ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 25. ledna 2012
o podpoře poskytnuté Řeckem pěstitelům obilovin a zemědělským družstvům působícím v odvětví obilovin
č. SA 27354 (C 36/10) (ex NN 3/10, ex CP 11/09)
(oznámeno pod číslem K(2011) 9335)
(Pouze řecké znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2012/320/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co v souladu s čl. 108 odst. 2 prvním pododstavcem Smlouvy (1) vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek, a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dne 18. listopadu 2008 obdržela Komise e-mailem informace týkající se údajné podpory poskytnuté řeckým státem pěstitelům obilovin a sdružením zemědělských družstev působících v odvětví obilovin. Údajná podpora spočívala v poskytování bezúročných úvěrů. Dopisem ze dne 21. listopadu 2008 požádala Komise řecké orgány o poskytnutí informací týkajících se uvedené podpory.
(2)
Dopisem ze dne 24. listopadu 2008 požádala Komise stěžovatele, aby předložil vyplněný formulář stížnosti. Tento formulář obdržela Komise dne 8. ledna 2009.
(3)
Poté, co Komise obdržela tento formulář stížnosti, avšak neobdržela žádnou odpověď od řeckých orgánů na svůj dopis ze dne 21. listopadu 2008, zaslala jim dne 23. ledna 2009 druhý dopis, v němž požádala o informace týkající se dotčeného opatření. Jelikož ve stanovené lhůtě neobdržela Komise na tento dopis odpověď, zaslala dne 24. března 2009 řeckým orgánům upomínku.
(4)
Dne 14. května 2009 zaslaly řecké orgány Komisi dopis, v němž bylo uvedeno jen velmi málo informací o podpoře, která byla předmětem stížnosti. V návaznosti na tento dopis zaslala Komise řeckým orgánům dne 11. června 2009 druhou žádost o informace s podrobnějšími dotazy týkajícími se údajné státní podpory.
(5)
Dne 20. července 2009 požádaly řecké orgány o prodloužení lhůty pro poskytnutí příslušných informací, a to do 30. srpna 2009. Dopisem ze dne 23. července 2009 vyjádřila Komise s tímto prodloužením lhůty svůj souhlas. E-mailem ze dne 1. září 2009 požádaly řecké orgány o další prodloužení lhůty o jeden měsíc. Dopisem ze dne 14. září prodloužila Komise tuto lhůtu podruhé, a sice do 30. září 2009.
(6)
Jelikož více než dva měsíce po vypršení stanovené lhůty Komise neobdržela žádnou odpověď, zaslala řeckým orgánům dne 1. prosince 2009 upomínku a poskytla jim další jeden měsíc na dodání příslušných informací. V této upomínce upozornila Komise řecké orgány na skutečnost, že pokud nezašlou Komisi odpověď v předepsané lhůtě, Komise si poskytnutí informací vyžádá (prostřednictvím „příkazu k poskytnutí informací“) podle čl. 10 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (2) (3). Kromě toho byla dne 26. ledna 2010 věc zanesena do registru neoznámených podpor pod číslem NN 3/10.
(7)
Ve lhůtě stanovené Komisí neposkytly řecké orgány žádné informace. Proto přijala Komise dne 10. března 2010 rozhodnutí podle čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 659/1999, v němž požaduje po řeckých orgánech, aby požadované informace poskytly.
(8)
Řecké orgány odpověděly dne 19. března 2010. Ve své odpovědi tvrdily, že odpověděly Komisi na její dopis ze dne 1. prosince 2009 dopisem ze dne 9. února 2010. Ve svém dopise ze dne 17. května 2010 zaslala Komise řeckým orgánům určité doplňující dotazy. Požádala je rovněž o to, aby poskytly důkaz o údajném odeslání svého dopisu Komisi dne 9. února 2010. Mezitím Komise obdržela od stěžovatele další informace o dotčené podpoře. Proto dne 18. června 2010 zaslala řeckým orgánům další dopis, aby jim poskytla příležitost vyjádřit k těmto novým informacím své připomínky. Řecké orgány odpověděly na dopis ze dne 17. května 2010, ale neposkytly žádný důkaz o odeslání svého dopisu ze dne 9. února 2010. Dne 30. září 2010 odpověděly řecké orgány rovněž na dopis Komise ze dne 18. června 2010.
(9)
Dopisem ze dne 15. prosince 2010 informovala Komise Řecko o svém rozhodnutí zahájit postup podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy, který se týká dotčené podpory. V dopise ze dne 21. ledna 2011 zaslaly řecké orgány své připomínky k rozhodnutí Komise ze dne 15. prosince 2010. Komise zaslala řeckým orgánům další dotazy v dopise ze dne 5. května 2011, na který řecké orgány odpověděly dne 6. června 2011.
(10)
Rozhodnutí Komise o zahájení uvedeného postupu bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (4). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby vyjádřily své připomínky k dotčenému opatření. Komise obdržela připomínky od jedné zúčastněné strany, která tvrdila, že dotčená opatření jsou protiprávní. O těchto připomínkách byly řecké orgány informovány a své připomínky poskytly v dopise ze dne 1. prosince 2011.
II. PODROBNÝ POPIS PODPORY
ΙΙ.1. Stížnost
(11)
Dne 18. listopadu 2008 obdržela Komise e-mailem informace týkající se údajné podpory poskytnuté řeckým státem pěstitelům obilovin a sdružením zemědělských družstev. Podle této stížnosti spočívala podpora v poskytování bezúročných úvěrů ve výši 150 milionů EUR sdružením zemědělských družstev působícím v odvětví obilovin.
II.2. Souvislosti
(12)
Na základě informací poskytnutých řeckými orgány oseli řečtí zemědělci během roku 2008 o 60 000 hektarů (600 000„stremma“) kukuřice více než v předchozím roce. Důsledkem byla značná nadprodukce kukuřice a následný pokles cen. Totéž se stalo s pšenicí. Vzhledem k této situaci a v důsledku hospodářské krize rozhodla řecká vláda poskytnout podporu řeckým producentům.
(13)
Podle řeckých orgánů byla podpora poskytnuta organizacím producentů, tj. sdružením zemědělských družstev (dále jen „sdružení“). Tato sdružení neměla dostatečné finanční prostředky k tomu, aby podpořila příjmy zemědělců, ani neměla kvůli finanční krizi přístup na finanční trhy za účelem získání úvěrů. Řecké orgány dále tvrdily, že kdyby v průběhu zimy 2008 družstva prodala toto množství shromážděných obilovin, došlo by k významnému poklesu cen a producenti by utrpěli citelné ztráty. Aby tedy řecká vláda zabránila poklesu cen obilovin a zajistila zemědělcům minimální příjem, rozhodla se poskytnout sdružením a nepřímo tedy i zemědělcům (kteří svou produkci odevzdali družstvům) podporu v podobě státem zaručeného úvěru s úrokovým příspěvkem. Podle řeckých orgánů byl tento úvěr poskytnut sdružením, aby byl postoupen producentům za množství obilovin nakoupených nebo obdržených sdruženími v roce 2008. Kvůli vleklé krizi na trhu s obilovinami prodloužily řecké orgány lhůtu pro splacení úvěrů do 30. září 2010.
ΙΙ.3. Opatření
(14)
Řecké orgány přijaly řadu rozhodnutí, kterými tato podpora nabyla účinku.
(15)
V rozhodnutí řeckého ministra hospodářských věcí a financí č. 56700/B.3033 ze dne 8. prosince 2008 se mimo jiné stanoví:
„Článek 1 Schvaluje se úrokový příspěvek pro úvěry, které byly nebo budou poskytnuty v roce 2008 finančními institucemi sdružením zemědělských družstev a družstvům zemědělské prvovýroby v Řecku, aby byly použity na platby producentům za množství obilovin nakoupených nebo obdržených v roce 2008. Uvedené úvěry budou subvencovány od data, kdy budou poskytnuty. […]
Článek 3 Doba trvání dotčených úvěrů začne dnem jejich poskytnutí a skončí dnem jejich splacení, nejpozději však 30. září 2009. […]“
(16)
V rozhodnutí řeckého ministra hospodářských věcí a financí č. 2/88675/0025 ze dne 9. prosince 2008 se mimo jiné stanoví:
„1)
Řecký stát poskytne 100 % záruku pro zajištění úvěrů, které poskytnou finanční instituce sdružením zemědělských družstev a družstvům zemědělské prvovýroby v Řecku, aby byly použity na platby producentům za množství obilovin nakoupených nebo obdržených v roce 2008, v souladu s ustanoveními zákona č. 2322/1995. Na úvěry poskytnuté finančními institucemi sdružením zemědělských družstev a družstvům zemědělské prvovýroby v roce 2008 na nákup obilí se vztahují ustanovení tohoto rozhodnutí s platností od data poskytnutí úvěru. Celková výše úvěrů, které byly nebo budou poskytnuty, nepřesáhne 150 milionů EUR. […]
3)
[…] V případě neuhrazení nesplacené části úvěru k datu splatnosti se tato částka stane splatnou a vymahatelnou. Aby byly bankám zaručené pohledávky proplaceny státem, musí banky do tří měsíců od data splatnosti předložit podpůrnou dokumentaci uvedenou v rozhodnutí ministra hospodářských věcí a financí č. 2/478/0025/04.01.2006 (vládní věstník, řada II, č. 16/13.01.2006).[…]“
(17)
Na základě rozhodnutí ministra hospodářských věcí a financí č. 46825/B.2248 ze dne 29. září 2009 a č. 2/69591/0025 ze dne 2. října 2009 byla lhůta pro splacení úvěrů prodloužena do 30. září 2010.
(18)
V rozhodnutí ministra pro rozvoj venkova a výživu č. 8264 ze dne 9. prosince 2008 byla stanovena částka ve výši 150 milionů EUR pro 57 sdružení zemědělských družstev. V uvedeném rozhodnutí se rovněž odkazuje na rozhodnutí vládní komise ze dne 12. listopadu 2008 o poskytnutí úvěrů ve výši 150 milionů EUR pro sdružení zemědělských družstev a jejich členy.
(19)
V souladu s dopisem zaslaným řeckými orgány dne 19. března 2010 byly všechny dotčené úvěry (kromě jednoho) poskytnuty Řeckou zemědělskou bankou (dále jen „banka ATE“). Řecké orgány dodaly, že úrokový příspěvek a záruka, které byly poskytnuty státem v odvětví obilovin, byly nezbytným opatřením, aby se zabránilo poklesu cen v roce 2008, který byl způsoben nadprodukcí obilovin v Řecku. V tomto dopise vyjádřily řecké orgány stanovisko, že tuto malou úvěrovou úlevu poskytnutou státem nelze považovat za státní podporu, protože nenarušila ani neohrozila konkurenceschopnost a neměla vliv na obchod mezi členskými státy. Řecké orgány dále konstatovaly, že z dotčeného opatření vyplýval jen minimální prospěch pro jednotlivé producenty.
(20)
V souladu s článkem 1 úvěrové smlouvy mezi bankou ATE a sdruženími (dále jen „úvěrová smlouva“) má být úvěr poskytnutý bankou ATE použit dlužníkem pouze pro nákup nebo odběr obilovin vypěstovaných v roce 2008.
(21)
Pokud jde o podmínky poskytnutí tohoto úvěru, uvedly řecké orgány, že příslušná úroková sazba byla shodná se sazbou dvanáctiměsíčních řeckých státních dluhopisů (vydaných těsně před datem, kdy začal platit úrok) plus 30 %. Řecké orgány dále tvrdily, že úvěrová smlouva mezi bankou ATE a sdruženími obsahovala podmínku prokazující, že se nejedná o státní podporu. Uvedená podmínka zní: „Dlužník přijímá závazek, že před vyplacením úvěru podepíše s řeckým státem, zastoupeným pro tyto účely zmíněnou bankou, smlouvu o zajištění vztahující se na produkty, vedlejší produkty a jiné movité věci, které dlužník nakoupí za prostředky z tohoto úvěru, a na veškeré komodity, které jsou v jeho vlastnictví nebo pod jeho správou, na základě ustanovení zákona 2844/2000.“ Jinými slovy, zajištění poskytují sdružení státu (zastoupenému bankou ATE), pokud jde o produkty nakoupené sdruženími za prostředky z tohoto úvěru.
(22)
Náměstek ministra financí přijal dne 26. října 2010 rozhodnutí č. 2/21304/0025. V uvedeném rozhodnutí se stanoví:
„A.
Sdružení zemědělských družstev a družstva zemědělské prvovýroby v Řecku, kterým byly poskytnuty úvěry zaručené řeckým státem na základě rozhodnutí č. 2/88675/0025/9.12.2008 přijatého náměstkem ministra hospodářských věcí a financí, které je v současné době v platnosti, budou mít na základě zmíněného rozhodnutí možnost restrukturalizovat úvěry zaručené řeckým státem splatné ke dni 30. září 2010 tímto způsobem:
Celková doba trvání restrukturalizovaného úvěru se stanoví na pět let, úvěr je splatný v půlročních splátkách zahrnujících jistinu i úrok, přičemž první splátka je splatná dne 30. března 2011 a poslední dne 30. září 2015.
Kromě toho musí každý dlužník platit řeckému státu až do data splatnosti úvěru prémii ve výši 2 % aktuální nesplacené části úvěru. První platba bude učiněna společně s úhradou první splátky dne 30. března 2011.
Stávající zajištění obilovin ve prospěch řeckého státu se ruší.
Stanovená úroková sazba u restrukturalizovaného úvěru bude sazba používaná každou finanční institucí pro tutéž kategorii úvěrů. […]“
III. PŘIPOMÍNKY ZE STRANY ŘECKA
(23)
Ve své odpovědi ze dne 21. ledna 2011 řecké orgány uvedly, že na úrokový příspěvek i na státní záruku za úvěry je třeba pohlížet se zřetelem ke sdělení Komise o dočasném rámci Společenství pro opatření státní podpory zlepšující přístup k financování za současné finanční a hospodářské krize (5) (dále jen „dočasný rámec“). Řecké orgány zejména uvedly, že dotčené úvěry byly poskytovány v období finanční a hospodářské krize v letech 2008 a 2009 a sloužily k překonání krize.
(24)
Řecké orgány dále uvedly, že z důvodu velkého počtu konečných příjemců (členů družstev) byl prospěch z bezúročného úvěru pro jednotlivé příjemce tak malý, že jej nelze považovat za prospěch narušující hospodářskou soutěž.
(25)
Kromě toho řecké orgány uvedly, že povinnost každého dlužníka zaplatit prémii ve výši 2 % v souladu s ministerským rozhodnutím č. 2/21304/0025/26.10.2010 prokazuje, že se nejednalo o státní podporu.
(26)
Řecké orgány ve svém dopise ze dne 1. prosince 2011 zopakovaly řadu argumentů, které předložily během řízení a které se týkaly potřeby provést tato opatření a důvody, proč tato potřeba nastala. Rovněž tvrdily, že vydání ministerského rozhodnutí č. 2/21304/0025/26.10.2010 a uplatnění úrokové sazby na restrukturalizované úvěry (sazba používaná každou finanční institucí pro tutéž kategorii úvěrů) prokazuje, že úrokový příspěvek nepředstavuje podporu. Orgány rovněž dodaly, že v období od roku 2009 do 28. listopadu 2011 dosáhly úrokové příspěvky poskytnuté státem výše 7 762 113,00 EUR.
ΙV. POSOUZENÍ PODPORY
ΙV.1 Existence podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy
(27)
Na základě čl. 107 odst. 1 Smlouvy podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem.
(28)
Před přistoupením k posouzení toho, zda dotčené opatření splňuje podmínky čl. 107 odst. 1 Smlouvy, by Komise chtěla poznamenat, že existují dva aspekty tohoto opatření, jež by měly být prozkoumány s ohledem na toto ustanovení, a sice: i) úrokový příspěvek a ii) státní záruka.
ΙV.1.1 Úrokový příspěvek
(29)
Úrokový příspěvek poskytnutý řeckým státem zmíněným družstvům na základě ministerského rozhodnutí č. 56700/B.3033/8.12.2008 splňuje všechny podmínky čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Tento příspěvek, který poskytuje řecký stát, poskytuje jednoznačnou výhodu, jelikož ve skutečnosti činí tento úvěr zcela bezúročným. Přímými příjemci této podpory jsou družstva. Avšak vzhledem k tomu, že záměrem státu při poskytování těchto úvěrů bylo zvýšit příjem řeckých zemědělců tím, že se uměle zvýší cena obilovin prodávaných zemědělci družstvům, jsou zemědělci (producenti) nepřímými příjemci této podpory. Kromě toho je splněna také podmínka selektivity, protože příjemci této podpory jsou pouze ta družstva a, v konečném důsledku, ti zemědělci, kteří nakupovali nebo pěstovali obiloviny v Řecku v roce 2008. Úrokový příspěvek byl poskytnut před uplatněním ministerského rozhodnutí č. 2/21304/0025/26.10.2010 a před restrukturalizací úvěrů, pro kterou bylo stanoveno, že úroková sazba použitelná na restrukturalizované úvěry bude sazba používaná každou finanční institucí pro tutéž kategorii úvěrů.
(30)
Pokud jde o podmínku narušení hospodářské soutěže, z judikatury Soudního dvora vyplývá, že už pouhý fakt, že se ve srovnání s jinými konkurenčními podniky posílí konkurenční postavení jednoho podniku v důsledku ekonomického zvýhodnění, kterého by jinak tento podnik v běžném podnikání nedosáhl, poukazuje na možné narušení soutěže (6). Podpora podniku může ovlivnit obchod mezi členskými státy, pokud podnik působí na trhu otevřeném obchodu v rámci Společenství (7). Kromě toho na základě judikatury Soudního dvora neexistuje žádný práh nebo procentní podíl, který by tvořil hranici, pod kterou lze obchod mezi členskými státy pokládat za neovlivněný. I poměrně malá výše podpory nebo poměrně malá velikost podniků a priori neznamená, že obchod mezi členskými státy nemůže být ovlivněn (8). Objem obchodu v odvětví obilovin je v rámci Společenství značný. Proto dotčené opatření může ovlivnit obchod mezi členskými státy.
(31)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se zdá, že pokud jde o úrokový příspěvek, jsou splněny všechny podmínky čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
ΙV.1.2 Státní záruka
(32)
Na základě ministerského rozhodnutí č. 2/88675/0025/9.12.2008 řecký stát rozhodl, že družstvům poskytne svou záruku za úvěry sjednané s bankou ATE. Obecně se kritéria čl. 107 odst. 1 Smlouvy použijí i na záruky. Jak je uvedeno v bodě 2.1 sdělení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk (9) (dále jen „sdělení o zárukách“), záruky přímo poskytnuté státem mohou představovat státní podporu. Výhodu plynoucí ze státní záruky představuje skutečnost, že riziko spojené se zárukou nese stát. Za takové riziko by se obvykle měla zaplatit příslušná prémie (bod 2.2 sdělení o zárukách). Jestliže se stát této prémie vzdá, těží z toho podnik a ze státních zdrojů unikají prostředky. Záruka je tedy v tomto případě poskytnuta ze státních prostředků. Ve sdělení o zárukách je dále uvedeno, že i když se ukáže, že stát v rámci poskytnuté záruky nic nezaplatí, může se přesto jednat o státní podporu.
(33)
Výhoda, která ze záruky vyplynula pro sdružení a v konečném důsledku pro zemědělce, je zjevná: dlužníci nemuseli přinejmenším do 30. března 2011 (viz 22. bod odůvodnění) platit příslušné pojištění, které by za běžných okolností měli zaplatit za související riziko. Rovněž ve srovnání se situací bez záruky umožňuje tato státní záruka dlužníkům získat lepší finanční podmínky pro úvěry, než jsou podmínky běžně dostupné na finančních trzích. Bod 3.4 sdělení o zárukách stanoví seznam všech podmínek, které musí být splněny, aby systém státních záruk nebyl považován za státní podporu. Je zjevné, že zkoumané opatření všechny tyto dotčené podmínky nesplňuje. Například přinejmenším dvě z těchto podmínek v tomto případě zjevně nejsou splněny: dotčená záruka pokrývá více než 80 % úvěrů a zdá se, že zkoumaný systém povoluje poskytování záruk dlužníkům, kteří mají finanční potíže.
(34)
Jak je uvedeno v 29. bodě odůvodnění, přímými příjemci této podpory jsou družstva. Avšak vzhledem k tomu, že záměrem řeckého státu při poskytování těchto úvěrů bylo zvýšit příjem řeckých zemědělců tím, že se uměle zvýší cena obilovin prodávaných producenty družstvům, jsou nepřímými příjemci této podpory zemědělci (producenti). Je splněna také podmínka selektivity, protože příjemci této podpory jsou pouze ta družstva a ti zemědělci, kteří nakupovali nebo pěstovali obiloviny v Řecku v roce 2008.
(35)
Tatáž zjištění platí i pro podmínky týkající se narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu uvedené v 30. bodě odůvodnění.
(36)
Kromě toho řecké orgány tvrdily, že zajištění poskytnuté státu ze strany sdružení, jak je uvedeno v úvěrové smlouvě, prokazuje, že se nejedná o podporu. Avšak, jak uvedla Komise ve svém rozhodnutí o zahájení uvedeného postupu, tomu tak není, a to z těchto důvodů: a) Zaprvé, pokud družstva nesplatí své úvěry, bude záviset na uvážení státu, zda využije práv, která mu byla udělena na základě smluv o zajištění. b) Zadruhé se zdá, že zajištění nestačí na pokrytí celého úvěru, protože cena zaplacená sdruženími zemědělcům za nákup obilovin (která by měla být stejná jako výše úvěrů) je vyšší než tržní cena.
(37)
Je třeba rovněž poznamenat, že toto zajištění bylo ministerským rozhodnutím č. 2/21304/0025/26.10.2010 zrušeno. Jak je uvedeno ve 22. bodě odůvodnění, bylo toto zajištění nahrazeno 2 % prémií s platností ode dne první splátky splatné dne 30. března 2011. Řecké orgány ve svém dopise ze dne 7. června 2011 uvedly, že v souladu se sdělením o zárukách je ustanovení o prémii takzvaným „safe-harbour“ pro malé a střední podniky, jejichž platební schopnost může být ovlivněna nepříznivými podmínkami. Tento argument je z důvodů uvedených ve 38., 39. a 40. bodě odůvodnění nepřípustný.
(38)
Zaprvé ustanovení o 2 % prémii bylo přijato až v říjnu 2010 a týká se pouze částek nesplacených k září 2010. I kdybychom přijali (což se nestalo), že touto prémií byl odstraněn jakýkoli prvek státní podpory, státní záruka by až do uvedeného okamžiku představovala státní podporu.
(39)
Zadruhé, ze znění ministerského rozhodnutí č. 2/21304/0025/26.10.2010 vyplývá, že mají možnost, ale nikoli povinnost příslušného ustanovení využít (viz 22. bod odůvodnění). Řecké orgány v této souvislosti uvedly, že dlužníci ve skutečnosti museli uvedeného ustanovení využít, jelikož, jak je stanoveno v článku 13 úvěrové smlouvy, pokud úvěr nesplatí do 30. září 2009, se dlužná částka stane splatnou státem do tří měsíců, což si vyžádá přijetí administrativních donucovacích opatření proti dlužníkovi. Tento argument je rovněž nepřípustný: pokud stát dlužnou částku splatí, není jisté, že přijme opatření proti původnímu dlužníkovi za účelem získání příslušné částky, ale vždy se bude moci rozhodnout tak neučinit.
(40)
Kromě toho se zdá, že uvedená 2 % prémie sama o sobě není prvkem, který by na základě sdělení o zárukách dokazoval, že se nejedná o státní podporu, jak tvrdí řecké orgány. I kdybychom přijali předpoklad, že všichni příjemci uvedeného opatření byly malé a střední podniky, jak tvrdí řecké orgány, použil by se v tomto případě bod 3.5 sdělení o zárukách. V tomto bodě sdělení objasňuje, že aby záruka poskytnutá na základě systému, který používá paušální prémii, nebyla považována za představující státní podporu, musí být splněny všechny ostatní podmínky stanovené v bodě 3.4 písm. a), b), c), e), f) a g). Jak již bylo vysvětleno ve 33. bodě odůvodnění, tyto podmínky v tomto případě nejsou splněny: dotčená záruka pokrývá více než 80 % úvěrů a zdá se, že zkoumaný systém povoluje poskytování záruk dlužníkům, kteří mají finanční potíže.
(41)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem jsou, pokud jde o státní záruku uvedených úvěrů, splněny všechny podmínky čl. 107 odst. 1.
ΙV.2 Slučitelnost podpory
ΙV.2.1 Obecná zjištění
(42)
Smlouva připouští některé výjimky z obecné zásady neslučitelnosti státní podpory s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Některé z těchto výjimek se v tomto případě ze zjevných důvodů nepoužijí. Zejména se jedná o výjimky stanovené v čl. 107 odst. 2, které se vztahují na podporu sociální povahy, podporu určenou k náhradě škod způsobených přírodními pohromami a podporu týkající se sjednocení Německa.
(43)
Totéž platí pro výjimky stanovené v čl. 107 odst. 3 písm. a), b) a d) Smlouvy, vzhledem k tomu, že dotčená podpora nebyla určena pro pomoc hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností, ani pro projekty společného evropského zájmu, ani na pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví.
(44)
Proto jediná odchylka, která by se v tomto případě mohla uplatnit, je odchylka stanovená v čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy, která stanoví, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Aby se na podporu tato odchylka vztahovala, musí být daná podpora v souladu s pravidly Unie pro státní podporu. V oblasti zemědělství jsou tato pravidla stanovena v pokynech Komise ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013 (10) (dále jen „zemědělské pokyny“).
(45)
Na základě informací, které má Komise k dispozici, bylo cílem dotčeného opatření řešit situaci způsobenou přebytkem obilovin vypěstovaných v Řecku v roce 2008. Konkrétně uvedly řecké orgány ve svém dopise ze dne 19. března 2010, že jedním z důvodů pro toto opatření bylo „zajistit producentům minimální příjem“.
(46)
Kromě toho se zdá, že jelikož byly úvěry ve výši 150 milionů EUR určeny pro sdružení na nákup obilovin vypěstovaných jejich členy (viz ministerské rozhodnutí č. 8264 ze dne 9. prosince 2008), byla tato podpora poskytnuta na základě vypěstovaných množství.
(47)
Tento druh podpory, kterou Řecko poskytlo, není stanoven v zemědělských pokynech ani v jiných pravidlech Unie týkajících se této oblasti a řecké orgány netvrdí opak. Proto se zdá, že tato podpora představovala provozní podporu, jejímž účelem bylo zvýšit příjem zemědělců umělým zvýšením cen obilovin. Zásahy tohoto druhu jsou podle právních předpisů Unie týkajících se státní podpory přísně zakázány.
(48)
Je třeba uvést, že na základě judikatury příslušných útvarů Soudního dvora Evropské unie provozní podpory, tzn. podpory mající za cíl snížit podnikům náklady, které by měly tyto podniky za normálních okolností nést v rámci své běžné činnosti, v zásadě narušují hospodářskou soutěž vzhledem k tomu, že jednak neusnadňují „rozvoj“ žádného hospodářského odvětví a jednak poskytují příjemci umělou finanční podporu, která trvale narušuje hospodářskou soutěž a ovlivňuje obchod v míře, jež je rozporu se společným zájmem.
(49)
Zejména trhy se zemědělskými produkty v Evropské unii jsou dostatečně upraveny právními předpisy prostřednictvím společných organizací trhu. Úkolem společných organizací trhu je mimo jiné zajistit korektní hospodářskou soutěž mezi hospodářskými subjekty dotčeného odvětví uvnitř Evropské unie. Podpůrná opatření trhu, jako jsou tato opatření zavedená a financovaná Řeckem, odporují cílům společné organizace trhu s obilovinami a mohou být ve vážném rozporu s jejím fungováním
(50)
Jak vícekrát zdůraznil Soudní dvůr (11), jakýkoli zásah členského státu do tržních mechanismů, s výjimkou zásahů, které jsou konkrétně stanoveny nařízením Unie, může být v rozporu s fungováním společných organizací trhu a vytvářet pro některé hospodářské skupiny v Unii neoprávněné výhody. Zejména ve své novější judikatuře (12) Soudní dvůr znovu připomněl, že v oblastech zahrnutých do společné organizace trhu, a zejména, zakládá-li se tato organizace na společném systému cen, členské státy již nemohou zasahovat jednostranně přijatými vnitrostátními ustanoveními do mechanismu tvorby cen upravovaných v téže fázi produkce společnou organizací.
(51)
Je třeba zdůraznit, že vnitrostátní mechanismy podpor pro ceny, jako jsou mechanismy přezkoumávané v tomto případě, ohrožují společný systém cen a obecněji účelnost mechanismů vytvořených nařízeními Unie o společné organizaci trhů, i když mají za cíl podpořit příjem zemědělců.
(52)
Kromě toho Komise také posuzovala, zda by tato podpora mohla být považována za slučitelnou na základě sdělení Komise - Pokyny Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (13). I kdyby však příjemce v době poskytnutí podpory byl podnikem v obtížích ve smyslu oddílu 2 uvedených pokynů (což není zřejmé), neuvedly řecké orgány žádné údaje o tom, že by v tomto případě byly splněny podmínky uvedených pokynů, které by mohly odůvodnit poskytnutí podpory určitému konkrétnímu příjemci.
IV.2.2. Dočasný rámec
(53)
Řecké orgány za účelem odůvodnění této podpory odkazují na hospodářskou krizi a nedostatečný přístup družstev k financování. Komise uznala závažnost finanční krize a v roce 2009 přijala tzv. „dočasný rámec“ (14), v němž prohlásila za slučitelnou s vnitřním trhem podporu, která v případě producentů v zemědělské prvovýrobě může dosáhnout výše 15 000 EUR.
(54)
Ve svém dopise ze dne 21. ledna 2011 řecké orgány tvrdily, že na úrokový příspěvek i státní záruku pro úvěry se vztahují ustanovení dočasného rámce. Řecké orgány zejména uvedly, že dotčené úvěry byly poskytovány v období finanční a hospodářské krize v letech 2008 a 2009 a sloužily k překonání krize. Řecké orgány rovněž dodaly, že z důvodu velkého počtu konečných příjemců (členů družstev) byl prospěch z bezúročného úvěru pro jednotlivé příjemce tak malý, že jej nelze považovat za prospěch narušující hospodářskou soutěž. Kromě toho řecké orgány tvrdily, že podle bodu 7 dočasného rámce se jeho ustanovení vztahují i na případy neoznámené státní podpory.
(55)
Komise nemůže tyto argumenty předložené řeckými orgány přijmout a domnívá se, že ustanovení dočasného rámce se na tento případ nevztahují. Zaprvé, oblast působnosti dočasného rámce byla rozšířena tak, aby zahrnovala prvovýrobu zemědělských produktů, až dne 31. října 2009 (15). Proto se tento dočasný rámec nemůže vztahovat na státní podporu, která byla schválena před vstupem uvedeného rozšíření působnosti v platnost. V tomto konkrétním případě článek 1 ministerského rozhodnutí č. 56700/B.3033/8.12.2008 stanoví, že úrokový příspěvek se týká úvěrů, které byly nebo budou poskytnuty v roce 2008. Uvedené úvěry, tedy státní podpora, byly poskytnuty před 31. říjnem 2009.
(56)
Zadruhé by Komise chtěla upozornit na to, že dotčená opatření nesplňují podmínku stanovenou v dočasném rámci, která uvádí, že aby tato podpora mohla být považována za slučitelnou, musí se použít pro celé zemědělské odvětví, a nikoli na jedno odvětví produktů, jako je v tomto případě odvětví obilovin.
V. ZÁVĚR
(57)
Komise shledává, že Řecko protiprávně poskytlo uvedenou podporu, čímž porušilo čl. 108 odst. 3 Smlouvy. Vzhledem k tomu, že tato podpora je neslučitelná s vnitřním trhem, musí ji Řecko zrušit a zajistit navrácení podpory od příjemců.
(58)
Jednotlivé podpory poskytnuté v rámci uvedeného režimu nepředstavují podporu, pokud v době jejich poskytnutí splňovaly podmínky stanovené v nařízení přijatém na základě článku 2 nařízení Rady (ES) č. 994/98 ze dne 7. května 1998 o použití článků 92 a 93 Smlouvy o založení Evropského společenství na určité kategorie horizontální státní podpory (16), jež bylo použitelné v době poskytnutí podpory.
(59)
Jednotlivé podpory poskytnuté v rámci uvedeného režimu, které v době jejich poskytnutí splňovaly podmínky stanovené v nařízení přijatém na základě článku 1 nařízení (ES) č. 994/98, nebo v rámci jiného schváleného režimu podpory, jsou slučitelné s vnitřním trhem až do maximální míry podpory, která se na uvedené podpory použije,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Režim zřízený ve prospěch pěstitelů obilovin a zemědělských družstev působících v odvětví obilovin na základě ministerských rozhodnutí č. 56700/Β.3033/8.12.2008 a č. 2/88675/0025/9.2.2008 v podobě úvěru zaručeného řeckým státem s úrokovým příspěvkem představuje státní podporu. Tato státní podpora poskytnutá řeckým státem protiprávně, a sice v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie, je neslučitelná s vnitřním trhem.
Článek 2
Jednotlivé podpory poskytnuté v rámci režimu uvedeného v článku 1 nepředstavují podporu, pokud v době jejich poskytnutí splňovaly podmínky stanovené v nařízení přijatém na základě článku 2 nařízení (ES) č. 994/98, jež bylo použitelné v době poskytnutí podpory.
Článek 3
Jednotlivé podpory poskytnuté v rámci režimu uvedeného v článku 1, které v době jejich poskytnutí splňovaly podmínky stanovené v nařízení přijatém na základě článku 1 nařízení Rady (ES) č. 994/98, nebo v rámci jiného schváleného režimu podpory, jsou slučitelné s vnitřním trhem až do maximální míry podpory, která se na uvedené podpory použije.
Článek 4
1. Řecko zajistí navrácení neslučitelné podpory poskytnuté v rámci režimu uvedeného v článku 1 od příjemců.
2. Částky, které mají být navráceny, zahrnují úroky počítané ode dne, kdy byly pro příjemce uvolněny, do dne jejich skutečného navrácení.
3. Úrok se vypočítá jako složený úrok v souladu s ustanoveními kapitoly V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (17).
4. Řecko zruší všechny dosud neprovedené platby v rámci režimu uvedeného v článku 1 od data oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 5
1. Navrácení podpory uvedené v článku 1 musí být okamžité a účinné.
2. Řecko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců od data jeho oznámení.
Článek 6
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí předloží Řecko Komisi následující informace:
a)
seznam příjemců, kterým byla poskytnuta podpora v rámci režimu uvedeného v článku 1, a celková výše podpory, kterou každý z nich obdržel;
b)
celková částka (jistina a úrok), která má být každým příjemcem navrácena;
c)
podrobný popis opatření, která již byla přijata, a plánovaných opatření za účelem zajištění souladu s tímto rozhodnutím;
d)
dokumenty prokazující, že příjemci byli vyzváni k navrácení podpory.
2. Řecko bude Komisi informovat o vývoji v oblasti vnitrostátních opatření přijatých za účelem provedení tohoto rozhodnutí až do doby, než bude navrácení podpory uvedené v článku 1 dokončeno. Neprodleně předloží Komisi na základě prosté žádosti z její strany informace o opatřeních, která již byla přijata, a plánovaných opatřeních za účelem zajištění souladu s tímto rozhodnutím. Poskytne rovněž podrobné informace o výši podpory a úroků, které již příjemci navrátili.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno Řecké republice.
V Bruselu dne 25. ledna 2012.
KOMISIJAS LĒMUMS
(2012. gada 25. janvāris)
par Grieķijas piešķirto atbalstu labības audzētājiem un labības nozares kooperatīvajām sabiedrībām
Nr. SA 27354 (C 36/10) (ex NN 3/10, ex CP 11/09)
(izziņots ar dokumenta numuru C(2011) 9335)
(Autentisks ir tikai teksts grieķu valodā)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2012/320/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu un jo īpaši tā 62. panta 1. punkta a) apakšpunktu,
pēc tam, kad ieinteresētās personas ir aicinātas iesniegt savas piezīmes saskaņā ar Līguma 108. panta 2. punkta pirmo daļu (1), un ņemot vērā šīs piezīmes,
tā kā:
I. PROCEDŪRA
(1)
Komisija 2008. gada 18. novembrī pa e-pastu saņēma informāciju par atbalstu, ko Grieķijas valsts, iespējams, piešķīrusi labības audzētājiem un labības nozares lauksaimniecības kooperatīvu apvienībām. Iespējamais atbalsts sniegts bezprocentu aizdevumu veidā. Komisija 2008. gada 21. novembra vēstulē lūdza Grieķijas iestādēm sniegt informāciju par šo atbalstu.
(2)
Komisija 2008. gada 24. novembra vēstulē sūdzības iesniedzējam lūdza iesniegt aizpildītu sūdzības veidlapu. Šo veidlapu Komisija saņēma 2009. gada 8. janvārī.
(3)
Ņemot vērā iesniegto sūdzības veidlapu un to, ka Grieķijas iestādes nebija sniegušas atbildi uz tās 2008. gada 21. novembra vēstuli, Komisija 2009. gada 23. janvārī tām nosūtīja otro vēstuli, kurā pieprasīja informāciju par šo pasākumu. Grieķijas iestādes līdz vēstulē noteiktajam termiņam nesniedza atbildi, un Komisija 2009. gada 24. martā tām nosūtīja atgādinājumu.
(4)
Grieķijas iestādes 2009. gada 14. maijā Komisijai nosūtīja vēstuli, sniedzot tikai ļoti ierobežotu informāciju par atbalstu, attiecībā uz kuru bija iesniegta sūdzība. Komisija 2009. gada 11. jūnijā Grieķijas iestādēm nosūtīja otro informācijas pieprasījumu, kurā bija sīkāki jautājumi par iespējamo valsts atbalstu.
(5)
Grieķijas iestādes 2009. gada 20. jūlijā lūdza pagarināt attiecīgās informācijas sniegšanas termiņu līdz 2009. gada 30. augustam. Komisija 2009. gada 23. jūlija vēstulē piekrita šim termiņa pagarinājumam. Grieķijas iestādes 2009. gada 1. septembra e-pasta vēstulē lūdza pagarināt šo termiņu par vēl vienu mēnesi. Komisija 2009. gada 14. septembra vēstulē piešķīra otro termiņa pagarinājumu līdz 2009. gada 30. septembrim.
(6)
Vairāk nekā divus mēnešus pēc noteiktā termiņa Komisija joprojām nebija saņēmusi atbildi, un 2009. gada 1. decembrī tā Grieķijas iestādēm nosūtīja atgādinājumu, dodot tām vēl vienu mēnesi informācijas sniegšanai. Atgādinājumā Komisija vērsa Grieķijas iestāžu uzmanību uz to, ka, ja tās neatbildēs noteiktajā laikā, Komisija pieprasīs sniegt šo informāciju (ar “rīkojumu sniegt informāciju”) atbilstoši Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (2) (3), 10. panta 3. punktam. Turklāt 2010. gada 26. janvārī šī lieta tika iekļauta nepaziņoto atbalstu reģistrā ar numuru NN 3/10.
(7)
Komisijas noteiktais termiņš pagāja, bet Grieķijas iestādes nebija sniegušas nekādu informāciju. Tādēļ 2010. gada 10. martā Komisija pieņēma lēmumu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 659/1999 10. panta 3. punktu, pieprasot Grieķijas iestādēm sniegt nepieciešamo informāciju.
(8)
Grieķijas iestādes atbildēja 2010. gada 19. martā. Savā atbildē tās apgalvoja, ka esot sniegušas atbildi uz Komisijas 2009. gada 1. decembra vēstuli savā 2010. gada 9. februāra vēstulē. Komisija 2010. gada 17. maija vēstulē Grieķijas iestādēm nosūtīja vairākus papildu jautājumus. Tā lūdza arī sniegt pierādījumu tam, ka iestādes 2010. gada 9. februārī Komisijai bija nosūtījušas vēstuli. Pa to laiku Komisija no sūdzības iesniedzēja saņēma papildu informāciju par attiecīgo atbalstu. Tādēļ 2010. gada 18. jūnijā Komisija Grieķijas iestādēm nosūtīja papildu vēstuli, dodot iespēju sniegt komentārus par jauno informāciju. Grieķijas iestādes atbildēja uz Komisijas 2010. gada 17. maija vēstuli, bet nesniedza pierādījumus tam, ka tās 2010. gada 9. februārī Komisijai būtu nosūtījušas vēstuli. Grieķijas iestādes 2010. gada 30. septembrī atbildēja uz Komisijas 2010. gada 18. jūnija vēstuli.
(9)
Komisija 2010. gada 15. decembra vēstulē Grieķijai paziņoja par savu lēmumu uzsākt Līguma 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru attiecībā uz šo atbalstu. Grieķijas iestādes 2011. gada 21. janvāra vēstulē sniedza savus komentārus par Komisijas 2010. gada 15. decembra lēmumu. Komisija 2011. gada 5. maija vēstulē Grieķijas iestādēm nosūtīja dažus papildu jautājumus, uz kuriem tās atbildēja 2011. gada 6. jūnijā.
(10)
Komisijas lēmums par procedūras uzsākšanu tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (4). Komisija aicināja ieinteresētās personas iesniegt savas piezīmes par šo pasākumu. Komisija saņēma vienas ieinteresētās personas piezīmes, kura apgalvoja, ka attiecīgie pasākumi ir nelikumīgi. Par šīm piezīmēm tika paziņots Grieķijas iestādēm, kuras pēc tam iesniedza savas piezīmes 2011. gada 1. decembra vēstulē.
II. SĪKS ATBALSTA APRAKSTS
ΙΙ.1. Sūdzība
(11)
Komisija 2008. gada 18. novembrī pa e-pastu saņēma informāciju par atbalstu, ko Grieķijas valsts, iespējams, piešķīrusi labības audzētājiem un labības nozares lauksaimniecības kooperatīvu apvienībām. Saskaņā ar šo sūdzību iespējamais atbalsts sniegts kā bezprocentu aizdevumi EUR 150 miljonu apmērā, kas piešķirti labības nozares lauksaimniecības kooperatīviem.
II.2. Vēsturiskā informācija
(12)
Saskaņā ar Grieķijas iestāžu sniegto informāciju 2008. gadā Grieķijas lauksaimnieki apsēja par 60 tūkstošiem hektāru (600 tūkstošu stremmata) kukurūzas vairāk nekā iepriekšējā gadā. Tas radīja ievērojamu kukurūzas pārprodukciju, kam sekoja kukurūzas cenas samazināšanās. Tāda pati situācija bija ar kviešiem. Ievērojot šo faktu un ekonomisko krīzi, Grieķijas valdība nolēma sniegt atbalstu Grieķijas lauksaimniekiem.
(13)
Saskaņā ar Grieķijas iestāžu apgalvoto atbalsts tika piešķirts audzētāju organizācijām, piemēram, lauksaimniecības kooperatīvu apvienībām (LKA). Finanšu krīzes dēļ lauksaimniecības kooperatīvu apvienībām nebija ne nepieciešamo līdzekļu lauksaimnieku ienākumu atbalstam, ne pieejas finanšu tirgiem, lai samaksātu aizdevumus. Grieķijas iestādes tālāk apgalvoja, ka, ja 2008. gada ziemā kooperatīvi būtu pārdevuši izaudzētās labības daudzumam atbilstošu labības daudzumu, cenas ievērojami pazeminātos un audzētāji ciestu smagus zaudējumus. Tādēļ labības cenu krituma novēršanas un minimālo ienākumu nodrošināšanas lauksaimniekiem nolūkā Grieķijas valdība nolēma lauksaimniecības kooperatīvu apvienībām un netieši lauksaimniekiem (kuri savu produkciju bija piegādājuši kooperatīviem) piešķirt atbalstu, proti, valsts garantētu aizdevumu ar procentu likmes subsīdiju. Saskaņā ar Grieķijas iestāžu sniegto informāciju lauksaimniecības kooperatīvu apvienībām piešķirto aizdevumu summas pēc tam tiktu nodotas audzētājiem par lauksaimniecības kooperatīvu apvienību 2008. gadā iegādātās vai saņemtās labības daudzumu. Ieilgušās labības tirgus krīzes dēļ Grieķijas iestādes pagarināja šo aizdevumu atmaksai noteikto termiņu līdz 2010. gada 30. septembrim.
ΙΙ.3. Atbalsta shēma
(14)
Grieķijas iestādes ir pieņēmušas vairākus lēmumus, ar kuriem tiek īstenots atbalsts.
(15)
Grieķijas ekonomikas un finanšu lietu ministra 2008. gada 8. decembra Lēmums Nr. 56700/B.3033 cita starpā paredz šo:
“1. pants. Ar šo tiek sniegta atļauja tādu aizdevumu procentu likmes subsīdijai, kurus finanšu iestādes 2008. gadā ir piešķīrušas vai piešķirs lauksaimniecības kooperatīvu apvienībām (LKA) un primārajiem lauksaimniecības kooperatīviem Grieķijā, lai tos samaksātu audzētājiem par 2008. gadā iegādāto vai saņemto labības daudzumu. Attiecīgie aizdevumi tiks subsidēti no to piešķiršanas datuma. (..)
3. pants. Attiecīgo aizdevumu termiņš būs no to piešķiršanas datuma līdz atmaksāšanas datumam, kas nedrīkst būt vēlāk kā 2009. gada 30. septembrī. (..)”
(16)
Grieķijas ekonomikas un finanšu lietu ministra 2008. gada 9. decembra Lēmums Nr. 2/88675/0025 cita starpā paredz šo:
“1)
Grieķijas valsts sniedz 100 % garantiju tādu aizdevumu nodrošināšanai, kurus finanšu iestādes 2008. gadā piešķirs lauksaimniecības kooperatīvu apvienībām (LKA) un primārajiem lauksaimniecības kooperatīviem Grieķijā, lai samaksātu audzētājiem par 2008. gadā iegādāto vai saņemto labības daudzumu saskaņā ar Likuma Nr. 2322/1995 nosacījumiem. Uz finanšu iestāžu 2008. gadā LKA un primārajiem lauksaimniecības kooperatīviem piešķirtajiem aizdevumiem labības iegādei no to piešķiršanas datuma attiecas šā lēmuma nosacījumi. Aizdevumu, kuri jau ir vai tiks piešķirti, kopējā summa nedrīkst pārsniegt EUR 150 miljonus. (..)
3)
(..) Ja aizdevuma neatmaksātā daļa netiek atmaksāta līdz tās atmaksas termiņam, šī summa kļūst par nokavētu un samaksājamu maksājumu. Lai valsts varētu bankām atlīdzināt garantētās prasības, tām trīs mēnešu laikā no aizdevuma termiņa beigām ir jāiesniedz pamatojošie dokumenti, kas norādīti ekonomikas un finanšu lietu ministra pieņemtajā Lēmumā Nr. 2/478/0025/04.01.2006. (Valdības Vēstnesis, II sērija, Nr. 16/13.01.2006).”
(17)
Ar ekonomikas un finanšu lietu ministra pieņemto 2009. gada 29. septembra Lēmumu Nr. 46825/B.2248 un 2009. gada 2. oktobra Lēmumu Nr. 2/69591/0025 aizdevumu atmaksai noteiktais termiņš tika pagarināts līdz 2010. gada 30. septembrim.
(18)
Lauku attīstības un pārtikas ministra 2008. gada 9. decembra Lēmums Nr. 8264 paredzēja summas EUR 150 miljonu apmērā piešķiršanu 57 lauksaimniecības kooperatīvu apvienībām. Tajā bija atsauce arī uz 2008. gada 12. novembra Valsts komisijas lēmumu par aizdevumu EUR 150 miljonu apmērā piešķiršanu lauksaimniecības kooperatīvu apvienībām un to biedriem.
(19)
Saskaņā ar Grieķijas iestāžu 2010. gada 19. martā nosūtīto vēstuli visus šos aizdevumus (izņemot vienu) piešķīra Agricultural Bank of Greece (turpmāk - “ATE Bank”). Grieķijas iestādes piebilda, ka valsts piešķirtā procentu likmes subsīdija un garantija labības nozarē bija nepieciešama, lai pārvarētu 2008. gadā labības pārprodukcijas izraisīto cenu kritumu Grieķijā. Šajā vēstulē Grieķijas iestādes pauda viedokli, ka valsts piešķirto kredītlīniju nevar uzskatīt par valsts atbalstu, jo tā nedz izkropļoja vai apdraudēja konkurenci, nedz arī ietekmēja tirdzniecību starp dalībvalstīm. Grieķijas iestādes piebilda, ka atsevišķi audzētāji no šā pasākuma guva minimālu labumu.
(20)
Saskaņā ar Aizdevuma līguma, kas noslēgts starp ATE Bank un LKA (“Aizdevuma līgums”), 1. pantu ATE Bank piešķirto aizdevumu aizņēmējs drīkst izmantot tikai 2008. gadā izaudzētās labības iegādei vai pieņemšanai.
(21)
Attiecībā uz aizdevuma piešķiršanas noteikumiem Grieķijas iestādes norādīja, ka aizdevuma procentu likme bija 12 mēnešu Grieķijas Valsts kases obligācijām (kuras tika izlaistas tieši pirms datuma, no kura sāka aprēķināt procentus) piemērojamā procentu likme plus 30 %. Tās turklāt apgalvoja, ka starp ATE Bank un LKA noslēgtais Aizdevuma līgums ietvēra nosacījumu, kas paredzēja, ka tajā nav iesaistīts valsts atbalsts. Šis nosacījums paredz, ka: “Ar šo aizņēmējs uzņemas pienākumu pirms aizdevuma izmaksāšanas parakstīt papildnolīgumu ar Grieķijas valsti, kuru šim nolūkam pārstāv Banka, par produktiem, blakusproduktiem un citu kustamu mantu, ko aizņēmējs iegādāsies par šo aizdevumu, un par visām precēm, kas atrodas viņa īpašumā vai pārvaldībā, saskaņā ar Likuma 2844/2000 nosacījumiem.” Citiem vārdiem sakot, LKA sniedz šo nodrošinājumu valstij (ko pārstāv ATE Bank), un to veido LKA iepirktie produkti, izmantojot aizdevumu.
(22)
Finanšu ministra vietnieks 2010. gada 26. oktobrī pieņēma Lēmumu Nr. 2/21304/0025. Saskaņā ar šo lēmumu:
“A.
Lauksaimniecības kooperatīvu apvienībām (LKA) un primārajiem lauksaimniecības kooperatīviem Grieķijā, kuri saskaņā ar ekonomikas un finanšu lietu ministra vietnieka Lēmumu Nr. 2/88675/0025/9.12.2008 ir saņēmuši Grieķijas valsts garantētos aizdevumus, ir jābūt iespējai pārstrukturēt Grieķijas valsts garantētos aizdevumus, kuru atmaksas termiņš ir 2010. gada 30. septembris, saskaņā ar minēto lēmumu, ievērojot turpmāk minētos nosacījumus.
Pārstrukturētā aizdevuma kopējais termiņš ir pieci gadi, maksājumi jāveic reizi pusgadā (pamatsumma un procenti), pirmā iemaksa jāveic 2011. gada 30. martā, bet pēdējā - 2015. gada 30. septembrī.
Turklāt līdz atmaksas termiņa beigām katrs aizņēmējs Grieķijas valstij maksā nodrošinājuma summu 2 % apmērā no pašreizējās neatmaksātās aizdevuma daļas. Nodrošinājuma pirmā summa jāsamaksā pēc tam, kad 2011. gada 30. martā tikusi veikta pirmā iemaksa.
Ar šo tiek atcelti esošie papildu nodrošinājumi labības veidā par labu Grieķijas valstij.
Pārstrukturētā aizdevuma procentu likme ir likme, kādu katra finanšu iestāde piemēro tādas pašas kategorijas aizdevumiem. (..)”
III. GRIEĶIJAS SNIEGTĀS PIEZĪMES
(23)
Grieķijas iestādes savā 2011. gada 21. janvāra atbildē apgalvoja, ka gan procentu likmes subsīdija, gan valsts garantija aizdevumiem jāskata, ņemot vērā Komisijas paziņojumu “Valsts atbalsta pasākumu Kopienas pagaidu shēma, lai veicinātu piekļuvi finansējumam pašreizējās finanšu un ekonomiskās krīzes apstākļos” (5) (turpmāk - “pagaidu shēma”). Jo īpaši tika apgalvots, ka attiecīgie aizdevumi tika piešķirti 2008. un 2009. gada finanšu un ekonomiskās krīzes laikā un bija paredzēti šīs krīzes pārvarēšanai.
(24)
Grieķijas iestādes arī uzskatīja, ka lielā galasaņēmēju (kooperatīvu biedru) skaita dēļ ieguvums no bezprocentu aizdevuma katram saņēmējam bija tik mazs, ka to nevar uzskatīt par tādu aizdevumu, kas varētu izraisīt konkurences izkropļošanu.
(25)
Visbeidzot, Grieķijas iestādes apgalvoja, ka katra aizņēmēja pienākums maksāt nodrošinājuma summu 2 % apmērā saskaņā ar ministra Lēmumu Nr. 2/21304/0025/26.10.2010 pierāda, ka valsts atbalsts nav bijis.
(26)
2011. gada 1. decembra vēstulē Grieķijas iestādes atkārtoja vairākus argumentus, kuri tika iesniegti procedūras laikā par šo pasākumu īstenošanas vajadzību un tās iemesliem. Tās arī apgalvoja, ka ministra Lēmuma Nr. 2/21304/0025/26.10.2010 izdošana un procentu likmes piemērošana aizdevumu pārstrukturēšanas laikā (likme, kādu katra finanšu institūcija piemēro tādas pašas kategorijas aizdevumiem) liecina par to, ka procentu likmes subsīdija nebija atbalsts. Tās piebilda, ka laika posmā no 2009. gada līdz 2011. gada 28. novembrim valsts piešķirto procentu likmes subsīdiju apmērs bija EUR 7 762 113.
ΙV. ATBALSTA NOVĒRTĒJUMS
ΙV.1. Atbalsta esamība Līguma 107. panta 1. punkta izpratnē
(27)
Saskaņā ar Līguma 107. panta 1. punktu ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl tāds atbalsts iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm.
(28)
Pirms novērtējuma par to, vai attiecīgā atbalsta shēma atbilst Līguma 107. panta 1. punktā paredzētajiem nosacījumiem, turpināšanas Komisija vēlas norādīt, ka, ievērojot šo nosacījumu, jāpārbauda divi atbalsta shēmas aspekti: a) procentu likmes subsīdija un b) valsts garantija.
ΙV.1.1. Procentu likmes subsīdija
(29)
Procentu likmes subsīdija, kuru Grieķijas valsts piešķīra kooperatīviem saskaņā ar ministra Lēmumu Nr. 56700/B.3033/8.12.2008, atbilst visiem Līguma 107. panta 1. punktā paredzētajiem nosacījumiem. Subsīdiju piešķir Grieķijas valsts, un tā sniedz nepārprotamu priekšrocību, jo faktiski tā aizdevumu pilnībā padara par bezprocentu aizdevumu. Atbalsta tiešie saņēmēji ir kooperatīvi. Tomēr, ievērojot to, ka, piešķirot aizdevumus, valsts nolūks bija palielināt Grieķijas lauksaimnieku ienākumus, mākslīgi paaugstinot cenu par labību, ko audzētāji pārdod kooperatīviem, lauksaimnieki (audzētāji) ir atbalsta netiešie saņēmēji. Visbeidzot, ir ievērots arī selektivitātes noteikums, jo atbalsta saņēmēji ir tikai šie kooperatīvi un galarezultātā -lauksaimnieki, kuri 2008. gadā Grieķijā iegādājās vai izaudzēja labību. Procentu likmes subsīdija tika piešķirta pirms ministra Lēmuma Nr. 2/21304/0025/26.10.2010 piemērošanas un pirms aizdevumu pārstrukturēšanas, kad bija noteikts, ka pārstrukturētajam aizdevumam piemērojamā procentu likme ir likme, kādu katra finanšu institūcija piemēro tādas paša kategorijas aizdevumiem.
(30)
Attiecībā uz “konkurences izkropļošanas” noteikumu saskaņā ar Tiesas judikatūru jau pats fakts, ka kāda uzņēmuma konkurētspēja tiek nostiprināta attiecībā pret konkurējošiem uzņēmumiem, piešķirot tam ekonomiskas priekšrocības, ko šis uzņēmums citādi nesaņemtu, veicot savu parasto uzņēmējdarbību, norāda, ka pastāv konkurences izkropļošanas risks (6). Uzņēmumam sniegts atbalsts var negatīvi ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm, ja šis uzņēmums darbojas tirgū, kas ir atvērts Kopienas iekšējai tirdzniecībai (7). Turklāt saskaņā ar Tiesas judikatūru nav tāda sliekšņa vai procentuālā daudzuma, par kuru mazāku tirdzniecību starp dalībvalstīm var uzskatīt par neietekmētu. Pat salīdzinoši mazs atbalsts vai salīdzinoši neliels uzņēmumu skaits uzreiz nenozīmē, ka nav ietekmēta tirdzniecība starp dalībvalstīm (8). Labības nozarē pastāv ievērojama Kopienas iekšējā tirdzniecība. Tādēļ šis pasākums, iespējams, var ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm.
(31)
Ievērojot iepriekš minēto, šķiet, ka attiecībā uz procentu likmes subsīdiju ir ievēroti visi 107. panta 1. punktā izklāstītie nosacījumi.
ΙV.1.2. Valsts garantija
(32)
Ar ministra Lēmumu Nr. 2/88675/0025/9.12.2008 Grieķijas valdība nolēma kooperatīviem sniegt savu garantiju aizdevumiem, par kuriem noslēgti līgumi ar ATE Bank. Kopumā uz garantiju attiecas Līguma 107. panta 1. punktā paredzētie kritēriji. Kā norādīts Komisijas paziņojuma par EK Līguma 87. un 88. panta piemērošanu valsts atbalstam garantiju veidā (9) (turpmāk - “Paziņojums par garantijām”) 2.1. iedaļā, garantijas, kuras tieši sniegusi valsts, var būt valsts atbalsts. Valsts garantijas priekšrocība ir tāda, ka ar šo garantiju saistīto risku uzņemas valsts. Šo risku valstij parasti atlīdzinātu atbilstošs nodrošinājums (paziņojuma par garantijām 2.2. iedaļa). Ja valsts atsakās no šāda nodrošinājuma, pastāv gan labums uzņēmumam, kuram tiek sniegta šī valsts garantija, gan tiek zaudēti valsts līdzekļi. Tādēļ šajā gadījumā garantiju sniedz no valsts līdzekļiem. Paziņojumā par garantijām turpmāk norādīts, ka, ja izrādās, ka valsts nemaz neveic ar garantiju saistītus maksājumus, tas tomēr var būt valsts atbalsts.
(33)
Labums, kādu no garantijas guvuši LKA un lauksaimnieki kā galasaņēmēji, ir skaidrs: vismaz līdz 2011. gada 30. martam (sk. 22. apsvērumu) aizņēmējiem nebija jāmaksā attiecīgais nodrošinājums, kāds parasti būtu maksājams par attiecīgā riska atlīdzināšanu. Tāpat, salīdzinot ar situāciju bez garantijas, valsts garantija ļauj aizņēmējiem saņemt par finanšu tirgos parasti pieejamajiem noteikumiem labākus finanšu noteikumus aizdevumiem. Paziņojuma par garantijām 3.4. iedaļā sniegts visu to nosacījumu uzskaitījums, kādi jāizpilda, lai valsts atbalsta shēma netiktu uzskatīta par valsts atbalstu. Skaidrs, ka izvērtējamais pasākums neatbilst visiem attiecīgajiem noteikumiem. Piemēram, šķiet, ka šajā gadījumā nav ievēroti vismaz divi no šiem noteikumiem: attiecīgā garantija nesedz vairāk par 80 % no aizdevumiem, un aplūkojamā shēma nešķiet nepieejama finansiālās grūtībās nonākušiem aizņēmējiem.
(34)
Kā minēts 29. apsvērumā, šā atbalsta tiešie saņēmēji ir kooperatīvi. Tomēr, ievērojot to, ka, piešķirot šos aizdevumus, Grieķijas valsts nolūks bija palielināt Grieķijas lauksaimnieku ienākumus, mākslīgi paaugstinot cenu par labību, ko audzētāji pārdod kooperatīviem, lauksaimnieki (audzētāji) ir atbalsta netiešie saņēmēji. Tāpat ir ievērots arī selektivitātes noteikums, jo atbalsta saņēmēji ir tikai tie kooperatīvi un lauksaimnieki, kuri 2008. gadā Grieķijā iegādājās vai izaudzēja labību.
(35)
Uz “konkurences izkropļošanas” un “ietekmes uz tirdzniecību” noteikumiem attiecas tie paši nosacījumi, kas minēti 30. apsvērumā.
(36)
Visbeidzot, Grieķijas iestādes apgalvoja, ka LKA valstij sniegtais papildu nodrošinājums, kā to paredz Aizdevuma līgums, liecina par to, ka atbalsta nav. Tomēr, kā Komisija aprakstīja lēmumā par procedūras uzsākšanu, šajā gadījumā tā nav šādu iemeslu dēļ: a) pirmkārt, ja kooperatīvi neatmaksā aizdevumus, valstij ir rīcības brīvība attiecībā uz to, vai izmantot vai neizmantot papildnolīgumos sniegtās tiesības; b) otrkārt, šķiet, ka papildu nodrošinājums nevarēja nodrošināt visu aizdevuma summu, jo cena, kādu LKA samaksāja lauksaimniekiem par labības iegādi (kas parasti būtu vienāda ar aizdevuma summu), ir augstāka par tirgus cenu.
(37)
Jāpiebilst arī tas, ka šis papildnolīgums tika anulēts, pieņemot ministra Lēmumu Nr. 2/21304/0025/26.10.2010. Kā iepriekš minēts 22. apsvērumā, šo papildnolīgumu aizstāja ar 2 % nodrošinājuma maksājumu, kas veicams pirmās iemaksas datumā, proti, 2011. gada 30. martā. 2011. gada 7. jūnija vēstulē Grieķijas iestādes apgalvoja, ka saskaņā ar Paziņojumu par garantijām nodrošinājuma maksājums ir “drošā zona” maziem un vidējiem uzņēmumiem, kuru atmaksāšanas spēju var ietekmēt nelabvēlīgi apstākļi. Šis arguments ir nepieņemams 38., 39. un 40. apsvērumā izskatīto iemeslu dēļ.
(38)
Pirmkārt, 2 % nodrošinājuma maksājums tika noteikts tikai 2010. gada oktobrī un attiecās tikai uz 2010. gada septembrī atmaksājamajām summām. Pat tad, ja, quod non, mēs pieņemtu, ka šis nodrošinājums novērsa jebkādu valsts atbalsta elementu, līdz tam laikam valsts garantija joprojām būtu valsts atbalsts.
(39)
Otrkārt, no ministra Lēmuma Nr. 2/21304/0025/26.10.2010 redakcijas izriet, ka LKA var izmantot attiecīgos noteikumus, bet tas nav obligāti (sk. 22. apsvērumu). Grieķijas iestādes attiecībā uz šo piebilda, ka faktiski aizņēmēji varēja izmantot attiecīgo noteikumu, jo, kā paredzēts Aizdevuma līguma 13. pantā, ja aizdevums nav atmaksāts līdz 2009. gada 30. septembrim, tad neatmaksāto summu trīs mēnešu laikā samaksātu valsts, un tā savukārt pret aizņēmēju ierosinātu lietu par administratīvu piedziņu. Arī šis arguments nav pieņemams: ja valsts neatmaksā maksājamās summas, nav pārliecības, ka tā ierosinās lietu pret sākotnējo parādnieku šo summu piedziņas nolūkā - tā vienmēr var izmantot iespēju to nedarīt.
(40)
Visbeidzot, šķiet, ka 2 % nodrošinājums pats par sevi nav elements, kas saskaņā ar Paziņojumu par garantijām pierāda, ka valsts atbalsta nav, kā to apgalvo Grieķijas iestādes. Pat tad, ja mēs pieņemtu, ka visi šajā pasākumā iesaistītie saņēmēji bija mazie un vidējie uzņēmumi, kā to apgalvo Grieķijas iestādes, piemērojamā Paziņojuma par garantijām daļa ir 3.5. iedaļa. Šajā paziņojuma iedaļā paskaidrots, ka, lai garantija, kas sniegta tādas shēmas ietvaros, kas nosaka vienreizēju prēmiju, tiktu uzskatīta par tādu, kas nav valsts atbalsts, jāizpilda visi pārējie 3.4. punkta a), b), c), e), f) un g) apakšpunktā minētie noteikumi. Kā jau paskaidrots 33. apsvērumā, šajā gadījumā nav izpildīti šie noteikumi: attiecīgā garantija sedz vairāk par 80 % no aizdevumiem, un aplūkojamā shēma nešķiet nepieejama finansiālās grūtībās nonākušiem aizņēmējiem.
(41)
Ņemot vērā iepriekš minēto, attiecībā uz valsts atbalstu aizdevumiem ir izpildīti visi 107. panta 1. punktā paredzētie nosacījumi.
ΙV.2. Atbalsta saderība
ΙV.2.1. Vispārīgas piezīmes
(42)
Līgums pieļauj dažus izņēmumus no vispārējā valsts atbalsta nesaderības ar iekšējo tirgu principa, kas noteikts Līguma 107. panta 1. punktā. Skaidrs, ka daži no šiem izņēmumiem neattiecas uz šo gadījumu. Runa ir par izņēmumiem, kas paredzēti 107. panta 2. punktā, kas attiecas uz sociāla rakstura atbalstu, atbalstu, ko sniedz, lai atlīdzinātu dabas katastrofu izraisītus zaudējumu, un ar Vācijas atkalapvienošanu saistītu atbalstu.
(43)
Tas pats attiecas uz Līguma 107. panta 3. punkta a), b) un d) apakšpunktā paredzētajiem izņēmumiem ar noteikumu, ka attiecīgais atbalsts nebija paredzēts ne tādu zonu ekonomiskās attīstības veicināšanai, kurās dzīves līmenis ir neparasti zems vai kurās ir nopietns bezdarbs, ne projektiem visas Eiropas interesēs vai kultūras un mantojuma saglabāšanas veicināšanai.
(44)
Tādēļ vienīgais izņēmums, kuru var piemērot šajā gadījumā, ir Līguma 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta noteikums, kas paredz, ka atbalstu, kas veicina konkrētu saimniecisko darbību vai konkrētu tautsaimniecības jomu attīstību, ja šādam atbalstam nav tāds nelabvēlīgs iespaids uz tirdzniecības apstākļiem, kas ir pretrunā kopīgām interesēm, var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu. Lai uz atbalstu attiektos šis izņēmums, atbalstam jāatbilst Savienības noteikumiem, kuri regulē valsts atbalstu. Lauksaimniecības nozarē šie noteikumi ir paredzēti Kopienas Pamatnostādnēs par valsts atbalstu lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarei 2007.-2013. gadā (10) (turpmāk - “lauksaimniecības pamatnostādnes”).
(45)
Saskaņā ar Komisijas rīcībā esošo informāciju attiecīgā pasākuma nolūks bija atrisināt situāciju, kādu izraisīja Grieķijā 2008. gadā izaudzētās labības pārprodukcija. Grieķijas iestādes savā 2010. gada 19. marta vēstulē jo īpaši atzīst, ka viens no šā pasākuma nolūkiem bija “nodrošināt minimālus ienākumus audzētājiem”.
(46)
Turklāt, tā kā aizdevumi EUR 150 miljonu apmērā bija paredzēti, lai LKA iegādātos savu biedru izaudzēto labību (ministra 2008. gada 9. decembra Lēmums Nr. 8264), šķiet, ka atbalsts ir bijis piešķirts pēc izaudzētās produkcijas daudzuma.
(47)
Grieķijas piešķirtā atbalsta veids nav paredzēts lauksaimniecības pamatnostādnēs vai citos Savienības noteikumos par šo priekšmetu, un Grieķijas iestādes nav apgalvojušas, ka tas būtu tajos paredzēts. Tādēļ šķiet, ka tas ir darbības atbalsts, kas bija paredzēts lauksaimnieku ienākumu palielināšanai, mākslīgi paaugstinot labības cenas. Savienības tiesību akti par valsts atbalstu stingri aizliedz šādus pasākumus.
(48)
Jāatgādina, ka saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas judikatūru darbības atbalsts, t. i., atbalsts, kura mērķis ir atbrīvot uzņēmumus no izmaksām, kuras parasti tiem rastos saistībā ar savas darbības ikdienas pārvaldību, principā kropļo konkurenci, jo, no vienas puses, atbalsts neveicina nevienas ekonomikas nozares attīstību un, no otras puses, tas sniedz saņēmējam mākslīgu finansiālu atbalstu, kas ilgstoši kropļo konkurences gaitu un ietekmē tirdzniecību tādā veidā, kas ir pretrunā kopējām interesēm.
(49)
Konkrētāk, Eiropas Savienībā lauksaimniecības produktu tirgi tiek pilnībā regulēti ar tirgus kopīgo organizāciju (TKO) palīdzību. Viens no TKO uzdevumiem ir nodrošināt godīgu konkurenci starp attiecīgās nozares uzņēmumiem Eiropas Savienībā. Tirgus atbalsta pasākumi, tādi kā Grieķijas ieviestie un finansētie pasākumi, šķiet pretēji labības TKO mērķiem un, visticamāk, smagi izkropļos tirgus darbību.
(50)
Kā Tiesa to ir vairākkārt uzsvērusi (11), ikviena dalībvalsts iejaukšanās tirgus mehānismos, izņemot tos iejaukšanās pasākumu veidus, kuri ir īpaši paredzēti Savienības noteikumos, rada risku traucēt tirgus kopīgo organizāciju darbību un sniegt negodīgas priekšrocības atsevišķām ekonomiskajām grupām Savienībā. Jo īpaši savā nesen pieņemtajā lēmumā (12) Tiesa vēlreiz norādīja, ka nozarē, kuru aptver tirgus kopīgā organizācija, it sevišķi, ja šī organizācija ir balstīta uz kopēju cenu režīmu, dalībvalstis, pieņemot vienpusējas normas, vairs nevar pat ražošanas un mārketinga stadijā ietekmēt cenas veidošanas mehānismu, ko nosaka kopīgā organizācija.
(51)
Jānorāda, ka tādi valsts mehānismi cenu atbalstam kā apskatāmajā gadījumā apdraud kopējo cenu režīmu un plašākā nozīmē to mehānismu mērķi, kuri izveidoti ar Savienības noteikumiem par tirgus kopīgu organizāciju, pat tad, ja tie paredzēti lauksaimnieku ienākumu atbalstam.
(52)
Visbeidzot, Komisija arī apsvēra to, vai var konstatēt, ka šis atbalsts atbilst Komisijas paziņojumam - Kopienas pamatnostādnes par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai paredzētajiem noteikumiem (13). Tomēr pat tad, ja atbalsta piešķiršanas laikā saņēmējs bija grūtībās nonācis uzņēmums šo pamatnostādņu 2. iedaļas izpratnē (kas nav skaidrs), Grieķijas iestādes nav sniegušas nekādu norādi par to, ka attiecīgajā gadījuma tika ievēroti tajās noteiktie daudzie noteikumi, kas, iespējams, varētu attaisnot atbalsta sniegšanu konkrētam saņēmējam.
IV.2.2. Pagaidu shēma
(53)
Atbalsta piešķiršanas attaisnošanas nolūkā Grieķijas iestādes min ekonomisko krīzi un nepietiekamo finansējuma pieejamību kooperatīviem. Komisija, apzinoties finanšu krīzes nopietno stāvokli, 2009. gadā pieņēma “Pagaidu shēmu” (14), kurā pasludināja par saderīgu ar iekšējo tirgu atbalstu, kas lauksaimniecības produktu primāro ražotāju gadījumā ir līdz EUR 15 000.
(54)
Savā 2011. gada 21. janvāra vēstulē Grieķijas iestādes apgalvoja, ka gan procentu likmes subsīdija, gan valsts garantija aizdevumiem bija paredzēta pagaidu shēmas noteikumos. Jo īpaši tās apgalvoja, ka attiecīgie aizdevumi tika piešķirti 2008. un 2009. gada finanšu un ekonomiskās krīzes laikā un bija paredzēti šīs krīzes pārvarēšanai. Grieķijas iestādes piebilda, ka lielā galasaņēmēju (kooperatīvu biedru) skaita dēļ ieguvums no bezprocentu aizdevuma katram saņēmējam bija tik mazs, ka to nevar uzskatīt par tādu, kas izraisījis konkurences izkropļošanu. Visbeidzot, Grieķijas iestādes uzskatīja, ka saskaņā ar pagaidu shēmas 7. pantu tās noteikumi attiecas arī uz nepaziņotu valsts atbalsta shēmu gadījumiem.
(55)
Komisija nevar pieņemt Grieķijas iestāžu sniegtos argumentus un uzskata, ka attiecīgajā gadījumā uz to neattiecas pagaidu shēmas noteikumi. Pirmkārt, 2009. gada 31. oktobrī pagaidu shēmas darbības joma tika paplašināta, lai tā ietveru lauksaimniecības produktu primāro ražošanu (15). Tādēļ pagaidu shēmu nevar piemērot valsts atbalsta pasākumu shēmām, kuras apstiprinātas pirms šā paplašinājuma stāšanās spēkā. Šajā konkrētajā gadījumā ministra Lēmuma Nr. 56700/B.3033/8.12.2008 1. pants nosaka, ka procentu likmes subsīdija attiecas uz aizdevumiem, kas ir vai tiks piešķirti 2008. gadā. Tādēļ minētie aizdevumi un līdz ar to arī valsts atbalsts bija piešķirti pirms 2009. gada 31. oktobra.
(56)
Otrkārt, Komisija vēlas norādīt, ka attiecīgie pasākumi neatbilst pagaidu shēmā paredzētajiem noteikumiem, kuri nosaka, ka, lai šādu atbalstu varētu uzskatīt par saderīgu, tam jāattiecas uz visu lauksaimniecības nozari, nevis tikai viena produkta nozari, kā tas ir attiecīgajā gadījumā - uz labības nozari.
V. SECINĀJUMS
(57)
Komisija atzīst, ka Grieķija ir nelikumīgi īstenojusi minēto atbalsta shēmu, pārkāpjot Līguma 108. panta 3. punktu. Tā kā šis atbalsts nav saderīgs ar iekšējo tirgu, Grieķijai jāslēdz šī shēma un no saņēmējiem jāpiedzen piešķirtais atbalsts.
(58)
Individuāls atbalsts, kas piešķirts minētās shēmas ietvaros, nav atbalsts, ja tā piešķiršanas laikā ir ievēroti nosacījumi, kuri paredzēti atbalsta piešķiršanas laikā spēkā esošajā regulā, kas pieņemta saskaņā ar 2. pantu Padomes 1998. gada 7. maija Regulā (EK) Nr. 994/98 par to, kā piemērot Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 92. un 93. pantu attiecībā uz dažu kategoriju valsts horizontālo atbalstu (16).
(59)
Individuāls atbalsts, kas piešķirts saskaņā ar minēto shēmu vai jebkādu citu apstiprinātu atbalsta shēmu un kas tā piešķiršanas laikā atbilst nosacījumiem, kuri paredzēti regulā, kas pieņemta saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 994/98 1. pantu, ir saderīgs ar iekšējo tirgu šim atbalsta veidam piemērojamā maksimālā apmēra ietvaros,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Saskaņā ar ministra Lēmumu Nr. 56700/Β.3033/8.12.2008 un Nr. 2/88675/0025/9.2.2008 labības audzētāju un labības nozares kooperatīvo sabiedrību labā paredzētā shēma, kas noteikta kā Grieķijas valsts garantēts aizdevums ar procentu likmes subsīdiju, ir valsts atbalsts. Šis valsts atbalsts, kuru Grieķija piešķīrusi nelikumīgi, pārkāpjot Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 3. punktu, nav saderīgs ar iekšējo tirgu.
2. pants
Saskaņā ar 1. pantā minēto shēmu piešķirtais individuālais atbalsts nav atbalsts, ja tā piešķiršanas laikā ir ievēroti nosacījumi, kuri paredzēti atbalsta piešķiršanas laikā spēkā esošajā regulā, kas pieņemta saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 994/98 2. pantu.
3. pants
Individuāls atbalsts, kas piešķirts saskaņā ar 1. pantā minēto shēmu vai jebkādu citu apstiprinātu atbalsta shēmu un kas tā piešķiršanas laikā atbilst nosacījumiem, kuri paredzēti regulā, kas pieņemta saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 994/98 1. pantu, ir saderīgs ar iekšējo tirgu šim atbalsta veidam piemērojamā maksimālā apmēra ietvaros.
4. pants
1. Grieķijai no saņēmējiem jāatgūst 1. pantā minētās shēmas ietvaros piešķirtais nelikumīgais atbalsts.
2. Atgūstamajās summās jāiekļauj procenti, kas aprēķināti no datuma, kurā atbalsts tika nodots saņēmēju rīcībā, līdz to faktiskās atmaksas datumam.
3. Procenti jāaprēķina pēc salikto procentu formulas atbilstoši Komisijas Regulas (EK) Nr. 794/2004 (17) V daļai.
4. No šā lēmuma paziņošanas datuma Grieķijai jāatceļ visi 1. pantā minētās atbalsta shēmas ietvaros vēl nesamaksātie maksājumi.
5. pants
1. Lēmuma 1. pantā minētā atbalsta piedziņa ir tūlītēja un efektīva.
2. Grieķija nodrošina, ka šis lēmums tiek izpildīts četru mēnešu laikā pēc tā paziņošanas datuma.
6. pants
1. Divu mēnešu laikā pēc šā lēmuma paziņošanas Grieķija iesniedz Komisijai šādu informāciju:
a)
to atbalsta saņēmēju saraksts, kuri 1. pantā minētās atbalsta shēmas ietvaros saņēmuši atbalstu, un kopējā atbalsta summa, kādu katrs no tiem saņēmis;
b)
kopējā summa (pamatsumma un procenti), kas jāatgūst no katra atbalsta saņēmēja;
c)
šā lēmuma izpildei jau veikto un plānoto pasākumu sīks apraksts;
d)
dokumenti, kas apliecina, ka atbalsta saņēmējiem ir pieprasīts atbalstu atmaksāt.
2. Grieķija turpina informēt Komisiju par valsts pasākumu īstenošanas gaitu šā lēmuma izpildes ietvaros tikmēr, kamēr nav pabeigta 1. pantā minētā atbalsta atgūšana. Tā pēc Komisijas pieprasījuma nekavējoties iesniedz informāciju par šā lēmuma izpildei jau veiktajiem un plānotajiem pasākumiem. Tā arī sniedz sīku informāciju par atbalsta summām un procentiem, kas jau atgūti no atbalsta saņēmējiem.
7. pants
Šis lēmums ir adresēts Grieķijas Republikai.
Briselē, 2012. gada 25. janvārī