PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1138/2011
ze dne 8. listopadu 2011
o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla z dovozu některých mastných alkoholů a jejich směsí pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí (dále jen „Komise“) po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Prozatímní opatření
(1)
Nařízením (EU) č. 446/2011 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“) uložila Komise prozatímní antidumpingové clo z dovozu některých mastných alkoholů a jejich směsí (dále jen „mastné alkoholy“) pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie (dále jen „dotčené země“).
(2)
Řízení bylo zahájeno oznámením o zahájení řízení (dále jen „oznámení o zahájení řízení“) zveřejněným dne 13. srpna 2010 (3) na základě podnětu, který dne 30. června 2010 podali dva výrobci v Unii, Cognis GmbH (Cognis) a Sasol Olefins & Surfactants GmbH (Sasol) (společně dále jen „žadatelé“). Tyto dvě společnosti představují podstatnou část, v tomto případě více než 25 % celkové výroby výrobku, který je předmětem šetření, v Unii.
(3)
Jak je uvedeno v 9. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, období šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. července 2009 do 30. června 2010 (dále jen „období šetření“ nebo „OŠ“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2007 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. Následný postup
(4)
Po zveřejnění nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímních antidumpingových opatření (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), předložilo několik zúčastněných stran k těmto prozatímním zjištěním písemné připomínky. Strany, které o to požádaly, dostaly možnost slyšení.
(5)
Komise nadále shromažďovala a ověřovala veškeré informace, jež považovala za nezbytné pro konečná zjištění.
(6)
Všechny strany byly následně informovány o nejdůležitějších skutečnostech a úvahách, na jejichž základě se zamýšlelo doporučit uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých mastných alkoholů a jejich směsí pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie a s konečnou platností vybrat částky zajištěné prostřednictvím prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla přiznána lhůta, v níž mohly k těmto poskytnutým konečným informacím vznést připomínky.
(7)
Ústní a písemné připomínky zúčastněných stran byly zváženy a ve vhodných případech zohledněny.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotčený výrobek
(8)
Jak je uvedeno v 10. a 11. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, dotčeným výrobkem jsou nasycené mastné alkoholy s uhlíkovým řetězcem C8, C10, C12, C14, C16 nebo C18 (nezahrnuje rozvětvené isomery) včetně jednotlivých nasycených mastných alkoholů (zvané rovněž „čisté frakce“) a směsi převážně obsahující kombinaci uhlíkových řetězců C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (běžně zařazované jako C8-C10), směsi převážně obsahující kombinaci uhlíkových řetězců C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 (běžně zařazované jako C12-C14) a směsi převážně obsahující kombinaci uhlíkových řetězců C16-C18, pocházející z Indie, Indonésie a Malajsie, v současnosti kódů KN ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 a ex 3823 70 00.
(9)
Poté, co byla uložena prozatímní opatření, některé strany namítly, že vymezení dotčeného výrobku není jednoznačné. Tyto strany tvrdily, že podle oznámení o zahájení řízení patří do rozsahu výrobků pouze lineární mastné alkoholy, nikoli tedy mastné alkoholy obsahující rozvětvené isomery nebo rozvětvené mastné alkoholy. Další strany uvedly, že nemá smysl vylučovat mastné alkoholy obsahující rozvětvené isomery vyrobené prostřednictvím oxo procesu, protože mají na trhu stejné využití jako lineární mastné alkoholy a představují pro ně konkurenci.
(10)
Bylo stanoveno, že všechny druhy mastných alkoholů, které jsou předmětem tohoto šetření, jak je uvedeno v 8. bodu odůvodnění, mají navzdory možným rozdílům z hlediska suroviny použité pro výrobu nebo rozdílům výrobního procesu stejné nebo velmi podobné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti a jsou používány ke stejným účelům. Možné odchylky dotčeného výrobku nemění jeho základní vymezení, jeho vlastnosti nebo způsob, jak jej vnímají různé strany.
(11)
Prozatímní rozhodnutí uvedené v oznámení o zahájení řízení o vyloučení mastných alkoholů obsahujících rozvětvené isomery z rozsahu výrobků a o vyloučení výroby rozvětvených mastných alkoholů těchto společností z vymezení výroby v Unii (včetně těch společností, které vyrábějí mastné alkoholy na základě oxo procesu) by proto mělo být zachováno. Jelikož ohledně dotčeného výrobku nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se 10. a 11. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Obdobný výrobek
(12)
Připomíná se, že ve 13. bodu odůvodnění prozatímního nařízení bylo s prozatímní platností rozhodnuto, že lineární mastné alkoholy a rozvětvené mastné alkoholy nejsou obdobnými výrobky, a že tedy údaje týkající se výrobců, kteří vyrábějí mastné alkoholy obsahující rozvětvené isomery, by měly být z analýzy újmy vyloučeny.
(13)
Jelikož ohledně obdobného výrobku nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se 12. a 13. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
C. DUMPING
1. Indie
1.1 Běžná hodnota
(14)
Jelikož ohledně stanovení běžné hodnoty nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění ve 14. až 18. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
1.2 Vývozní cena
(15)
Jelikož ohledně stanovení vývozní ceny nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 19. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
1.3 Srovnání
(16)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních a konečných informací oba indičtí vyvážející výrobci zopakovali svá tvrzení, že by se při výpočtu dumpingového rozpětí nemělo přihlížet k jejich prodeji, který se v období šetření uskutečnil pro jednoho z původních žadatelů v Unii (viz 22. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Tyto společnosti odůvodnily své tvrzení na základě skutečnosti, že článek 9.1 Antidumpingové dohody WTO stanoví, že výše ukládaného cla má představovat úplné dumpingové rozpětí nebo méně. Indičtí vyvážející výrobci také zmiňovali článek 2.4 Antidumpingové dohody WTO, podle kterého by mělo být učiněno spravedlivé srovnání mezi vývozní cenou a běžnou hodnotou. Na tomto základě tvrdili, že žadatel s nimi v době, kdy připravoval podání podnětu, vyjednal nákup značného množství výrobků za velmi nízké ceny, a že tedy ceny těchto operací nebyly stanoveny spravedlivě a z toho důvodu by tyto operace neměly být zahrnuty do výpočtu dumpingu.
(17)
Za prvé by mělo být poznamenáno, že skutečnost, že Antidumpingová dohoda WTO stanoví možnost uložit clo, které je nižší než úplné dumpingové rozpětí, nezakládá povinnost tak učinit. Ustanovení čl. 9 odst. 4 základního nařízení pouze ukládají povinnost omezit antidumpingové clo na úroveň, která postačuje k odstranění způsobené újmy. Navíc nebyly předloženy žádné důkazy o tom, že by strany ceny nevyjednaly svobodně. Zkoumáním celkových nákupů uvedeného žadatele bylo také zjištěno, že ceny vyjednané těmito dvěma indickými vyvážejícími výrobci odpovídaly dohodnutým cenám nákupu srovnatelných výrobků uvedeného žadatele od jiných dodavatelů. Navíc bylo zjištěno, že žadatel dovážel dotyčný výrobek od indických vyvážejících výrobců mnoho let, a ne jen v průběhu OŠ. Jeden vyvážející výrobce dále uvedl v ústním slyšení, jemuž předsedal úředník pro slyšení, že jejich ceny pro dotčeného žadatele byly strukturálně nižší než ceny účtované jiným zákazníkům. Závěrem, neexistují žádné důkazy o tom, že by ceny nebyly stanoveny spravedlivě pouze kvůli tomu, že kupujícím byl žadatel, a potvrzuje se odmítnutí tvrzení.
(18)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních a konečných informací oba indičtí vyvážející výrobci zopakovali svůj požadavek na úpravu měnového přepočtu podle čl. 2 odst. 10 písm. j) základního nařízení a tvrdili, že od listopadu 2009 docházelo k trvalému zhodnocování indické rupie (INR) oproti euru (EUR), což má rušivý účinek na výpočet dumpingu (viz 23. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Oba vyvážející výrobci přiznali, že jejich prodejní ceny byly v druhé polovině období šetření vyšší než prodejní ceny v první polovině tohoto období, ale tvrdili, že tento trend byl způsoben výhradně zvýšením nákladů na suroviny a obecným zlepšením podmínek na trhu po skončení hospodářské krize a že nebyl odrazem zhodnocování indické rupie oproti euru. Tyto společnosti navíc tvrdily, že i kdyby mohly své ceny pravidelně a v krátkých obdobích upravovat, nikdy by nemohly přesně předpovědět vývoj směnných kurzů pro budoucí období.
(19)
Šetřením se prokázalo, že i když se indická rupie ve druhé polovině OŠ postupně zhodnocovala oproti euru, u každého indického vývozního výrobce se prodejní ceny hlavních výrobků pro několik hlavních zákazníků měnily ve skutečnosti každý měsíc, zejména ve druhé polovině OŠ. Nic tudíž nenaznačuje, že prodejní ceny do Unie se ve stejné době nemohly měnit tak, aby se do nich promítly také změny směnných kurzů v průběhu 60 dnů, jak stanoví čl. 2 odst. 10 písm. j) základního nařízení a článek 2.4.1 Antidumpingové dohody WTO. Vzhledem k tomu, že v několika případech byly ceny často měněny, mohla být zohledněna také každá změna směnného kurzu. Kromě toho se tím prokázalo, že trh mastných alkoholů je obecně otevřený častým změnám cen. Proto i v případech, kdy se ceny měnily méně často, neexistují důkazy, že by to nebylo způsobeno podnikatelským rozhodnutím stran. Skutečnost, že ceny mohou být rychle upravovány tak, aby zohlednily změněnou situaci na trhu (v tomto případě údajně změny směnných kurzů), poskytla indickým vyvážejícím výrobcům možnost - pokud chtěli - zohlednit tyto změny ve svých prodejních cenách, což zjevně v řadě případů dělali. S ohledem na výše uvedené není úprava měnového přepočtu odůvodněna a tento požadavek se zamítá.
(20)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden indický vyvážející výrobce uvedl, že úprava o rozdíly nepřímých daní přiznaná podle čl. 2 odst. 10 písm. b) základního nařízení, která byla provedena u určitých druhů výrobku, měla být také provedena u výrobků a směsí obsahujících uhlíkové řetězce C12 a C14, protože zaplacené clo ze surovin použitých pro tyto výrobky bylo při vývozu výrobku vráceno. V průběhu šetření však nebyly předloženy žádné na místě ověřitelné informace, které by dokládaly, že tato cla byla následně skutečně vrácena. Po konečném poskytnutí informací tato společnost tvrdila, že její námitky byly nesprávně pochopeny a že všechny suroviny použité k výrobě výrobků a směsí obsahujících uhlíkové řetězce C12 a C14 byly dovezeny bezcelně. Jelikož je třeba uhradit nepřímou daň, pokud jsou tyto suroviny následně zakomponovány do výrobků prodávaných na domácím trhu, společnost žádá úpravu běžné hodnoty u těchto konkrétních druhů výrobků. Důkazy předložené během inspekce však ukazují, že specifické suroviny potřebné k výrobě druhů výrobků obsahujících uhlíkové řetězce C12 a C14 a dovezené bezcelně v průběhu OŠ stačily pouze k výrobě zlomku vývozního odbytu tohoto výrobku, který uskutečnila společnost během OŠ. Je proto jisté, že nejméně dvě třetiny vyvezených výrobků obsahujících uhlíkové řetězce C12 a C14 byly vyrobeny s použitím surovin, za které bylo zaplaceno dovozní clo. Společnost nepředložila žádný důkaz o tom, že tyto bezcelně dovezené suroviny byly použity na prodej na vývoz do Unie, a nikoli na prodej na vývoz do třetích zemí, a tato námitka se proto zamítá.
(21)
Jelikož ohledně srovnání nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se obsah 20. a 23. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
1.4 Dumpingové rozpětí
(22)
Jelikož ohledně výpočtu dumpingového rozpětí nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzuje se obsah 24. až 26. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(23)
Výše dumpingu, která byla stanovena s konečnou platností, vyjádřená jako procentní podíl z čisté ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením činí:
Společnost
Konečné dumpingové rozpětí
Godrej Industries Limited
9,3 %
VVF Limited
4,8 %
Všechny ostatní společnosti
9,3 %
2. Indonésie
2.1 Běžná hodnota
(24)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních a konečných informací jeden indonéský vyvážející výrobce tvrdil, že při testování ziskovosti operací neměly být prodejní, režijní a správní náklady přiřazeny jednotlivým operacím na základě obratu, protože to vedlo k tomu, že řada operací nebyla shledána ziskovými. Toto tvrzení bylo prozkoumáno, ale bylo zjištěno, že rozdělení prodejních, režijních a správních nákladů na jednotlivé operace na základě obratu je vhodnější vzhledem k jejich povaze, protože více souvisejí s hodnotou než s objemem. Je třeba poznamenat, že celková hodnota prodejních, režijních a správních nákladů rozdělených na každý druh výrobku je stejná bez ohledu na to, jaká z těchto dvou metod se použije na rozdělení těchto nákladů na jednotlivé operace. Operace, u kterých vyvážející výrobce zpochybnil výsledek zkoušky ziskovosti, byly přezkoumány a bylo potvrzeno, že tyto operace nebyly ziskové. Toto tvrzení se proto zamítá.
(25)
Tentýž indonéský vyvážející výrobce také uvedl, že při stanovení úrovně zisku použité při určení běžné hodnoty by neměl být vyloučen zisk z prodeje, k němuž na úrovni druhu výrobku nedošlo v běžném obchodním styku, protože více než 80 % celkového domácího prodeje bylo ziskového. V souvislosti s tímto tvrzením se připomíná, že určení prodeje uskutečněného v běžném obchodním styku se provádí na úrovni druhu výrobku, jak je objasněno v 29. až 32. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, protože se jedná o nejvhodnější způsob, jak přesně spojit prodejní ceny se souvisejícími výrobními náklady. Ustanovení čl. 2 odst. 6 základního nařízení navíc nevylučují případné rozdělení výrobku, který je předmětem šetření, podle druhů. Prodej, který nebyl uskutečněn v běžném obchodním styku, je proto vyloučen na úrovni druhu výrobku z výpočtu zisku použitého při určení běžné hodnoty. Tato námitka se proto zamítá.
(26)
Tentýž indonéský vyvážející výrobce také uvedl, že při určení běžné hodnoty některých druhů výrobku nebyly odečteny úpravy, které by vrátily běžné hodnoty na úroveň ceny ze závodu. Toto tvrzení bylo přijato a výpočet byl příslušným způsobem upraven.
(27)
Jelikož ohledně určení běžné hodnoty nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 27. až 33. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, která jsou opravena, jak je uvedeno ve 26. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
2.2 Vývozní cena
(28)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden indonéský vyvážející výrobce uvedl, že nebylo poskytnuto odůvodnění toho, že cena pro dovážející společnost v Unii, se kterou byl ve spojení, byla považována za nespolehlivou, ani odůvodnění určení vývozní ceny tohoto prodeje podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení. V této souvislosti je třeba poznamenat, že vnitropodnikové ceny mezi stranami ve spojení se nepovažují za spolehlivé, protože by mohly být uměle stanovovány na různých úrovních v závislosti na tom, co je výhodnější pro dotčené společnosti ve spojení. Z tohoto důvodu určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení při použití přiměřeného ziskového rozpětí bez ohledu na skutečný zisk plynoucí z vnitropodnikových cen zamezuje jakýmkoli rušivým účinkům, které mohou nastat v důsledku vnitropodnikových cen. Tato námitka se proto zamítá.
(29)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací oba indonéští vývozci uvedli, že pro prodej na vývoz do Unie prostřednictvím dovozců ve spojení nacházejících se v Unii je ziskové rozpětí použité pro určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení nevhodné. Oba tvrdili, že zisk, který byl použit v prozatímní fázi, se týkal pouze částečně spolupracujícího dovozce a nebyl ověřen, a nebyl proto spolehlivý. Proto navrhli, aby byl použit zisk ve výši 5 %, jak tomu bylo v jiných šetřeních. Vzhledem k nízké úrovni spolupráce nezávislých dovozců v tomto šetření se tato námitka přijímá a byla použita úroveň zisku ve výši 5 %, což odpovídá úrovním zisku použitým v předešlých šetřeních ve stejném odvětví.
(30)
Jelikož ohledně srovnání nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se obsah 34. až 36. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, který je upraven, jak je objasněno ve 29. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
2.3 Srovnání
(31)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací oba indonéští vývozci poukázali na to, že pro prodej prostřednictvím příslušných obchodníků ve spojení ve třetí zemi neměly být provedeny žádné úpravy o rozdíly v provizích podle čl. 2 odst. 10 písm. i). Obě společnosti tvrdily, že jejich výrobní společnosti v Indonésii a příslušní obchodníci ve spojení v Singapuru tvoří jeden hospodářský subjekt a že obchodníci ve třetí zemi jednají jako vývozní oddělení jejich indonéských společností ve spojení. V obou případech však výrobce v Indonésii přímo fakturuje domácí prodej i určitý prodej na vývoz do třetích zemí a obchodníci v Singapuru dostávají zvláštní provizi. U jedné z indonéských společností pokrývá tato ve smlouvě uvedená provize pouze prodej na vývoz. Obchodníci ve třetí zemi navíc také prodávají výrobky vyrobené jinými výrobci, v jednom případě také výrobci nikoli ve spojení. Oba obchodníci ve spojení v Singapuru proto zcela zřejmě plní funkce, které se podobají funkcím obchodního zástupce, který pracuje na provizním základě. Tato námitka se proto zamítá.
(32)
V návaznosti na konečné poskytnutí informací indonéská vláda a jeden indonéský vyvážející výrobce zopakovali tvrzení o jednom hospodářském subjektu, o němž se mluví v předchozím bodě. Argumentovali tím, že ve věci Matsushita v. Rada (4) již Soudní dvůr rozhodl, že to, že výrobce uskutečňuje jisté prodejní funkce, neznamená, že výrobní a obchodní společnost nemohou tvořit jeden hospodářský subjekt. Kromě toho tvrdili, že prodej do třetích zemí, který uskutečňuje přímo vývozce bez účasti obchodníka v Singapuru, představuje pouze malý procentní podíl prodeje na vývoz a že Soud prvního stupně (dnes Tribunál) rozhodl ve věci Interpipe (5), že malý objem přímého prodeje výrobcem ještě nedokazuje, že neexistuje jeden hospodářský subjekt. Nakonec poukázali na to, že ve věci Canon v. Rada (6) to, že prodejní dceřiná společnost vystupovala také jako distributor výrobků od jiných společností, nemělo vliv na to, že byla shledána jedním hospodářským subjektem.
(33)
I když Soudní dvůr ve věci Matsushita v. Rada rozhodl, že instituce v tomto případě měly právo na stanovisko, že výrobce spolu s jednou či několika distribučními společnostmi pod jeho kontrolou tvoří hospodářský subjekt, třebaže sám vykonává některé prodejní funkce, nevyplývá z toho nezbytně povinnost vždy považovat výrobce a jeho prodejní společnosti ve spojení za jeden hospodářský subjekt. Navíc - na rozdíl od indonéského vyvážejícího výrobce - výrobní společnost ve věci Matsushita v. Rada sama přímo neprodávala. Zadruhé, v rozsudku ve věci Interpipe bylo uvedeno, že přímý prodej vyvážejícím výrobcem představoval jen malý procentní podíl celkového objemu prodeje do Unie, což byl pouze jeden prvek, který Soud prvního stupně při analýze zkoumal. Důležitější je, že Soud zdůraznil skutečnost, že tento přímý prodej směřoval do nových členských států pouze na přechodné období. Naproti tomu v tomto případě z dostupných důkazů vyplývá, že přímý prodej ze strany výrobce do některých třetích zemí není dočasný, nýbrž - přinejmenším zpravidla - strukturální, tj. trvalý. U každého dotčeného výrobce navíc tento prodej představuje značný procentní podíl jeho domácího prodeje. Nakonec je třeba uvést, že ve věci Canon v. Rada zahrnoval prodej prováděný prodejní dceřinou společností vyvážejícího výrobce na domácím trhu další výrobky, které byly prodávány toliko pod jinou obchodní značkou, nicméně vyráběny byly všechny samotným vyvážejícím výrobcem. Tato námitka se proto opět zamítá.
(34)
Jedna indonéská společnost dále tvrdila, že i kdyby neměl být přijat koncept jednoho hospodářského subjektu, Komise uložila „zdvojené rozpětí“ tím, že od vývozní ceny nezávislým odběratelům v Unii odečetla zisk dovozce ve spojení v Unii i provizi obchodníka ve spojení ve třetí zemi. Tyto dvě položky však byly zohledněny pro různé účely a byly odečteny samostatně. Jak je objasněno v 28. bodu odůvodnění, je vývozní cena prodeje na vývoz prostřednictvím dovozců ve spojení v Unii určena podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení na základě ceny, za kterou jsou dovezené výrobky poprvé znovu prodány nezávislému kupujícímu. V těchto případech se provede úprava pro zisk, aby se stanovila spolehlivá vývozní cena franko hranice Unie. Provize pro obchodníka ve spojení ve třetí zemi byla naopak odečtena podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení. Tato námitka se proto zamítá.
(35)
Společnost dále uvedla, že pokud by měla být vývozní cena upravena o provizi obchodníka ve spojení ve třetí zemi podle čl. 2 odst. 10 písm. i), měla by být provedena stejná úprava běžné hodnoty, protože tento obchodník koordinuje také domácí prodej. Písemná smlouva mezi obchodníkem a výrobcem v Indonésii však zahrnuje pouze prodej na vývoz. Domácí prodej navíc fakturuje společnost v Indonésii. Tato námitka se proto zamítá.
(36)
Ohledně úpravy podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení se má za to, že je vhodné použít přiměřené ziskové rozpětí nezávisle na skutečně dosaženém zisku na základě vnitropodnikových cen, aby se zamezilo jakýmkoli rušivým účinkům, které mohou nastat v důsledku vnitropodnikových cen. Jak již bylo učiněno v předchozích případech (7), skutečná zisková rozpětí obchodníků ve třetí zemi použitá v prozatímní fázi byla proto nahrazena ziskem ve výši 5 %, který se považuje za přiměřený zisk z činností obchodních společností v chemickém odvětví.
(37)
Další indonéská společnost uvedla, že u prodeje prostřednictvím jejího dovozce ve spojení v Unii Komise odečetla náklady na provizi dvakrát. Společnost tvrdila, že při určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení byly provedeny úpravy o prodejní, režijní a správní náklady dovozce ve spojení i o náklady na provizi jako přímé náklady prodeje. Vzhledem k tomu, že náklady na provizi jsou již zahrnuty v prodejních, režijních a správních nákladech, výsledkem bylo dvojí odečtení nákladů na provizi. Tato námitka byla shledána opodstatněnou a výpočet byl příslušným způsobem upraven.
(38)
Jedna společnost zopakovala požadavek na úpravu o rozdíly ve fyzických vlastnostech, a to na základě toho, že dotčený výrobek vyváží do Unie v kapalné i pevné formě, zatímco na domácím trhu jej prodává pouze v pevné formě, a že ceny za kapalnou formu jsou nižší než ceny za výrobek, který je předmětem šetření, v pevné formě (viz 39. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Na podporu tohoto požadavku společnost předložila kopii dvou faktur za prodej na další vývozní trhy. Tento důkaz však v této pozdní fázi řízení nebylo možné ověřit, ani se nedalo zjistit, zda se zmíněné rozdíly vztahovaly na všechny případy, kde nastaly výše uvedené rozdíly ve fyzických vlastnostech. Tento požadavek se proto zamítá.
(39)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden indonéský vývozce uvedl, že úroková sazba použitá v prozatímním nařízení pro výpočet úvěrových nákladů jeho dovozce ve spojení v Unii byla neúměrná, a navrhl použít úrokovou sazbu vycházející z hodnot, které pro období šetření zveřejnila Deutsche Bundesbank. Vzhledem k tomu, že hodnota úrokové sazby použité pro výpočet úvěrových nákladů této společnosti v prozatímním nařízení vycházela z informací, které poskytly další strany, a tyto informace tedy odrážejí jejich konkrétní finanční situaci, která se nutně netýká daného dovozce ve spojení, tato námitka byla přijata a výpočet byl příslušným způsobem upraven.
(40)
Jelikož ohledně srovnání nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 37. až 40. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, které jsou upraveny tak, jak je objasněno ve 36., 37. a 39. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
2.4 Dumpingové rozpětí
(41)
Jelikož ohledně výpočtu dumpingového rozpětí nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se obsah 41. a 42. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(42)
Výše dumpingu, která byla stanovena s konečnou platností, vyjádřená jako procentní podíl z čisté ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením činí:
Společnost
Prozatímní dumpingové rozpětí
P.T. Ecogreen Oleochemicals
7,3 %
P.T. Musim Mas
5,4 %
Všechny ostatní společnosti
7,3 %
3. Malajsie
3.1 Běžná hodnota
(43)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden z malajsijských vyvážejících výrobců uvedl, že zkouška ziskovosti při posouzení běžného obchodního styku (viz 46. bod odůvodnění prozatímního nařízení) neměla vycházet z váženého průměru ročních nákladů výroby, ale vzhledem k dennímu kolísání ceny hlavní suroviny měly být použity jednotlivé náklady každé domácí operace. S ohledem na toto tvrzení je třeba zdůraznit, že Komise důsledně využívá jako srovnávací ukazatel pro zkoušku ziskovosti vážený průměr nákladů výroby. Tento formát, kterým se společnost řídila ve své odpovědi na dotazník, byl základem inspekce na místě, při které došlo ke sladění údajů oznámených společností a jejího účetnictví. Požadavek použít náklady výroby na základě operací, který by představoval významné odchýlení od běžného postupu Komise, byl poprvé uveden v připomínkách společnosti k dokumentu prozatímních informací a odpovídající číselné údaje proto nemohly být ověřeny na místě. Je třeba také konstatovat, že listy o nákladech jednotlivých operací, které společnost předložila na podporu svého požadavku, vycházejí do značné míry z odhadů a nejsou tedy přesnějšími a reprezentativnějšími údaji o nákladech než údaje, které společnost původně oznámila a které byly ověřeny na místě. Závěrem by mělo být poznamenáno, že struktura poskytnutých nových listů o nákladech neumožňuje sladění s touto částí zpráv o řízení, které byly ověřeny na místě. Tato námitka se proto zamítá.
(44)
Malajsijský vývozce, který neměl žádný domácí prodej (viz 51. bod odůvodnění prozatímního nařízení), uvedl, že hodnoty prodejních, režijních a správních nákladů a zisku použité pro výpočet běžné hodnoty by neměly vycházet z váženého průměru skutečných hodnot zjištěných pro ostatní dva vyvážející výrobce, kteří prodávají obdobný výrobek na malajsijském trhu. Společnost uvedla, že tyto hodnoty nejsou reprezentativní, protože společnost používá odlišné výrobní metody a odlišnou základní surovinu. S ohledem na toto tvrzení by mělo být připomenuto, že při výpočtu běžné hodnoty byly použity vlastní výrobní náklady této společnosti. Pouze hodnoty prodejních, režijních a správních nákladů vycházely z čísel získaných od ostatních dvou malajsijských vyvážejících výrobců. Pokud jde o zisk, ten byl určen tak, jak je vysvětleno ve 45. bodu odůvodnění tohoto nařázení. Za druhé, společnost neobjasnila údajný účinek použité výrobní metody na prodejní, režijní a správní náklady. Dále se konstatuje, že pouze omezená část výroby společnosti je založena na údajně odlišné výrobní metodě, zatímco značná část výrobků je vyráběna na základě stejného výrobního procesu a za použití stejných základních surovin jako v případě ostatních dvou malajsijských výrobců. Proto je vyvozen závěr, že společnost neprokázala, že použité hodnoty nebyly reprezentativní, a toto tvrzení se odmítá.
(45)
Tentýž malajsijský vývozce dále uvedl, že pokud Komise přesto použije údaje od dvou dalších vývozců za účelem určení prodejních, režijních a správních nákladů, měly by tyto údaje vycházet z váženého průměru hodnot všech domácích operací těchto vyvážejících výrobců, a nikoli pouze těch, které se týkají ziskových operací. Tento požadavek byl v zásadě přijat. Co se tedy týče prodejních, režijních a správních nákladů, potvrzuje se, že k určení běžné hodnoty byly použity průměrné prodejní, režijní a správní náklady všech domácích operací těchto dvou malajsijských vyvážejících výrobců. Údaje použité k tomuto výpočtu byly ověřeny v průběhu inspekčních návštěv v příslušných malajsijských společnostech. Pokud jde o určení zisku, je třeba poznamenat, že nebylo možné zjistit výši zisku na základě částek vzniklých a docílených u dalších dvou vyvážejících výrobců. Výsledkem takového výpočtu je totiž celková ztráta. Na tomto základě tedy nebylo možné stanovit údaje o zisku. S ohledem na to se zamítá tvrzení malajsijského vývozce, že k určení běžné hodnoty lze jako částku zisku použít zápornou částku. Pojem zisku totiž nezbytně implikuje kladnou částku. Bylo rovněž zváženo, zda lze určit výši zisku na základě ziskového prodeje vyvážejícího výrobce v Malajsii, avšak tento přístup byl zamítnut, protože by byl v rozporu s nálezem WTO ve věci týkající se dovozu bavlněného ložního prádla z Indie (8). Proto podle čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení musí výpočet zisku vycházet z jakékoli jiné rozumné metody a nejsou-li k dispozici jiné dostupné údaje, za nejvhodnější základ pro stanovení zisku se pokládá dlouhodobá obchodní úroková míra v Malajsii. Tato metoda se ve smyslu čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení považovala za konzervativní, rozumnou a nejvhodnější. Konstatuje se, že takto určené ziskové rozpětí nepřevyšuje zisk realizovaný jinými vyvážejícími výrobci z prodeje výrobků stejné obecné kategorie na domácím trhu země původu.
(46)
Jelikož ohledně stanovení běžné hodnoty nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění ve 44. až 51. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, avšak s úpravou, která je vysvětlena ve 45. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
3.2 Vývozní cena
(47)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací dva malajsijští vývozci uvedli, že u prodeje na vývoz do Unie prostřednictvím dovozců ve spojení nacházejících se v Unii bylo ziskové rozpětí použité pro určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení nevhodné. Jedna ze společností opřela svá tvrzení o hodnoty ziskovosti za období šetření některých evropských obchodníků, se kterými nebyla ve spojení. V této souvislosti by mělo být poznamenáno, že tyto hodnoty nelze považovat za reprezentativní, protože uvedení obchodníci obchodují s širokým rozsahem chemických výrobků a v jednom případě je obchodník také výrobcem. Proto se odmítají jako spolehlivý srovnávací ukazatel. Druhá společnost uvedla, že její dovozce ve spojení v Unii by neměl být považován za distributora, ale za obchodního zástupce ve spojení, a proto by úprava prodejních, režijních a správních nákladů a zisku při určení vývozní ceny neměla překročit procentní podíl provize, která je běžně přiznávána nezávislým obchodním zástupcům obchodujícím v tomto odvětví. Jako srovnávací ukazatel společnost předložila své dohody s nezávislými obchodními zástupci. Tento požadavek byl dále rozpracován po konečném poskytnutí informací argumentem, že v případě wolframových elektrod (9) byl zisk dovozce ve spojení shledán spolehlivým a byl přijat pro účely určení vývozní ceny. V reakci na toto tvrzení je třeba poznamenat, že čl. 2 odst. 9 základního nařízení nestanoví odlišné zacházení s dovozci ve spojení, kteří údajně jednají jako distributoři, a dovozci, kteří údajně jednají jako obchodní zástupci.
Ustanovení čl. 2 odst. 9 vyžaduje úpravy o všechny náklady vzniklé mezi dovozem a novým prodejem a o zisk. Dále je třeba poznamenat, že šetřením bylo zjištěno, že společnost ve spojení se nachází v Unii. Tato společnost má mimo jiné na starosti objednávky odběratelů a fakturaci dotčeného výrobku, který vyrábí její vývozce ve spojení, a současně je odpovědná za zajišťování celního odbavení v Unii. Skutečnost, že určité činnosti vykonává vývozce ve spojení před dovozem, neznamená, že by vývozní cena nesměla být znovu určena na základě ceny, za kterou došlo k dalšímu prodeji prvnímu nezávislému odběrateli, a že by neměly být provedeny nezbytné úpravy podle čl. 2 odst. 9. Rozdíly ve funkcích, které společnost uvádí, ve srovnání s dalšími dovozci ve spojení se obvykle odrážejí v prodejních, režijních a správních nákladech, kde Komise použila skutečné údaje společnosti. Proto toto tvrzení nemůže být přijato. Dále je třeba poznamenat, že ve výše zmíněném případě wolframových elektrod byl dovozce ve spojení dále integrován do druhotného výrobku vyráběného skupinou ve spojení a vykonával rovněž jiné činnosti než jen činnosti příslušející obchodní společnosti. Pro tak složitou strukturu proto nebyl zisk dovozců, kteří nejsou ve spojení, shledán dostatečně reprezentativním. Situace v tomto případě není srovnatelná se situací dotyčného malajsijského dovozce ve spojení, který vykonává pouze obchodní funkce. Z důvodů objasněných v 29. bodu odůvodnění je však dané ziskové rozpětí upraveno na 5 %. Jelikož ohledně stanovení vývozní ceny nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 52. až 54. bodu odůvodnění prozatímního nařízení s výše zmíněnou úpravou.
3.3 Srovnání
(48)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden malajsijský vývozce zopakoval tvrzení (viz také 57. bod odůvodnění prozatímního nařízení), že jeho dovozce ve spojení v Unii je ve skutečnosti vývozním oddělením výrobce a že v případě úplné úpravy o prodejní, režijní a správní náklady a zisk podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení by došlo při stanovení vývozní ceny ze závodu k nadměrnému odpočtu. Společnost tvrdila, že by měla být případně provedena podobná úprava při výpočtu běžné hodnoty. Tento požadavek byl znovu zopakován v podání po konečném poskytnutí informací. V této souvislosti však nebyl předložen žádný nový argument, který by vedl ke změně závěrů. Zejména se připomíná, že faktury odběratelům v Unii vystavovala společnost ve spojení a že tato společnost přijímala platby od odběratelů v Unii. Dále je třeba uvést, že prodej, který uskutečnila společnost ve spojení, zahrnoval přirážku. Rovněž finanční účetnictví společnosti ve spojení prokazovalo, že hradila běžné prodejní, režijní a správní náklady, které vznikly mezi dovozem a dalším prodejem. Společnost ve spojení tedy skutečně plní obvyklé funkce dovozce. Závěrem by mělo být poznamenáno, že výrobce v Malajsii také uskutečňoval přímý prodej nezávislým odběratelům v Unii a dalších zemích. Pokud jde o posledně uvedenou otázku, společnost se odvolala na rozsudek ve věci Interpipe a použila obdobné argumenty jako indonéští vyvážející výrobci. Z důvodů vysvětlených v 33. bodu odůvodnění tohoto nařízení jsou okolnosti tohoto případu jiné než okolnosti posuzované v rozsudku ve věci Interpipe. Místo toho bylo v této souvislosti zdůrazněno tvrzení malajsijského vývozce, že nezávislý prodej společnosti sjednával jeho dovozce ve spojení v Unii, který vystupoval jako vývozní oddělení malajsijské společnosti, což protiřečí vysvětlení podanému během inspekční návštěvy, podle něhož klíčovou úlohu hrála mateřská společnost v Japonsku. Výše uvedená zjištění vedou k závěru, že úprava o prodejní, režijní a správní náklady a zisk by se měla zachovat a že žádná podobná úprava výpočtu běžné hodnoty není opodstatněná.
(49)
Stejná společnost také tvrdila, že při opětovném určení vývozní ceny byly některé prodejní náklady jejího dovozce ve spojení odečteny dvakrát. Výpočty byly zkontrolovány a vzhledem k tomu, že bylo zjištěno, že tvrzení je odůvodněné, byly příslušným způsobem upraveny.
(50)
Jeden z malajsijských vývozců tvrdil, že srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou by nemělo být založeno na druzích výrobku určených podle kontrolních čísel výrobku (PCN), ale na základě vlastních kódů výrobků společnosti. Podle této společnosti kontrolní čísla výrobku použitá v šetření nezachytí dostatečně podrobně zvláštní rysy výrobního procesu a rozdíly v nákladech a cenách. Na podporu tohoto tvrzení společnost zmínila některé ze svých výrobků, které byly vyrobeny pomocí odlišných výrobních procesů a s jinými základními surovinami, což vedlo k vyšším jednotkovým nákladům výroby. Je třeba poznamenat, že tato námitka nebyla vznesena ani v prozatímní fázi šetření, ani při inspekci na místě. Použití vlastních kódů výrobků společnosti při výpočtu by navíc neřešilo problém odlišných výrobních metod, protože stejné výrobní kódy společnosti byly také použity pro výrobky vyrobené odlišnými výrobními procesy. Tato námitka se proto zamítá.
(51)
Jelikož ohledně srovnání nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 55. až 58. bodu odůvodnění prozatímního nařízení s úpravou vysvětlenou ve 49. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
3.4 Dumpingové rozpětí
(52)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden malajsijský výrobce, který nevyvážel do Unie, vznesl připomínku k 60. bodu odůvodnění prozatímního nařízení a uvedl, že v Malajsii existují další výrobci dotčeného výrobku. V této souvislosti se konstatuje, že existence dalšího výrobce v Malajsii, který nevyváží do Unie, nemění zjištění ohledně úrovně spolupráce v Malajsii, jelikož nebyl předložen důkaz, že na šetřené společnosti nepřipadá veškerý vývoz dotčeného výrobku do Unie v průběhu OŠ. Tentýž malajsijský výrobce navíc kritizoval to, že výrobci jako on, kteří během OŠ nevyváželi do Unie, by podléhali zbytkovému clu. V této souvislosti je třeba poznamenat, že společnosti, které během OŠ nevyvážely do Unie, nemohou mít individuální sazbu cla. Jakmile však tyto společnosti začnou vyvážet nebo uzavřou neodvolatelný závazek k prodeji do Unie, mohou požádat o přezkum pro nové vývozce v souladu s čl. 11 odst. 4 základního nařízení, jehož výsledkem může být individuální celní rozpětí, budou-li splněny podmínky stanovené v tomto článku.
(53)
Jeden z malajsijských výrobců uvedl, že hodnota CIF použitá jako základ pro výpočet procentního podílu dumpingového rozpětí by neměla vycházet z ceny k proclení, ale měla by být zpětně vypočtena z ceny dalšího prodeje očištěné o všechny náklady vzniklé v Unii po dovozu. Vzhledem k tomu, že však cena CIF byla použita jako základ hodnoty celních prohlášení na hranicích Unie a nezdá se, že by byla přiznána nesprávně, má být stejná cena použita jako základ výpočtu procentního podílu dumpingového rozpětí. Společnost tvrdila, že mezi souvisejícími dodávkami z Malajsie a celním odbavením za účelem opětovného prodeje v Unii existuje časová mezera. I kdyby však faktury k celnímu odbavení byly vystaveny později a s cenami podle hodnocení zásob metodou FIFO, přesto je pořád základem pro výpočet celní hodnoty vnitropodniková cena, a nikoli cena při opětovném prodeji. Proto se tato námitka zamítá.
(54)
Jelikož ohledně výpočtu dumpingového rozpětí nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se obsah 59. a 60. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(55)
Výše dumpingu, která byla stanovena s konečnou platností, vyjádřená jako procentní podíl z čisté ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením činí:
Společnost
Konečné dumpingové rozpětí
KL-Kepong Oleomas Sdn. Bhd.
3,3 %
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
5,3 %
Fatty Chemicals Malaysia Sdn. Bhd.
5,7 %
Všechny ostatní společnosti
5,7 %
D. ÚJMA
1. Předběžné poznámky
(56)
Po vyhlášení prozatímního nařízení bylo zjištěno, že je nutné v důsledku administrativní chyby provést menší opravy hodnot spotřeby. Vedlo to k menším změnám objemu prodeje, podílu výrobního odvětví Unie na trhu a podílu dotčených zemí na trhu. Tyto opravy však nemají významný dopad na trendy a závěry učiněné ohledně spotřeby, objemu prodeje, podílu výrobního odvětví Unie na trhu a podílu dotčených zemí na trhu v průběhu posuzovaného období na trhu Unie.
2. Výroba v Unii a výrobní odvětví Unie
(57)
Jak je uvedeno v 62. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, bylo zjištěno, že obdobný výrobek vyráběli dva žadatelé a malí výrobci v Unii. Jak je zmíněno v 11. a 12. bodu odůvodnění tohoto nařízení výrobci, kteří vyrábějí mastné alkoholy obsahující rozvětvené isomery, byli vyloučeni z vymezení výroby mastných alkoholů v Unii. Bez ohledu na skutečnost objasněnou v 58. bodu odůvodnění tohoto nařízení se potvrzuje výrobní odvětví Unie, jak je vymezeno v 62. a 63. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(58)
Jednoho ze dvou žadatelů ovládla společnost, která se účastní tohoto řízení jako uživatel. Po vyhlášení prozatímního nařízení tento žadatel zaujal neutrální stanovisko.
(59)
Některé strany tedy zpochybnily úroveň podpory nebo postavení ve vztahu k šetření a uvedly, že podpora šetření musí být zachována v průběhu celého šetření.
(60)
Zkoumáním tohoto tvrzení se prokázalo, že zbývající žadatel představuje více než 40 % celkové výroby v Unii, tedy více než 25 % celkové výroby v Unii a 100 % výrobců mastných alkoholů v Unii vyjadřuje tomuto podnětu podporu nebo je proti němu. Prahovým hodnotám ve výši 25 % a 50 %, které vyžaduje čl. 5 odst. 4 základního nařízení, je tedy v plném rozsahu vyhověno a postavení lze potvrdit.
(61)
Některé strany uvedly, že vzhledem k tomu, že oba žadatelé dováželi dotčený výrobek v průběhu období šetření, neměli by být považováni za součást výrobního odvětví Unie. Bylo však ověřeno, že procentní podíl výrobku, který tyto společnosti dovážely z dotčených zemí, nebyl ve srovnání s jejich výrobou obdobného výrobku významný. Tento dovoz měl navíc převážně dočasný charakter. Proto lze potvrdit, že hlavní činností těchto společností je výroba a prodej obdobného výrobku. Potvrzují se proto 62. až 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Spotřeba v Unii
(62)
Jelikož ohledně spotřeby v Unii nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 64. až 66. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Dovoz do Unie z dotčených zemí a cenové podbízení
4.1. Souhrnné posouzení
(63)
Řada stran vznesla námitku proti skutečnosti, že v prozatímním nařízení bylo pro tyto tři dotčené země provedeno souhrnné posouzení. Podle jejich názoru nebyly splněny podmínky pro souhrnné posouzení podle čl. 3 odst. 4 základního nařízení. Konkrétně namítaly, že souhrnné posouzení vylučuje zjištěné negativní cenové podbízení u jedné země. Navíc uvedly, že trendy objemů prodeje se pro tyto tři vyvážející země v průběhu posuzovaného období lišily a že přístup k surovinám a použité suroviny se v těchto třech vyvážejících zemích také lišily. Závěrem bylo zmíněno, že prodej na vývoz z jedné z dotčených zemí byl uskutečněn prostřednictvím společností ve spojení. Podle jejich názoru mezi dotčenými zeměmi existovaly různé podmínky hospodářské soutěže na trhu v Unii. Ustanovení čl. 3 odst. 4 základního nařízení stanoví, že pokud jsou předmětem antidumpingového šetření současně výrobky dovezené z více zemí, posuzují se účinky tohoto dovozu souhrnně pouze tehdy, je-li zjištěno, že: a) dumpingové rozpětí zjištěné ve vztahu k dovozu z každé jednotlivé země není nepatrné ve smyslu čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení a objem dovezených výrobků z každé jednotlivé země není zanedbatelný a b) souhrnné posouzení účinků dovozu je vhodné s ohledem na podmínky hospodářské soutěže mezi dováženými výrobky a na podmínky hospodářské soutěže mezi dováženými výrobky a obdobným výrobkem Unie.
a)
Jak je objasněno v odstavci 4.3.2 prozatímního nařízení, objem dumpingového dovozu každé dotčené země nebyl zanedbatelný a existence dumpingového dovozu byla v posuzovaném období významná.
b)
Bylo zjištěno, že podmínky hospodářské soutěže a tvorba cen v dotčených zemích byly podobné mezi dováženými výrobky a obdobným výrobkem, zejména v průběhu OŠ. Jak je vysvětleno ve 127. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, úroveň odstranění újmy v dotčených zemích byla výrazně nad minimálním prahem 2 %. Cenové podbízení tedy přesně neodráží situaci, která by nastala na trhu s účinnou cenovou soutěží. Navíc byly u každé z dotčených zemí prozkoumány prodejní kanály a cenové trendy a - jak je ukázáno v níže uvedené tabulce - bylo zjištěno, že jsou podobné. Dovozní ceny dotčených zemí vykazovaly klesající trend a v průběhu období šetření byly ve srovnání s průměrnými cenami výrobního odvětví Unie zvláště nízké.
Dovoz podle údajů Eurostatu (upraveno tak, aby byl zahrnut pouze dotčený výrobek)
2007
2008
2009
OŠ
Průměrná cena v EUR/t Malajsie
911
944
799
857
Index: 2007 = 100
100
104
88
94
Meziroční změna v %
3,6
-15,4
7,3
Průměrná cena v EUR/t Indonésie
996
1 169
899
912
Index: 2007 = 100
100
117
90
92
Meziroční změna v %
17,3
-23,1
1,4
Průměrná cena v EUR/t Indie
997
1 141
897
915
Index: 2007 = 100
100
114
90
92
Meziroční změna v %
14,4
-21,4
2,1
(64)
Potvrzují se proto 67. až 70. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4.2 Objem, cena a podíl dumpingového dovozu z dotčených zemí na trhu
(65)
Jelikož ohledně objemu, ceny a podílu dumpingového dovozu z dotčených zemí na trhu nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 71. až 73. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4.3 Cenové podbízení
(66)
Strany uvedly, že existují rozdíly v cenách surovin mezi mastnými alkoholy vyrobenými z přírodních olejů a tuků a ze syntetických zdrojů, jako je ropa nebo minerální olej, a že mělo být zavedeno další kritérium kontrolního čísla výrobku (PCN), aby se zohlednily rozdíly v nákladech výroby vyplývající z různých výrobních procesů. Kontrolní čísla výrobku jsou však vytvořena na základě individuálních vlastností každé dílčí kategorie položek, které vyhovují vymezení dotčeného výrobku, a nikoli na základě ceny každé z těchto položek. Navíc bylo zjištěno, že nejsou žádné významné rozdíly mezi základními vlastnostmi mastných alkoholů vyrobených z přírodních olejů a tuků a mastných alkoholů vyrobených z ropy nebo minerálního oleje, a že ani rozdíl v nákladech výroby není takový, aby vyžadoval odlišení kontrolního čísla výrobku. Toto tvrzení se proto odmítá.
(67)
Některé strany uvedly, že číselné údaje o promítnutí nákladů po dovozu, které činí okolo 3 % dovozní ceny, jež byly použity pro určení úrovně cenového podbízení dotčených zemí, byly nejasné a že se zdá, že v tomto případě byly nevhodné. Informace ověřené v průběhu šetření však prokázaly, že dovážející strany, jako jsou dovozci a uživatelé, musí zaplatit tuto částku nákladů po dovozu, aby uvolnily dotčený výrobek pro volný oběh na trhu Unie. Tyto strany navíc nepředložily žádný důkaz, který by naznačoval, že by náklady po dovozu nebyly v tomto případě správně stanoveny. Toto tvrzení bylo tedy odmítnuto. Metodika použitá pro výpočet cenového podbízení, jak je objasněna v 74. a 75. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, se tedy potvrzuje.
5. Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
5.1 Předběžné poznámky
(68)
Navzdory změně vlastnictví zmíněné v 58. bodu odůvodnění se mělo za to, že údaje, které poskytl žadatel, jenž odstoupil, a které byly ověřeny v jeho prostorách, by neměly být automaticky vyloučeny z analýzy újmy, protože jeho výroba zůstává součástí výroby v Unii.
(69)
Některé strany uvedly, že určité údaje poskytnuté ze strany výrobního odvětví Unie, zejména o jejich nákupu dotčeného výrobku pocházejícího z Indie, Malajsie a Indonésie, by měly být vyloučeny z analýzy újmy a výpočtu rozpětí újmy, protože veškerá údajná újma týkající se tohoto nákupu by byla újmou, kterou si výrobní odvětví Unie přivodilo samo. Jak je však uvedeno v 63. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, tento nákup byl způsoben hlavně dočasným uzavřením jednoho z výrobních míst jednoho výrobce. Tento nákup navíc nebyl ve srovnání s celkovou výrobou žadatelů významný. Neexistovaly tedy žádné přesvědčivé důvody pro vyloučení nákupu uvedených výrobců z analýzy újmy nebo výpočtu úrovně pro odstranění újmy.
(70)
Předběžné poznámky uvedené v 76. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují.
5.2 Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity, prodej a podíl na trhu
(71)
Jelikož ohledně výroby, výrobní kapacity, využití kapacity, prodeje a podílu výrobního odvětví Unie na trhu nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 77. až 81. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.3 Průměrné jednotkové ceny výrobního odvětví Unie
(72)
Po vyhlášení prozatímního nařízení bylo zjištěno, že v důsledku administrativní chyby je třeba provést opravy průměrných jednotkových cen výrobního odvětví Unie. Níže uvedená tabulka ukazuje změněný trend jednotkové ceny výrobního odvětví Unie v posuzovaném období.
Jednotková cena při prodeji nezávislým odběratelům v Unii
2007
2008
2009
OŠ
Index: 2007 = 100
100
123
102
96
Meziroční změna v %
22,6 %
-16,9 %
-5,3 %
Zdroj: odpovědi na dotazník
(73)
Oproti tomu, co je uvedeno v 84. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, ceny výrobního odvětví Unie poklesly v posuzovaném období o 4 %. K významnému snížení došlo mezi roky 2008 a 2009 s dalším poklesem v průběhu OŠ. V tomto období poklesly prodejní ceny o 22 %. Výše uvedená změna nemá žádný dopad na závěr týkající se hospodářské situace výrobního odvětví Unie a vzhledem k tomu, že ohledně průměrných jednotkových cen výrobního odvětví Unie nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 82. a 83. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.4 Stav zásob, zaměstnanost, mzdy a produktivita, ziskovost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost získat kapitál, růst, velikost skutečného dumpingového rozpětí
(74)
Některé strany tvrdily, že není možné, aby byla výrobnímu odvětví Unie způsobena újma, protože společnosti, které jsou součástí výrobního odvětví Unie, jsou vertikálně integrované a dovážely dotčený výrobek ze třetích zemí. Proto mohly použít dovážený výrobek pro navazující stupně své výroby a prodat vlastní výrobu, která není zisková.
(75)
Je třeba poznamenat, že u určitých antidumpingových šetření mají výrobci, jako jsou výrobci oceli a výrobci chemických výrobků, zahrnutí v těchto případech do vymezení výrobního odvětví Unie, navazující činnost a že část jejich výroby dotčeného výrobku je určena pro vlastní spotřebu. V takové situaci je však možná existence podstatné újmy pro výrobní odvětví Unie šetřena výhradně u výroby a prodeje dotčeného výrobku. V tomto případě byla podstatná újma zjištěna u činnosti s dotčeným výrobkem, jak je objasněno v 77. až 93. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. Strany neposkytly žádné důkazy prokazující, že zjištění obsažená v těchto bodech odůvodnění jsou nesprávná a že výrobnímu odvětví Unie nebyla v průběhu období šetření způsobena podstatná újma. Toto tvrzení se tudíž odmítá.
(76)
Některé strany uvedly, že uzavření určité výrobní kapacity ze strany žadatelů poskytlo zavádějící pohled na údajnou újmu, která jim byla způsobena. Tyto strany tvrdily, že v Unii existovali další výrobci, kteří přispěli ke kapacitě v Unii, a že na základě investic do nové kapacity se kapacita výrobního odvětví Unie zvýšila. To sotva svědčí o výrobním odvětví, kterému by byla způsobena újma. Další strany uvedly, že pokles investic neznamená újmu, nýbrž přemístění výroby mimo Unii.
(77)
Šetřením bylo zjištěno (viz 78. bod odůvodnění prozatímního nařízení), že výrobní kapacita výrobního odvětví Unie se v roce 2008 zvýšila o 9 %, ale poté klesla o 10 % během OŠ. Byl to výsledek přijatých rozhodnutí, která čelila konkurenci z dotčených zemí, a následná dočasná uzavření výrobních kapacit byla rovněž způsobena tlakem dumpingového dovozu. V 89. bodu odůvodnění prozatímního nařízení bylo ohledně investic zjištěno, že se investice vynaložené ze strany výrobního odvětví Unie v Unii snížily v průběhu posuzovaného období o 35 %. To je jeden z několika činitelů újmy, který umožnil v 92. a 93. bodu odůvodnění prozatímního nařízení vyvodit závěr, že výrobnímu odvětví Unie byla v průběhu období šetření způsobena podstatná újma.
(78)
Jelikož ohledně stavu zásob, zaměstnanosti, mezd a produktivity, ziskovosti, peněžního toku, investic, návratnosti investic a schopnosti získat kapitál, růstu a velikosti skutečného dumpingového rozpětí nebyly předloženy další připomínky, potvrzují se 85. až 91. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.5 Vývoj po období šetření
(79)
Některé strany tvrdily, že neexistují žádné důkazy, že by výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma, a skutečnost, že jeden ze dvou původních žadatelů přestal šetření podporovat, prokázala, že mu žádná újma způsobena nebyla. Argumentovalo se také tím, že ukazatele újmy u zbývajícího žadatele neprokázaly stav újmy.
(80)
Je třeba poznamenat, že daná společnost nenapadla šetření, nýbrž zaujala neutrální stanovisko. Proto se pořád mělo za to, jak je objasněno v 57. bodu odůvodnění, že je vhodné ponechat oba výrobce v Unii jako součást výrobního odvětví Unie.
(81)
Bylo uváděno, že v období po uplynutí OŠ došlo ke zřetelnému nárůstu cen a že tento cenový vývoj v tomto období povede ihned k realizaci zisku ze strany žadatelů, kteří sami ohlásili ve svých veřejných výkazech za období 2010-2011 lepší výsledky.
(82)
Některé strany uváděly, že v období po uplynutí OŠ došlo k významnému zlepšení situace výrobního odvětví Unie, a zdůrazňovaly, že některé společnosti plánují výstavbu nových výrobních zařízení v Unii. Tvrdilo se také, že vzhledem k nedávnému zvýšení dovozních cen by se měla opatření pozastavit nebo uložit v podobě minimální dovozní ceny (MDC).
(83)
Události, ke kterým došlo po období šetření, se obvykle v antidumpingovém šetření nezohledňují. Kromě toho nebyly předloženy žádné důkazy, které by naznačovaly, že uvedené události po období šetření jsou zřejmé, nesporné a trvalé. Pokud se jedná o jakékoli pozastavení konečných opatření, mělo by se na ně pohlížet z hlediska vývoje po období šetření, který by byl trvalý.
(84)
Pokud jde o uložení MDC, má se za to, jak je vysvětleno v bodech 123 až 126, že nenastaly okolnosti, jež by jej odůvodňovaly. Proto se všechna výše uvedená tvrzení odmítají.
6. Závěr ohledně újmy
(85)
Šetřením bylo potvrzeno, že většina ukazatelů újmy týkajících se výrobního odvětví Unie vykazovala v průběhu posuzovaného období klesající trend. Na základě výše uvedeného se potvrzuje závěr vyvozený v 92. a 93. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, že výrobnímu odvětví Unie byla v období šetření způsobena podstatná újma.
E. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
1. Účinky dumpingového dovozu
(86)
Jedna strana poznamenala, že analýza ve 108. bodu odůvodnění prozatímního nařízení je chybná, protože se zdá, že vytváří vazbu mezi celkovým a nepřetržitým poklesem spotřeby a nárůstem dovozu, zatímco podle této strany se dovoz z dotčených zemí vyvíjel v souladu se spotřebou.
(87)
Mělo by být skutečně upřesněno, že - jak je zmíněno v 64. až 66. bodu odůvodnění prozatímního nařízení - spotřeba v průběhu posuzovaného období celkově vzrostla o 2 %. To však nezpochybňuje skutečnost, že v průběhu posuzovaného období došlo k významnému celkovému nárůstu objemu a podílu levného dumpingového dovozu z dotčených zemí na trhu (viz 96. bod odůvodnění prozatímního nařízení), zatímco velikost trhu zůstala téměř nezměněna a zatímco výrobní odvětví Unie ztratilo zejména od roku 2009 do období šetření důležitý podíl na trhu.
(88)
Některé strany argumentovaly, že trendy dovozu z dotčených zemí nejsou spojeny se zhoršením hospodářské situace výrobního odvětví Unie, zejména s objemem prodeje, hodnotou prodeje a ziskovostí. Tyto strany tvrdí, že když v roce 2008 vzrostl dovoz, došlo ke zlepšení ziskovosti výrobního odvětví Unie, a poté, když byl dovoz stálý, ziskovost významně poklesla.
(89)
Navzdory výše uvedenému tvrzení byla šetřením zjištěna celková korelace mezi levným dumpingovým dovozem a újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, v průběhu celého posuzovaného období (viz 95. až 98. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Šetřením bylo také prokázáno, že v posuzovaném období nemohlo dojít k zotavení výrobního odvětví Unie v důsledku vyššího výskytu levného dumpingového dovozu na trh Unie. Proto by mělo být toto tvrzení odmítnuto.
(90)
Bylo také uvedeno, že se vyskytovaly rozdíly v trendech dovozu podle druhů alkoholu vyráběných některými vyvážejícími výrobci a že by proto měla být pro tyto alkoholy provedena samostatná analýza újmy. Různé druhy, které jsou zahrnuty do rozsahu výrobků, však mají stejné základní vlastnosti. Šetření neodhalilo žádný významný rozdíl mezi mastnými alkoholy vyrobenými z různých surovin. V tomto případě proto nejsou důvody pro zavedení samostatné analýzy trendů podle druhu alkoholu.
(91)
Argumentovalo se také tím, že újmu nelze přičítat Indii, protože její dovoz se v posuzovaném období nezvýšil, zejména když není zohledněn nákup ze strany žadatelů. Bylo však zjištěno, že dovoz z Indie na trh v Unii byl realizován za dumpingové ceny a že rozpětí újmy bylo značně vyšší, než je nepatrná úroveň ve výši 2 %. Kromě toho, jak je objasněno v 63. až 65. bodu odůvodnění, byly pro tyto tři dotčené země splněny podmínky pro souhrnné posouzení. Toto tvrzení by tedy mělo být odmítnuto.
(92)
Argumentovalo se také tím, že újma nemohla být přičítána společnostem, které neuplatnily rozpětí cenového podbízení, nebo - z tohoto důvodu - celkovému dovozu z Indonésie.
(93)
Jak bylo vysvětleno v 63. až 65. bodu odůvodnění, byly splněny všechny podmínky souhrnného posouzení dotčeného dovozu. Za účelem analýzy újmy a její příčiny byly tedy účinky, které měl levný dumpingový dovoz z dotčených zemí na výrobní odvětví Unie, posouzeny společně. To, že nedochází k cenovému podbízení, navíc nevylučuje existenci podstatné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie. Jak bylo také objasněno ve 124. až 127. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, bylo zjištěno, že cena účtovaná ze strany výrobního odvětví Unie nebyla dostačující na to, aby pokryla všechny výrobní náklady a zajistila přiměřené ziskové rozpětí, které by mohla zajistit při neexistenci dumpingového dovozu v průběhu období šetření. Tato námitka se proto zamítá.
(94)
Jelikož ohledně účinků dumpingového dovozu nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se 95. až 98. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Účinky jiných činitelů
(95)
Několik stran uvedlo, že skutečná příčina újmy, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, by měla být přičtena finanční krizi, protože hlavní újma pro toto výrobní odvětví nastala, když se stabilizoval dovoz z dotčených zemí. Bylo také zmíněno, že zhoršení ziskovosti výrobního odvětví Unie bylo podobné jako to, které bylo zaznamenáno u dalších společností působících v chemickém odvětví.
(96)
Krize sehrála úlohu ve výkonu výrobního odvětví Unie. Trendy činitelů újmy, jako je využití kapacity a objem prodeje, prokazují, že se situace výrobního odvětví Unie s krizí zhoršovala a se zotavením trhu poněkud zlepšovala. Šetřením však bylo prokázáno, že toto zlepšení neumožnilo zotavení výrobního odvětví Unie, jehož hospodářská situace se velmi lišila od situace převládající na počátku posuzovaného období. Kromě toho, jak je zmíněno v 89. bodu odůvodnění, rok 2008, právě před začátkem finanční krize, byl rokem nejvyššího nárůstu dumpingového dovozu z dotčených zemí a nejprudšího poklesu objemu prodeje výrobního odvětví Unie. Po tomto roce nedošlo k zotavení výrobního odvětví Unie a na trhu Unie se i nadále vyskytoval v masivním měřítku dumpingový dovoz. Z těchto důvodů je zřejmé, že bez ohledu na další činitele k podstatné újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie přispěl v průběhu období šetření do značné míry dumpingový dovoz. Toto tvrzení se proto odmítá.
(97)
Některé strany také uvedly, že skutečnou příčinou údajné újmy pro výrobní odvětví Unie byl dovoz z dalších třetích zemí, pokles poptávky, vyšší ceny surovin a absence řádného přístupu k těmto surovinám, špatná strategická rozhodnutí přijatá ze strany výrobního odvětví Unie, konkurenční tlak na jejich navazujícím trhu, pokles výroby dotčeného výrobku určeného pro vlastní spotřebu a obecná změna tržních podmínek a konkurenční situace na trhu Unie.
(98)
Stojí za zmínku, že výše uvedené strany nebyly schopné doložit svá tvrzení a prokázat, že příčinnou vazbu mezi újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a dumpingovým dovozem přerušují činitele jiného druhu, než je levný dumpingový dovoz z dotčených zemí.
(99)
Některé strany uvedly, že Komise neprovedla zkoumání možného dopadu prodeje rozvětvených mastných alkoholů na prodej dotčeného výrobku ze strany výrobního odvětví Unie a účinků, který měl na hospodářskou situaci tohoto odvětví. Šetření se zaměřilo na výrobek, jehož vymezení je v 8. až 12. bodu odůvodnění, a žádná strana nepředložila spolehlivé údaje, které by umožnily posoudit možný negativní dopad rozvětvených mastných alkoholů na hospodářskou situaci výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení se tedy odmítá.
(100)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky týkající se účinků jiných činitelů, potvrzují se 99. až 106. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Závěr ohledně příčinné souvislosti
(101)
Šetřením nebyla zjištěna skutečnost, která by naznačovala, že by existovaly jiné činitele než levný dumpingový dovoz z dotčených zemí, které by přerušovaly příčinnou vazbu mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a dumpingovým dovozem.
(102)
Jelikož ohledně příčinné souvislosti nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 107. až 110. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
F. ZÁJEM UNIE
1. Výrobní odvětví Unie
(103)
Jelikož ohledně zájmu výrobního odvětví Unie nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 112. a 113. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Dovozci
(104)
Jelikož ohledně zájmu dovozců nebyly předloženy připomínky, potvrzují se 115. a 116. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Uživatelé
(105)
Připomíná se, že pro posouzení možného dopadu antidumpingových opatření na uživatele v Unii se šetření soustředilo hlavně na souhrnné údaje, které poskytlo pět velkých uživatelských společností, které byly navštíveny v prozatímní fázi.
(106)
Na tomto základě bylo s prozatímní platností zjištěno, že podíl nákladů dotčeného výrobku na celkových nákladech výroby této skupiny je značný a podle konečného výrobku činí od 10 % do 20 %. Dostupné údaje však byly přezkoumány a na základě nových výpočtů a opravy některých hodnot bylo zjištěno, že tento rozsah činí od 15 % do 25 %. Podobně bylo zjištěno, že i průměrné ziskové rozpětí u činnosti, při níž se využívá dotčený výrobek, činí pro tuto skupinu pěti navštívených společností přibližně 6 %; nové výpočty prokazují vyšší průměrné ziskové rozpětí, které se pohybuje okolo 7,5 %. Závěrem byl také opraven průměrný podíl činnosti, při níž se používá dotčený výrobek, na celkové činnosti. Tento podíl byl s prozatímní platností stanoven přibližně na 22 %, zatímco podle nových výpočtů byl zjištěn procentní podíl ve výši 25 %.
(107)
Po vyhlášení prozatímního nařízení reagovala řada uživatelů a k poskytnutým konečným informacím vznesla připomínky. Napadli výběr pěti uživatelských společností uvedených ve 118. bodu odůvodnění prozatímního nařízení a uvedli, že údaje použité pro posouzení možného dopadu opatření na uživatelské výrobní odvětví nejsou transparentní, nejsou založeny na reprezentativních stranách a jsou založeny na nízkém počtu stran. Argumentovalo se tím, že analýza by měla zohlednit údaje, které poskytli všichni uživatelé spolupracující při šetření.
(108)
Jak je však uvedeno ve 117. a 118. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, zatímco 21 spolupracujících společností dohromady představovalo v období šetření okolo 25 % celkového nákupu dotčeného výrobku ze strany Unie, pět společností využitých pro posouzení zájmu uživatelů představovalo okolo 18 % tohoto nákupu a 72 % nákupu dotčeného výrobku ze strany spolupracujících uživatelů. Kromě toho, že těchto pět uživatelů bylo reprezentativních z hlediska objemu nákupu dotčeného výrobku, byli velmi dobře reprezentativní z hlediska různých odvětví činnosti uživatelského výrobního odvětví. Těchto pět navštívených společností je skutečně různorodou skupinou, která zahrnuje nejen výrobce prvního využití, tj. výrobce povrchově aktivních látek, ale také uživatele povrchově aktivních látek a uživatele v navazujících stupních.
(109)
Přesto však byla provedena širší analýza a byly zohledněny všechny informace, které předložili spolupracující uživatelé. Zejména bylo provedeno konkrétní posouzení možného dopadu antidumpingových cel na výrobce povrchově aktivních látek jako na samostatnou skupinu, protože tato skupina by potenciálně mohla být uložením opatření nejvíce postižena. Další samostatná analýza byla provedena u druhé skupiny uživatelů zahrnující všechny ostatní uživatelské společnosti, které při šetření spolupracovaly.
(110)
Byla provedena simulace s cílem posoudit možný účinek průměrného cla z dovozu mastných alkoholů ve výši 5 % nejdříve na všechny spolupracující uživatele a poté na tyto dvě samostatné skupiny. Výsledek simulace prokázal, že konečný dopad tohoto průměrného cla na celkové náklady výroby pro činnosti využívající dotčený výrobek by byl pro všechny uživatele přibližně 0,09 %, zatímco dopad stejného cla na navazující výrobek využívající dotčený výrobek by byl pro skupinu výrobců povrchově aktivních látek přibližně 0,05 % a pro druhou skupinu společností by byl přibližně 0,29 %.
(111)
Analýza rovněž prokázala, že výrobci povrchově aktivních látek dosahovali nižšího ziskového rozpětí v těch odvětvích, kde se využíval šetřený výrobek. Tato skupina však dovezla v průběhu OŠ z dotčených zemí jen asi 2,6 % svých celkových nákupů šetřeného výrobku. Procentní podíl činnosti výrobců povrchově aktivních látek využívajících mastné alkoholy na jejich celkovém obratu činí přibližně 24 %. Konečný dopad na výrobní náklady výrobků včetně výrobku, který je předmětem šetření, je tedy i při uložení průměrného dumpingového cla ve výši 5 % velmi omezený a na jejich celkovou ziskovost je dokonce zanedbatelný.
(112)
Někteří výrobci povrchově aktivních látek přesto tvrdili, že jim antidumpingová cla zabrání volně nakupovat suroviny, a povedou tak k narušení v jejich tržním segmentu.
(113)
Jak je uvedeno ve 120. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, úroveň antidumpingových cel a možný dopad na uživatelské výrobní odvětví a na navazující trh nevytváří závažné překážky pro dovoz dotčeného výrobku. Šetřením bylo potvrzeno, že konečná antidumpingová cla nemohou narušit navazující trh. Současně by nemělo být obtížné, aby výrobci povrchově aktivních látek přenesli toto poměrně nízké zvýšení nákladů do konečné ceny svých výrobků. Proto se tvrzení, že antidumpingová cla povedou k narušení navazujícího trhu, odmítají.
(114)
Po zveřejnění konečných zjištění někteří uživatelé trvali na tom, že výrobci v Unii jim odmítli dodávat zboží, přičemž bylo jen málo alternativ pro dodávky. Jak je nicméně uvedeno ve 120. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, relativně nízká úroveň navržených opatření by neměla vyloučit možnost dovážet dotčený výrobek. Výrobci v Unii mimoto v posuzovaném období nevyužívali při výrobě celou kapacitu. Kromě toho je možné dovážet i z jiných třetích zemí, na které se opatření nevztahují, a z údajů Eurostatu o dovozu mastných alkoholů ze zbytku světa po OŠ vyplývá, že tento dovoz roste, což svědčí o tom, že údajné nebezpečí nedostatečného zásobení není opodstatněné. Toto tvrzení bylo proto odmítnuto.
(115)
Některá sdružení uživatelů, která se nepřihlásila ve lhůtě stanovené v bodě 5.3 oznámení o zahájení řízení, tvrdila, že v posouzení zájmu Unie nebyla zohledněna jejich stanoviska, zejména co se týče možného dopadu opatření na malé a střední podniky a na specifická odvětví. Je však třeba poznamenat, že ke všem připomínkám těchto sdružení se v tomto šetření přihlédlo. Jak je navíc zmíněno ve 109. bodu odůvodnění, v posouzení zájmu Unie byly zohledněny všechny informace předložené spolupracujícími uživateli. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(116)
Několik stran tvrdilo, že pokud dojde k uložení daných opatření, mělo by být jejich trvání omezeno na dobu maximálně dvou let. Podle základního nařízení se konečné antidumpingové opatření obvykle ukládá na dobu pěti let. Jelikož žádná z těchto stran neprokázala, že je dvouleté období v souladu s požadavkem v čl. 11 odst. 1 základního nařízení dostatečné na to, aby došlo k vyrovnání účinku dumpingu, jenž působí újmu, nezdá se, že existuje pádný důvod, proč uplatnit jinou než běžnou délku trvání opatření. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(117)
Jelikož ohledně zájmu uživatelů nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se, že uložení konečných opatření na dovoz dotčeného výrobku by nebylo proti zájmu Unie, a potvrzují se tedy 117. až 121. bod odůvodnění tohoto nařízení.
4. Závěr ohledně zájmu Unie
(118)
Na základě výše uvedených skutečností může být potvrzen závěr vyvozený ve 122. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. Neexistují žádné přesvědčivé důvody pro neuložení konečných antidumpingových cel z dovozu mastných alkoholů z dotčených zemí.
G. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň pro odstranění újmy
(119)
Připomíná se, že ziskové rozpětí použité pro výpočet cílového zisku v prozatímní fázi bylo 7,7 %. Žadatelé tvrdili, že vhodnější by byl cílový zisk ve výši 15 %. V této souvislosti by mělo být poznamenáno, že nepředložili ověřitelné důkazy na podporu tvrzení, že cílový zisk je příliš nízký. Proto se navrhuje, aby byl potvrzen prozatímní cílový zisk ve výši 7,7 %, který vychází ze ziskového rozpětí za celou činnost v oblasti alkoholů, kterého dosáhl jeden žadatel ve svém posledním ziskovém roce před prudkým zvýšením levného dumpingového dovozu.
(120)
Některé strany tvrdily, že hodnota 7,7 % není realistická a je příliš vysoká. Pro určení úrovně pro odstranění újmy navrhovaly použít nižší ziskové rozpětí od 3 % do 5 %. Toto tvrzení však nebylo doloženo žádnými důkazy, které by prokázaly, že navrhovaný zisk by byl ziskem, kterého by výrobní odvětví Unie mohlo dosáhnout, kdyby nedocházelo k dumpingovému dovozu na trhu Unie; tvrzení proto nebylo přijato.
(121)
Některé strany tvrdily, že Komise chybně určila úroveň pro odstranění újmy na základě rozpětí prodeje pod cenou, zatímco měla použít rozpětí cenového podbízení. V tomto případě se nemělo za to, že by rozpětí cenového podbízení bylo vhodným základem pro určení úrovně pro odstranění újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie, protože by neodráželo úroveň ceny, které by mohlo být dosaženo, kdyby nedocházelo k dumpingovému dovozu na trhu Unie. Tato námitka byla tedy zamítnuta.
(122)
Na tomto základě mohou být potvrzena prozatímní rozpětí újmy vyjádřená jako procentní podíl z ceny CIF na hranice Unie před proclením, jak je uvedeno ve 127. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Konečná opatření
2.1 Forma konečných opatření
(123)
Jak je uvedeno v 79. až 84. bodě odůvodnění, některé strany mimo jiné tvrdily, že současná opatření by se měla pozastavit, jelikož vývoj na trhu Unie (zvýšení ceny dotčeného výrobku), který nastal po období šetření, je zřejmý, nesporný a trvalý. Tvrdily též, že případná konečná opatření by neměla mít podobu valorického cla, a spíše by měla být uložena ve formě MDC.
(124)
Má se nicméně za to, že okolnosti tohoto konkrétního případu nezdůvodňují uložení minimální dovozní ceny. Tato forma opatření by se dala snadno obejít vzhledem k povaze dotčeného výrobku a složitých firemních struktur dotčených vývozců.
(125)
Nutno však přiznat, že trh s daným výrobkem je cenově citlivý, a proto by bylo rozumné minimalizovat dopad konečných opatření na uživatele v Unii pro případ možného výrazného růstu cen dotčeného výrobku. Proto se považuje za vhodné změnit formu konečných opatření z valorických cel na specifická cla.
(126)
Očekává se, že tato forma opatření do určité míry omezí možný nežádoucí negativní dopad na uživatele v případě, že zvýšení cen bude výrazné a rychlé. Pokud by na druhé straně došlo ke snížení cen, specifická cla by zajistila dostatečnou ochranu výrobců v Unii. Základem specifických cel jsou hodnoty CIF vývozů Unie spolupracujících společností během OŠ, přepočtené na eura pomocí měsíčních směnných kurzů a vynásobené (podle pravidla nižšího cla) buď dumpingovým rozpětím, nebo rozpětím újmy, cokoli z toho je nižší.
(127)
Dva vyvážející výrobci v této souvislosti namítli, že místo měsíčního by se měl použít průměrný roční směnný kurz. Nutno však poznamenat, že v souladu s obvyklou praxí se k přepočtu měn v antidumpingovém šetření používají měsíční směnné kurzy. To byl také případ tohoto šetření. Tato námitka byla tedy zamítnuta.
(128)
Žadatel tvrdil, že při stanovení specifických cel měly být použity současné ceny mastných alkoholů, nikoli hodnoty CIF během OŠ. Je třeba poznamenat, že specifická cla se stanovují na základě výpočtu dumpingu a újmy za období šetření. Nebyly předloženy žádné řádné argumenty, jež by zdůvodňovaly to, aby se v tomto případě při výpočtu specifických cel vycházelo z období po OŠ. Proto byla tato námitka zamítnuta.
2.2 Uložení konečných opatření
(129)
Po zveřejnění prozatímních opatření se přihlásil potenciální vyvážející výrobce a uvedl, že zbytková celní sazba by měla být stanovena na úrovni nejvyššího uloženého cla, a nikoli na úrovni nejvyššího dumpingového rozpětí zjištěného u Indonésie. Zbytkové clo se však stanoví na úrovni nižší z hodnot odpovídajících zbytkovému dumpingovému rozpětí nebo zbytkovému rozpětí újmy při použití pravidla menšího cla. Tato námitka byla tedy zamítnuta.
(130)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti se má za to, že v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení by měla být ohledně dovozu dotčeného výrobku uložena v souladu s pravidlem menšího cla konečná antidumpingová opatření na úrovni nižší z hodnot odpovídajících dumpingovému rozpětí a rozpětí újmy.
(131)
Všechny strany byly informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě se zamýšlelo doporučit uložení konečných antidumpingových cel. Rovněž jim byla přiznána lhůta, ve které mohly k poskytnutí konečných informací předkládat svá vyjádření. Připomínky, které strany předložily, byly řádně přezkoumány a zjištění byla v případě potřeby odpovídajícím způsobem upravena.
(132)
Navrhovaná konečná antidumpingová cla jsou následující:
Země
Společnost
Konečné specifické antidumpingové clo (EUR/t čisté hmotnosti)
Indie
VVF Limited
46,98
Všechny ostatní společnosti
86,99
Indonésie
P.T. Musim Mas
45,63
Všechny ostatní společnosti
80,34
Malajsie
KL-Kepong Oleomas Sdn.Bhd.
35,19
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
61,01
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd.
51,07
Všechny ostatní společnosti
61,01
(133)
Individuální sazby antidumpingového cla pro jednotlivé společnosti uvedené v tomto nařízení jsou výlučně použitelné na dovoz dotčeného výrobku vyrobeného těmito společnostmi, tedy konkrétně uvedenými právnickými osobami. Na dovoz dotčeného výrobku vyrobeného jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v tomto nařízení spolu s názvem a adresou, včetně subjektů ve spojení se zde konkrétně uvedenými společnostmi, se tyto sazby nevztahují a na takový dovoz by měla se použít celní sazba pro „všechny ostatní společnosti“.
(134)
Všechny žádosti o uplatňování těchto individuálních sazeb antidumpingových cel pro jednotlivé společnosti (např. po změně názvu subjektu nebo po založení nových výrobních nebo prodejních subjektů) by měly být neprodleně zaslány Komisi (10) se všemi náležitými údaji, zejména s údaji o jakýchkoli změnách činnosti společnosti, které se týkají výroby, domácího prodeje a prodeje na vývoz a které souvisejí např. s uvedenou změnou názvu nebo změnou výrobních a prodejních subjektů. Bude-li to vhodné, mělo by být toto nařízení odpovídajícím způsobem změněno formou aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální sazby antidumpingového cla.
3. Závazky
(135)
Jeden indický a jeden malajsijský vyvážející výrobce spolu s jeho dovozcem ve spojení nabídli cenový závazek v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení. Obě nabídky obsahovaly velký počet skupin výrobků (podle chemických specifikací), přičemž každé skupiny se týkala jiná minimální dovozní cena (MDC); cenové rozdíly mezi skupinami činily u malajsijského vývozce až 25 % a u indického vývozce až 100 %. V rámci jednotlivých skupin se ceny navíc lišily až o 20 %, což hrozilo vysokým rizikem křížové kompenzace. Bylo také konstatováno, že nabídka indického vývozce neřešila kolísání cen dotčeného výrobku. Další riziko křížové kompenzace bylo zjištěno u malajsijského vývozce a jeho dovozce ve spojení v Unii, který odebíral dotčený výrobek nejen od malajsijského vývozce, ale i od jiných dodavatelů. Pro celní orgány by rovněž bylo obtížné určit chemickou specifikaci výrobku bez individuální analýzy, a jakákoli kontrola by tedy byla velmi pracná až neproveditelná. Proto byly nabídky závazku zamítnuty. V návaznosti na návrh na změnu formy opatření jeden vyvážející výrobce upravil svou nabídku závazku a navrhl pro všechny skupiny výrobků průměrnou MDC, díky čemuž - jak tvrdil - již nebude hrozit riziko křížové kompenzace. Druhý vyvážející výrobce pouze trval na své původní nabídce. Vzhledem k počtu druhů výrobků a rozdílnostem v jejich cenách by však MDC mohla zcela ohrozit účinnost opatření. Struktura společností a jejich výše popsaných nabídek navíc stále představuje překážku pro přijetí závazku. Režim vykazování a cen navržený jedním vývozcem tyto obavy neřeší a v každém případě by kontrola na jeho základě byla velmi pracná až neproveditelná. Nabídky závazku tudíž nelze přijmout.
4. Konečný výběr prozatímních antidumpingových cel
(136)
Vzhledem k rozsahu zjištěných dumpingových rozpětí a vzhledem k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie se považuje za nezbytné vybrat s konečnou platností částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla uloženého prozatímním nařízením, a to v rozsahu uložených konečných cel. Pokud jsou konečná cla nižší než cla prozatímní, je třeba uvolnit částky, které byly prozatímně zajištěny nad rámec konečné sazby antidumpingových cel,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu nasycených mastných alkoholů s uhlíkovým řetězcem C8, C10, C12, C14, C16 nebo C18 (nezahrnuje rozvětvené isomery) včetně jednotlivých nasycených mastných alkoholů (zvané rovněž „čisté frakce“) a směsí převážně obsahujících kombinaci uhlíkových řetězců C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (běžně zařazované jako C8-C10), směsí převážně obsahujících kombinaci uhlíkových řetězců C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 (běžně zařazované jako C12-C14) a směsí převážně obsahujících kombinaci uhlíkových řetězců C16-C18, v současnosti kódů KN ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 a ex 3823 70 00 (kódy TARIC 2905168510, 2905190060, 3823700011 a 3823700091), pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie.
2. Sazba konečného antidumpingového cla pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený níže uvedenými společnostmi je následující:
Země
Společnost
Konečné antidumpingové clo (EUR/t čisté hmotnosti)
Doplňkový kód TARIC
Indie
VVF Ltd, Taloja, Maharashtra
46,98
B110
Všechny ostatní společnosti
86,99
B999
Indonésie
P.T. Musim Mas, Tanjung Mulia, Medan, Sumatera Utara
45,63
B112
Všechny ostatní společnosti
80,34
B999
Malajsie
KL-Kepong Oleomas Sdn Bhd, Pelabuhan Klang, Selangor Darul Ehsan
35,19
B113
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd., Kuala Langat, Selangor
61,01
B114
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd. Prai, Penang
51,07
B117
Všechny ostatní společnosti
61,01
B999
3. V případech, kdy dojde k poškození zboží před propuštěním do volného oběhu, a kdy je proto cena, která byla nebo má být skutečně zaplacena, poměrně rozdělena za účelem určení celní hodnoty podle článku 145 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (11), se výše antidumpingového cla, vypočtená na základě výše stanovených částek, sníží o procento, které odpovídá poměrnému rozdělení ceny, která byla nebo má být skutečně zaplacena.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla uloženého podle nařízení (EU) č. 446/2011 se vyberou s konečnou platností. Částky, které byly zajištěny nad rámec konečných sazeb antidumpingového cla, se uvolní.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 8. listopadu 2011.
PADOMES ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) Nr. 1138/2011
(2011. gada 8. novembris),
ar kuru piemēro galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts konkrētu Indijas, Indonēzijas un Malaizijas izcelsmes alifātisko spirtu un to maisījumu importam
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1225/2009 (2009. gada 30. novembris) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (“pamatregula”) (1), un jo īpaši tās 9. pantu,
ņemot vērā priekšlikumu, ko Eiropas Komisija (“Komisija”) iesniedza pēc apspriešanās ar Padomdevēju komiteju,
tā kā:
A. PROCEDŪRA
1. Pagaidu pasākumi
(1)
Komisija ar Regulu (ES) Nr. 446/2011 (2011. gada 10. maijs) (2) (“pagaidu regula”) ir noteikusi pagaidu antidempinga maksājumu konkrētu Indijas, Indonēzijas un Malaizijas (“attiecīgās valstis”) izcelsmes alifātisko spirtu un to maisījumu (“AS”) importam.
(2)
Procedūra tika uzsākta ar paziņojumu par procedūras uzsākšanu, kas tika publicēts 2010. gada 13. augustā (3) pēc tam, kad divi Savienības ražotāji, Cognis GmbH (Cognis) un Sasol Olefins & Surfactants GmbH (Sasol) (abi kopā turpmāk - “sūdzības iesniedzēji”), 2010. gada 30. jūnijā iesniedza sūdzību. Šie divi uzņēmumi pārstāv ievērojamu daļu, šajā gadījumā vairāk nekā 25 %, no kopējā tā Savienībā izgatavotā ražojuma daudzuma, uz kuru attiecas izmeklēšana.
(3)
Kā minēts pagaidu regulas 9. apsvērumā, dempinga un kaitējuma izmeklēšana attiecās uz laika posmu no 2009. gada 1. jūlija līdz 2010. gada 30. jūnijam (“izmeklēšanas periods” jeb “IP”). Kaitējuma novērtēšanai būtisko tendenču pārbaude aptvēra periodu no 2007. gada 1. janvāra līdz IP beigām (“attiecīgais periods”).
2. Turpmākā procedūra
(4)
Pēc tam, kad tika izpausti būtiskie fakti un apsvērumi, kuri bija pamatā noteiktajiem pagaidu antidempinga pasākumiem (“informācijas pagaidu izpaušana”), vairākas ieinteresētās personas rakstveidā izteica viedokli par pagaidu konstatējumiem. Personām, kas to lūdza, bija iespēja tikt uzklausītām.
(5)
Komisija turpināja vākt un pārbaudīt visu informāciju, ko tā uzskatīja par vajadzīgu saviem galīgajiem konstatējumiem.
(6)
Tad visas personas tika informētas par būtiskajiem faktiem un apsvērumiem, pamatojoties uz kuriem tika plānots ieteikt galīga antidempinga maksājuma noteikšanu par konkrētu Indijas, Indonēzijas un Malaizijas izcelsmes alifātisko spirtu un to maisījumu importu un to summu galīgo iekasēšanu, kas tika nodrošinātas ar pagaidu maksājumu (“informācijas galīgā izpaušana”). Visām personām tika atvēlēts termiņš, kurā tās varēja izteikt piezīmes saistībā ar informācijas galīgo izpaušanu.
(7)
Mutiskās un rakstveida piezīmes, ko bija iesniegušas ieinteresētās personas, tika izskatītas un attiecīgā gadījumā ņemtas vērā.
B. ATTIECĪGAIS RAŽOJUMS UN LĪDZĪGAIS RAŽOJUMS
1. Attiecīgais ražojums
(8)
Kā noteikts pagaidu regulas 10. un 11. apsvērumā, attiecīgais ražojums ir tādi piesātinātie alifātiskie spirti ar oglekļa atomu virknes garumu C8, C10, C12, C14, C16 vai C18 (neietverot zarotas virknes izomērus), ietverot atsevišķus vienvērtīgos piesātinātos alifātiskos spirtus (ko dēvē arī par “tīrām frakcijām”) un maisījumus, kuros pārsvarā oglekļa atomu virknes garums ir kombinācijās C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (parasti iedala C8-C10 kategorijā), maisījumus, kuros pārsvarā oglekļa atomu virknes garums ir kombinācijās C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 (parasti iedala C12-C14 kategorijā), un maisījumus, kuros pārsvarā oglekļa atomu virknes garums ir kombinācijā C16-C18, ar izcelsmi Indijā, Indonēzijā un Malaizijā, ko patlaban klasificē ar KN kodiem ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 un ex 3823 70 00.
(9)
Pēc pagaidu pasākumu noteikšanas dažas personas sūdzējās par attiecīgā ražojuma definīcijas neskaidrumu. Tās uzskatīja, ka saskaņā ar paziņojumu par procedūras uzsākšanu starp ražojumiem ietilpst tikai lineārie AS, tādējādi izslēdzot AS, kas ietver zarotas virknes izomērus jeb zarotas virknes AS. Citas personas uzskatīja, ka nav jēgas izslēgt AS, kas ietver zarotas virknes izomērus un ir ražoti hidroformilēšanas procesā, jo tiem ir tāds pats izmantojums un tie tirgū konkurē ar lineārajiem AS.
(10)
Ir konstatēts, ka visiem AS veidiem, uz ko saskaņā ar 8. apsvērumu attiecas šī izmeklēšana, neatkarīgi no iespējamām ražošanai izmantoto izejvielu atšķirībām vai ražošanas procesu atšķirībām ir tādas pašas vai ļoti līdzīgas fizikālās, ķīmiskās un tehniskās pamatīpašības un tos izmanto vieniem un tiem pašiem mērķiem. Attiecīgā ražojuma iespējamās atšķirības nemaina tā pamatdefinīciju, īpašības vai to, kā dažādas personas to uztver.
(11)
Tādēļ būtu jāsaglabā spēkā pagaidu lēmums izslēgt AS, kas ietver zarotas virknes izomērus, no attiecīgo ražojumu klāsta, kā minēts paziņojumā par procedūras uzsākšanu, un neiekļaut šo uzņēmumu saražotos zarotas virknes AS Savienības produkcijas definīcijā (ieskaitot arī uzņēmumus, kas ražo AS hidroformilēšanas procesā). Tā kā par attiecīgo ražojumu nav saņemtas citas piezīmes, ar šo tiek apstiprināts pagaidu regulas 10. un 11. apsvērums.
2. Līdzīgais ražojums
(12)
Jāatgādina, ka pagaidu regulas 13. apsvērumā pagaidu kārtā tika noteikts, ka lineārie AS un zarotas virknes izomēru AS nav līdzīgi ražojumi un tādēļ dati no ražotājiem, kas ražo AS no zarotas virknes izomēriem, būtu jāizslēdz no kaitējuma analīzes.
(13)
Tā kā par līdzīgo ražojumu nav saņemtas citas piezīmes, ar šo tiek apstiprināts pagaidu regulas 12. un 13. apsvērums.
C. DEMPINGS
1. Indija
1.1. Normālā vērtība
(14)
Tā kā par normālās vērtības noteikšanu nav saņemtas nekādas piezīmes, ar šo tiek apstiprināti pagaidu regulas 14. līdz 18. apsvēruma pagaidu konstatējumi.
1.2. Eksporta cena
(15)
Tā kā par eksporta cenas noteikšanu nav saņemtas nekādas piezīmes, ar šo tiek apstiprināti pagaidu regulas 19. apsvēruma pagaidu konstatējumi.
1.3. Salīdzinājums
(16)
Pēc informācijas pagaidu un galīgās izpaušanas abi Indijas ražotāji eksportētāji vēlreiz apgalvoja, ka viņu pārdevumi IP laikā vienam no sākotnējiem sūdzības iesniedzējiem Savienībā nebūtu jāņem vērā, aprēķinot dempinga starpību (skatīt pagaidu regulas 22. apsvērumu). Uzņēmumi savā apgalvojumā balstījās uz to, ka PTO Antidempinga nolīguma 9.1. pantā ir paredzēts - nosakāmais maksājums ir dempinga starpība pilnā apjomā vai mazāks. Indijas ražotāji eksportētāji arī atsaucās uz PTO Antidempinga nolīguma 2.4. pantu, kurā minēts, ka veic taisnīgu salīdzinājumu starp eksporta cenu un normālo vērtību. Viņi apgalvoja, ka sūdzības iesniedzējs tajā pašā laikā, kad gatavojis sūdzību, ir vienojies ar viņiem par ļoti lielu daudzumu iepirkšanu par ļoti zemām cenām un ka tādēļ šo darījumu cenas nav noteiktas godīgi, un šā iemesla dēļ šie darījumi nebūtu jāiekļauj dempinga aprēķinos.
(17)
Vispirms jāatzīmē - tas, ka PTO Antidempinga nolīgums dod iespēju noteikt maksājumu zemāku par dempinga starpību pilnā apjomā, nerada pienākumu tā rīkoties. Pamatregulas 9. panta 4. punktā tikai noteikts pienākums ierobežot antidempinga maksājumu tādā līmenī, lai tas būtu pietiekams kaitējuma novēršanai. Turklāt nav nekādu pierādījumu, ka puses nebūtu brīvprātīgi vienojušās par cenām. Izpētot attiecīgā sūdzības iesniedzēja veiktos pirkumus kopumā, atklājās, ka cenas, par kurām tika panākta vienošanās ar abiem Indijas ražotājiem eksportētājiem, bija līdzīgas cenām par attiecīgā sūdzības iesniedzēja salīdzināmu ražojumu pirkumiem no citiem piegādātājiem. Turklāt atklājās, ka sūdzības iesniedzējs attiecīgo ražojumu ir importējis no Indijas ražotājiem eksportētājiem jau vairākus gadus, ne tikai IP laikā. Viens ražotājs eksportētājs uzklausīšanā, kuru vadīja uzklausīšanas amatpersona, arī paziņoja, ka viņa cenas attiecīgajam sūdzības iesniedzējam ir bijušas strukturāli zemākas nekā cenas citiem klientiem. Jāsecina - nav pierādījumu, ka cenas nebūtu noteiktas godīgi tikai tādēļ, ka pārdošana notikusi sūdzības iesniedzējam, un ar šo tiek apstiprināts, ka apgalvojums tiek noraidīts.
(18)
Pēc informācijas pagaidu un galīgās izpaušanas abi Indijas ražotāji eksportētāji atkārtoja savu prasību pēc korekcijas sakarā ar valūtas konvertāciju atbilstīgi pamatregulas 2. panta 10. punkta j) apakšpunktam, norādot, ka no 2009. gada novembra ir noticis ilgstošs Indijas rūpijas (INR) vērtības pieaugums pret euro (EUR), kas ir izkropļojis dempinga aprēķinus (skatīt pagaidu regulas 23. apsvērumu). Abi ražotāji eksportētāji atzina, ka viņu pārdošanas cenas IP otrajā pusē ir bijušas augstākas nekā IP pirmajā pusē, tomēr viņi apgalvoja, ka šī tendence ir bijusi vienīgi sakarā ar izejmateriālu cenu pieaugumu un tirgus situācijas vispārēju uzlabošanos pēc ekonomikas krīzes beigām un ka tas nav atspoguļojis INR vērtības pieaugumu pret EUR. Turklāt uzņēmumi apgalvoja, ka pat tad, ja tie būtu spējuši regulāri un īsā termiņā pielāgot savas cenas, viņi nekad nebūtu varējuši paredzēt valūtas maiņas kursu attīstību nākotnē.
(19)
Izmeklēšanā atklājās - pat ja INR vērtība pret EUR IP otrajā pusē pakāpeniski pieauga, katra Indijas ražotāja eksportētāja galveno ražojumu cenas vairākiem galvenajiem klientiem faktiski mainījās ik mēnesi, jo īpaši IP otrajā pusē. Tādēļ nav nekādu norāžu, ka cenas pārdevumiem uz Savienību nevarēja tikt mainītas, lai atspoguļotu arī valūtas kursu izmaiņas 60 dienu laikā, kā paredzēts pamatregulas 2. panta 10. punkta j) apakšpunktā un PTO Antidempinga nolīguma 2.4.1. pantā. Tā kā vairākos gadījumos cenas tika mainītas bieži, varēja tikt atspoguļotas arī jebkādas valūtas kursu izmaiņas. Turklāt tas apliecina, ka AS tirgum kopumā ir pieņemamas biežas cenu maiņas. Tādēļ, pat ja cenas tika mainītas retāk, nav pierādījumu, ka tas nebūtu saskaņā ar pušu uzņēmējdarbības lēmumiem. Tas, ka cenas var strauji pielāgot, lai atspoguļotu tirgus situācijas izmaiņas (šajā gadījumā saskaņā ar apgalvojumiem - valūtas kursu izmaiņas), deva Indijas ražotājiem eksportētājiem iespēju atspoguļot šīs izmaiņas savās pārdošanas cenās, ja viņi to būtu vēlējušies izdarīt virknē gadījumu. Ņemot vērā iepriekš minēto, korekcija sakarā ar valūtas konvertāciju nav pamatota un prasība tiek noraidīta.
(20)
Pēc informācijas pagaidu izpaušanas viens Indijas ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka korekciju sakarā ar netiešo nodokļu atšķirībām saskaņā ar pamatregulas 2. panta 10. punkta b) apakšpunktu, kas tika piemērota dažiem ražojuma veidiem, būtu bijis jāpiemēro arī ražojumiem un maisījumiem ar atomu virknes garumu C12 un C14, jo nodokli par šiem ražojumiem izmantotajiem izejmateriāliem pēc ražojuma eksportēšanas atlīdzināja. Tomēr izmeklēšanas laikā netika iesniegta nekāda uzņēmumu telpās pārbaudāma informācija par to, ka šie nodokļi patiešām pēc tam būtu atlīdzināti. Pēc informācijas galīgās izpaušanas uzņēmums apgalvoja, ka tā piezīmes ir pārprastas un ka visi izejmateriāli, kuri izmantoti, lai ražotu ražojumus un maisījumus ar atomu virknes garumu C12 un C14, ir importēti bez nodokļa. Tā kā, ja šos izejmateriālus pēc tam iestrādā iekšzemes tirgū pārdotos ražojumos, ir jāmaksā netiešs nodoklis, uzņēmums par šiem konkrētajiem ražojuma veidiem pieprasīja normālās vērtības koriģēšanu. Tomēr pārbaudes laikā iesniegtie pierādījumi liecina, ka konkrēto izejmateriālu, kas vajadzīgi ražojumu veidu ar atomu virknes garumu C12 un C14 ražošanai un kas IP laikā importēti bez nodokļa, pietika, lai uzņēmums saražotu tikai nelielu daļu šā ražojuma eksporta pārdevumu IP laikā. Tādēļ ir skaidrs, ka vismaz divas trešdaļas eksportētā ražojuma ar atomu virknes garumu C12 un C14 bija saražoti ar izejmateriāliem, par kuriem importa nodoklis bija ticis samaksāts. Tā kā uzņēmums nesniedza pierādījumus tam, ka kādi no šiem bez nodokļa importētajiem izejmateriāliem būtu izmantoti eksporta pārdevumiem uz Savienību, nevis eksporta pārdevumiem uz trešām valstīm, šī prasība tiek noraidīta.
(21)
Tā kā par salīdzinājumu nav saņemtas nekādas citas piezīmes, ar šo tiek apstiprināts pagaidu regulas 20. un 23. apsvērums.
1.4. Dempinga starpība
(22)
Tā kā par dempinga starpības aprēķināšanu nav saņemtas nekādas piezīmes, ar šo tiek apstiprināts pagaidu regulas 24. līdz 26. apsvērums.
(23)
Šāds ir galīgi noteiktais dempinga apjoms, ko izsaka kā procentuālo daļu no CIF neto cenas ar piegādi līdz Savienības robežai pirms nodokļa nomaksas:
Uzņēmums
Galīgā dempinga starpība
Godrej Industries Limited
9,3 %
VVF Limited
4,8 %
Visi pārējie uzņēmumi
9,3 %
2. Indonēzija
2.1. Normālā vērtība
(24)
Pēc pagaidu un galīgās informācijas izpaušanas viens Indonēzijas ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka darījumu rentabilitātes pārbaudē pārdošanas, vispārējās un administratīvās izmaksas atsevišķiem darījumiem nevajadzēja noteikt pēc apgrozījuma un ka tādēļ vairāki darījumi ir izrādījušies nerentabli. Šis apgalvojums tika izskatīts, tomēr tika secināts, ka atsevišķu darījumu pārdošanas, vispārējo un administratīvo izmaksu noteikšana pēc apgrozījuma ir piemērotāka, ņemot vērā šo izdevumu raksturu, kas vairāk saistīti ar vērtību nekā ar apjomu. Jāatzīmē, ka katram ražojuma veidam noteikto pārdošanas, vispārējo un administratīvo izmaksu kopējā summa paliek nemainīga neatkarīgi no tā, kuru no abām metodēm izmanto šo izmaksu noteikšanai atsevišķiem darījumiem. Visbeidzot, darījumi, kuru rentabilitātes pārbaudes iznākumu ražotājs eksportētājs apšaubīja, tika pārbaudīti vēlreiz, un tika apstiprināts, ka šie darījumi ir bijuši nerentabli. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.
(25)
Tas pats Indonēzijas ražotājs eksportētājs arī apgalvoja, ka, nosakot peļņas līmeni, ko izmanto normālās vērtības iegūšanā, nebūtu jāizslēdz peļņa no pārdevumiem, par kuriem konstatēts, ka tie ražojuma veida līmenī nav notikuši parastā tirdzniecības apritē, jo rentabli bijuši vairāk nekā 80 % no visiem iekšzemes pārdevumiem. Attiecībā uz šo apgalvojumu jāatgādina, ka to, kādi pārdevumi notiek parastā tirdzniecības apritē, nosaka ražojuma veidu līmenī, kā paskaidrots pagaidu regulas 29. līdz 32. apsvērumā, jo tas ir vispiemērotākais veids, kā precīzi salāgot pārdošanas cenas ar attiecīgajiem ražošanas izdevumiem. Turklāt pamatregulas 2. panta 6. punkts neizslēdz iespēju vajadzības gadījumā sadalīt ražojumu, uz kuru attiecas izmeklēšana, pa ražojuma veidiem. Tādēļ pārdevumi ārpus parastās tirdzniecības aprites ražojuma veida līmenī tiek izslēgti no tās peļņas aprēķināšanas, kuru izmanto normālās vērtības iegūšanā. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.
(26)
Tas pats Indonēzijas ražotājs eksportētājs arī apgalvoja - iegūstot normālo vērtību atsevišķiem ražojuma veidiem, nav atskaitītas nekādas pielaides, lai normālās vērtības novestu atpakaļ ražotāja cenas līmenī. Apgalvojums tika ņemts vērā un aprēķins attiecīgi grozīts.
(27)
Tā kā nav saņemtas nekādas citas piezīmes par normālās vērtības noteikšanu, ar šo tiek apstiprināti pagaidu regulas 27. līdz 33. apsvēruma pagaidu konstatējumi, tos koriģējot, kā norādīts šīs regulas 26. apsvērumā.
2.2. Eksporta cena
(28)
Pēc informācijas pagaidu izpaušanas viens Indonēzijas ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka nav sniegts pamatojums ne tam, kādēļ cenu tā saistītajam importētājam uzņēmumam Savienībā uzskata par neuzticamu, ne arī tam, kā veido eksporta cenu attiecībā uz šiem pārdevumiem saskaņā ar pamatregulas 2. panta 9. punktu. Attiecībā uz to jāatzīmē, ka transfēra cenas starp saistītām personām netiek uzskatītas par uzticamām, jo tās var būt mākslīgi noteiktas citādos līmeņos atkarībā no tā, kas attiecīgajiem saistītajiem uzņēmumiem ir izdevīgāk. Tādēļ, ja eksporta cenas veidošanā saskaņā ar pamatregulas 2. panta 9. punktu izmanto saprātīgu peļņas normu neatkarīgi no faktiskās peļņas saistībā ar transfēra cenām, iespējams izvairīties no izkropļojumiem, kuri var rasties no transfēra cenām. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.
(29)
Attiecībā uz eksporta pārdevumiem uz Savienību ar Savienībā esošu saistītu importētāju starpniecību abi Indonēzijas eksportētāji pēc informācijas pagaidu izpaušanas apgalvoja, ka peļņas norma, kas izmantota eksporta cenas veidošanā saskaņā ar pamatregulas 2. panta 9. punktu, nav pareiza. Viņi abi uzskatīja, ka pagaidu posma aprēķiniem izmantotā peļņa attiecās tikai uz vienu importētāju, kurš sadarbojās daļēji, un tā netika pārbaudīta, tādēļ tā nav uzticama. Viņi ierosināja izmantot 5 % peļņu, kā tas ticis darīts citās izmeklēšanās. Ņemot vērā neatkarīgo importētāju zemo sadarbības līmeni šajā izmeklēšanā, šis apgalvojums tiek pieņemts un tiek piemērots 5 % peļņas līmenis, kas atbilst peļņas līmenim citās izmeklēšanās tajā pašā nozarē.
(30)
Tā kā nav saņemtas nekādas citas piezīmes par salīdzinājumu, ar šo tiek apstiprināti pagaidu regulas 34. līdz 36. apsvēruma konstatējumi, tos koriģējot, kā norādīts šīs regulas 29. apsvērumā.
2.3. Salīdzinājums
(31)
Pēc informācijas pagaidu izpaušanas abi Indonēzijas eksportētāji norādīja, ka pārdevumiem ar attiecīgo trešās valstīs esošo saistīto tirgotāju starpniecību nevajadzēja veikt korekciju attiecībā uz komisijas maksu starpību saskaņā ar 2. panta 10. punkta i) apakšpunktu. Abi uzņēmumi apgalvoja, ka to ražošanas uzņēmumi Indonēzijā un attiecīgie saistītie tirgotāji Singapūrā veido vienotu saimniecisku vienību un ka tirgotāji trešā valstī darbojas kā ar tiem saistīto Indonēzijas uzņēmumu eksporta nodaļa. Tomēr abos gadījumos rēķinus par iekšzemes pārdevumiem un par dažiem eksporta pārdevumiem uz trešām valstīm izraksta tieši ražotājs Indonēzijā, bet tirgotāji Singapūrā saņem īpašu komisijas maksu. Vienam no Indonēzijas uzņēmumiem šī komisijas maksa ir minēta līgumā, kas attiecas tikai uz eksporta pārdevumiem. Turklāt tirgotāji trešā valstī pārdod arī citu ražotāju ražojumus un vienā gadījumā arī no nesaistītiem ražotājiem. Abi saistītie tirgotāji Singapūrā tādējādi nepārprotami rīkojas līdzīgi aģentiem, kuri strādā par komisijas maksu. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.
(32)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas Indonēzijas valdība un viens Indonēzijas ražotājs eksportētājs atkal atgādināja par vienoto saimniecisko vienību, kas minēta iepriekšējā apsvērumā. Viņi apgalvoja, ka lietā Matsushita pret Padomi (4) Tiesa ir lēmusi - tas, ka ražotājam ir zināmas pārdošanas funkcijas, nenozīmē, ka ražošanas uzņēmums un tirdzniecības uzņēmums nevar veidot vienotu saimniecisku vienību. Tāpat viņi arī apgalvoja, ka pārdošana uz trešām valstīm, ko eksportētājs veic tieši un neiesaistot tirgotāju Singapūrā, ir tikai maza daļa no eksporta pārdevumiem un ka Pirmā instances tiesa savā Interpipe spriedumā (5) ir paziņojusi - mazi pārdevumu apjomi, kurus tieši veic ražotājs, nav pamats apgalvojumam, ka nepastāv vienota saimnieciska vienība. Visbeidzot, viņi atsaucās uz Canon pret Padomi (6), kurā tas, ka pārdošanas apakšuzņēmums darbojās arī kā citu uzņēmumu ražojumu izplatītājs, neietekmēja konstatējumu par vienotu saimniecisku vienību.
(33)
Pat ja lietā Matsushita pret Padomi Tiesa norādīja, ka iestādēm tajā gadījumā vajadzēja uzskatīt, ka ražotājs kopā ar vienu vai vairākiem izplatīšanas uzņēmumiem, kurus tas kontrolē, veido saimniecisku vienību, lai gan tas pats veic dažas pārdošanas funkcijas, no tā obligāti neizriet, ka būtu pienākums vienmēr uzskatīt ražotāju un ar to saistītos pārdošanas uzņēmumus par vienotu saimniecisku vienību. Turklāt pretēji Indonēzijas ražotājam eksportētājam ražotājs lietā Matsushita pret Padomi pats neveica nekādu tiešu pārdošanu. Otrkārt, Interpipe spriedumā tas, ka ražotāja eksportētāja tiešie pārdevumi bija tikai neliela daļa no kopējā pārdevumu apjoma uz Savienību, bija tikai viens Pirmās instances tiesas analizētais elements. Jānorāda, ka Tiesa uzsvēra faktu, ka šie tiešie pārdevumi notika uz jaunajām dalībvalstīm tikai pārejas periodā. Turpretī šajā gadījumā esošie pierādījumi liecina, ka ražotāja tieši veiktie pārdevumi uz konkrētām trešām valstīm nav pagaidu pārdevumi, bet - vismaz principā - strukturāli, t. i., pastāvīgi. Turklāt katram attiecīgajam ražotājam šie pārdevumi ir ievērojama daļa no tā iekšzemes pārdevumiem. Visbeidzot, lietā Canon pret Padomi ražotāja eksportētāja pārdošanas apakšuzņēmuma pārdevumi iekšzemes tirgū ietvēra arī citus ražojumus, kurus tikai pārdeva ar citu zīmolu, bet kurus tomēr bija ražojis pats ražotājs eksportētājs. Tāpēc šis apgalvojums atkal tiek noraidīts.
(34)
Viens Indonēzijas uzņēmums arī apgalvoja, ka pat tad, ja vienotas saimnieciskas vienības jēdziens netiek pieņemts, Komisija ir noteikusi “dubultu normu”, atskaitot no eksporta cenas neatkarīgiem klientiem Savienībā gan peļņu saistītajam importētājam Savienībā, gan arī komisijas maksu saistītajam tirgotājam trešā valstī. Tomēr abi šie maksājumi ir ņemti vērā dažādu iemeslu dēļ un abi ir atskaitīti atsevišķi. Kā paskaidrots 28. apsvērumā, veicot eksporta pārdošanu ar saistītu importētāju starpniecību Savienībā, eksporta cenu veido saskaņā ar pamatregulas 2. panta 9. punktu, proti, pamatojoties uz cenu, par kādu importētie ražojumi tiek tālāk pārdoti pirmajam neatkarīgajam pircējam. Šādos gadījumos korekcija attiecībā uz konkrēto peļņu ir jāveic, lai noteiktu ticamu eksporta cenu pie Savienības robežas. Turpretim komisijas maksa saistītajam tirgotājam trešā valstī ir atskaitīta saskaņā ar pamatregulas 2. panta 10. punkta i) apakšpunktu. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.
(35)
Viens uzņēmums pieprasīja, ka gadījumā, ja eksporta cenu koriģē attiecībā uz komisijas maksu saistītajam tirgotājam trešā valstī saskaņā ar pamatregulas 2. panta 10. punkta i) apakšpunktu, identiski jākoriģē arī normālā vērtība, jo šis tirgotājs koordinē arī iekšzemes pārdevumus. Tomēr rakstveida līgums starp tirgotāju un ražotāju Indonēzijā attiecas tikai uz eksporta pārdevumiem. Turklāt faktūrrēķinus par iekšzemes pārdevumiem izraksta uzņēmums Indonēzijā. Tāpēc šī prasība tiek noraidīta.
(36)
Attiecībā uz korekciju saskaņā ar pamatregulas 2. panta 10. punkta i) apakšpunktu tiek uzskatīts par lietderīgu izmantot samērīgu peļņas normu neatkarīgi no faktiskās peļņas saistībā ar transfēra cenām, lai izvairītos no izkropļojumiem, kuri var rasties no transfēra cenām. Tādēļ trešā valstī esošo tirgotāju faktiskās peļņas normas, kas tika izmantotas aprēķiniem pagaidu posmā, tika aizstātas ar 5 % peļņu, kuru uzskata par saprātīgu peļņu par tirdzniecības uzņēmumu darbību ķīmijas nozarē, kā jau tas darīts iepriekš (7).
(37)
Vēl viens Indonēzijas uzņēmums apgalvoja, ka Komisija ir divas reizes atskaitījusi komisijas maksu par pārdevumiem, kas veikti ar tā Savienībā esošā saistītā importētāja starpniecību. Uzņēmums uzskatīja, ka ir veikta korekcija gan attiecībā uz saistītā importētāja pārdošanas, vispārējām un administratīvajām izmaksām, gan arī attiecībā uz komisijas maksu kā tiešās pārdošanas izmaksām, veidojot eksporta cenu saskaņā ar pamatregulas 2. panta 9. punktu. Tā kā komisijas maksa jau ir iekļauta pārdošanas, vispārējās un administratīvajās izmaksās, komisijas maksa ir atskaitīta divreiz. Šis apgalvojums tika atzīts par pamatotu, un aprēķins tika attiecīgi grozīts.
(38)
Viens uzņēmums no jauna pieprasīja korekciju saistībā ar fizikālo pazīmju atšķirībām, pamatojoties uz to, ka tas uz Savienību eksportē attiecīgo ražojumu gan šķidrā, gan cietā veidā, savukārt iekšzemes tirgū tas pārdod to tikai cietā veidā, un ka cenas par ražojumu, uz kuru attiecas izmeklēšana, šķidrā veidā ir mazākas par tā cenām cietā veidā (skatīt pagaidu regulas 39. apsvērumu). Lai pamatotu savu prasību, uzņēmums iesniedza kopijas no diviem rēķiniem par pārdevumiem citos eksporta tirgos. Tomēr šajā procedūras vēlajā posmā šos pierādījumus nebija iespējams pārbaudīt, tāpat arī nevarēja pārliecināties, ka norādītā starpība attiecas uz visiem gadījumiem, kuros ir minētās fizikālo pazīmju atšķirības. Tāpēc šī prasība tiek noraidīta.
(39)
Pēc informācijas pagaidu izpaušanas viens Indonēzijas eksportētājs apgalvoja, ka procentu likme, kas pagaidu regulā izmantota, lai aprēķinātu ar to saistītā Savienībā esošā importētāja kredīta izmaksas, ir neproporcionāla, un ierosināja izmantot procentu likmi, kura balstīta uz Deutsche Bundesbank publicētajiem skaitļiem attiecībā uz IP. Tā kā procentu likme, kuru pagaidu regulā izmantoja, lai aprēķinātu šā uzņēmuma kredīta izmaksas, balstījās uz citu personu iesniegto informāciju un tādēļ tā atspoguļo viņu konkrēto finansiālo stāvokli, kas, iespējams, atšķiras no konkrētā saistītā importētāja stāvokļa, apgalvojums tika pieņemts un aprēķins attiecīgi grozīts.
(40)
Tā kā nav saņemtas nekādas citas piezīmes par salīdzinājumu, ar šo tiek apstiprināti pagaidu regulas 37. līdz 40. apsvēruma konstatējumi, tos koriģējot, kā norādīts šīs regulas 36., 37. un 39. apsvērumā.
2.4. Dempinga starpība
(41)
Tā kā nav saņemtas nekādas citas piezīmes par dempinga starpības aprēķināšanu, ar šo tiek apstiprināts pagaidu regulas 41. un 42. apsvērums.
(42)
Šāds ir galīgi noteiktais dempinga apjoms, ko izsaka kā procentuālo daļu no CIF neto cenas ar piegādi līdz Savienības robežai pirms nodokļa nomaksas:
Uzņēmums
Pagaidu dempinga starpība
P.T. Ecogreen Oleochemicals
7,3 %
P.T. Musim Mas
5,4 %
Visi pārējie uzņēmumi
7,3 %
3. Malaizija
3.1. Normālā vērtība
(43)
Pēc informācijas pagaidu izpaušanas viens no Malaizijas ražotājiem eksportētājiem apgalvoja, ka rentabilitātes pārbaudē, lai novērtētu darījumu norisi parastā tirdzniecības apritē (skatīt pagaidu regulas 46. apsvērumu), nevajadzēja balstīties uz vidējām svērtām gada ražošanas izmaksām, bet gan vajadzēja izmantot katra iekšzemes darījuma atsevišķās izmaksas, ņemot vērā galveno izejmateriālu ikdienas cenu svārstības. Attiecībā uz šo apgalvojumu jāatzīmē, ka Komisija rentabilitātes pārbaudē kā standartu konsekventi izmanto vidējo svērto ražošanas izmaksu datus. Šo formātu uzņēmums ievēroja savā atbildē uz anketas jautājumiem, un tas bija pamatā pārbaudes apmeklējumam uzņēmuma telpās, kur uzņēmuma paziņotie dati tika saskaņoti ar uzņēmuma grāmatvedību. Prasība izmantot uz darījumiem balstītas ražošanas izmaksas, kas būtu ievērojama atkāpe no Komisijas parastās prakses, pirmo reizi parādījās uzņēmuma piezīmēs par informācijas pagaidu izpaušanas dokumentu, un attiecīgos skaitļus tādēļ nebija iespējams pārbaudīt uzņēmuma telpās. Tāpat arī jāatzīmē, ka atsevišķo darījumu izmaksu lapas, ko uzņēmums iesniedza savas prasības pamatojumam, lielā mērā balstās uz aplēsēm un tādēļ nesniedz precīzākus un raksturīgākus izmaksu datus par tiem, kurus uzņēmums paziņoja sākotnēji un kuri tika pārbaudīti uzņēmuma telpās. Visbeidzot, jāatzīmē, ka iesniegtās jaunās izmaksu lapas struktūra neļauj to saskaņot ar attiecīgo daļu pārvaldes ziņojumos, kuri tika pārbaudīti uzņēmuma telpās. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.
(44)
Malaizijas eksportētājs, kuram nebija nekādu iekšzemes pārdevumu (skatīt pagaidu regulas 51. apsvērumu), apgalvoja, ka normālās vērtības aprēķināšanai izmantotās pārdošanas, vispārējo un administratīvo izmaksu summas un peļņas summas nevajadzētu noteikt, balstoties uz vidējo svērto rādītāju no faktiskajām summām, kas noteiktas diviem pārējiem ražotājiem eksportētājiem, kuri pārdod līdzīgo ražojumu Malaizijas tirgū. Uzņēmums paziņoja, ka šie skaitļi nav reprezentatīvi, jo uzņēmums izmanto citādas ražošanas metodes ar citiem izejmateriāliem. Attiecībā uz šo apgalvojumu jāatgādina, ka normālās vērtības aprēķināšanai tika izmantotas paša uzņēmuma ražošanas izmaksas. Tikai summas saistībā ar pārdošanas, vispārējām un administratīvajām izmaksām tika balstītas uz skaitļiem, kuri bija iegūti no diviem pārējiem Malaizijas ražotājiem eksportētājiem. Peļņas summa tika iegūta, kā paskaidrots šīs regulas 45. apsvērumā. Otrkārt, uzņēmums nepaskaidroja minēto izmantotās ražošanas metodes ietekmi uz pārdošanas, vispārējām un administratīvajām izmaksām. Turklāt jānorāda, ka ar minēto citādo ražošanas metodi tiek saražota tikai neliela daļa uzņēmuma produkcijas, tupretī ievērojama daļa produkcijas tiek ražota ar tādiem pašiem ražošanas procesiem un ar tādiem pašiem izejmateriāliem kā pārējiem diviem Malaizijas ražotājiem. Tādēļ tiek secināts, ka uzņēmums nav pierādījis, ka izmantotie skaitļi nav reprezentatīvi, un attiecīgais apgalvojums tiek noraidīts.
(45)
Tas pats Malaizijas eksportētājs apgalvoja arī, ka gadījumā, ja Komisija pārdošanas, vispārējo un administratīvo izmaksu noteikšanai tomēr izmantotu datus no diviem pārējiem eksportētājiem, šiem datiem būtu jābalstās uz vidējiem svērtiem rādītājiem par visiem šo ražotāju eksportētāju iekšzemes darījumiem, nevis tikai par rentablajiem darījumiem. Šī prasība principā tika pieņemta. Tādējādi attiecībā uz pārdošanas, vispārējām un administratīvajām izmaksām tiek apstiprināts, ka normālās vērtības aprēķināšanai tika izmantotas abu Malaizijas ražotāju eksportētāju vidējās pārdošanas, vispārējās un administratīvās izmaksas par visiem to iekšzemes darījumiem. Šim aprēķinam izmantotie skaitļi tika pārbaudīti apmeklējumos attiecīgajos Malaizijas uzņēmumos. Attiecībā uz peļņas noteikšanu jāatzīmē, ka peļņas apjomu nebija iespējams noteikt, balstoties uz abu pārējo ražotāju eksportētāju attiecīgajām summām. Ar šādiem aprēķiniem iegūtais rezultāts kopumā norāda uz zaudējumiem. Tādēļ šādi peļņu nebija iespējams noteikt. Ņemot to vērā, tiek noraidīts Malaizijas eksportētāja apgalvojums, ka normālās vērtības veidošanai kā peļņas apjomu var izmantot skaitli ar mīnusa zīmi. Pats peļņas jēdziens nozīmē, ka summai ir jābūt ar plusa zīmi. Tāpat tika apsvērta iespēja peļņas apjomu noteikt, pamatojoties uz Malaizijas ražotāja eksportētāja rentablajiem pārdevumiem, bet šī pieeja tika noraidīta, jo tā būtu pretrunā PTO secinājumiem lietā par kokvilnas gultas veļas importu no Indijas (8). Tādēļ saskaņā ar pamatregulas 2. panta 6. punkta c) apakšpunktu peļņas aprēķinam jābalstās uz jebkādu citu saprātīgu metodi, un, tā kā nav pieejami nekādi citi dati, par vispiemērotāko peļņas noteikšanai tika uzskatīta ilgtermiņa komerciālā procentu likme Malaizijā. Šī metode tika uzskatīta par konservatīvu, pamatotu un vispiemērotāko pamatregulas 2. panta 6. punkta c) apakšpunkta nozīmē. Jāatzīmē, ka šādi noteiktā peļņas norma nepārsniedz peļņu, ko gūst citi ražotāji eksportētāji, pārdodot tās pašas vispārīgās kategorijas ražojumus izcelsmes valsts iekšzemes tirgū.
(46)
Tā kā nav saņemtas nekādas citas piezīmes par normālās vērtības noteikšanu, ar šo tiek apstiprināti pagaidu regulas 44. līdz 51. apsvēruma provizoriskie konstatējumi, tos koriģējot, kā paskaidrots šīs regulas 45. apsvērumā.
3.2. Eksporta cena
(47)
Attiecībā uz eksporta pārdevumiem uz Savienību ar Savienībā esošu saistītu importētāju starpniecību abi Malaizijas eksportētāji pēc informācijas pagaidu izpaušanas apgalvoja, ka peļņas norma, kas izmantota eksporta cenas veidošanā saskaņā ar pamatregulas 2. panta 9. punktu, nav pareiza. Viens no uzņēmumiem sava apgalvojuma pamatošanai norādīja uz dažu ar to nesaistītu Eiropas tirgotāju rentabilitātes rādītājiem IP laikā. Attiecībā uz to jāatzīmē, ka šos skaitļus nevar uzskatīt par reprezentatīviem, jo tirgotāji ir norādījuši, ka tie tirgojas ar visdažādākajiem ķīmiskiem izstrādājumiem, turklāt vienā gadījumā tirgotājs ir arī ražotājs. Tādēļ tie nav pieņemami kā uzticams atskaites punkts. Otrs uzņēmums apgalvoja, ka tā saistītais importētājs Savienībā nebūtu uzskatāms par izplatītāju, bet gan par saistītu aģentu un tādēļ korekcijai attiecībā uz pārdošanas, vispārējām un administratīvajām izmaksām un peļņu, veidojot eksporta cenu, nevajadzētu pārsniegt tās komisijas maksas procentuālo apjomu, ko parasti saņem šajā nozarē tirgojoši neatkarīgi aģenti. Uzņēmums kā atsauci iesniedza savas vienošanās ar neatkarīgiem aģentiem. Šis apgalvojums tika vēl vairāk attīstīts pēc informācijas galīgās izpaušanas, norādot, ka volframa elektrodu lietā (9) nesaistīta importētāja peļņa tika uzskatīta par uzticamu un izmantota eksporta cenas veidošanā. Atbildot uz šo apgalvojumu, jānorāda, ka pamatregulas 2. panta 9. punktā nav paredzēta atšķirīga attieksme pret saistītiem importētājiem, kuri, iespējams, darbojas kā izplatītāji, un importētājiem, kuri, iespējams, darbojas kā aģenti.
Pamatregulas 2. panta 9. punktā noteikts, ka jāveic korekcija attiecībā uz visām izmaksām, kas radušās starp importēšanu un tālākpārdošanu, kā arī attiecībā uz gūto peļņu. Turklāt jānorāda - izmeklēšanā atklājās, ka saistītais uzņēmums atrodas Savienībā. Tas cita starpā apstrādā klientu pakalpojumus un izraksta rēķinus par attiecīgo ražojumu, ko saražojis ar to saistītais eksportētājs, kā arī ir atbildīgs par Savienības atmuitošanas procedūru nokārtošanu. Tas, ka saistītais eksportētājs pirms importēšanas veic noteiktas darbības, nenozīmē, ka eksporta cenu nedrīkst noteikt, pamatojoties uz tālākpārdošanas cenu pirmajam neatkarīgajam pircējam, piemērojot nepieciešamās korekcijas saskaņā ar 2. panta 9. punktu. Darbību atšķirība salīdzinājumā ar citiem saistītiem importētājiem, uz kuru norāda uzņēmums, parasti atspoguļojas pārdošanas, vispārējās un administratīvajās izmaksās, kur Komisija izmantoja uzņēmuma faktiskos datus. Tādēļ šo apgalvojumu nevar pieņemt. Tāpat jāatzīmē arī tas, ka minētajā volframa elektrodu lietā saistītais importētājs bija integrēts saistītās uzņēmumu grupas ražotajā pakārtotajā ražojumā un papildus tirdzniecības uzņēmuma funkcijām veica arī citas darbības. Šādas sarežģītas struktūras dēļ nesaistīto importētāju peļņa netika atzīta par pietiekami reprezentatīvu. Situācija minētajā gadījumā nav salīdzināma ar attiecīgo Malaizijas saistīto importētāju, kurš veic tikai tirdzniecības funkcijas. Tomēr 29. apsvērumā paskaidroto iemeslu dēļ attiecīgo peļņas normu koriģē uz 5 %. Tā kā nav saņemtas nekādas citas piezīmes par eksporta noteikšanu, ar šo tiek apstiprināti pagaidu regulas 52. līdz 54. apsvēruma provizoriskie konstatējumi, tos koriģējot, kā paskaidrots iepriekš.
3.3. Salīdzinājums
(48)
Pēc informācijas pagaidu izpaušanas viens Malaizijas eksportētājs no jauna atkārtoja savu apgalvojumu (skatīt arī pagaidu regulas 57. apsvērumu), ka tā saistītais importētājs Savienībā faktiski ir ražotāja eksporta nodaļa un ka atskaitījumi ražotāja eksporta cenas noteikšanā būtu pārliecīgi, ja tiktu veiktas pilna apjoma korekcijas attiecībā uz pārdošanas, vispārējām un administratīvajām izmaksām un uz peļņu saskaņā ar pamatregulas 2. panta 9. punktu. Uzņēmums norādīja, ka alternatīvi būtu jāveic līdzīga korekcija, aprēķinot normālo vērtību. Šis apgalvojums tika iesniegts no jauna piezīmēs pēc informācijas galīgās izpaušanas. Tomēr netika norādīti nekādi jauni argumenti, kas liktu mainīt attiecīgos secinājumus. Jāatgādina, ka rēķinus izdeva saistītais uzņēmums klientiem Savienībā un maksājumus saņēma saistītais uzņēmums no klientiem Savienībā. Turklāt jānorāda, ka pārdevumi, ko veica saistītais uzņēmums, ietvēra uzcenojumu. Tāpat arī saistītā uzņēmuma grāmatvedības dati liecina, ka tas uzņēmās parastās pārdošanas, vispārējās un administratīvās izmaksas, kas rodas starp importēšanu un tālākpārdošanu. Tāpēc saistītais uzņēmums patiešām veic tipiskas importētāja funkcijas. Visbeidzot, jāatzīmē, ka ražotājs Malaizijā arī veica tiešus pārdevumus neatkarīgiem klientiem Savienībā un citās valstīs. Šajā pēdējā jautājumā uzņēmums atsaucās uz Interpipe spriedumu, argumentējot līdzīgi kā Indonēzijas ražotāji eksportētāji. Šīs regulas 33. apsvērumā paskaidroto iemeslu dēļ šīs lietas apstākļi atšķiras no Interpipe spriedumā apspriestajiem apstākļiem. Turklāt Malaizijas eksportētāja apgalvojums, ka uzņēmuma neatkarīgos pārdevumus slēdza tā saistītais importētājs Savienībā, darbojoties kā Malaizijas uzņēmuma eksporta pārdošanas nodaļa, ir pretrunā pārbaudes apmeklējumā sniegtajiem paskaidrojumiem, kur šajā kontekstā tika uzsvērta Japānas mātesuzņēmuma svarīgā loma. Minētie konstatējumi liek secināt, ka korekcija attiecībā uz pārdošanas, vispārējām un administratīvajām izmaksām un peļņu būtu jāsaglabā un ka nav pamatota līdzīga korekcija normālās vērtības aprēķināšanai.
(49)
Tas pats uzņēmums arī norādīja, ka daži tā saistītā importētāja pārdošanas izdevumi ir atskaitīti divreiz, veidojot eksporta cenu. Aprēķini tika pārbaudīti un attiecīgi koriģēti, jo šī norāde bija pamatota.
(50)
Viens no Malaizijas eksportētājiem apgalvoja, ka salīdzinājumam starp normālo vērtību un eksporta cenu nevajadzētu balstīties uz ražojuma veidiem, kurus identificē ar ražojuma kontroles numuriem (PCN), bet gan uz pašu uzņēmumu ražojuma kodiem. Šis uzņēmums uzskatīja, ka izmeklēšanā izmantotie PCN pietiekami detalizēti neatspoguļo ražošanas procesa īpatnības un cenu un izmaksu atšķirības. Pamatojot savu apgalvojumu, uzņēmums atsaucās uz dažiem saviem ražojumiem, kurus ražo citādā ražošanas procesā un no citiem izejmateriāliem, un tādēļ vienas vienības ražošanas cena ir augstāka. Jāatzīmē, ka šis apgalvojums neizskanēja ne izmeklēšanas pagaidu posmā, ne arī pārbaudes apmeklējumā uzņēmuma telpās. Turklāt paša uzņēmuma ražojuma kodu izmantošana aprēķinos neatrisinātu problēmu ar atšķirīgām ražošanas metodēm, jo tos pašus uzņēmuma ražošanas kodus izmanto arī ražojumiem, kurus ražo dažādos ražošanas procesos. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.
(51)
Tā kā nav saņemtas nekādas citas piezīmes par salīdzinājumu, ar šo tiek apstiprināti pagaidu regulas 55. līdz 58. apsvēruma provizoriskie konstatējumi, tos koriģējot, kā paskaidrots šīs regulas 49. apsvērumā.
3.4. Dempinga starpība
(52)
Pēc informācijas pagaidu izpaušanas kāds Malaizijas ražotājs, kurš neeksportēja uz Savienību, iesniedza piezīmes par pagaidu regulas 60. apsvērumu, norādot, ka Malaizijā ir citi attiecīgā ražojuma ražotāji. Attiecībā uz to jāatzīmē, ka vēl kāda cita ražotāja, kurš neeksportē uz Savienību, esamība Malaizijā nemaina konstatējumus par sadarbības līmeni Malaizijā, jo netika iesniegti nekādi pierādījumi, ka izmeklējamie uzņēmumi IP laikā nav veikuši visu attiecīgā ražojuma eksportu uz Savienību. Tas pats Malaizijas eksportētājs arī kritizēja to, ka tādiem ražotājiem kā viņš pats, kuri IP laikā neeksportēja uz Savienību, piemēro atlikušo maksājuma likmi. Attiecībā uz to jāatzīmē, ka uzņēmumiem, kuri IP laikā neeksportēja uz Savienību, nevar piemērot atsevišķu maksājuma likmi. Tomēr, tiklīdz šie uzņēmumi sāk eksportēt vai uzņemas neatsaucamu pienākumu pārdot uz Savienību, tie var pieteikties uz jauno eksportētāju pārskatīšanu saskaņā ar pamatregulas 11. panta 4. punktu, kuras rezultātā var noteikt atsevišķu maksājuma likmi, ja tiek izpildīti minētā panta nosacījumi.
(53)
Viens no Malaizijas ražotājiem apgalvoja, ka CIF vērtību, ko izmanto, lai aprēķinātu dempinga starpības procentuālo apjomu, nevajadzētu iegūt, balstoties uz muitai deklarēto cenu, bet gan būtu jāaprēķina no tālākpārdošanas cenas, no kuras atskaitītas visas izmaksas pēc importēšanas Savienībā. Tomēr, ņemot vērā to, ka CIF cena ir izmantota muitas vērtības deklarācijām pie Savienības robežas un tā, šķiet, nav deklarēta nepareizi, šī pati cena jāizmanto dempinga starpības procentuālā apjoma aprēķināšanai. Uzņēmums apgalvoja, ka starp saistītām piegādēm no Malaizijas un atmuitošanu tālākpārdošanai Savienībā paiet zināms laiks. Tomēr, pat ja faktūrrēķini atmuitošanai tiek izdoti vēlāk, cenām atbilstot rindas kārtības (FIFO) krājumu vērtēšanas metodei, muitas vērtības aprēķināšanai joprojām izmanto transfēra cenu, nevis tālākpārdošanas cenu. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.
(54)
Tā kā nav saņemtas nekādas citas piezīmes par dempinga starpības aprēķināšanu, ar šo tiek apstiprināts pagaidu regulas 59. un 60. apsvērums.
(55)
Šāds ir galīgi noteiktais dempinga apjoms, ko izsaka kā procentuālo daļu no CIF neto cenas ar piegādi līdz Savienības robežai pirms nodokļa nomaksas:
Uzņēmums
Galīgā dempinga starpība
KL-Kepong Oleomas Sdn. Bhd.
3,3 %
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
5,3 %
Fatty Chemicals Malaysia Sdn. Bhd.
5,7 %
Visi pārējie uzņēmumi
5,7 %
D. KAITĒJUMS
1. Ievadpiezīmes
(56)
Pēc pagaidu regulas publicēšanas tika atklāts, ka pārrakstīšanās kļūdas dēļ patēriņa skaitļi nedaudz jālabo. Tādējādi nedaudz mainījās pārdevumu apjoms, Savienības ražošanas nozares tirgus daļa un attiecīgo valstu tirgus daļa. Tomēr šie labojumi ievērojami neietekmē tendences un secinājumus attiecībā uz patēriņu, pārdevumu apjomu, Savienības ražošanas nozares tirgus daļu un attiecīgo valstu tirgus daļu Savienības tirgū attiecīgajā periodā.
2. Savienības produkcija un Savienības ražošanas nozare
(57)
Kā minēts pagaidu regulas 62. apsvērumā, tika konstatēts, ka līdzīgo ražojumu ražo abi sūdzības iesniedzēji un mazi ražotāji Savienībā. Kā minēts šīs regulas 11. un 12. apsvērumā, ražotāji, kuri ražo AS, kas ietver zarotas virknes izomērus, nav iekļauti Savienības AS produkcijas definīcijā. Neraugoties uz šīs regulas 58. apsvērumā paskaidroto, tiek apstiprināta Savienības ražošanas nozare, kā tā definēta pagaidu regulas 62. un 63. apsvērumā.
(58)
Vienu no diviem sūdzības iesniedzējiem pārņēma uzņēmums, kurš šajā procedūrā piedalās kā lietotājs. Pēc pagaidu regulas publicēšanas šis sūdzības iesniedzējs ieņēma neitrālu nostāju.
(59)
Tādēļ dažas personas apšaubīja to, cik liels ir atbalsts izmeklēšanai, un tās esamību, apgalvojot, ka atbalstam izmeklēšanai ir jāsaglabājas visas izmeklēšanas laikā.
(60)
Šā apgalvojuma izvērtējums liecina, ka atlikušais sūdzības iesniedzējs pārstāv vairāk nekā 40 % no Savienības kopējās produkcijas, tādējādi vairāk nekā 25 % no Savienības kopējās produkcijas un 100 % no Savienības AS ražotājiem izsaka savu atbalstu sūdzībai vai iestājas pret to. Tādējādi pamatregulas 5. panta 4. punktā noteiktie 25 % un 50 % sliekšņi ir pilnībā sasniegti un izmeklēšanas esamība var tikt apstiprināta.
(61)
Dažas personas uzskatīja - tā kā abi sūdzības iesniedzēji ir importējuši attiecīgo ražojumu IP laikā, tos nevajadzētu uzskatīt par daļu no Savienības ražošanas nozares. Tomēr tika pārbaudīts, ka ražojuma procentuālais apjoms, ko šie uzņēmumi importēja no attiecīgajām valstīm, nebija liels salīdzinājumā ar to saražoto līdzīgā ražojuma apjomu. Turklāt šim importam galvenokārt bija pagaidu raksturs. Tādēļ var apstiprināt, ka šo uzņēmumu galvenā darbība ir līdzīgā ražojuma ražošana un pārdošana. Tādējādi ar šo tiek apstiprināts pagaidu regulas 62. un 63. apsvērums.
3. Patēriņš Savienībā
(62)
Tā kā netika saņemtas piezīmes par patēriņu Savienībā, ar šo tiek apstiprināts pagaidu regulas 64. līdz 66. apsvērums.
4. Imports uz Savienību no attiecīgajām valstīm un cenu samazinājums
4.1. Vērtēšana kopā
(63)
Vairākas personas iestājās pret to, ka pagaidu regulā visas trīs attiecīgās valstis tiek vērtētas kopā. Tās uzskatīja, ka nav izpildīti pamatregulas 3. panta 4. punktā izstrādātie nosacījumi vērtēšanai kopā. Tās jo īpaši apgalvoja, ka negatīvais cenu samazinājums, kas konstatēts vienai no valstīm, to neļauj veikt. Turklāt tās norādīja, ka tirdzniecības apjoma tendences trim eksportētājvalstīm attiecīgajā periodā atšķīrās un tāpat atšķīrās arī to pieeja izejmateriāliem un izmantotie izejmateriāli. Visbeidzot, tika norādīts, ka eksporta pārdevumi no vienas no attiecīgajām valstīm tika novirzīti caur saistītiem uzņēmumiem. Šīs personas uzskatīja, ka Savienības tirgū attiecīgajām valstīm bija atšķirīgi konkurences apstākļi. Pamatregulas 3. panta 4. punktā noteikts - ja vienlaicīgi antidempinga izmeklēšanai tiek pakļauts kāda ražojuma imports no vairākām valstīm, šāda importa ietekmi vērtē kopā tikai tad, ja konstatē, ka a) dempinga starpība, kas noteikta katras valsts importam, pārsniedz minētās regulas 9. panta 3. punktā definēto minimālo apjomu, un katras valsts importa apjoms nav nenozīmīgs, un b) importa ietekmes novērtējums kopā ir vēlams, ņemot vērā importēto ražojumu savstarpējo konkurenci un importēto ražojumu un līdzīgā Savienības ražojuma konkurenci.
a)
Kā paskaidrots pagaidu regulas 4.3.2. punktā, importa par dempinga cenām apjoms no katras attiecīgās valsts bija ievērojams un attiecīgā perioda laikā tas saglabājās ievērojamā līmenī.
b)
Tika konstatēts, ka attiecīgo valstu konkurences apstākļi un cenas attiecībā uz importētajiem ražojumiem un līdzīgo ražojumu bija līdzīgas, sevišķi IP laikā. Kā paskaidrots pagaidu regulas 127. apsvērumā, attiecīgajām valstīm noteiktais kaitējuma novēršanas līmenis bija ievērojami virs de minimis sliekšņa 2 % apmērā. Tādējādi cenu samazinājums neatspoguļo to, kāda būtu tirgus situācija ar faktisku cenu konkurenci. Turklāt tika analizēti katras attiecīgās valsts tirdzniecības kanāli un cenu tendences un tika konstatēta to līdzība, kā norādīts turpmākajā tabulā. Attiecīgo valstu importa cenām bija lejupejoša tendence, un tās bija īpaši zemas IP laikā salīdzinājumā ar Savienības ražošanas nozares vidējām cenām.
Imports saskaņā ar Eurostat datiem (koriģēts, lai attiektos tikai uz attiecīgo ražojumu)
2007
2008
2009
IP
Vidējā cena EUR par tonnu no Malaizijas
911
944
799
857
Indekss: 2007 = 100
100
104
88
94
Gada Δ %
3,6
-15,4
7,3
Vidējā cena EUR par tonnu no Indonēzijas
996
1 169
899
912
Indekss: 2007 = 100
100
117
90
92
Gada Δ %
17,3
-23,1
1,4
Vidējā cena EUR par tonnu no Indijas
997
1 141
897
915
Indekss: 2007 = 100
100
114
90
92
Gada Δ %
14,4
-21,4
2,1
(64)
Tādējādi ar šo tiek apstiprināts pagaidu regulas 67. līdz 70. apsvērums.
4.2. Attiecīgo valstu dempinga importa apjoms, cena un tirgus daļa
(65)
Tā kā nav saņemtas nekādas piezīmes par attiecīgo valstu dempinga importa apjomu, cenu un tirgus daļu, ar šo tiek apstiprināts pagaidu regulas 71. līdz 73. apsvērums.
4.3. Cenu samazinājums
(66)
Iesaistītās personas norādīja, ka pastāv izejmateriālu cenu atšķirības starp AS, ko ražo no dabīgajām eļļām un taukiem un no tādiem sintētiskajiem avotiem kā jēlnafta vai minerāleļļa, un ka ražošanas papildu izmaksu, kuras rodas sakarā ar dažādiem ražošanas procesiem, vērā ņemšanai būtu bijis jāievieš papildu kritērijs - ražojuma kontroles numurs (PCN). Tomēr PCN nosaka, ņemot vērā katras to ražojumu apakškategorijas individuālās īpašības, kuri atbilst attiecīgā ražojuma definīcijai, nevis katra šā ražojuma cenu. Turklāt tika konstatēts, ka nepastāv ievērojama atšķirība starp tādu AS pamatīpašībām, kuri ražoti no dabīgajām eļļām un taukiem, un tādu AS pamatīpašībām, kuri ražoti no jēlnaftas vai minerāleļļas, tāpat arī ražošanas izmaksu atšķirība nav tāda, lai būtu par pamatu šo ražojumu nodalīšanai ar citu PCN. Tāpēc šis iebildums tiek noraidīts.
(67)
Dažas personas apgalvoja, ka skaitlis, kas atspoguļo pēcimportēšanas izmaksas, kuras ir apmēram 3 % no importa cenas, un ko izmanto attiecīgo valstu cenu samazinājuma līmeņa noteikšanai, ir neskaidrs un šķiet konkrētajam gadījumam neatbilstošs. Tomēr izmeklēšanā pārbaudītā informācija liecināja, ka importētājiem, tas ir, importētājiem un lietotājiem, bija jāsamaksā šāds pēcimportēšanas izmaksu apjoms, lai attiecīgo ražojumu varētu laist brīvā apgrozībā Savienības tirgū. Turklāt personas nesniedza nekādus pierādījumus, kas liecinātu, ka pēcimportēšanas izmaksas šajā gadījumā būtu noteiktas nepareizi. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts. Ar šo tiek apstiprināta cenu samazinājuma aprēķināšanas metode, kā aprakstīts pagaidu regulas 74. un 75. apsvērumā.
5. Ekonomiskais stāvoklis Savienības ražošanas nozarē
5.1. Ievadpiezīmes
(68)
Neraugoties uz 58. apsvērumā minēto īpašnieku maiņu, tika uzskatīts, ka sūdzības iesniedzēja, kurš atkāpās, sniegtos un uzņēmuma telpās pārbaudītos datus nevajadzētu automātiski izslēgt no kaitējuma analīzes, jo tā produkcija joprojām ir daļa no Savienības produkcijas.
(69)
Dažas personas apgalvoja, ka dažus Savienības ražošanas nozares sniegtos datus, sevišķi attiecībā uz Indijas, Malaizijas un Indonēzijas izcelsmes attiecīgā ražojuma pirkumiem, nevajadzētu iekļaut kaitējuma analīzē un kaitējuma starpības aprēķinos, jo jebkāds iespējamais kaitējums saistībā ar šiem pirkumiem būtu pašu radīts. Tomēr, kā norādīts pagaidu regulas 63. apsvērumā, šie pirkumi notika galvenokārt sakarā ar viena ražotāja vienas ražotnes pagaidu slēgšanu. Turklāt šo pirkumu apjoms nebija ievērojams, salīdzinot ar sūdzības iesniedzēju kopējo produkciju. Tādēļ nebija neapstrīdama pamatojuma, lai šo ražotāju pirkumus neiekļautu kaitējuma analīzē un kaitējuma novēršanas līmeņa aprēķinos.
(70)
Ar šo tiek apstiprinātas pagaidu piezīmes pagaidu regulas 76. apsvērumā.
5.2. Produkcija, ražošanas jauda un jaudas izmantojums, pārdevumi un tirgus daļa
(71)
Tā kā nav saņemtas nekādas piezīmes par produkciju, ražošanas jaudu un jaudas izmantojumu, pārdevumiem un tirgus daļu, ar šo tiek apstiprināts pagaidu regulas 77. līdz 81. apsvērums.
5.3. Savienības ražošanas nozares vidējās cenas par vienību
(72)
Pēc pagaidu regulas publicēšanas tika atklāts, ka pārrakstīšanās kļūdas dēļ Savienības ražošanas nozares vidējās cenas par vienību ir jālabo. Turpmākajā tabulā parādīta Savienības ražošanas nozares cenas par vienību grozītā tendence attiecīgajā periodā.
Vienības cena, pārdevumi nesaistītiem klientiem Savienībā
2007
2008
2009
IP
Indekss: 2007 = 100
100
123
102
96
Gada Δ %
22,6 %
-16,9 %
-5,3 %
Avots: atbildes uz anketas jautājumiem.
(73)
Pretēji tam, kas ir minēts pagaidu regulas 84. apsvērumā, Savienības ražošanas nozares cenas attiecīgajā periodā samazinājās par 4 %. Samazinājums bija ievērojams laikā no 2008. līdz 2009. gadam, un IP tas turpinājās. Šajā periodā pārdošanas cena samazinājās par 22 %. Minētās izmaiņas neietekmē secinājumu par ekonomisko stāvokli Savienības ražošanas nozarē, un, tā kā nav saņemtas nekādas piezīmes par Savienības ražošanas nozares vidējām cenām par vienību, ar šo tiek apstiprināts pagaidu regulas 82. un 83. apsvērums.
5.4. Krājumi, nodarbinātība, algas un ražīgums, rentabilitāte, naudas plūsma, ieguldījumi, ieguldījumu atdeve un spēja piesaistīt kapitālu, izaugsme, pašreizējās dempinga starpības apjoms
(74)
Dažas personas apgalvoja - nav iespējams, ka Savienības ražošanas nozarei ir nodarīts kaitējums, jo uzņēmumi, kas ir daļa no Savienības ražošanas nozares, ir vertikāli integrēti un importēja attiecīgo ražojumu no trešām valstīm. Tādēļ tie varēja izmantot importēto ražojumu savā pakārtotajā ražojumā un pārdot savu nerentablo produkciju.
(75)
Jāatzīmē, ka dažās antidempinga izmeklēšanās tādiem ražotājiem kā tērauda ražotāji un ķīmisko produktu ražotāji, kas šajos gadījumos bija iekļauti Savienības ražošanas nozares definīcijā, ir pakārtota ražošana un daļa no to produkcijas ir paredzēta lietošanai pašu vajadzībām. Tomēr šādā gadījumā iespējamo būtisko kaitējumu Savienības ražošanas nozarei izmeklē vienīgi saistībā ar attiecīgā ražojuma produkciju un pārdevumiem. Šajā konkrētajā gadījumā, kā paskaidrots pagaidu regulas 77. līdz 93. apsvērumā, būtisks kaitējums uzņēmējdarbībā ar attiecīgo ražojumu ir konstatēts. Personas nesniedza nekādus pierādījumus, kas liecinātu, ka minētajos apsvērumos ietvertie konstatējumi ir nepareizi un ka Savienības ražošanas nozarei IP laikā nav nodarīts būtisks kaitējums. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.
(76)
Dažas personas apgalvoja - tas, ka sūdzības iesniedzēji slēdza daļu ražošanas jaudas, radīja maldinošu priekšstatu par iespējamo tiem nodarīto kaitējumu. Tās norādīja, ka Savienībā ir citi ražotāji, kuri dod ieguldījumu Savienības ražošanas nozares ražošanas jaudā un ka šī ražošanas jauda ar ieguldījumiem papildu jaudas radīšanai ir palielinājusies. Tas neliecina par nodarītu kaitējumu. Citas personas apgalvoja, ka ieguldījumu samazinājums nenozīmē kaitējumu, bet gan ražošanas pārvietošanu uz vietām ārpus Savienības.
(77)
Kā minēts pagaidu regulas 78. apsvērumā, izmeklēšanā atklājās, ka Savienības ražošanas nozares ražošanas jauda 2008. gadā palielinājās par 9 %, bet pēc tam IP laikā samazinājās par 10 %. Tas notika tādēļ, ka tika pieņemti lēmumi, lai cīnītos ar konkurenci no attiecīgajām valstīm, un arī turpmākā ražotņu pagaidu slēgšana bija dēļ spiediena, kuru radīja imports par dempinga cenām. Attiecībā uz ieguldījumiem pagaidu regulas 89. apsvērumā minēts, ka Savienības ražošanas nozares veiktie ieguldījumi Savienībā attiecīgajā periodā samazinājās par 35 %. Šis ir viens no vairākiem kaitējuma faktoriem, kas pagaidu regulas 92. un 93. apsvērumā ļāva secināt, ka Savienības ražošanas nozare IP laikā ir piedzīvojusi būtisku kaitējumu.
(78)
Tā kā nav saņemtas nekādas citas piezīmes par krājumiem, nodarbinātību, algām un ražīgumu, rentabilitāti, naudas plūsmu, ieguldījumiem, ieguldījumu atdevi un spēju piesaistīt kapitālu, izaugsmi un pašreizējās dempinga starpības apjomu, ar šo tiek apstiprināts pagaidu regulas 85. līdz 91. apsvērums.
5.5. Notikumi pēc IP
(79)
Dažas personas apgalvoja - nav pierādījumu tam, ka Savienības ražošanas nozarei būtu nodarīts būtisks kaitējums, un tas, ka viens no diviem sākotnējiem sūdzības iesniedzējiem vairs neatbalsta izmeklēšanu, liecina, ka kaitējuma nav. Tika arī minēts, ka kaitējuma rādītāji attiecībā uz atlikušo sūdzības iesniedzēju neliecina par kaitējumu.
(80)
Jāatzīmē, ka attiecīgais uzņēmums nevis iestājās pret izmeklēšanu, bet gan ieņēma neitrālu nostāju. Tādēļ, kā paskaidrots 57. apsvērumā, joprojām tika uzskatīts par lietderīgu ietvert abus Savienības ražotājus Savienības ražošanas nozarē.
(81)
Tika apgalvots, ka laikā pēc IP bijis vērojams nozīmīgs cenu pieaugums un ka šī cenu attīstība minētajā periodā nekavējoties radīs peļņu sūdzības iesniedzējiem, kuri jau ir paziņojuši labākus rezultātus savos publiskajos pārskatos par 2010.-2011. gadu.
(82)
Dažas personas minēja, ka Savienības ražošanas nozares stāvoklis laikā pēc IP ir ievērojami uzlabojies, norādot, ka daži uzņēmumi plāno celt jaunas ražotnes Savienībā. Tika arī apgalvots - ņemot vērā neseno importa cenu pieaugumu, pasākumi būtu jāatceļ vai jānosaka minimālās importa cenas (MIC) veidā.
(83)
Antidempinga izmeklēšanā parasti neņem vērā notikumus pēc IP. Turklāt nav sniegti nekādi pierādījumi tam, ka minētie notikumi pēc IP būtu izteikti, neapstrīdami un ilgstoši. Attiecībā uz galīgo pasākumu atcelšanu jānorāda, ka to varētu skatīt kontekstā ar tādiem notikumiem pēc IP, kas ir pastāvīgi.
(84)
Kā paskaidrots 123. līdz 126. apsvērumā, nav tādu apstākļu, kas pamatotu MIC noteikšanu. Tādēļ visi minētie apgalvojumi tiek noraidīti.
6. Secinājums par kaitējumu
(85)
Izmeklēšana apliecināja, ka lielākā daļa kaitējuma rādītāju attiecībā uz Savienības ražošanas nozari liecina par lejupejošu tendenci attiecīgajā periodā. Ņemot vērā iepriekš minēto, ar šo tiek apstiprināts pagaidu regulas 92. un 93. apsvēruma secinājums, ka Savienības ražošanas nozare IP laikā ir piedzīvojusi būtisku kaitējumu.
E. CĒLOŅSAKARĪBA
1. Importa par dempinga cenām radītā ietekme
(86)
Kāda persona apgalvoja, ka analīze pagaidu regulas 108. apsvērumā ir kļūdaina, jo tā šķietami sasaista kopējo un ilgstošo patēriņa samazinājumu ar importa palielinājumu, lai gan, pēc šīs personas domām, imports no attiecīgajām valstīm attīstījās atbilstīgi patēriņam.
(87)
Jāpaskaidro, ka patēriņš attiecīgajā periodā kopumā pieauga par 2 %, kā minēts pagaidu regulas 64. līdz 66. apsvērumā. Tomēr tas neskar faktu, ka attiecīgajā periodā bija vērojams importa par zemām dempinga cenām no attiecīgajām valstīm apjoma un tirgus daļas nozīmīgs vispārējs pieaugums (skatīt pagaidu regulas 96. apsvērumu), kamēr tirgus apjoms saglabājās gandrīz nemainīgs un Savienības ražošanas nozare zaudēja ievērojamu tirgus daļu, jo īpaši laikā no 2009. gada līdz IP.
(88)
Dažas personas apgalvoja, ka importa tendences no attiecīgajām valstīm nav saistītas ar Savienības ražošanas nozares ekonomiskā stāvokļa, sevišķi pārdevumu apjoma, pārdevumu vērtības un rentabilitātes, pasliktināšanos. Tās uzskata, ka Savienības ražošanas nozares rentabilitāte uzlabojās, kad 2008. gadā palielinājās imports, un tad ievērojami samazinājās, kamēr imports saglabājās nemainīgs.
(89)
Pretēji iepriekš minētajam apgalvojumam izmeklēšanā atklājās, ka pastāv vispārēja sakarība starp importu par zemām dempinga cenām un Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu visā attiecīgajā periodā (skatīt pagaidu regulas 95. līdz 98. apsvērumu). Tāpat izmeklēšanā atklājās, ka Savienības ražošanas nozare attiecīgajā periodā nevarēja atgūties tādēļ, ka Savienības tirgū bija aizvien vairāk importa par zemām dempinga cenām. Līdz ar to šis apgalvojums būtu jānoraida.
(90)
Tika arī norādīts, ka pastāv importa tendenču atšķirības atkarībā no dažu ražotāju eksportētāju ražotā spirta veida un ka tādēļ attiecībā uz šo spirtu būtu jāveic atsevišķa kaitējuma analīze. Tomēr ražojumu klāstā iekļautajiem dažādajiem veidiem ir vienas un tās pašas pamatīpašības. Izmeklēšanā netika atklāta ievērojama atšķirība starp AS, ko ražo no dažādiem izejmateriāliem. Tādēļ šajā gadījumā nav iemesla veikt atsevišķu tendenču analīzi atsevišķiem spirta veidiem.
(91)
Tika arī apgalvots, ka kaitējums nav saistāms ar Indiju, jo tās imports attiecīgajā periodā nepalielinājās, īpaši, ja neņem vērā sūdzības iesniedzēju veiktos pirkumus. Tomēr tika konstatēts, ka imports no Indijas Savienības tirgū notika pa dempinga cenām un ka kaitējuma starpība bija ievērojami virs de minimis līmeņa 2 % apjomā. Turklāt, kā paskaidrots 63. līdz 65. apsvērumā, ir izpildīti nosacījumi attiecīgo valstu vērtēšanai kopā. Tāpēc šis apgalvojums būtu jānoraida.
(92)
Tika minēts, ka kaitējums nav saistāms ar uzņēmumiem, kuru individuālā cenu samazinājuma starpība ir negatīva, un - šā iemesla dēļ - kaitējums nav saistāms ar Indonēziju kopumā.
(93)
Kā paskaidrots 63. līdz 65. apsvērumā, ir izpildīti visi nosacījumi attiecīgā importa vērtēšanai kopā. Tādējādi kaitējuma analīzes un kaitējuma cēloņa noteikšanas nolūkos ietekmi, kāda attiecīgo valstu izcelsmes importam par zemām dempinga cenām bija uz Savienības ražošanas nozari, vērtēja kopā. Turklāt samazinājuma neesamība neizslēdz būtiska kaitējuma iespēju Savienības ražošanas nozarei. Kā paskaidrots pagaidu regulas 124. līdz 127. apsvērumā, tika konstatēts, ka Savienības ražošanas nozares prasītā cena nebija pietiekama, lai segtu visas ražošanas izmaksas un iegūtu saprātīgu peļņas normu, ko tā būtu varējusi iegūt, ja IP laikā nebūtu importa par dempinga cenām. Tāpēc šis iebildums tiek noraidīts.
(94)
Tā kā nav saņemtas nekādas citas piezīmes attiecībā uz importa par dempinga cenām ietekmi, ar šo tiek apstiprināts pagaidu regulas 95. līdz 98. apsvērums.
2. Citu faktoru ietekme
(95)
Vairākas personas norādīja, ka Savienības ražošanas nozares piedzīvotā būtiskā kaitējuma patiesais iemesls ir saistāms ar finanšu krīzi, jo galvenais ļaunums šai nozarei tika nodarīts tad, kad imports no attiecīgajām valstīm stabilizējās. Tāpat tika minēts, ka Savienības ražošanas nozares rentabilitātes pasliktināšanās bija līdzīga tai, kas bija vērojama arī citos uzņēmumos ķīmijas nozarē.
(96)
Krīze ietekmēja Savienības ražošanas nozares darbību. Tendences tādiem kaitējuma faktoriem kā jaudas izmantojums un pārdevumu apjoms liecina, ka Savienības ražošanas nozares stāvoklis pasliktinājās vienlaikus ar krīzi un mazliet uzlabojās pēc tirgu atveseļošanās. Tomēr izmeklēšana liecināja, ka šī uzlabošanās Savienības ražošanas nozarei neļāva atgūties - tā bija tālu no tā ekonomiskā stāvokļa, kādā tā atradās attiecīgā perioda sākumā. Turklāt, kā minēts 89. apsvērumā, 2008. gads - tieši pirms finanšu krīzes sākuma - bija gads ar vislielāko pieaugumu importam par zemām dempinga cenām no attiecīgajām valstīm un Savienības ražošanas nozares pārdevumu apjoma visstraujāko samazinājumu. Pēc tam Savienības ražošanas nozare vairs neatguvās un imports par dempinga cenām turpināja lielā mērā atrasties Savienības tirgū. Šo iemeslu dēļ ir skaidrs, ka neatkarīgi no citiem faktoriem imports par dempinga cenām lielā mērā ietekmēja IP laikā Savienības ražošanas nozarei nodarīto būtisko kaitējumu. Tāpēc šis iebildums tiek noraidīts.
(97)
Vairākas personas arī apgalvoja, ka patiesais Savienības ražošanas nozarei nodarītā iespējamā kaitējuma iemesls bija imports no citām trešām valstīm, pieprasījuma samazinājums, izejmateriālu cenu pieaugums un nespēja pienācīgi piekļūt šiem izejmateriāliem, Savienības ražošanas nozares pieņemti kļūdaini stratēģiski lēmumi, konkurences spiediens pakārtoto ražojumu tirgū, pašu vajadzībām paredzētā attiecīgā ražojuma ražošanas samazināšana, vispārējās izmaiņas tirgus apstākļos un konkurences stāvoklis Savienības tirgū.
(98)
Jānorāda, ka minētās personas nespēja pamatot savus apgalvojumus un parādīt, ka cēloņsakarību starp Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu un importu par dempinga cenām lauztu citi faktori.
(99)
Dažas personas uzskatīja, ka Komisija nav analizējusi iespējamo ietekmi, kāda zarotas virknes AS pārdevumiem ir bijusi uz Savienības ražošanas nozares veiktajiem attiecīgā ražojuma pārdevumiem, un ietekmi uz Savienības ražošanas nozares ekonomisko stāvokli. Izmeklēšana pievērsās ražojumam, kas definēts 8. līdz 12. apsvērumā, un neviena persona nav iesniegusi ticamus datus, kas ļautu novērtēt iespējamo negatīvo ietekmi, kāda zarotas virknes AS pārdevumiem ir bijusi uz Savienības ražošanas nozares ekonomisko stāvokli. Tāpēc minētais apgalvojums tiek noraidīts.
(100)
Tā kā nav saņemtas citas piezīmes par citu faktoru ietekmi, ar šo tiek apstiprināts pagaidu regulas 99. līdz 106. apsvērums.
3. Secinājums par cēloņsakarību
(101)
Izmeklēšanā neatklājās citi faktori, kas lauztu cēloņsakarību starp Savienības ražošanas nozarei nodarīto kaitējumu un importu par dempinga cenām no attiecīgajām valstīm.
(102)
Tā kā nav saņemtas piezīmes attiecībā uz secinājumu par cēloņsakarību, ar šo tiek apstiprināts pagaidu regulas 107. līdz 110. apsvērums.
F. SAVIENĪBAS INTERESES
1. Savienības ražošanas nozare
(103)
Tā kā nav saņemtas piezīmes par Savienības ražošanas nozares interesēm, ar šo tiek apstiprināts pagaidu regulas 112. un 113. apsvērums.
2. Importētāji
(104)
Tā kā nav saņemtas nekādas piezīmes par importētāju interesēm, ar šo tiek apstiprināts pagaidu regulas 115. un 116. apsvērums.
3. Lietotāji
(105)
Jāatgādina - lai noteiktu antidempinga pasākumu iespējamo ietekmi uz Savienības lietotājiem, izmeklēšanā tika izmantoti galvenokārt apkopotie dati, kurus sniedza pieci lieli lietotāju uzņēmumi, kas tika apmeklēti pagaidu posmā.
(106)
Pamatojoties uz tiem, tika provizoriski konstatēts, ka attiecīgā ražojuma izmaksu daļa šīs grupas kopējās ražošanas izmaksās ir ievērojama - no 10 % līdz 20 % atkarībā no galaražojuma. Tomēr pieejamie dati tika pārskatīti, un saskaņā ar jaunajiem aprēķiniem un dažu skaitļu labošanu šī daļa ir no 15 % līdz 25 %. Tāpat arī tika konstatēts, ka vidējā peļņas norma piecu apmeklēto uzņēmumu uzņēmējdarbībā ar attiecīgo ražojumu ir apmēram 6 %; jaunie aprēķini uzrāda augstāku peļņas normu - apmēram 7,5 %. Visbeidzot, tika labots arī vidējais apjoms uzņēmējdarbībai ar attiecīgo ražojumu no kopējās uzņēmējdarbības. Provizoriski tika konstatēts, ka tas ir 22 %, tomēr saskaņā ar jaunajiem aprēķiniem šī daļa ir 25 %.
(107)
Pēc pagaidu regulas publicēšanas virkne lietotāju reaģēja un iesniedza piezīmes attiecībā uz informācijas galīgo izpaušanu. Tie apstrīdēja pagaidu regulas 118. apsvērumā minēto piecu lietotāju uzņēmumu izvēli, norādot, ka dati, kas izmantoti, lai novērtētu pasākumu iespējamo ietekmi uz lietotāju nozari, nav pārredzami, nebalstās uz reprezentatīvām personām un ir ņemts vērā mazs personu skaits. Tika apgalvots, ka analīzē jāņem vērā dati, ko snieguši visi lietotāji, kuri izmeklēšanā sadarbojās.
(108)
Tomēr, kā norādīts pagaidu regulas 117. un 118. apsvērumā, 21 uzņēmums, kas sadarbojās, kopā aptver apmēram 25 % no visiem Savienības attiecīgā ražojuma pirkumiem, kamēr pieci uzņēmumi, kuru dati tika izmantoti, lai novērtētu lietotāju intereses, aptver apmēram 18 % no šiem pirkumiem un 72 % no to lietotāju, kas sadarbojās, attiecīgā ražojuma pirkumiem. Šie pieci lietotāji ne tikai ir reprezentatīvi attiecībā uz attiecīgā ražojuma pirkuma apjomu, bet arī ļoti labi atspoguļo lietotāju dažādās uzņēmējdarbības nozares. Pieci apmeklētie uzņēmumi ir viendabīga grupa, kas ietver ne tikai pirmās vielas ražotājus, tas ir, virsmaktīvo vielu ražotājus, bet arī virsmaktīvo vielu lietotājus un turpmākos pakārtoto ražojumu lietotājus.
(109)
Tomēr tika veikta arī plašāka analīze, ņemot vērā visu to lietotāju, kuri sadarbojās, iesniegto informāciju. Tika īpaši novērtēta antidempinga pasākumu iespējamā ietekme uz virsmaktīvo vielu ražotājiem kā uz atsevišķu grupu, jo pasākumu ieviešana šo grupu, iespējams, varētu ietekmēt visvairāk. Vēl viena atsevišķa analīze tika veikta par otru lietotāju grupu, kurā ietilpa visi citi lietotāju uzņēmumi, kas izmeklēšanā sadarbojās.
(110)
Tika veikta simulācija, ar kuru izvērtēja vidējā maksājuma par AS importu 5 % apmērā iespējamo ietekmi vispirms uz visiem lietotājiem, kas sadarbojās, un tad uz abām atsevišķajām grupām. Simulācijas rezultāts parādīja, ka šāda vidējā maksājuma galīgā ietekme uz kopējām ražošanas izmaksām tiem uzņēmējiem, kas izmanto attiecīgo ražojumu, būtu apmēram 0,09 % visiem lietotājiem, kamēr šāda paša maksājuma ietekme uz pakārtoto ražojumu, kurā izmantots attiecīgais ražojums, virsmaktīvo vielu grupai būtu apmēram 0,05 %, bet otrai uzņēmumu grupai - apmēram 0,29 %.
(111)
Analīze arī liecināja, ka virsmaktīvo vielu ražotāji gūst mazāku peļņas normu tajās ražošanas nozarēs, kur izmanto attiecīgo ražojumu; tomēr šī grupa no attiecīgajām valstīm importēja tikai apmēram 2,6 % no kopējiem attiecīgā ražojuma pirkumiem IP laikā. Turklāt virsmaktīvo vielu ražotāju uzņēmējdarbības procentuālais daudzums, izmantojot AS, salīdzinājumā ar to kopējo apgrozījumu ir apmēram 24 %. Tādējādi, pat piemērojot vidējo antidempinga maksājumu 5 % apmērā, galīgā ietekme uz šo uzņēmumu kopējo rentabilitāti tādu ražojumu ražošanā, kuros izmanto attiecīgo ražojumu, ir ļoti neliela un pat niecīga.
(112)
Tomēr daži virsmaktīvo vielu ražotāji apgalvoja, ka antidempinga maksājumi neļaus tiem brīvi iepirkt izejmateriālus, tādējādi izkropļojot viņu tirgus segmentu.
(113)
Kā norādīts pagaidu regulas 120. apsvērumā, antidempinga maksājumu līmenis un iespējamā ietekme uz lietotāju nozari un uz pakārtoto ražojumu tirgu nerada ievērojamus šķēršļus attiecīgā ražojuma importam. Izmeklēšanā apstiprinājās, ka galīgie antidempinga maksājumi nevarētu radīt izkropļojumus pakārtoto ražojumu tirgū. Vienlaikus virsmaktīvo vielu ražotājiem nevajadzētu būt grūti iekļaut šo diezgan nelielo izmaksu pieaugumu savu ražojumu galīgajā cenā. Tādēļ apgalvojumi par to, ka antidempinga maksājumi radītu izkropļojumus pakārtoto ražojumu tirgū, tiek noraidīti.
(114)
Pēc informācijas galīgās izpaušanas daži lietotāji apgalvoja, ka Savienības ražotāji ir atteikušies piegādāt tiem preces un ka ir maz piegādes alternatīvu. Tomēr, kā minēts pagaidu regulas 120. apsvērumā, ierosināto pasākumu salīdzinoši zemajam līmenim nevajadzētu izslēgt iespēju importēt attiecīgo ražojumu. Turklāt Savienības ražotāji attiecīgajā periodā nestrādāja ar pilnu jaudu. Tāpat var importēt no citām trešām valstīm, uz kurām pasākumi neattiecas, un Eurostat dati par AS importu no citām pasaules valstīm pēc IP rāda, ka šis imports pieaug, liecinot par to, ka norādījumi par piegādes trūkumu nav pamatoti. Tāpēc šis iebildums tika noraidīts.
(115)
Dažas lietotāju apvienības, kuras nepieteicās Paziņojuma par procedūras uzsākšanu 5.3. punktā noteiktajā termiņā, apgalvoja, ka Savienības intereses novērtējumā nav ņemts vērā to viedoklis, jo īpaši par pasākumu iespējamo ietekmi uz mazajiem un vidējiem uzņēmumiem un uz konkrētām nozarēm. Tomēr jānorāda, ka šajā izmeklēšanā ir ņemtas vērā visas piezīmes, ko šīs apvienības iesniedza. Turklāt, kā norādīts 109. apsvērumā, Savienības intereses novērtējumā ir ņemta vērā visa informācija, ko iesniedza lietotāji, kuri sadarbojās. Tādēļ šis apgalvojums tika noraidīts.
(116)
Vairākas personas pieprasīja, ka pasākumu ilgums, ja tie tiktu noteikti, nedrīkstētu pārsniegt divus gadus. Saskaņā ar pamatregulu galīgu antidempinga pasākumu parasti nosaka uz pieciem gadiem. Tā kā neviena no šīm personām nepierādīja, ka ar diviem gadiem būtu pietiekami, lai novērstu kaitējumu izraisošo dempingu, kā noteikts pamatregulas 11. panta 1. punktā, nav pamata atkāpties no pasākumu parastā ilguma. Tādēļ šī prasība tika noraidīta.
(117)
Tā kā nav saņemtas nekādas citas piezīmes par lietotāju interesēm, tiek secināts, ka galīgo pasākumu noteikšana attiecīgā ražojuma importam nebūtu pretrunā Savienības interesēm, un tiek apstiprināts pagaidu regulas 117. līdz 121. apsvērums.
4. Secinājums par Savienības interesēm
(118)
Pamatojoties uz minēto, var apstiprināt pagaidu regulas 122. apsvērumā minēto secinājumu. Nav nekādu būtisku iemeslu, lai nevarētu noteikt galīgus antidempinga maksājumus AS importam no attiecīgajām valstīm.
G. GALĪGIE ANTIDEMPINGA PASĀKUMI
1. Kaitējuma novēršanas līmenis
(119)
Jāatgādina, ka peļņas norma, ko izmantoja mērķa peļņas aprēķināšanai, pagaidu posmā bija 7,7 %. Sūdzības iesniedzēji norādīja, ka piemērotāka būtu mērķa peļņa 15 % apmērā. Attiecībā uz to jānorāda, ka tie neiesniedza pārbaudāmus pierādījumus, lai pamatotu savu apgalvojumu, ka mērķa peļņa ir pārāk zema. Tādēļ tiek ierosināts apstiprināt pagaidu mērķa peļņu 7,7 % apmērā, kas balstās uz peļņas normu visā viena sūdzības iesniedzēja spirta ražošanas uzņēmējdarbības gaitā pēdējā rentablajā gadā pirms importa par zemām dempinga cenām ienākšanas.
(120)
Dažas personas apgalvoja, ka 7,7 % ir nereāls un pārāk liels skaitlis. Tās ieteica kaitējuma novēršanas līmeņa noteikšanai izmantot zemāku peļņas normu starp 3 un 5 %. Tomēr šī prasība netika pamatota ar kādiem pierādījumiem, kas liecinātu, ka Savienības ražošanas nozare būtu varējusi gūt peļņu ierosinātajā apmērā, ja Savienības tirgū nebūtu importa par dempinga cenām, un tādēļ tā tika noraidīta.
(121)
Dažas personas apgalvoja, ka Komisija ir kļūdaini noteikusi kaitējuma novēršanas līmeni, pamatojoties uz vidējo svērto cenu samazinājuma starpību, lai gan tai vajadzēja izmantot faktisko cenu samazinājuma starpību. Šajā gadījumā netika uzskatīts, ka faktiskā cenu samazinājuma starpība būtu piemērots veids, kā noteikt kaitējuma novēršanas līmeni Savienības ražošanas nozarei, jo tā neatspoguļo to cenas līmeni, kādu varētu pieprasīt, ja Savienības tirgū nebūtu importa par dempinga cenām. Tādējādi šis apgalvojums tika noraidīts.
(122)
Pamatojoties uz iepriekš minēto, var apstiprināt provizoriskās kaitējuma starpības, kas izteiktas procentos no CIF cenas uz Savienības robežas pirms nodokļa nomaksas, kā norādīts pagaidu regulas 127. apsvērumā.
2. Galīgie pasākumi
2.1. Galīgo pasākumu veids
(123)
Kā minēts 79. līdz 84. apsvērumā, dažas personas cita starpā norādīja, ka pašreizējie pasākumi būtu jāatceļ, jo notikumi pēc IP saistībā ar attiecīgā ražojuma cenas pieaugumu Savienības tirgū ir izteikti, neapstrīdami un ilgstoši. Tās arī uzskatīja, ka galīgajiem pasākumiem nevajadzētu būt procentuālajam (ad valorem) maksājumam, bet gan minimālajai importa cenai (MIC).
(124)
Tomēr tiek uzskatīts, ka šajā konkrētajā gadījumā apstākļi neļauj noteikt minimālo importa cenu. Šāda veida pasākumu būtu viegli apiet, ņemot vērā attiecīgā ražojuma raksturu un attiecīgo eksportētāju sarežģīto korporatīvo struktūru.
(125)
Tomēr tiek pieņemts, ka attiecīgā ražojuma tirgū valda zināma uzvedības atkarība no cenām un tādēļ būtu lietderīgi iespējami samazināt galīgo pasākumu ietekmi uz Savienības lietotājiem, ja attiecīgā ražojuma cenas strauji pieaugtu. Tādēļ tiek uzskatīts par lietderīgu mainīt galīgo pasākumu veidu no procentuāliem (ad valorem) maksājumiem uz īpašiem maksājumiem.
(126)
Sagaidāms, ka šāda veida pasākumi zināmā mērā ierobežos iespējamu nevajadzīgu negatīvu ietekmi uz lietotājiem, ja cenas ievērojami un strauji pieaugtu. No otras puses - ja cenas samazinātos, īpašie maksājumi joprojām nodrošinātu Savienības ražotāju pietiekamu aizsardzību. Īpašie maksājumi ir balstīti uz to uzņēmumu, kuri sadarbojās, IP laikā uz Savienību veiktā eksporta CIF vērtībām, tās pārvēršot euro pēc ikmēneša maiņas kursa un reizinot ar zemāko no dempinga un kaitējuma starpībām saskaņā ar mazākā maksājuma noteikumu.
(127)
Attiecībā uz iepriekš minēto divi ražotāji eksportētāji pieprasīja, lai tiktu izmantots gada, nevis ikmēneša vidējais maiņas kurss. Tomēr jāatzīmē, ka saskaņā ar standarta praksi valūtu konvertācija antidempinga izmeklēšanās notiek, izmantojot ikmēneša maiņas kursus. Tā tas bija arī šajā izmeklēšanā. Tāpēc šī prasība tika noraidīta.
(128)
Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka, nosakot īpašos maksājumus, būtu vajadzējis izmantot tābrīža AS cenas, nevis CIF vērtības IP laikā. Jānorāda, ka īpašos maksājumus nosaka, pamatojoties uz dempinga un kaitējuma aprēķiniem IP laikā. Netika iesniegti nekādi pamatoti argumenti, lai īpašo maksājumu aprēķinos šajā gadījumā balstītos uz laika posmu pēc IP. Tādēļ šis apgalvojums tika noraidīts.
2.2. Galīgo pasākumu noteikšana
(129)
Pēc pagaidu pasākumu publicēšanas pieteicās kāds potenciālais ražotājs eksportētājs un norādīja, ka atlikusī maksājuma likme būtu jānosaka lielākā noteiktā maksājuma līmenī, nevis Indonēzijai konstatētās lielākās dempinga starpības līmenī. Tomēr atlikusī maksājuma likme ir noteikta atlikušā dempinga vai atlikušās dempinga starpības līmenī, piemērojot mazākā maksājuma noteikumu. Tāpēc šī prasība tika noraidīta.
(130)
Ievērojot iepriekš minēto, uzskatāms, ka saskaņā ar pamatregulas 9. panta 4. punktu galīgie antidempinga pasākumi attiecīgā ražojuma importam būtu jānosaka kā mazākais no diviem lielumiem - dempinga starpība vai kaitējuma starpība saskaņā ar mazākā maksājuma noteikumu.
(131)
Visas personas tika informētas par būtiskajiem faktiem un apsvērumiem, uz kuru pamata bija iecerēts ieteikt galīgo antidempinga maksājumu noteikšanu. Tām arī tika atvēlēts termiņš, kurā iesniegt apsvērumus pirms informācijas galīgās izpaušanas. Personu iesniegtās piezīmes tika pienācīgi ņemtas vērā, un vajadzības gadījumā konstatējumi tika attiecīgi grozīti.
(132)
Ierosinātie galīgie antidempinga maksājumi ir šādi:
Valsts
Uzņēmums
Galīgais īpašais antidempinga maksājums (EUR par tonnu neto)
Indija
VVF Limited
46,98
Visi pārējie uzņēmumi
86,99
Indonēzija
P.T. Musim Mas
45,63
Visi pārējie uzņēmumi
80,34
Malaizija
KL-Kepong Oleomas Sdn. Bhd.
35,19
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
61,01
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd
51,07
Visi pārējie uzņēmumi
61,01
(133)
Uzņēmumu atsevišķās antidempinga maksājuma likmes, kas minētas šajā regulā, piemēro tikai tā attiecīgā ražojuma importam, ko ražo šie uzņēmumi un tādējādi konkrēti nosauktās juridiskās personas. Par tāda attiecīgā ražojuma importu, ko saražojis kāds cits uzņēmums, kura nosaukums un adrese nav īpaši minēta šajā regulā, tostarp struktūras, kas ir saistītas ar īpaši minētajiem uzņēmumiem, nevar gūt labumu no šīm likmēm, un uz šādu importu vajadzētu attiekties “visiem pārējiem uzņēmumiem” piemērojamā maksājuma likme.
(134)
Prasība piemērot šīs atsevišķās antidempinga maksājuma likmes (piemēram, pēc subjekta nosaukuma maiņas vai jaunas ražotnes vai pārdošanas struktūras izveides) nekavējoties nosūtāma Komisijai (10) kopā ar visu attiecīgo informāciju, it īpaši par visām izmaiņām uzņēmuma darbībā attiecībā uz ražošanu, pārdošanu iekšzemes tirgū un eksporta pārdošanu, kuras saistītas, piemēram, ar minēto nosaukuma maiņu vai minētajām pārmaiņām ražošanas un pārdošanas struktūrās. Tad vajadzības gadījumā regula attiecīgi būtu jāgroza, atjauninot to uzņēmumu sarakstu, kuriem piemēro atsevišķas maksājuma likmes.
3. Saistības
(135)
Viens Indijas un viens Malaizijas ražotājs eksportētājs kopā ar saistītu importētāju piedāvāja cenu saistības saskaņā ar pamatregulas 8. panta 1. punktu. Abos saistību piedāvājumos bija ietverts liels ražojumu grupu skaits (pēc ķīmiskās specifikācijas), katrai grupai piemērojot dažādu minimālo importa cenu (MIC), bet cenu atšķirības starp grupām bija līdz 25 % Malaizijas eksportētājam un līdz pat 100 % Indijas eksportētājam. Turklāt atsevišķajās grupās cenas mainījās līdz pat 20 %, kas nozīmē ļoti lielu savstarpējas izlīdzināšanas risku. Tika arī konstatēts, ka Indijas eksportētāja piedāvājumā nebija risināts jautājums par attiecīgā ražojuma cenu nestabilitāti. Savstarpējas izlīdzināšanas risks tika konstatēts arī attiecībā uz Malaizijas eksportētāju un tā saistīto importētāju Savienībā, kurš attiecīgo ražojumu saņēma ne tikai no Malaizijas eksportētāja, bet arī no citiem piegādātājiem. Visbeidzot, muitai būtu grūti noteikt ražojuma ķīmisko specifikāciju bez atsevišķas analīzes veikšanas, un tādējādi uzraudzība kļūtu ļoti apgrūtinoša vai pat neiespējama. Tādēļ šie saistību piedāvājumi tika noraidīti. Pēc ierosinājuma mainīt pasākumu veidu viens ražotājs eksportētājs grozīja savu saistību piedāvājumu, ierosinot vidējo MIC visām ražojuma grupām un apgalvojot, ka tad vairs nebūs nekāda savstarpējas izlīdzināšanas riska. Otrs ražotājs eksportētājs vienkārši saglabāja savu piedāvājumu. Tomēr, ņemot vērā ražojuma veidu skaitu un cenu atšķirības starp tiem, MIC varētu pilnībā apdraudēt pasākumu efektivitāti. Turklāt uzņēmumu un to piedāvājumu struktūra, kā norādīts iepriekš, joprojām ir šķērslis saistību pieņemšanai. Viena eksportētāja ierosinātais ziņošanas un cenu režīms nerisina šo problēmu un padarītu uzraudzību ļoti apgrūtinošu vai pat neiespējamu. Tādēļ saistību piedāvājumus nevar pieņemt.
4. Pagaidu antidempinga maksājumu galīgā iekasēšana
(136)
Ņemot vērā konstatēto dempinga starpību lielumu un Savienības ražošanas nozarei nodarītā kaitējuma līmeni, tiek uzskatīts par lietderīgu, ka summas, kas nodrošinātas ar pagaidu regulā noteikto pagaidu antidempinga maksājumu, būtu galīgi jāiekasē tādā apjomā, kādā šajā regulā noteikts galīgais maksājums. Ja galīgais maksājums ir mazāks par pagaidu maksājumu, būtu jāatlīdzina tās summas, kas provizoriski nodrošinātas un pārsniedz galīgo antidempinga maksājumu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
1. Ar šo nosaka galīgo antidempinga maksājumu par importu, kurā ietilpst tādi piesātinātie alifātiskie spirti ar oglekļa atomu virknes garumu C8, C10, C12, C14, C16 vai C18 (neietverot zarotas virknes izomērus), ietverot atsevišķus vienvērtīgos piesātinātos alifātiskos spirtus (ko dēvē arī par “tīrām frakcijām”) un maisījumus, kuros pārsvarā oglekļa atomu virknes garums ir kombinācijās C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (parasti iedala C8-C10 kategorijā), maisījumus, kuros pārsvarā oglekļa atomu virknes garums ir kombinācijās C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 (parasti iedala C12-C14 kategorijā), un maisījumus, kuros pārsvarā oglekļa atomu virknes garums ir kombinācijā C16-C18, ar izcelsmi Indijā, Indonēzijā un Malaizijā, ko patlaban klasificē ar KN kodiem ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 un ex 3823 70 00 (Taric kodi 2905168510, 2905190060, 3823700011 un 3823700091).
2. Galīgā antidempinga maksājuma likme, ko piemēro 1. punktā norādītajiem ražojumiem, kurus ražo turpmāk minētie uzņēmumi, ir šāda:
Valsts
Uzņēmums
Galīgais antidempinga maksājums (EUR par tonnu neto)
Taric papildkods
Indija
VVF Ltd, Taloja, Maharashtra
46,98
B110
Visi pārējie uzņēmumi
86,99
B999
Indonēzija
P.T. Musim Mas, Tanjung Mulia, Medan, Sumatera Utara
45,63
B112
Visi pārējie uzņēmumi
80,34
B999
Malaizija
KL-Kepong Oleomas Sdn. Bhd., Pelabuhan Klang, Selangor Darul Ehsan
35,19
B113
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd., Kuala Langat, Selangor
61,01
B114
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd. Prai, Penang
51,07
B117
Visi pārējie uzņēmumi
61,01
B999
3. Ja preces pirms laišanas brīvā apgrozībā ir bojātas un tādēļ, lai noteiktu muitas vērtību, faktiski samaksāto vai maksājamo cenu aprēķina proporcionāli saskaņā ar 145. pantu Komisijas Regulā (EEK) Nr. 2454/93 (1993. gada 2. jūlijs), ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (11), antidempinga maksājuma summu, kas aprēķināta saskaņā ar iepriekš minētajām likmēm, samazina par procentuālo daudzumu, kas atbilst faktiski samaksātās vai maksājamās cenas daļai.
4. Piemēro spēkā esošos noteikumus par muitas nodokļiem, ja nav noteikts citādi.
2. pants
Galīgi iekasē summas, kas nodrošinātas ar pagaidu antidempinga maksājumu atbilstīgi Regulai (ES) Nr. 446/2011. Nodrošinātās summas, kas pārsniedz galīgā antidempinga maksājuma summas, atlīdzina.
3. pants
Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2011. gada 8. novembrī