādiem procentiem, citiem ieņēmumiem un maksājumiem turpina piemērot 1. punktu.
5. Šā panta 3. punkta a), b) un c) apakšpunktā minētos izņēmumus pieļauj pēc tam, kad attiecīgā dalībvalsts nosūtījusi Sankciju komitejai paziņojumu par nodomu vajadzības gadījumā atļaut pieeju šādiem līdzekļiem un saimnieciskajiem resursiem, un ja Sankciju komiteja trīs darba dienu laikā pēc šāda paziņojuma nav pieņēmusi pretēju lēmumu.
7. pants
Padome izveido pielikumā pievienoto sarakstu un veic tajā grozījumus saskaņā ar Sankcijas komitejas izdarītajiem konstatējumiem.
8. pants
Šo lēmumu vajadzības gadījumā pārskata, groza vai atceļ saskaņā ar attiecīgiem Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes lēmumiem.
9. pants
Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.
10. pants
Šo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Briselē, 2010. gada 1. martā