NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 651/2012
ze dne 4. července 2012
o vydávání euromincí
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Závěry Rady ze dne 23. listopadu 1998 a ze dne 5. listopadu 2002 o euromincích určených ke sběratelským účelům, doporučení Komise 2009/23/ES ze dne 19. prosince 2008 o společných pokynech pro národní strany a vydávání euromincí určených k peněžnímu oběhu (3), které schválila Rada ve svých závěrech ze dne 10. února 2009, a doporučení Komise 2010/191/EU ze dne 22. března 2010 o rozsahu působnosti a účincích eurobankovek a euromincí jako zákonného platidla (4) stanoví doporučené postupy týkající se vydávání euromincí určených k peněžnímu oběhu, včetně pamětních euromincí, konzultací před zničením vhodných euromincí určených k oběhu a používání sběratelských euromincí.
(2)
Protože dosud neexistují závazná ustanovení pro vydávání euromincí, mohou se postupy mezi jednotlivými členskými státy lišit, a není tak zajištěn dostatečně integrovaný rámec pro jednotnou měnu. V zájmu transparentnosti a právní jistoty je proto nutné zavést závazná pravidla pro vydávání euromincí.
(3)
Podle nařízení Rady (ES) č. 974/98 ze dne 3. května 1998 o zavedení eura (5) mají mince znějící na euro nebo centy a odpovídající nominálním hodnotám a technickým specifikacím stanoveným Radou postavení zákonného platidla ve všech členských státech, jejichž měnou je euro. Nominální hodnoty a technické specifikace euromincí jsou stanoveny v nařízení Rady (ES) č. 975/98 ze dne 3. května 1998 o nominálních hodnotách a technických specifikacích euromincí určených pro peněžní oběh (6).
(4)
Členským státům, jejichž měnou je euro, by mělo být umožněno vydávat rovněž pamětní dvoueurové mince za účelem připomenutí zvláštních příležitostí, přičemž počet emisí takových mincí by měl podléhat omezením stanoveným na každý rok a pro každý vydávající členský stát. Je nezbytné zavést určité množstevní limity pro pamětní euromince, aby tyto mince i nadále představovaly pouze malou část celkového množství dvoueurových mincí v peněžním oběhu. Tyto množstevní limity by však měly umožnit vydání dostatečného množství mincí tak, aby oběh těchto pamětních euromincí byl efektivní.
(5)
Členským státům, jejichž měnou je euro, by rovněž mělo být umožněno vydávat sběratelské euromince, které nejsou určeny k peněžnímu oběhu a které by měly být snadno rozlišitelné od mincí určených k oběhu. Sběratelské euromince by měly mít postavení zákonného platidla pouze ve vydávajícím členském státě a neměly by být vydávány za účelem jejich uvedení do peněžního oběhu.
(6)
Je vhodné, aby emise sběratelských euromincí byly zohledněny v množství mincí, které schvaluje Evropská centrální banka, avšak na souhrnném základě, a nikoli pro jednotlivé emise.
(7)
Používání různých nominálních hodnot euromincí a eurobankovek podle současného návrhu by mělo být pravidelně a důkladně posuzováno příslušnými orgány na základě kritérií nákladovosti a přijatelnosti ze strany veřejnosti. Komise by měla zejména provádět posouzení dopadů dalšího vydávání jednocentových a dvoucentových mincí.
(8)
Aby se zabránilo ničení euromincí vhodných pro oběh v jednom členském státě, které by v jiném členském státě mohly být zapotřebí, měly by se členské státy před zničením takových mincí vzájemně konzultovat,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1)
„oběžnými mincemi“ se rozumí euromince určené k peněžnímu oběhu, jejichž nominální hodnoty a technické specifikace jsou stanoveny v nařízení (ES) č. 975/98;
2)
„pamětními mincemi“ se rozumí euromince určené k peněžnímu oběhu, které mají připomínat zvláštní příležitost, jak je uvedeno v článku 1h nařízení (ES) č. 975/98;
3)
„sběratelskými mincemi“ se rozumí euromince určené ke sběratelským účelům, které nejsou vydány za účelem jejich uvedení do peněžního oběhu.
Článek 2
Druhy euromincí
1. Členské státy mohou vydávat dva druhy euromincí: oběžné mince a sběratelské mince.
2. Komise provede posouzení dopadů dalšího vydávání jednocentových a dvoucentových mincí. Součástí tohoto posouzení bude analýza nákladů a přínosů, která zohlední skutečné výrobní náklady těchto mincí v porovnání s jejich reálnou hodnotou a přínosy.
Článek 3
Vydávání oběžných mincí
1. Oběžné mince se vydávají a uvádějí do peněžního oběhu v nominální hodnotě.
2. Malá část nepřesahující 5 % kumulované celkové čisté hodnoty a množství oběžných mincí vydaných členským státem, přičemž se berou v úvahu pouze roky s kladnou čistou emisí, může být uvedena na trh v hodnotě vyšší, než je nominální hodnota, je-li odůvodněna vysokou kvalitou mince, speciálním balením nebo jakýmikoli dalšími poskytnutými službami.
Článek 4
Vydávání pamětních mincí
1. Každý členský stát, jehož měnou je euro, smí vydat pouze dvě pamětní mince ročně s výjimkou případů, kdy:
a)
pamětní mince vydají společně všechny členské státy, jejichž měnou je euro, nebo
b)
pamětní mince je vydána u příležitosti dočasného uvolnění či provizorního obsazení funkce hlavy státu.
2. Celkové množství pamětních mincí uvedených do peněžního oběhu v rámci jednotlivých emisí nesmí překročit vyšší z těchto dvou limitů:
a)
0,1 % kumulovaného celkového čistého počtu dvoueurových mincí uvedených do peněžního oběhu všemi členskými státy, jejichž měnou je euro, do začátku roku předcházejícího roku vydání pamětní mince; limit může být zvýšen na 2 % kumulovaného celkového čistého počtu dvoueurových mincí v peněžním oběhu ve všech členských státech, jejichž měnou je euro, pokud se připomíná všeobecně známá a vysoce symbolická příležitost; v takovém případě vydávající členský stát během následujících čtyř let nepoužije zvýšeného stropu pro další vydání pamětní mince a důvody použití zvýšeného stropu vysvětlí, nebo
b)
5,0 % kumulovaného celkového čistého počtu dvoueurových mincí uvedených do peněžního oběhu dotčeným členským státem do začátku roku předcházejícího roku vydání pamětní mince.
3. Rozhodnutí, zda vydat pamětní mince se společným vzorem, jež společně vydají všechny členské státy, jejichž měnou je euro, přijme Rada. Hlasovací práva členských států, jejichž měnou je euro, ohledně účasti na euru, se pro účely přijetí tohoto rozhodnutí pozastavují.
Článek 5
Vydávání sběratelských mincí
1. Sběratelské mince mají postavení zákonného platidla pouze ve vydávajícím členském státě.
Vydávající členský stát musí být na minci uveden jasným a snadno rozpoznatelným způsobem.
2. Aby bylo možno sběratelské mince snadno rozlišit od oběžných mincí, musí splňovat všechna tato kritéria:
a)
jejich nominální hodnota musí být odlišná od nominálních hodnot oběžných mincí;
b)
nesmí být na nich vyobrazení podobná společným stranám oběžných mincí ani žádné národní straně oběžných mincí; pokud na nich jsou vyobrazení podobná některé národní straně oběžných mincí, musí být jejich celkový vzhled stále snadno odlišitelný;
c)
jejich barva, průměr a hmotnost se musí významně lišit od oběžných mincí alespoň ve dvou z těchto tří vlastností; rozdíl se považuje za významný, leží-li hodnoty včetně tolerancí mimo toleranční rozpětí stanovená pro oběžné mince, a
d)
nesmí mít profilovanou hranu s jemnými vroubky ani tvar „španělského květu“.
3. Sběratelské mince lze uvádět na trh v hodnotě stejné nebo vyšší než nominální hodnota.
4. Emise sběratelských mincí se zohlední na souhrnném základě v objemu emise mincí, který schvaluje Evropská centrální banka.
5. Členské státy přijmou všechna příslušná opatření s cílem odradit od používání sběratelských mincí jako platebního prostředku.
Článek 6
Konzultace před zničením oběžných mincí
Před zničením oběžných mincí, u nichž se nejedná o euromince nevhodné pro oběh ve smyslu čl. 2 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1210/2010 ze dne 15. prosince 2010 o ověřování pravosti euromincí a o zacházení s euromincemi nevhodnými pro oběh (7), vedou členské státy vzájemné konzultace prostřednictvím příslušného podvýboru Hospodářského a finančního výboru a informují ředitele mincoven členských států, jejichž měnou je euro.
Článek 7
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvami.
Ve Štrasburku dne 4. července 2012.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) Nr. 651/2012
(2012. gada 4. jūlijs)
par euro monētu emisiju
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 133. pantu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Centrālās bankas atzinumu (1),
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (2),
tā kā:
(1)
Padomes 1998. gada 23. novembra un 2002. gada 5. novembra secinājumos par euro kolekcijas monētām, Komisijas Ieteikumā 2009/23/EK (2008. gada 19. decembris) par kopīgām pamatnostādnēm attiecībā uz apgrozībai paredzēto euro monētu emisiju un to valsts pusēm (3), kuru Padome apstiprināja 2009. gada 10. februāra secinājumos, un Komisijas Ieteikumā 2010/191/ES (2010. gada 22. marts) par euro banknošu un monētu likumīgā maksāšanas līdzekļa statusa darbības jomu un ietekmi (4) ir ieteikta prakse attiecībā uz euro apgrozības monētu, tostarp piemiņas monētu, emisiju, apspriešanos pirms derīgu euro apgrozības monētu iznīcināšanas un euro kolekcijas monētu izmantošanu.
(2)
Nepastāvot saistošiem noteikumiem par euro monētu emisiju, prakse dažādās dalībvalstīs var atšķirties, un tas nenodrošina vienotajai valūtai pietiekami integrētus pamatus. Rūpējoties par pārskatāmību un juridisko noteiktību, nepieciešams ieviest saistošus euro monētu emisijas noteikumus.
(3)
Saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 974/98 (1998. gada 3. maijs) par euro ieviešanu (5) monētām euro un centu nominālvērtībā, ja tās atbilst Padomes noteiktajām nominālvērtībām un tehniskajiem datiem, ir likumīga maksāšanas līdzekļa statuss visās dalībvalstīs, kuru naudas vienība ir euro. Euro monētu nominālvērtības un tehniskie dati ir noteikti Padomes Regulā (EK) Nr. 975/98 (1998. gada 3. maijs) par apgrozībai paredzēto euro monētu nominālvērtībām un tehniskajiem datiem (6).
(4)
Dalībvalstīm, kuru naudas vienība ir euro, vajadzētu būt arī iespējai emitēt arī 2 euro piemiņas monētas īpašu notikumu atzīmēšanai, ievērojot ierobežojumus, kas noteikti šādu monētu emisijai gadā attiecīgajā emisijas dalībvalstī. Ir jānosaka konkrēti apjoma ierobežojumi piemiņas euro monētu emisijai, lai nodrošinātu, ka šādas monētas paliek tikai procentuāli neliela daļa no kopējā apgrozībā esošo 2 euro monētu kopskaita. Šādiem daudzuma ierobežojumiem tomēr būtu jāļauj emitēt pietiekamu monētu daudzumu, lai nodrošinātu efektīvu piemiņas euro monētu apgrozību.
(5)
Dalībvalstīm, kuru naudas vienība ir euro, vajadzētu būt arī iespējai emitēt kolekcijas euro monētas, kuras nav paredzētas apgrozībai un kurām vajadzētu būt viegli atšķiramām no apgrozības monētām. Kolekcijas euro monētām vajadzētu būt likumīga maksāšanas līdzekļa statusam tikai emisijas dalībvalstī, un tās nevajadzētu emitēt nolūkā laist apgrozībā.
(6)
Ir lietderīgi, ka kolekcijas euro monētu emisijas tiek iekļautas monētu kopējā apjomā, kas jāapstiprina Eiropas Centrālajai bankai, taču apkopotā veidā, nevis katra emisija atsevišķi.
(7)
Pašlaik izstrādāto euro monētu un euro banknošu dažādu denomināciju lietojums būtu regulāri un rūpīgi jāpārbauda kompetentajām iestādēm, ņemot vērā kritēriju par izmaksām un pieņemamību sabiedrībai. Jo īpaši Komisijai būtu jāveic ietekmes izvērtējums attiecībā uz 1 un 2 centu monētu turpmāku emisiju.
(8)
Lai novērstu, ka derīgas euro apgrozības monētas kādā dalībvalstī tiek iznīcinātas, lai gan citā dalībvalstī tās varētu būt vajadzīgas, dalībvalstīm pirms monētu iznīcināšanas būtu jāapspriežas citai ar citu,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
1. pants
Definīcijas
Šajā regulā izmanto šādas definīcijas:
1)
“apgrozības monētas” ir tādas apgrozībai paredzētas euro monētas, kuru nominālvērtības un tehniskie dati ir noteikti Regulā (EK) Nr. 975/98;
2)
“piemiņas monētas” ir apgrozības monētas, kas paredzētas īpašu notikumu atzīmēšanai, kā noteikts Regulas (EK) Nr. 975/98 1.h pantā;
3)
“kolekcijas monētas” ir euro monētas, kas paredzētas kolekcionēšanai un nav emitētas ar mērķi laist apgrozībā.
2. pants
Euro monētas tipi
1. Dalībvalstis var emitēt divu tipu euro monētu: apgrozības monētas un kolekcijas monētas.
2. Komisija veic ietekmes izvērtējumu attiecībā uz 1 un 2 centu monētu turpmāku emisiju. Šajā ietekmes izvērtējumā ietilpst izmaksu un ieguvumu analīze, kurā minēto monētu faktiskās ražošanas izmaksas salīdzina ar šo monētu vērtību un sniegto labumu.
3. pants
Apgrozības monētu emisija
1. Apgrozības monētas emitē un laiž apgrozībā ar nominālvērtību.
2. Nelielu monētu daudzumu, kas nepārsniedz 5 % no dalībvalsts emitēto apgrozības monētu uzkrātās kopējās neto vērtības un apjoma, ņemot vērā vienīgi gadus ar pozitīvu neto emisiju, var piedāvāt tirgū par cenu, kas ir augstāka par nominālvērtību, ja tas ir pamatots ar īpašu monētas kvalitāti, īpašu iepakojumu vai jebkādiem papildpakalpojumiem.
4. pants
Piemiņas monētu emisija
1. Ikviena dalībvalsts, kuras naudas vienība ir euro, var emitēt tikai divas piemiņas monētas gadā, izņemot gadījumus, kad:
a)
piemiņas monētas kopīgi emitē visas dalībvalstis, kuru naudas vienība ir euro; vai
b)
piemiņas monētu emitē, ja valsts vadītāja darba vieta ir brīva uz pagaidu laiku vai šādus pienākumus pilda pagaidu vadītājs.
2. Katrā emisijas reizē apgrozībā laistais piemiņas monētu kopskaits nepārsniedz augstāko no šādām divām robežvērtībām:
a)
0,1 % no uzkrātā visu dalībvalstu, kuru naudas vienība ir euro, apgrozībā laistā 2 euro monētu neto kopskaita līdz tā gada sākumam, kas ir pirms attiecīgās piemiņas monētas emisijas gada; šo robežvērtību var paaugstināt līdz 2,0 % no uzkrātā visu dalībvalstu, kuru naudas vienība ir euro, 2 euro monētu neto kopskaita, ja tiek atzīmēts vispāratzīts un simboliski svarīgs notikums, - šādā gadījumā emisijas dalībvalsts atsakās turpmākajos četros gados emitēt vēl vienu piemiņas monētu, izmantojot paaugstināto robežvērtību, un izklāsta iemeslus, kādēļ tā izvēlējusies paaugstināto robežvērtību; vai
b)
5,0 % no uzkrātā attiecīgās dalībvalsts apgrozībā laistā 2 euro monētu neto kopskaita līdz tā gada sākumam, kas ir pirms attiecīgās piemiņas monētas emisijas gada.
3. Lēmumu par to, vai emitēt piemiņas monētas ar kopīgu dizainparaugu, kuras emitē visas dalībvalstis, kuru naudas vienība ir euro, pieņem Padome. Balsošanas tiesības tām dalībvalstīm, kuru naudas vienība nav euro, atceļ minētā lēmuma pieņemšanai.
5. pants
Kolekcijas monētu emisija
1. Kolekcijas monētām ir likumīga maksāšanas līdzekļa statuss tikai tajā dalībvalstī, kas tās emitējusi.
Emisijas dalībvalsts identitāte ir skaidri un viegli saskatāma uz monētas.
2. Lai kolekcijas monētas varētu viegli atšķirt no apgrozības monētām, tās atbilst visiem turpmāk minētajiem kritērijiem:
a)
to nominālvērtībai jāatšķiras no apgrozības monētu nominālvērtības;
b)
uz tām nedrīkst būt attēlu, kas līdzinātos apgrozības monētu kopīgajai pusei, un, ja uz tām ir attēli, kas līdzinās apgrozības monētu valsts pusei, to vispārējo izskatu joprojām var viegli atšķirt;
c)
to krāsai, diametram un svaram vai vismaz diviem no šiem trim parametriem ievērojami jāatšķiras no apgrozības monētām; atšķirību uzskata par ievērojamu, ja vērtības līdz ar pielaidi ir ārpus pielaides diapazona, kas noteikts apgrozības monētām; un
d)
tām nedrīkst būt smalki rievotas vai dziļi rievotas monētas jostas.
3. Kolekcijas monētas var piedāvāt tirgū par nominālvērtību vai par cenu, kas to pārsniedz.
4. Kolekcijas monētu emisiju novērtē, apkopojot monētu emisijas apjomu, kas jāapstiprina Eiropas Centrālajai bankai.
5. Dalībvalstis veic visus atbilstīgos pasākumus, lai novērstu to, ka kolekcijas monētas tiek lietotas kā maksāšanas līdzeklis.
6. pants
Apspriešanās pirms apgrozības monētu iznīcināšanas
Pirms tādu apgrozības monētu iznīcināšanas, kas nav apgrozībai nederīgas euro monētas Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1210/2010 (2010. gada 15. decembris) par euro monētu autentiskuma noteikšanu un rīkošanos ar apgrozībai nederīgām euro monētām (7) 2. panta b) punkta nozīmē, dalībvalstis savstarpēji apspriežas ar Ekonomikas un finanšu komitejas kompetentās apakškomitejas starpniecību un informē dalībvalstu, kuru naudas vienība ir euro, naudas kaltuvju direktorus.
7. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama dalībvalstīs saskaņā ar Līgumiem.
Strasbūrā, 2012. gada 4. jūlijā