PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 282/2011
ze dne 15. března 2011,
kterým se stanoví prováděcí opatření ke směrnici 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty
(přepracování)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1), a zejména na článek 397 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V nařízení Rady (ES) č. 1777/2005 ze dne 17. října 2005, kterým se stanoví prováděcí opatření ke směrnici 77/388/EHS o společném systému daně z přidané hodnoty (2), by mělo být provedeno několik podstatných změn. Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by dotčená ustanovení měla být přepracována.
(2)
Směrnice 2006/112/ES obsahuje pravidla týkající se daně z přidané hodnoty (DPH), která jsou v některých případech vykládána členskými státy. Přijetí společných prováděcích pravidel ke směrnici 2006/112/ES by mělo zajistit, že používání systému DPH bude více v souladu s cílem vnitřního trhu v případech, kdy dochází nebo může dojít k rozdílům v používání, jež nejsou slučitelné s řádným fungováním tohoto vnitřního trhu. Tato prováděcí opatření jsou právně závazná až ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost a není jimi dotčena platnost dosavadních právních předpisů přijatých členskými státy a jejich výkladu.
(3)
V tomto nařízení by se měly projevit změny vyplývající z přijetí směrnice Rady 2008/8/ES ze dne 12. února 2008, kterou se mění směrnice 2006/112/ES, pokud jde o místo poskytnutí služby (3).
(4)
Cílem tohoto nařízení je zajistit jednotné používání stávajícího systému DPH tím, že se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici 2006/112/ES, zejména pokud jde o osoby povinné k dani, dodávání zboží a poskytování služeb a místo zdanitelného plnění. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v čl. 5 odst. 4 Smlouvy o Evropské unii nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je pro dosažení uvedeného cíle nezbytné. Jednotné používání je nejlépe zajištěno nařízením, jež je závazné a přímo použitelné ve všech členských státech.
(5)
Prováděcí pravidla obsahují zvláštní pravidla pro vybrané otázky používání a jsou navržena tak, aby zajistila jednotný režim v celé Unii pouze v těchto konkrétních situacích. Pro jiné případy tedy nejsou rozhodující a vzhledem ke své formulaci mají být používána restriktivně.
(6)
Pokud osoba nepovinná k dani mění místo, kde se zdržuje, a převádí nový dopravní prostředek či se nový dopravní prostředek vrací do členského státu, z nějž byl původně dodán osvobozený od DPH osobě nepovinné k dani, která jej vrací, mělo by být vyjasněno, že se nejedná o pořízení nového dopravního prostředku uvnitř Společenství.
(7)
V případě některých poskytnutí služeb postačí, když poskytovatel prokáže, že příjemce těchto služeb bez ohledu na to, zda je či není osobou povinnou k dani, je usazen mimo Společenství, aby poskytnutí těchto služeb nespadalo do oblasti působnosti DPH.
(8)
Mělo by být jasně stanoveno, že přidělením identifikačního čísla pro DPH osobě povinné k dani, která poskytuje služby do jiného členského státu nebo jí jsou poskytovány služby z jiného členského státu, z nichž má DPH odvádět pouze příjemce, by nemělo být dotčeno právo uvedené osoby povinné k dani využít nezdanění svého pořízení zboží uvnitř Společenství. Jakmile však osoba povinná k dani sdělí dodavateli své identifikační číslo pro DPH v souvislosti s pořízením zboží uvnitř Společenství, má se v každém případě mít za to, že se rozhodla učinit tato plnění předmětem daně.
(9)
Další integrace vnitřního trhu vedla ke zvýšené potřebě přeshraniční spolupráce mezi hospodářskými subjekty usazenými v různých členských státech a k rozvoji evropských hospodářských zájmových sdružení (EHZS) založených v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 2137/85 ze dne 25. července 1985 o evropském hospodářském zájmovém sdružení (EHZS) (4). Mělo by být proto vyjasněno, že EHZS jsou osobami povinnými k dani, pokud dodávají zboží nebo poskytují služby za protiplnění.
(10)
Je třeba jasně vymezit restaurační a cateringové služby, rozdíl mezi nimi a vhodné zacházení s těmito službami.
(11)
Pro potřeby větší jasnosti by výčty plnění považovaných za služby poskytované elektronicky neměly být konečné ani vyčerpávající.
(12)
Je třeba stanovit, že plnění spočívající výlučně v montáži jednotlivých částí stroje poskytnutých zákazníkem se musí považovat za poskytnutí služby, a stanovit místo tohoto poskytnutí, je-li poskytnuto osobě nepovinné k dani.
(13)
Prodej opce jako finančního nástroje by měl být považován za poskytnutí služby oddělené od základního plnění, ke kterému se opce vztahuje.
(14)
Aby bylo zajištěno jednotné uplatňování pravidel o místě zdanitelných plnění, měly by být vyjasněny pojmy jako sídlo ekonomické činnosti, stálá provozovna, bydliště a místo, kde se osoba obvykle zdržuje. Praktické uplatňování těchto pojmů by mělo být usnadněno používáním co nejjasnějších a nejobjektivnějších kritérií s přihlédnutím k judikatuře Soudního dvora.
(15)
Je třeba stanovit pravidla pro zajištění jednotného režimu pro dodání zboží, jakmile dodavatel překročí prahovou hodnotu pro prodeje na dálku v případě dodání do jiného členského státu.
(16)
Mělo by být vyjasněno, že úsek přepravy cestujících uskutečněný ve Společenství je vymezen cestou dopravního prostředku, a nikoliv cestou osob v tomto dopravním prostředku.
(17)
Pokud jde o pořizování zboží uvnitř Společenství, nemělo by právo členského státu, v němž k pořízení došlo, na zdanění tohoto pořízení být dotčeno režimem DPH, jemuž podléhá plnění v členském státě odeslání.
(18)
Správné uplatňování pravidel týkajících se místa poskytnutí služby záleží především na statusu příjemce, tedy na tom, zda je nebo není osobou povinnou k dani, a na postavení, ve kterém jedná. Aby bylo možné určit, zda příjemce je svým statusem osobou povinnou k dani, je třeba stanovit, co by poskytovatel měl od příjemce získat jako důkaz.
(19)
Mělo by být vyjasněno, že jsou-li služby poskytnuté osobě povinné k dani určeny pro soukromou potřebu, včetně soukromé potřeby zaměstnanců příjemce, nemůže být uvedená osoba povinná k dani považována za osobu jednající jako osoba povinná k dani. Pokud příjemce sdělí své identifikační číslo pro DPH poskytovateli, stačí to k určení toho, že příjemce jedná jako osoba povinná k dani, nemá-li poskytovatel k dispozici informace o opaku. Mělo by být rovněž zajištěno, že jediná služba pořízená pro účely podnikání, avšak současně použita pro soukromé účely, je zdaněna pouze v jednom místě.
(20)
Aby poskytovatel služby mohl přesně určit místo, kde je příjemce usazen, má povinnost ověřit informace tímto příjemcem poskytnuté.
(21)
Aniž je dotčeno obecné pravidlo místa poskytnutí služby osobě povinné k dani, je-li služba poskytnuta příjemci usazenému na více než jednom místě, měla by existovat pravidla, jež poskytovateli pomohou určit stálou provozovnu příjemce, jíž je služba poskytnuta, a to s ohledem na dané okolnosti. Nedokáže-li poskytovatel služby uvedené místo určit, měla by existovat pravidla, jež vyjasní jeho povinnosti. Tato pravidla by neměla zasahovat do povinností příjemce nebo jeho povinnosti měnit.
(22)
Měl by být také určen okamžik, kdy má poskytovatel služby stanovit status, postavení a místo příjemce, bez ohledu na to, zda je příjemce osoba povinná k dani, či nikoliv.
(23)
Aniž je dotčena obecná platnost zásady týkající se zneužití ustanovení tohoto nařízení, je vhodné její uplatnění v určitých ustanoveních tohoto nařízení specificky zmínit.
(24)
Některé zvláštní služby, jako je převod práv k televiznímu vysílání fotbalových zápasů, překlad textů, služby pro nárokování vrácení DPH a služby zprostředkovatelů poskytnuté osobě nepovinné k dani, zahrnují přeshraniční plnění nebo dokonce účast hospodářských subjektů usazených mimo Společenství. Pro vytvoření větší právní jistoty by mělo být jasně určeno místo poskytování těchto služeb.
(25)
Mělo by být jasně stanoveno, že se na poskytnutí služby zprostředkovatelem, který jedná jménem a na účet jiné osoby a který se podílí na poskytnutí služby ubytování v hotelnictví, nevztahuje zvláštní pravidlo týkající se poskytnutí služby související s nemovitostí.
(26)
Také v případech, kdy různé služby poskytované v rámci pořádání pohřbu tvoří součást jediné služby, je důležité stanovit pravidlo pro určení místa poskytování.
(27)
Aby bylo zajištěno jednotné zacházení s poskytováním služeb v oblasti kultury, umění, sportu, vědy, vzdělávání a zábavy a podobných služeb, je třeba vymezit, co se rozumí vstupem na tyto akce a vedlejšími službami s tímto vstupem souvisejícími.
(28)
Je třeba vyjasnit zacházení s restauračními a cateringovými službami poskytnutými v dopravním prostředku, uskutečňuje-li se přeprava cestujících na území několika zemí.
(29)
Vzhledem k tomu, že zvláštní pravidla pro nájem dopravního prostředku závisí na době trvání jeho držení nebo užívání, je nezbytné stanovit nejen to, jaká vozidla by měla být považována za „dopravní prostředek“, ale také vyjasnit zacházení s takovým poskytnutím v případě, že jedna smlouva navazuje na druhou. Je rovněž nezbytné stanovit místo, kde je dopravní prostředek skutečně dán zákazníkovi k dispozici.
(30)
Za určitých zvláštních okolností by manipulační poplatek za provedení plateb kreditní nebo debetní kartou, který je hrazen v souvislosti s plněním, neměl snížit základ daně pro uvedené plnění.
(31)
Je třeba vyjasnit, že se snížená sazba může uplatňovat u pronájmu stanů, obytných přívěsů a mobilních domů umístěných na tábořišti a používaných k ubytování.
(32)
Odborný výcvik nebo rekvalifikace by měly zahrnovat výuku přímo související s živností nebo povoláním, jakož i výuku zaměřenou na získání nebo udržování znalostí pro odborné účely, a to bez ohledu na délku trvání kurzu.
(33)
„Platinum nobles“ by měly být považovány za vyloučené z osvobození od daně vztahujícího se na oběživo, bankovky a mince.
(34)
Mělo by být jasně stanoveno, že osvobození poskytnutí služby vztahující se k dovozu zboží, jejíž hodnota je zahrnuta do základu daně uvedeného zboží, od daně by se mělo vztahovat na přepravní služby uskutečněné při změně místa, kde se osoba zdržuje.
(35)
Zboží přepravované jeho pořizovatelem mimo Společenství a využívané pro vybavení nebo zásobení dopravních prostředků používaných pro neobchodní účely jinými než fyzickými osobami, jako například veřejnoprávními subjekty a sdruženími, by mělo být vyloučeno z osvobození od daně vztahujícího se na vývozní transakce.
(36)
Aby byly zaručeny jednotné správní postupy pro výpočet minimální hodnoty osvobození od daně, které se vztahuje na vývoz zboží převáženého v osobních zavazadlech cestujících, měla by být ustanovení o tomto výpočtu harmonizována.
(37)
Mělo by být jasně stanoveno, že osvobození od daně pro některá plnění považovaná za vývoz by se mělo rovněž uplatnit na služby, na něž se vztahuje zvláštní režim pro elektronicky poskytované služby.
(38)
Subjekt, který má být zřízen podle právního rámce Společenství pro konsorcium evropské výzkumné infrastruktury (ERIC), by měl být považován za mezinárodní organizaci pro účely osvobození od DPH, pouze pokud splňuje určité podmínky. Měly by být tedy identifikovány podmínky nezbytné pro to, aby mohl osvobození využívat.
(39)
Dodání zboží a poskytnutí služby v rámci diplomatických a konzulárních vztahů nebo uznávaným mezinárodním organizacím nebo určitým ozbrojeným silám jsou osvobozena od DPH s výhradou určitých omezení a podmínek. Aby osoba povinná k dani uskutečňující takové dodání nebo poskytnutí z jiného členského státu mohla stanovit, zda podmínky a omezení pro toto osvobození jsou splněny, mělo by být zavedeno osvědčení o osvobození od daně.
(40)
Pro uplatnění nároku na odpočet by mělo být umožněno používat i elektronické dovozní doklady, pokud splňují stejné požadavky jako doklady v tištěné podobě.
(41)
Pokud má dodavatel zboží nebo poskytovatel služeb stálou provozovnu na území členského státu, kde je daň splatná, mělo by být upřesněno, za jakých okolností by tato provozovna měla mít povinnost odvést DPH.
(42)
Mělo by být vyjasněno, že osoba povinná k dani, která má sídlo ekonomické činnosti na území členského státu, kde je DPH splatná, musí být považována za osobu povinnou k dani usazenou v uvedeném členském státě, pokud jde o povinnost odvést daň, dokonce i když se toto sídlo ekonomické činnosti nepodílí na daném dodání zboží nebo na poskytnutí služeb.
(43)
Mělo by být vyjasněno, že každá osoba povinná k dani má povinnost pro účely určitých zdanitelných plnění sdělit svoje identifikační číslo pro DPH, jakmile je má, a umožnit tak správnější výběr daně.
(44)
Měly by být stanoveny hmotnosti pro investiční zlato, které jsou běžně připouštěny na trhu se zlatem, a mělo by být určeno společné datum pro stanovení hodnoty zlatých mincí, aby se zajistilo rovné zacházení s hospodářskými subjekty.
(45)
Zvláštní režim pro osoby povinné k dani, které nejsou usazeny ve Společenství a poskytují elektronicky služby osobám, které nejsou povinné k dani a jsou usazeny nebo se zdržují ve Společenství, podléhá určitým podmínkám. Pokud tyto podmínky již nejsou plněny, měly by být jasně stanoveny zejména důsledky tohoto neplnění.
(46)
Ze směrnice 2008/8/ES vyplývají některé změny. Jelikož se tyto změny dotýkají jednak zdanění dlouhodobého nájmu dopravního prostředku od 1. ledna 2013, jednak zdanění elektronicky poskytovaných služeb od 1. ledna 2015, mělo by se upřesnit, že se odpovídající ustanovení tohoto nařízení použijí pouze od uvedených dat.
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT
Článek 1
Toto nařízení stanoví prováděcí opatření k určitým ustanovením hlav I až V a VII až XII směrnice 2006/112/ES.
KAPITOLA II
OBLAST PŮSOBNOSTI
(HLAVA I SMĚRNICE 2006/112/ES)
Článek 2
K pořízení uvnitř Společenství ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) směrnice 2006/112/ES nedochází v případě:
a)
převodu nového dopravního prostředku osobou nepovinnou k dani po změně místa, kde se osoba zdržuje, za podmínky, že by nemohlo být v okamžiku dodání použito osvobození stanovené v čl. 138 odst. 2 písm. a) směrnice 2006/112/ES;
b)
vrácení nového dopravního prostředku osobou nepovinnou k dani do členského státu, z něhož jí byl původně dodán s osvobozením od daně stanoveným v čl. 138 odst. 2 písm. a) směrnice 2006/112/ES.
Článek 3
Aniž je dotčen čl. 59a první pododstavec písm. b) směrnice 2006/112/ES, poskytnutí následujících služeb není předmětem DPH, jestliže poskytovatel prokáže, že se místo poskytnutí takové služby určené podle kapitoly V oddílu 4 pododdílů 3 a 4 tohoto nařízení nachází mimo Společenství:
a)
od 1. ledna 2013 služeb uvedených v čl. 56 odst. 2 prvním pododstavci směrnice 2006/112/ES;
b)
od 1. ledna 2015 služeb uvedených v článku 58 směrnice 2006/112/ES;
c)
služeb uvedených v článku 59 směrnice 2006/112/ES.
Článek 4
Osoba povinná k dani, která je oprávněna k nezdanění svých pořízení zboží uvnitř Společenství v souladu s článkem 3 směrnice 2006/112/ES, zůstává touto osobou, pokud podle čl. 214 odst. 1 písmen d) nebo e) uvedené směrnice bylo uvedené osobě povinné k dani přiděleno identifikační číslo pro DPH pro přijaté služby, z nichž je povinna odvést DPH, nebo pro služby poskytnuté uvedenou osobou na území jiného členského státu, u nichž je DPH splatná pouze příjemcem.
Pokud však uvedená osoba povinná k dani toto identifikační číslo pro DPH sdělí dodavateli v souvislosti s pořízením zboží uvnitř Společenství, má se za to, že tato osoba využila možnost stanovenou v čl. 3 odst. 3 uvedené směrnice.
KAPITOLA III
OSOBY POVINNÉ K DANI
(HLAVA III SMĚRNICE 2006/112/ES)
Článek 5
Evropské hospodářské zájmové sdružení (EHZS) založené v souladu s nařízením (EHS) č. 2137/85, které dodává zboží nebo poskytuje služby za protiplnění svým členům nebo třetím stranám, je osobou povinnou k dani ve smyslu čl. 9 odst. 1 směrnice 2006/112/ES.
KAPITOLA IV
ZDANITELNÁ PLNĚNÍ
(ČLÁNKY 24 AŽ 29 SMĚRNICE 2006/112/ES)
Článek 6
1. Restauračními a cateringovými službami se rozumí služby spočívající v dodání připravených nebo nepřipravených jídel nebo nápojů či obojího určených pro lidskou spotřebu spolu s dostatečnými podpůrnými službami umožňujícími jejich okamžitou spotřebu. Dodání jídel nebo nápojů či obojího je pouze jednou složkou celku, v němž služby převažují. Restaurační služby jsou poskytnutím takových služeb v prostorách poskytovatele a cateringové služby jsou poskytnutím takových služeb mimo prostory poskytovatele.
2. Za restaurační ani cateringovou službu ve smyslu odstavce 1 se nepovažuje dodání připravených nebo nepřipravených jídel nebo nápojů či obojího, bez ohledu na to, zda s přepravou, či bez ní, které však nezahrnuje žádné další podpůrné služby.
Článek 7
1. „Elektronicky poskytované služby“ uvedené ve směrnici 2006/112/ES zahrnují služby, které jsou poskytovány přes Internet nebo elektronickou síť a z jejichž povahy vyplývá, že jejich poskytování je v podstatě automatizované a vyžaduje minimální lidský zásah, a nejsou uskutečnitelné bez informačních technologií.
2. Odstavec 1 se vztahuje zejména na tyto případy:
a)
poskytování digitalizovaných produktů obecně, včetně programového vybavení a jeho změn nebo aktualizací;
b)
služby poskytování nebo podpory obchodní nebo osobní prezentace na elektronické síti, jako je například internetová stránka;
c)
služby automaticky generované z počítače přes internet nebo elektronickou síť v reakci na zadání konkrétních dat příjemcem;
d)
úplatný převod práva dát do prodeje zboží nebo službu na internetové stránce fungující jako trh online, kde potenciální kupující podávají nabídky automatizovaným postupem a kde jsou strany informovány o uskutečnění prodeje elektronickou poštou automaticky generovanou počítačem;
e)
internetové balíčky služeb, v nichž tvoří telekomunikační složka doplňkovou a podřízenou část (tj. balíčky, které jdou nad rámec pouhého přístupu k internetu a které zahrnují jiné složky, jako například obsahové stránky umožňující přístup k aktualitám, zprávám o počasí, turistickým informacím, prostor pro hry, web-site hosting, přístup k diskusím online atd.);
f)
služby uvedené v příloze I.
3. Odstavec 1 se nevztahuje zejména na tyto případy:
a)
služby rozhlasového a televizního vysílání;
b)
telekomunikační služby;
c)
zboží, je-li objednávka a její zpracování provedeno elektronicky;
d)
disky CD-ROM, diskety a podobné hmotné nosiče;
e)
tiskoviny, jako jsou knihy, informační zpravodaje, noviny nebo časopisy;
f)
CD a audiokazety;
g)
videokazety a DVD;
h)
hry na discích CD-ROM;
i)
služby odborníků, jako jsou právníci a finanční poradci, kteří radí svým klientům elektronickou poštou;
j)
vzdělávací služby, je-li obsah kurzů dodáván učitelem přes Internet nebo elektronickou síť, tj. přes dálkové spojení;
k)
offline služby spočívající ve fyzické opravě počítačového vybavení;
l)
offline služby uchovávání dat;
m)
reklamní služby, zejména v novinách, na plakátech nebo v televizi;
n)
služby telefonní podpory;
o)
vzdělávací služby zahrnující výhradně korespondenční kurzy, jako jsou poštovní kurzy;
p)
klasické aukční služby závisející na přímém lidském zásahu bez ohledu na to, jakým způsobem jsou podávány nabídky;
q)
telefonní služby s video složkou, rovněž známé jako videofonní služby;
r)
přístup na internet a world wide web;
s)
telefonní služby poskytované přes Internet.
Článek 8
Pokud osoba povinná k dani provádí pouze montáž různých částí stroje, které jí všechny poskytl její zákazník, je uvedené plnění poskytnutím služby ve smyslu čl. 24 odst. 1 směrnice 2006/112/ES.
Článek 9
Prodej opce, jde-li o plnění spadající do oblasti působnosti čl. 135 odst. 1 písm. f) směrnice 2006/112/ES, je poskytnutím služby ve smyslu čl. 24 odst. 1 uvedené směrnice. Toto poskytnutí služby je oddělené od základních plnění, se kterými služba souvisí.
KAPITOLA V
MÍSTO ZDANITELNÉHO PLNĚNÍ
ODDÍL 1
Pojmy
Článek 10
1. Pro účely článků 44 a 45 směrnice 2006/112/ES je sídlem ekonomické činnosti osoby povinné k dani místo, kde dochází k výkonu ústřední správy podniku.
2. Při určování místa uvedeného v odstavci 1 se vezme v úvahu místo, kde jsou přijímána zásadní rozhodnutí týkající se obecného řízení podniku, místo statutárního sídla podniku, a místo, kde se schází vedení podniku.
Nelze-li podle těchto kritérií s jistotou určit sídlo ekonomické činnosti, je určujícím kritériem místo, kde jsou přijímána zásadní rozhodnutí týkající se obecného řízení podniku.
3. Pouhá existence poštovní adresy nemůže být postačující pro sídlo ekonomické činnosti osoby povinné k dani.
Článek 11
1. Pro účely článku 44 směrnice 2006/112/ES se „stálou provozovnou“ rozumí jakákoli provozovna jiná než sídlo ekonomické činnosti ve smyslu článku 10 tohoto nařízení, která se vyznačuje dostatečnou úrovní stálosti a vhodnou strukturou z hlediska lidských a technických zdrojů, což jí umožňuje přijímat a využívat služby, které jí jsou poskytovány pro její vlastní potřebu.
2. Pro účely následujících článků se „stálou provozovnou“ rozumí jakákoli provozovna jiná než sídlo ekonomické činnosti ve smyslu článku 10 tohoto nařízení, která se vyznačuje dostatečnou úrovní stálosti a vhodnou strukturou z hlediska lidských a technických zdrojů, což jí umožňuje poskytovat služby, jejichž poskytnutí zajišťuje:
a)
článku 45 směrnice 2006/112/ES;
b)
od 1. ledna 2013 čl. 56 odst. 2 druhého pododstavce směrnice 2006/112/ES;
c)
do 31. prosince 2014 článku 58 směrnice 2006/112/ES;
d)
článku 192a směrnice 2006/112/ES.
3. Skutečnost, že má identifikační číslo pro DPH, sama o sobě nepostačuje k tomu, aby se mělo za to, že má osoba povinná k dani stálou provozovnu.
Článek 12
Pro účely směrnice 2006/112/ES se „bydlištěm“ fyzické osoby povinné či nepovinné k dani rozumí adresa vedená v evidenci obyvatelstva či podobné evidenci, nebo adresa, kterou tato osoba uvedla příslušnému správci daně, pokud neexistuje důkaz, že tato adresa neodpovídá skutečnosti.
Článek 13
Místem, kde se fyzická osoba povinná či nepovinná k dani „obvykle zdržuje“, se podle směrnice 2006/112/ES rozumí místo, kde tato fyzická osoba obvykle žije z důvodu osobních a profesních vazeb.
Pokud má tato osoba profesní vazby v jiné zemi, než ve které má své osobní vazby, nebo pokud profesní vazby nemá, je místo, kde se obvykle zdržuje, určeno osobními vazbami, které ukazují na úzké spojení mezi fyzickou osobou a místem, kde žije.
ODDÍL 2
Místo dodání zboží
(Články 31 až 39 Směrnice 2006/112/ES)
Článek 14
Je-li v průběhu kalendářního roku překročena prahová hodnota uplatňovaná členským státem podle článku 34 směrnice 2006/112/ES, nemění článek 33 uvedené směrnice místo dodání zboží jiného, než jsou výrobky podléhající spotřební dani, které se uskuteční v průběhu téhož kalendářního roku před překročením prahové hodnoty uplatňované členským státem pro běžný kalendářní rok, a to pod podmínkou, že jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
dodavatel nevyužil možnost volby stanovenou podle čl. 34 odst. 4 uvedené směrnice;
b)
hodnota jeho dodání zboží nepřekročila v průběhu předcházejícího kalendářního roku prahovou hodnotu.
Ustanovení článku 33 směrnice 2006/112/ES však mění místo těchto dodání do členského státu, ve kterém jsou odeslání či přeprava ukončeny:
a)
dodání zboží, kterým byla v běžném kalendářním roce překročena prahová hodnota uplatňovaná členským státem v průběhu téhož kalendářního roku;
b)
veškerá pozdější dodání zboží uskutečněná v tomto členském státě v průběhu uvedeného kalendářního roku;
c)
dodání zboží uskutečněná v tomto členském státě v průběhu kalendářního roku, který následuje po kalendářním roce, v jehož průběhu došlo k události uvedené v písmenu a).
Článek 15
Úsek přepravy cestujících uskutečněný ve Společenství uvedený v článku 37 směrnice 2006/112/ES je určen cestou dopravních prostředků, a nikoliv cestou uskutečněnou každým z cestujících.
ODDÍL 3
Místo pořízení zboží uvnitř společenství
(Články 40, 41 a 42 Směrnice 2006/112/ES)
Článek 16
Uskutečnilo-li se pořízení zboží uvnitř Společenství ve smyslu článku 20 směrnice 2006/112/ES, členský stát, ve kterém jsou odeslání či přeprava zboží ukončeny, uplatní své právo na zdanění bez ohledu na režim, jemuž plnění z hlediska DPH podléhá v členském státě, ve kterém odeslání nebo přeprava začaly.
Každou žádost dodavatele zboží o opravu DPH, kterou fakturoval a přiznal členskému státu, ve kterém odeslání nebo přeprava zboží začaly, tento členský stát posuzuje v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy.
ODDÍL 4
Místo poskytnutí služby
(Články 43 až 59 Směrnice 2006/112/ES)
Pododdíl 1
Status příjemce
Článek 17
1. Pokud místo poskytnutí služby závisí na tom, zda je příjemce osobou povinnou či nepovinnnou k dani, určí se status příjemce na základě článků 9 až 13 a článku 43 směrnice 2006/112/ES.
2. Právnická osoba nepovinná k dani, která je nebo má povinnost být identifikována pro účely DPH podle čl. 214 odst. 1 písm. b) směrnice 2006/112/ES, neboť její pořízení zboží uvnitř Společenství je předmětem DPH nebo z toho důvodu, že tato osoba využila možnost učinit tato plnění předmětem DPH, je osobou povinnou k dani ve smyslu článku 43 uvedené směrnice.
Článek 18
1. Poskytovatel může, nemá-li informace o opaku, považovat příjemce usazeného ve Společenství za osobu povinnou k dani:
a)
v případě, že mu příjemce sdělil své osobní identifikační číslo pro DPH, obdrží-li potvrzení platnosti tohoto identifikačního čísla, jakož i odpovídajícího jména a adresy v souladu s článkem 31 nařízení Rady (ES) č. 904/2010 ze dne 7. října 2010 o správní spolupráci a boji proti podvodům v oblasti daně z přidané hodnoty (5);
b)
v případě, že příjemce osobní identifikační číslo pro DPH dosud neobdržel, ale informuje poskytovatele, že o jeho vydání požádal, obdrží-li jakýkoli jiný důkaz prokazující, že příjemce je osobou povinnou k dani nebo právnickou osobou nepovinnou k dani, která má povinnost být identifikována pro účely DPH, a ověří-li prostřednictvím kontrolních postupů běžně používaných v obchodní praxi, jako jsou postupy týkající se kontroly totožnosti nebo platby, v přiměřeném rozsahu přesnost informací poskytnutých příjemcem.
2. Poskytovatel může, nemá-li informace o opaku, považovat příjemce usazeného ve Společenství za osobu nepovinnou k dani, může-li prokázat, že mu příjemce nesdělil své osobní identifikační číslo pro DPH.
3. Poskytovatel může, nemá-li informace o opaku, považovat příjemce usazeného mimo Společenství za osobu povinnou k dani:
a)
obdrží-li od příjemce osvědčení vydané příslušným správcem daně příjemce jako potvrzení, že příjemce vykonává ekonomickou činnost, aby mu mohla být vrácena DPH podle směrnice Rady 86/560/EHS ze dne 17. listopadu 1986 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu - Úprava vracení daně z přidané hodnoty osobám povinným k dani neusazeným na území Společenství (6);
b)
má-li k dispozici číslo pro DPH nebo podobné číslo přidělené příjemci zemí, ve které je usazen, a používané k identifikaci podniků nebo jakýkoli jiný důkaz prokazující, že příjemce je osobou povinnou k dani, a ověří-li prostřednictvím kontrolních postupů běžně používaných v obchodní praxi, jako jsou postupy týkající se kontroly totožnosti nebo platby, v přiměřeném rozsahu přesnost informací poskytnutých příjemcem, jestliže příjemce uvedené osvědčení nemá.
Pododdíl 2
Postavení příjemce
Článek 19
Pro účely uplatňování pravidel týkajících se místa poskytnutí služby uvedených v článcích 44 a 45 směrnice 2006/112/ES se osoba povinná k dani nebo právnická osoba nepovinná k dani považovaná za osobu povinnou k dani, jíž je poskytnuta služba výlučně pro její soukromou potřebu, včetně soukromé potřeby jejích zaměstnanců, považuje za osobu nepovinnou k dani.
Nemá-li informace o opaku, jako jsou informace o povaze poskytnutých služeb, může se poskytovatel domnívat, že služby jsou určeny pro účely ekonomické činnosti příjemce, pokud mu příjemce pro účely daného plnění sdělil své osobní identifikační číslo pro DPH.
Jestliže je jedna a tatáž služba určena jak pro soukromou potřebu včetně soukromé potřeby zaměstnanců příjemce, tak současně pro ekonomickou činnost, poskytnutí této služby spadá výlučně do oblasti působnosti článku 44 směrnice 2006/112/ES, a to za podmínky, že nedochází k žádnému zneužití.
Pododdíl 3
Místo příjemce
Článek 20
V případě, že poskytnutí služby osobě povinné k dani nebo právnické osobě nepovinné k dani považované za osobu povinnou k dani spadá do oblasti působnosti článku 44 směrnice 2006/112/ES a že uvedená osoba povinná k dani je usazena v jediné zemi, nebo nemá-li sídlo ekonomické činnosti nebo stálou provozovnu, má v jediné zemi bydliště a místo, kde se obvykle zdržuje, je uvedené poskytnutí služby zdanitelné v uvedené zemi.
Poskytovatel zjistí uvedené místo na základě informací od příjemce, které ověří prostřednictvím kontrolních postupů běžně používaných v obchodní praxi, jako jsou postupy týkající se kontroly totožnosti nebo platby.
Těmito informacemi může být i identifikační číslo pro DPH přidělené členským státem, v němž je příjemce usazen.
Článek 21
V případě, že poskytnutí služby osobě povinné k dani nebo právnické osobě nepovinné k dani považované za osobu povinnou k dani spadá do oblasti působnosti článku 44 směrnice 2006/112/ES a že uvedená osoba povinná k dani je usazena ve více než jedné zemi, je uvedené poskytnutí služby zdanitelné v zemi, kde má uvedená osoba povinná k dani sídlo ekonomické činnosti.
Je-li však tato služba poskytnuta stálé provozovně osoby povinné k dani nacházející se v místě jiném, než je místo, kde má příjemce sídlo ekonomické činnosti, je uvedené poskytnutí služby zdanitelné v místě stálé provozovny, která tuto službu přijímá a využívá pro vlastní potřebu.
Nemá-li osoba povinná k dani sídlo ekonomické činnosti nebo stálou provozovnu, je služba zdanitelná v místě jejího bydliště, nebo v místě, kde se obvykle zdržuje.
Článek 22
1. Za účelem identifikace stálé provozovny příjemce, jíž je služba poskytnuta, přezkoumá poskytovatel povahu a využití poskytnuté služby.
Jestliže povaha a využití poskytnuté služby neumožňují identifikovat stálou provozovnu, jíž je služba poskytnuta, poskytovatel při identifikaci dané stálé provozovny přihlédne zejména k tomu, zda smlouva, objednávka a identifikační číslo pro DPH přidělené členským státem příjemce, které mu příjemce sdělil, identifikují stálou provozovnu jako příjemce služby a zda je stálá provozovna subjektem, který za službu platí.
V případě, že stálá provozovna příjemce, jíž je služba poskytnuta, nemůže být určena podle prvního a druhého pododstavce tohoto odstavce, nebo v případě, že služby, na něž se vztahuje článek 44 směrnice 2006/112/ES, jsou poskytnuty osobě povinné k dani podle smlouvy, která se vztahuje na jednu nebo více služeb využívaných nezjistitelným nebo nekvantifikovatelným způsobem, poskytovatel může oprávněně považovat služby za poskytnuté v místě, kde má příjemce sídlo ekonomické činnosti.
2. Uplatňováním tohoto článku nejsou dotčeny povinnosti příjemce.
Článek 23
1. Od 1. ledna 2013 v případě, že v souladu s čl. 56 odst. 2 prvním pododstavcem směrnice 2006/112/ES je poskytnutí služby zdanitelné v místě, kde je příjemce usazen, nebo není-li usazen, v místě, kde má bydliště, nebo v místě, kde se obvykle zdržuje, stanoví poskytovatel uvedené místo na základě věcných informací od příjemce, které ověří prostřednictvím kontrolních postupů běžně používaných v obchodní praxi, jako jsou postupy týkající se kontroly totožnosti nebo platby.
2. V případě, že v souladu s články 58 a 59 směrnice 2006/112/ES je poskytnutí služby zdanitelné v místě, kde je příjemce usazen, nebo není-li usazen, v místě, kde má bydliště, nebo v místě, kde se obvykle zdržuje, poskytovatel zjistí uvedené místo na základě věcných informací od příjemce, které ověří prostřednictvím kontrolních postupů běžně používaných v obchodní praxi, jako jsou postupy týkající se kontroly totožnosti nebo platby.
Článek 24
1. Od 1. ledna 2013 v případě, že jsou služby, na něž se vztahuje čl. 56 odst. 2 první pododstavec směrnice 2006/112/ES poskytnuty osobě nepovinné k dani, která je usazena ve více než jedné zemi nebo má bydliště v jedné zemi a obvykle se zdržuje v jiné zemi, dá se při určování místa poskytnutí uvedených služeb přednost místu, které nejlépe zajistí zdanění v místě skutečné spotřeby.
2. V případě, že jsou služby, na něž se vztahují články 58 a 59 směrnice 2006/112/ES, poskytnuty osobě nepovinné k dani, která je usazena ve více než jedné zemi nebo má bydliště v jedné zemi a obvykle se zdržuje v jiné zemi, dá se při určování místa poskytnutí uvedených služeb přednost místu, které nejlépe zajistí zdanění v místě skutečné spotřeby.
Pododdíl 4
Společné ustanovení týkající se posouzení statusu, postavení a místa příjemce
Článek 25
Pro účely uplatňování pravidel pro místo poskytnutí služby se zohlední pouze okolnosti existující v okamžiku uskutečnění zdanitelného plnění. Jakékoli následné změny použití obdržených služeb neovlivní určení místa poskytnutí, za podmínky, že nedochází k žádnému zneužití.
Pododdíl 5
Poskytnutí služby, které se řídí obecnými pravidly
Článek 26
Na plnění, v jehož rámci subjekt převádí práva k televiznímu vysílání fotbalových zápasů osobám povinným k dani, se vztahuje článek 44 směrnice 2006/112/ES.
Článek 27
Na poskytnutí služeb spočívajících v žádání o vrácení DPH nebo v přijímání vrácené DPH podle směrnice Rady 2008/9/ES ze dne 12. února 2008, kterou se stanoví prováděcí pravidla pro vrácení daně z přidané hodnoty stanovené směrnicí 2006/112/ES osobám povinným k dani neusazeným v členském státě vrácení daně, ale v jiném členském státě (7), se vztahuje článek 44 směrnice 2006/112/ES.
Článek 28
Poskytnutí služby uskutečněné v rámci pořádání pohřbu, tvoří-li jedinou službu, spadá do oblasti působnosti článků 44 a 45 směrnice 2006/112/ES.
Článek 29
Aniž je dotčen článek 41 tohoto nařízení, na poskytnutí služby spočívající v překladu textů se vztahují články 44 a 45 směrnice 2006/112/ES.
Pododdíl 6
Poskytnutí služby zprostředkovatelem
Článek 30
Poskytnutí služby zprostředkovatelem podle článku 46 směrnice 2006/112/ES zahrnuje také služby zprostředkovatelů, kteří jednají jménem a na účet příjemce obstarané služby, a služby zprostředkovatelů, kteří jednají jménem a na účet poskytovatele zprostředkovaných služeb.
Článek 31
Služby zprostředkovatelů jednajících jménem a na účet jiné osoby, jež spočívají ve zprostředkování poskytnutí služby ubytování v hotelnictví nebo odvětví s podobnou funkcí, spadají do oblasti působnosti:
a)
článku 44 směrnice 2006/112/ES, jsou-li poskytnuty osobě povinné k dani, která jedná jako taková, nebo právnické osobě nepovinné k dani považované za osobu povinnou k dani;
b)
článku 46 uvedené směrnice, jsou-li poskytnuty osobě nepovinné k dani.
Pododdíl 7
Poskytnutí služeb v oblasti kultury, umění, sportu, vědy, vzdělávání, zábavy a podobných služeb
Článek 32
1. Služby spočívající v zajištění vstupu na kulturní, umělecké, sportovní, vědecké, vzdělávací, zábavní nebo podobné akce ve smyslu článku 53 směrnice 2006/112/ES zahrnují poskytnutí služeb, jejichž podstatným rysem je udělení oprávnění ke vstupu na akci výměnou za vstupenku nebo úplatu, včetně úplaty v podobě předplatného, sezónní vstupenky nebo pravidelného poplatku.
2. Odstavec 1 se vztahuje zejména na:
a)
oprávnění ke vstupu na kulturní představení, divadelní představení, cirkusová představení, na trhy a veletrhy, do zábavních parků, na koncerty, na výstavy, jakož i na další podobné kulturní akce;
b)
oprávnění ke vstupu na sportovní akce, jako jsou sportovní zápasy a soutěže;
c)
oprávnění ke vstupu na vzdělávací a vědecké akce, jako jsou konference a semináře.
3. Odstavec 1 se nevztahuje na používání zařízení, jako jsou tělocvičny a podobná zařízení, za úplatu.
Článek 33
Vedlejší služby uvedené v článku 53 směrnice 2006/112/ES zahrnují služby přímo související se vstupem na kulturní, umělecké, sportovní, vědecké, vzdělávací, zábavní nebo podobné akce, poskytované osobě účastnící se akce samostatně za protiplnění.
Takové vedlejší služby zahrnují zejména používání šaten nebo hygienických zařízení, avšak nezahrnují prosté služby zprostředkování související s prodejem vstupenek.
Pododdíl 8
Poskytnutí vedlejších přepravních služeb a oceňování movitého majetku a práce na tomto majetku
Článek 34
S výjimkou případů, kdy se zboží montáží stává součástí nemovitého majetku, se místo poskytnutí služby osobě nepovinné k dani spočívající v tom, že osoba povinná k dani pouze provede montáž různých částí stroje, které jí všechny poskytl její zákazník, stanoví podle článku 54 směrnice 2006/112/ES.
Pododdíl 9
Poskytnutí restauračních a cateringových služeb na palubě dopravních prostředků
Článek 35
Úsek přepravy cestujících uskutečněný ve Společenství uvedený v článku 57 směrnice 2006/112/ES je určen cestou dopravního prostředku, a nikoliv cestou uskutečněnou každým z cestujících.
Článek 36
V případě, že se restaurační a cateringové služby poskytují během úseku přepravy cestujících uskutečněného ve Společenství, vztahuje se na uvedené poskytnutí článek 57 směrnice 2006/112/ES.
V případě, že se restaurační a cateringové služby poskytují mimo takový úsek, ale na území členského státu nebo třetí země či třetího území, vztahuje se na uvedené poskytnutí článek 55 uvedené směrnice.
Článek 37
Místo poskytnutí restaurační nebo cateringové služby poskytnuté ve Společenství částečně během úseku přepravy cestujících uskutečněného ve Společenství a částečně mimo takový úsek, ale na území členského státu, se určí jako celek podle pravidel pro určení místa poskytnutí služby použitelných na počátku poskytování restaurační nebo cateringové služby.
Pododdíl 10
Nájem dopravního prostředku
Článek 38
1. „Dopravní prostředky“ podle článku 56 a čl. 59 prvního pododstavce písm. g) směrnice 2006/112/ES zahrnují vozidla, bez ohledu na to, zda motorizovaná či nikoliv, a jiná zařízení a prostředky konstruované k přepravě osob nebo předmětů z jednoho místa do jiného, které mohou být taženy, vlečeny či tlačeny vozidly a které jsou normálně konstruovány pro použití k přepravě a mohou k ní být skutečně použity.
2. Dopravními prostředky podle odstavce 1 jsou zejména:
a)
pozemní vozidla jako automobily, motocykly, jízdní kola, tříkolky a obytné přívěsy;
b)
přívěsy a návěsy;
c)
železniční vagony;
d)
lodě;
e)
letadla;
f)
vozidla zvlášť konstruovaná pro přepravu nemocných nebo zraněných osob;
g)
zemědělské traktory a jiná zemědělská vozidla;
h)
mechanicky nebo elektronicky poháněné vozíky pro invalidy.
3. Vozidla, která jsou trvale znehybněna, a kontejnery se nepovažují za dopravní prostředky podle odstavce 1.
Článek 39
1. Pro účely článku 56 směrnice 2006/112/ES se doba trvání nepřetržitého držení nebo užívání dopravního prostředku, který je předmětem nájmu, určí na základě smlouvy uzavřené mezi zúčastněnými stranami.
Smlouva slouží jako domněnka, která může být vyvrácena jakýmikoli skutkovými či právními prostředky, aby se stanovila skutečná doba trvání nepřetržitého držení nebo užívání.
Překročení smluvně stanovené doby trvání krátkodobého nájmu ve smyslu článku 56 směrnice 2006/112/ES z důvodu zásahu vyšší moci nemá vliv na určení doby trvání nepřetržitého držení nebo užívání dopravního prostředku.
2. V případě, že se na jeden a ten samý dopravní prostředek vztahují navazující smlouvy uzavřené mezi stejnými stranami, dobou trvání je doba nepřetržitého držení nebo užívání dopravního prostředku na základě všech těchto smluv.
Pro účely prvního pododstavce jsou smlouva a její prodloužení navazujícími smlouvami.
Nicméně za podmínky, že nedochází ke zneužití, není doba trvání krátkodobé nájemní smlouvy nebo krátkodobých nájemních smluv, které předcházejí smlouvě považované za dlouhodobou, zpochybněna.
3. Nedochází-li ke zneužití, navazující smlouvy o nájmu uzavřené mezi stejnými stranami, ale týkající se jiných dopravních prostředků, se pro účely odstavce 2 nepovažují za navazující smlouvy.
Článek 40
Místem, kde je dopravní prostředek skutečně dán zákazníkovi k dispozici, jak je uvedeno v čl. 56 odst. 1 směrnice 2006/112/ES, je místo, kde ho zákazník nebo třetí osoba jednající jeho jménem fyzicky přebírá.
Pododdíl 11
Poskytnutí služby osobě nepovinné k dani mimo společenství
Článek 41
Na poskytnutí služby spočívající v překladu textů osobě nepovinné k dani usazené mimo Společenství se vztahuje čl. 59 první pododstavec písm. c) směrnice 2006/112/ES.
KAPITOLA VI
ZÁKLAD DANĚ
(HLAVA VII SMĚRNICE 2006/112/ES)
Článek 42
Podmiňuje-li dodavatel zboží nebo poskytovatel služeb přijetí platby kreditní nebo debetní kartou tím, aby jemu nebo jinému podniku pořizovatel nebo příjemce zaplatil určitou finanční částku, a zůstává-li celková cena, kterou má tento pořizovatel nebo příjemce zaplatit, beze změny bez ohledu na způsob platby, je uvedená finanční částka součástí základu daně z dodaného zboží nebo poskytnutých služeb v souladu s články 73 až 80 směrnice 2006/112/ES.
KAPITOLA VII
SAZBY
Článek 43
„Poskytnutí ubytování v prázdninových táborech“ uvedené v příloze III bodě 12 směrnice 2006/112/ES zahrnuje pronájem stanů, obytných přívěsů nebo obytných automobilů, které jsou umístěny na tábořištích a používány k ubytování.
KAPITOLA VIII
OSVOBOZENÍ OD DANĚ
ODDÍL 1
Osvobození některých činností ve veřejném zájmu od daně
(Články 132, 133 a 134 Směrnice 2006/112/ES)
Článek 44
Služby odborného výcviku nebo rekvalifikace poskytované za podmínek uvedených v čl. 132 odst. 1 písm. i) směrnice 2006/112/ES zahrnují výuku přímo související s živností nebo povoláním, jakož i výuku zaměřenou na získání nebo udržování znalostí pro odborné účely. Délka trvání kurzu odborného výcviku nebo rekvalifikace je pro tento účel nepodstatná.
ODDÍL 2
Ostatní případy osvobození od daně
(Články 135, 136 a 137 Směrnice 2006/112/ES)
Článek 45
Osvobození od daně stanovené v čl. 135 odst. 1 písm. e) směrnice 2006/112/ES se nevztahuje na „platinum nobles“.
ODDÍL 3
Osvobození od daně při dovozu
(Články 143, 144 a 145 Směrnice 2006/112/ES)
Článek 46
Osvobození od daně stanovené v článku 144 směrnice 2006/112/ES se použije na přepravní služby vázané na dovoz movitého majetku uskutečněný v rámci změny místa, kde se osoba zdržuje.
ODDÍL 4
Osvobození od daně při vývozu
(Články 146 a 147 Směrnice 2006/112/ES)
Článek 47
„Dopravní prostředky pro soukromé použití“ uvedené v čl. 146 odst. 1 písm. b) směrnice 2006/112/ES zahrnují dopravní prostředky používané pro neobchodní účely jinými než fyzickými osobami, jako jsou veřejnoprávní subjekty ve smyslu článku 13 uvedené směrnice a sdružení.
Článek 48
Za účelem určení, zda byla překročena prahová hodnota stanovená členským státem podle čl. 147 odst. 1 prvního pododstavce písm. c) směrnice 2006/112/ES jako podmínka osvobození od daně vztahující se na dodání zboží dovezeného v osobních zavazadlech cestujících, je výpočet založen na hodnotě uvedené na faktuře. Celková hodnota více kusů zboží může být použita pouze v případě, že všechno toto zboží je uvedeno na téže faktuře vystavené toutéž osobou povinnou k dani dodávající zboží témuž pořizovateli.
ODDÍL 5
Osvobození od daně vztahující se na některá plnění považovaná za vývoz
(Články 151 a 152 Směrnice 2006/112/ES)
Článek 49
Osvobození od daně stanovené v článku 151 směrnice 2006/112/ES se použije také na elektronické služby, pokud jsou uvedené služby poskytovány osobou povinnou k dani, na niž se vztahuje zvláštní režim pro elektronicky poskytované služby stanovený v článcích 357 až 369 uvedené směrnice.
Článek 50
1. Aby bylo možné pro účely čl. 143 odst. 1 písm. g) a čl. 151 odst. 1 prvního pododstavce písm. b) směrnice 2006/112/ES uznat subjekt zřízený jako konsorcium evropské výzkumné infrastruktury (ERIC) podle nařízení (ES) č. 723/2009 ze dne 25. června 2009 o právním rámci Společenství pro konsorcium evropské výzkumné infrastruktury (8) za mezinárodní organizaci, musí splňovat následující kritéria:
a)
musí mít samostatnou právní subjektivitu a plnou právní způsobilost;
b)
musí být zřízen podle práva Evropské unie a musí mu podléhat;
c)
mezi jeho členy musí být členské státy a případně třetí země a mezivládní organizace, avšak soukromé subjekty jsou vyloučeny;
d)
musí mít zvláštní a legitimní cíle, které jsou společně sledovány a jejichž povaha je v podstatě neekonomická.
2. Osvobození od daně stanovené v čl. 143 odst. 1 písm. g) a čl. 151 odst. 1 prvním pododstavci písm. b) směrnice 2006/112/ES se vztahuje na konsorcium ERIC uvedené v odstavci 1 v případě, že je hostitelským členským státem uznáno za mezinárodní.
Omezení a podmínky týkající se takového osvobození od daně se stanoví v dohodě mezi členy konsorcia ERIC v souladu s čl. 5 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 723/2009. V případě, že zboží není odesíláno nebo přepravováno z členského státu, v němž se dodání uskutečňuje, a v případě poskytnutí služby se osvobození od daně může uskutečnit v podobě vrácení DPH v souladu s čl. 151 odst. 2 směrnice 2006/112/ES.
Článek 51
1. V případě, že je osoba, která přijímá dodání zboží nebo poskytnutí služby, usazena ve Společenství, ale nikoliv v členském státě, kde se dodání nebo poskytnutí uskutečňuje, slouží osvědčení o osvobození od DPH nebo spotřební daně stanovené v příloze II tohoto nařízení jako potvrzení, že toto plnění splňuje podmínky pro osvobození podle článku 151 směrnice 2006/112/ES, s výhradou vysvětlivek obsažených v příloze uvedeného osvědčení.
V souvislosti s používáním tohoto osvědčení může členský stát, ve kterém je osoba přijímající dodání zboží nebo poskytnutí služby usazena, rozhodnout, zda použije společné osvědčení o osvobození od DPH a spotřební daně nebo dvě různá osvědčení.
2. Osvědčení uvedené v odstavci 1 je příslušnými orgány hostitelského členského státu opatřeno úředním razítkem. Pokud jsou však zboží či služby určeny k úřednímu použití, může členský stát zprostit pořizovatele nebo příjemce povinnosti opatřit osvědčení úředním razítkem podle podmínek, které stanoví. Zproštění této povinnosti může být v případě zneužití zrušeno.
Členské státy informují Komisi o kontaktním místu pro stanovení útvarů odpovědných za opatření osvědčení úředním razítkem a o rozsahu zproštění od povinnosti opatřit osvědčení úředním razítkem. Komise informuje ostatní členské státy o informacích, které obdržela od členských států.
3. V případě, že se přímé osvobození od daně uplatňuje v členském státě, v němž se uskutečňuje dodání nebo poskytnutí, obdrží dodavatel nebo poskytovatel osvědčení uvedené v odstavci 1 tohoto článku od pořizovatele zboží nebo příjemce služeb a ponechá si jej mezi svými záznamy. Je-li osvobození od daně uskutečněno v podobě vrácení DPH podle čl. 151 odst. 2 směrnice 2006/112/ES, připojí se osvědčení k žádosti o vrácení DPH podané v dotčeném členském státě.
KAPITOLA IX
ODPOČET DANĚ
(HLAVA X SMĚRNICE 2006/112/ES)
Článek 52
Zavedl-li členský stát dovozu elektronický systém pro zpracování celních formalit, pojem „dovozní doklad“ v čl. 178 písm. e) směrnice 2006/112/ES zahrnuje elektronické verze těchto dokladů, pokud tyto verze umožňují kontrolu uplatnění nároku na odpočet.
KAPITOLA X
POVINNOSTI OSOB POVINNÝCH K DANI A NĚKTERÝCH OSOB NEPOVINNÝCH K DANI
(HLAVA XI SMĚRNICE 2006/112/ES)
ODDÍL 1
Osoby povinné odvést daň
(Články 192a až 205 Směrnice 2006/112/ES)
Článek 53
1. Pro účely článku 192a směrnice 2006/112/ES se stálá provozovna osoby povinné k dani zohlední pouze tehdy, pokud se vyznačuje dostatečnou úrovní stálosti a vhodnou strukturou z hlediska lidských a technických zdrojů, což jí umožňuje uskutečnit dodání zboží nebo poskytnutí služby, jehož se účastní.
2. Má se za to, že stálá provozovna, kterou má osoba povinná k dani na území členského státu, v němž je DPH splatná, se neúčastní dodání zboží nebo poskytnutí služby ve smyslu čl. 192a písm. b) směrnice 2006/112/ES, pokud tato osoba nepoužívá technické a lidské zdroje této stálé provozovny k uskutečnění plnění nedílně spojených se zajištěním zdanitelného dodání tohoto zboží nebo poskytnutí této služby uskutečněného v rámci uvedeného členského státu, ať již před uskutečněním tohoto dodání zboží či poskytnutí služby nebo během něj.
V případě, že jsou zdroje stálé provozovny používány pouze pro činnosti správní podpory, jako je účetnictví, fakturace a vymáhání pohledávek, nepovažují se za zdroje používané pro zajištění dodání zboží nebo poskytnutí služby.
Pokud však je vydána faktura pod identifikačním číslem pro DPH přiděleným členským státem stálé provozovny, na uvedenou stálou provozovnu se pohlíží tak, že se účastní dodání zboží nebo poskytnutí služby uskutečněného v uvedeném členském státě, není-li prokázán opak.
Článek 54
V případě, že osoba povinná k dani má sídlo ekonomické činnosti na území členského státu, kde je DPH splatná, nepoužije se článek 192a směrnice 2006/112/ES bez ohledu na to, zda se uvedené sídlo ekonomické činnosti účastní či neúčastní dodání zboží nebo poskytnutí služby touto osobou v uvedeném členském státě.
ODDÍL 2
Různá ustanovení
(Články 272 a 273 Směrnice 2006/112/ES)
Článek 55
V případě plnění uvedených v článku 262 směrnice 2006/112/ES musí osoby povinné k dani, kterým je podle článku 214 uvedené směrnice přiděleno osobní identifikační číslo pro DPH, a právnické osoby nepovinné k dani identifikované pro účely DPH, jednají-li jako takové, sdělit své identifikační číslo pro DPH svým dodavatelům zboží nebo poskytovatelům služeb, jakmile je mají.
Osoby povinné k dani podle čl. 3 odst. 1 písm. b) směrnice 2006/112/ES, které jsou oprávněny k nezdanění svých pořízení zboží uvnitř Společenství podle čl. 4 prvního pododstavce tohoto nařízení, nemusí sdělovat své osobní identifikační číslo pro DPH svým dodavatelům zboží, jestliže jim bylo přiděleno osobní identifikační číslo pro DPH podle čl. 214 odst. 1 písm. d) či e) uvedené směrnice.
KAPITOLA XI
ZVLÁŠTNÍ REŽIMY
ODDÍL 1
Zvláštní režim pro investiční zlato
(Články 344 až 356 Směrnice 2006/112/ES)
Článek 56
„Hmotnost připouštěná na trhy zlatem“ uvedená v čl. 344 odst. 1 bodu 1 směrnice 2006/112/ES zahrnuje alespoň jednotky a obchodované hmotnosti podle přílohy III tohoto nařízení.
Článek 57
Pro účely sestavení seznamu zlatých mincí uvedeného v článku 345 směrnice 2006/112/ES je „cena“ a „obvyklá cena“ uvedená v čl. 344 odst. 1 bodě 2 uvedené směrnice cenou a obvyklou cenou k 1. dubnu každého roku. Nepřipadá-li 1. duben na den, kdy se tyto ceny stanoví, použijí se ceny následujícího dne, kdy se stanoví.
ODDÍL 2
Zvláštní režim pro neusazené osoby povinné k dani, které poskytují elektronické služby osobám nepovinným k dani
(Články 357 až 369 Směrnice 2006/112/ES)
Článek 58
Splňuje-li v průběhu kalendářního čtvrtletí neusazená osoba povinná k dani používající zvláštní režim pro elektronicky poskytované služby stanovený v článcích 357 až 369 směrnice 2006/112/ES alespoň jedno z kritérií pro vynětí uvedené v článku 363 uvedené směrnice, členský stát identifikace vyjme tuto neusazenou osobu povinnou k dani ze zvláštního režimu. V takovém případě může být neusazená osoba povinná k dani následně ze zvláštního režimu vyňata kdykoli během uvedeného čtvrtletí.
Pokud jde o služby poskytnuté elektronicky před vynětím, ale během kalendářního čtvrtletí, v němž došlo k vynětí, neusazená osoba povinná k dani předloží přiznání k dani za celé čtvrtletí podle článku 364 směrnice 2006/112/ES. Povinnost předložit toto přiznání k dani se nedotýká případné povinnosti být identifikován pro účely DPH v členském státě podle běžných pravidel.
Článek 59
Každé zdaňovací období (kalendářní čtvrtletí) ve smyslu článku 364 směrnice 2006/112/ES je samostatným zdaňovacím obdobím.
Článek 60
Jakmile je podáno přiznání k dani podle ustanovení článku 364 směrnice 2006/112/ES, veškeré následné změny číselných údajů v něm obsažených mohou být provedeny pouze formou změny tohoto přiznání k DPH, nikoliv úpravou následného přiznání k DPH.
Článek 61
Částky uvedené na přiznáních k DPH podle zvláštního režimu pro elektronicky poskytované služby stanoveného v článcích 357 až 369 směrnice 2006/112/ES se nezaokrouhlují ani nahoru ani dolů na nejbližší celou peněžní jednotku. Přesná částka DPH musí být přiznána a uhrazena.
Článek 62
Členský stát identifikace, který přijme částku vyšší, než je částka vyplývající z přiznání k DPH předloženého pro elektronicky poskytované služby podle článku 364 směrnice 2006/112/ES, vrátí přeplatek přímo dotyčné osobě povinné k dani.
Přijal-li členský stát identifikace částku na základě přiznání k DPH, o němž se následně zjistí, že je nesprávné, a rozdělil-li již uvedený členský stát tuto částku mezi členské státy spotřeby, tyto členské státy vrátí přeplatek přímo neusazené osobě povinné k dani a informují členský stát identifikace o úpravě, kterou je třeba provést.
Článek 63
Částky DPH hrazené podle článku 367 směrnice 2006/112/ES jsou částkami, které odpovídají přiznání k DPH podanému podle článku 364 uvedené směrnice. Případné pozdější změny hrazených částek mohou být provedeny pouze odkazem na uvedené přiznání k dani a nesmí být vyjádřeny v jiném přiznání k dani ani upraveny v následném přiznání k dani.
KAPITOLA XII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 64
Nařízení (ES) č. 1777/2005 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IV.
Článek 65
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. července 2011.
Nicméně:
-
ustanovení čl. 3 písm. a), čl. 11 odst. 2 písm. b), čl. 23 odst. 1 a čl. 24 odst. 1 se použijí ode dne 1. ledna 2013,
-
ustanovení čl. 3 písm. b) se použije ode dne 1. ledna 2015,
-
ustanovení čl. 11 odst. 2 písm. c) se použije do 31. prosince 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 15. března 2011.
PADOMES ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) Nr. 282/2011
(2011. gada 15. marts),
ar ko nosaka īstenošanas pasākumus Direktīvai 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu
(pārstrādāta versija)
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes Direktīvu 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) un jo īpaši tās 397. pantu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
tā kā:
(1)
Padomes Regulā (EK) Nr. 1777/2005 (2005. gada 17. oktobris), ar ko nosaka īstenošanas pasākumus Direktīvai 77/388/EEK par kopēju pievienotās vērtības nodokļu sistēmu (2), jāizdara vairāki būtiski grozījumi. Skaidrības un racionalizācijas nolūkā būtu vēlams attiecīgos noteikumus pārstrādāt.
(2)
Direktīvā 2006/112/EK paredzēti noteikumi par pievienotās vērtības nodokli (PVN), kurus dažos gadījumos dalībvalstis interpretē dažādi. Pieņemot kopējus Direktīvas 2006/112/EK īstenošanas pasākumus, būtu jānodrošina PVN sistēmas piemērošanas pilnīgāka atbilstība iekšējā tirgus mērķim gadījumā, ja rodas vai var rasties piemērošanas atšķirības, kas nav saderīgas ar iekšējā tirgus pareizu darbību. Šie īstenošanas pasākumi ir juridiski saistoši tikai no šīs regulas spēkā stāšanās dienas un neskar dalībvalstu iepriekš pieņemto tiesību aktu un interpretācijas spēkā esību.
(3)
Šajā regulā būtu jāatspoguļo izmaiņas, kuras ieviestas ar Padomes Direktīvu 2008/8/EK (2008. gada 12. februāris), ar ko groza Direktīvu 2006/112/EK attiecībā uz pakalpojumu sniegšanas vietu (3).
(4)
Šīs regulas mērķis ir nodrošināt pašreizējās PVN sistēmas vienādu piemērošanu, pieņemot Direktīvas 2006/112/EK īstenošanas noteikumus, jo īpaši attiecībā uz nodokļa maksātājiem, preču piegādi un pakalpojumu sniegšanu un to darījumu vietu, par kuriem uzliek nodokli. Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. panta 4. punktā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi šā mērķa sasniegšanai. Vienādu piemērošanu vislabāk nodrošinātu regula, kas uzliek saistības un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
(5)
Šie īstenošanas pasākumi ietver īpašus noteikumus, kuri atbilst noteiktiem piemērošanas jautājumiem, un to mērķis ir nodrošināt vienādu režīmu visā Savienībā vienīgi attiecībā uz šiem konkrētajiem gadījumiem. Tāpēc tie nav attiecināmi uz citiem gadījumiem, un attiecībā uz to formulējumu tie ir jāpiemēro ierobežojoši.
(6)
Ja persona, kas nav nodokļa maksātāja, mainot dzīvesvietu, pārvieto jaunu transportlīdzekli vai ja jauns transportlīdzeklis tiek atgriezts dalībvalstī, no kuras tas tika sākotnēji piegādāts, piemērojot PVN atbrīvojumu personai, kas nav nodokļa maksātāja un kas atgriež transportlīdzekli, būtu jāprecizē, ka šāda pārvietošana nav uzskatāma par jauna transportlīdzekļa iegādi Kopienas iekšienē.
(7)
Dažos pakalpojumu sniegšanas gadījumos pietiek ar to, ka pakalpojumu sniedzējs pierāda, ka šo pakalpojumu saņēmējs, nodokļa maksātājs vai persona, kas nav nodokļa maksātāja, atrodas ārpus Kopienas, lai minēto pakalpojumu sniegšana neietilptu PVN darbības jomā.
(8)
Būtu jāprecizē, ka PVN identifikācijas numura piešķiršana nodokļa maksātājam, kas sniedz pakalpojumus citai dalībvalstij vai saņem pakalpojumus no citas dalībvalsts, par kuriem PVN maksā vienīgi pakalpojumu saņēmējs, nedrīkst ietekmēt minētā nodokļa maksātāja tiesības gūt labumu no nodokļu neuzlikšanas viņa preču iegādēm Kopienas iekšienē. Taču, ja nodokļa maksātājs savu PVN identifikācijas numuru paziņo piegādātājam saistībā ar preču iegādi Kopienas iekšienē, jebkurā gadījumā tiek uzskatīts, ka viņš ir izvēlējies minētajiem darījumiem piemērot PVN.
(9)
Lielāka iekšējā tirgus integrācija ir radījusi vajadzību pēc arvien pieaugošas pārrobežu sadarbības starp saimnieciskās darbības subjektiem, kas veic uzņēmējdarbību dažādās dalībvalstīs, un vajadzību attīstīt Eiropas Ekonomisko interešu grupas (EEIG), kas izveidotas saskaņā ar Padomes Regulu (EEK) Nr. 2137/85 (1985. gada 25. jūlijs) par Eiropas Ekonomisko interešu grupām (4). Tādēļ būtu jāprecizē, ka gadījumos, kad EEIG par atlīdzību piegādā preces vai sniedz pakalpojumus, tie ir nodokļa maksātāji.
(10)
Būtu skaidri jādefinē restorānu un ēdināšanas pakalpojumi, atšķirība starp abiem pakalpojumu veidiem un atbilstošs nodokļu režīms minētajiem pakalpojumiem.
(11)
Skaidrības labad darbības, kas uzskatāmas par elektroniski sniegtiem pakalpojumiem, būtu jāiekļauj sarakstos, pat ja tās nav noteiktas un izsmeļošas.
(12)
Ir jānosaka, no vienas puses, ka darījums, kas sastāv vienīgi no pakalpojumu saņēmēja piegādātu iekārtas dažādu detaļu montāžas, ir uzskatāms par pakalpojumu sniegšanu un, no otras puses, ir jānosaka šādas pakalpojumu sniegšanas vieta, ja tas sniegts personai, kas nav nodokļa maksātāja.
(13)
Opcijas kā finanšu instrumenta pārdošana būtu jāuzskata par pakalpojumu sniegšanu atsevišķi no tās pamatā esošajiem darījumiem, uz kuriem opcija attiecas.
(14)
Lai nodrošinātu, ka noteikumi attiecībā uz to darījumu vietām, par kuriem uzliek nodokli, tiek piemēroti vienādi, būtu jāprecizē tādi jēdzieni kā saimnieciskās darbības pastāvīgā vieta, pastāvīga iestāde, pastāvīga adrese un vieta, kur persona parasti uzturas. Nosakot pēc iespējas skaidrākus un objektīvākus kritērijus, tajā pašā laikā ņemot vērā Tiesas judikatūru, būtu jāveicina šo jēdzienu praktiskā piemērošana.
(15)
Būtu jāpieņem noteikumi, lai nodrošinātu vienotu režīmu preču piegādei, ja piegādātājs ir pārsniedzis tālpārdošanas robežvērtību, kas noteikta piegādēm citā dalībvalstī.
(16)
Būtu jāprecizē, ka, nosakot pasažieru pārvadājuma posmu, kas notiek Kopienā, jāņem vērā transportlīdzekļa nobrauktais posms, nevis pasažieru nobrauktais posms.
(17)
Preču iegādes Kopienas iekšienē gadījumā tās dalībvalsts tiesības uzlikt nodokli iegādei, kuras teritorijā tā notiek, būtu jāsaglabā neatkarīgi no PVN režīma, kas darījumam ir piemērots nosūtīšanas sākumpunkta dalībvalstī.
(18)
Lai pareizi piemērotu noteikumus, kas reglamentē pakalpojumu sniegšanas vietu, svarīgākais ir noskaidrot pakalpojumu saņēmēja statusu - vai tas ir vai nav nodokļa maksātājs -, kā arī tā rīcības raksturojumu. Lai noteiktu pakalpojumu saņēmēja nodokļa maksātāja statusu, ir jānosaka, kādi pierādījumi pakalpojumu sniedzējam būtu jāsaņem no pakalpojumu saņēmēja.
(19)
Būtu jāprecizē, ka gadījumā, ja nodokļa maksātājam sniegtie pakalpojumi paredzēti nodokļa maksātāja, tostarp pircēja vai pakalpojumu saņēmēja personāla, privātām vajadzībām, nedrīkst uzskatīt, ka minētais nodokļa maksātājs rīkojas nodokļa maksātāja statusā. Lai noteiktu, vai pakalpojumu saņēmējs rīkojas kā nodokļa maksātājs, pietiek ar to, ka pakalpojumu saņēmējs paziņo pakalpojumu sniedzējam savu PVN identifikācijas numuru, ja vien nav informācijas, kas liecina par pretējo. Būtu jānodrošina arī tas, ka vienam pakalpojumam, kas saņemts saimnieciskai darbībai, bet tiek izmantots arī privātām vajadzībām, nodoklis tiek uzlikts tikai vienā vietā.
(20)
Lai precīzi noteiktu pakalpojumu saņēmēja saimnieciskās darbības pastāvīgo vietu, pakalpojumu sniedzējam ir pienākums pārbaudīt pakalpojumu saņēmēja sniegto informāciju.
(21)
Neskarot vispārējo noteikumu pakalpojumu sniegšanas vietā, kurā pakalpojumi sniegti nodokļa maksātājam, ja pakalpojumi tiek sniegti pakalpojumu saņēmējam, kas veic uzņēmējdarbību vairākās vietās, vajadzētu paredzēt noteikumus, kas palīdzētu pakalpojumu sniedzējam noteikt pakalpojumu saņēmēja pastāvīgo iestādi, kurai pakalpojums tiek sniegts, ņemot vērā attiecīgos apstākļus. Ja pakalpojumu sniedzējs nespēj noteikt minēto vietu, vajadzētu paredzēt noteikumus, kas precizētu pakalpojumu sniedzēja pienākumus. Minētie noteikumi nedrīkstētu radīt traucējumus vai mainīt pakalpojumu saņēmēja pienākumus.
(22)
Tāpat būtu jāprecizē brīdis, kad pakalpojumu sniedzējam ir jānosaka pakalpojumu saņēmēja statuss, rīcības raksturojums un atrašanās vieta, neatkarīgi no tā, vai viņš ir vai nav nodokļa maksātājs.
(23)
Neskarot principa vispārējo piemērošanu attiecībā uz ļaunprātīgu rīcību šīs regulas noteikumos, būtu lietderīgi īpašu uzmanību pievērst tā piemērošanai attiecībā uz dažiem konkrētiem šīs regulas noteikumiem.
(24)
Daži īpaši pakalpojumi - piemēram, futbola spēļu televīzijas apraides tiesību piešķiršana, tekstu tulkošana, pakalpojumi, kas saistīti ar PVN atmaksas pieprasījumiem, un starpnieku pakalpojumi, kas sniegti personai, kas nav nodokļa maksātāja, - ir saistīti ar pārrobežu darbībām vai pat tādu saimnieciskās darbības subjektu dalību, kas veic uzņēmējdarbību ārpus Kopienas. Lai nodrošinātu lielāku juridisko noteiktību, būtu skaidri jānosaka šo pakalpojumu sniegšanas vieta.
(25)
Būtu jāprecizē, ka pakalpojumus, ko starpnieks sniedz citas personas vārdā un interesēs, kura piedalās izmitināšanas pakalpojumu sniegšanā viesnīcu nozarē, nereglamentē īpašais noteikums par tādu pakalpojumu sniegšanu, kas saistīti ar nekustamo īpašumu.
(26)
Ja dažādi pakalpojumi, kas sniegti, organizējot bēres, veido viena pakalpojuma daļu, būtu jāparedz noteikums par pakalpojuma sniegšanas vietas noteikšanu.
(27)
Lai nodrošinātu vienotu režīmu attiecībā uz kultūras, mākslas, sporta, zinātnes, izglītības, izklaides un līdzīgu pakalpojumu sniegšanu, jādefinē biļešu iegāde šādiem pasākumiem un ar to saistītie papildpakalpojumi.
(28)
Ir jāprecizē nodokļu režīms restorānu pakalpojumiem un ēdināšanas pakalpojumiem, kas sniegti transportlīdzeklī gadījumos, kad pasažieru pārvadājumi tiek veikti vairāku valstu teritorijā.
(29)
Tā kā konkrētu transportlīdzekļa nomas noteikumu saturs ir atkarīgs no tā, cik ilgi tas ir valdījumā vai izmantošanā, ir jānosaka ne tikai tas, kuri transportlīdzekļi jāuzskata par transportlīdzekļiem, bet arī jāprecizē nodokļu režīms tāda pakalpojuma sniegšanai, kura pamatā ir vairāki secīgi līgumi. Ir arī jānosaka vieta, kur transportlīdzekli faktiski nodod pakalpojumu saņēmēja rīcībā.
(30)
Dažos skaidri noteiktos gadījumos kredītkartes vai debetkartes komisijas maksai saistībā ar darījumu nevajadzētu samazināt minētā darījuma summu, kurai uzliek nodokli.
(31)
Ir jāprecizē, ka samazināto likmi var piemērot tādu telšu, treileru un pārvietojamo māju nomai, kas iekārtotas nometnes vietās un tiek izmantotas izmitināšanai.
(32)
Arodizglītībai vai pārkvalifikācijai būtu jāaptver apmācība, kas tieši saistīta ar amatu vai profesiju, kā arī jebkāda apmācība, kas ir vērsta uz zināšanu apguvi vai atjaunināšanu aroda vajadzībām, neatkarīgi no apmācības ilguma.
(33)
Platīna monētas (nobles de platine) būtu jāizlēdz no atbrīvojuma, ko piemēro valūtām, banknotēm un monētām.
(34)
Būtu jāprecizē, ka, atbrīvojot no nodokļa pakalpojumu sniegšanu, kas attiecas uz tādu preču importu, kuru vērtība ir iekļauta minēto preču summā, kurai uzliek nodokli, atbrīvojumā ir jāietver arī transporta pakalpojumi, kas sniegti dzīvesvietas maiņas gadījumā.
(35)
Preces, ko to pircējs eksportē ārpus Kopienas un ko izmanto, lai aprīkotu un apgādātu transportlīdzekļus, kurus ar saimniecisku darbību nesaistītiem mērķiem izmanto personas, kas nav fiziskas personas, piemēram, publisko tiesību subjekti un apvienības, būtu jāizslēdz no atbrīvojuma eksporta darījumiem.
(36)
Lai nodrošinātu vienādu administratīvo praksi minimālās vērtības aprēķināšanai attiecībā uz atbrīvojumiem tādu preču eksportam, kas tiek pārvadātas ceļotāju personīgā bagāžā, būtu jāsaskaņo noteikumi par šādiem aprēķiniem.
(37)
Būtu jāprecizē, ka, atbrīvojot no nodokļa konkrētus eksportam pielīdzināmus darījumus, atbrīvojums ir jāpiemēro arī pakalpojumiem, uz ko attiecas īpašais režīms, kurš paredzēts elektroniski sniegtiem pakalpojumiem.
(38)
Struktūra, kas tiks izveidota saskaņā ar tiesisko regulējumu, ko piemēro Eiropas pētniecības infrastruktūras konsorcijam (ERIC), būtu jākvalificē kā starptautiska struktūra ar nolūku atbrīvot to no PVN tikai tad, ja tā atbilst noteiktiem nosacījumiem. Tādēļ būtu jānosaka kritēriji, saskaņā ar kuriem minētā struktūra varētu izmantot nodokļa atbrīvojumu.
(39)
Preču piegāde un pakalpojumu sniegšana atbilstīgi diplomātiskam un konsulāram režīmam vai atzītām starptautiskām iestādēm, vai konkrētiem bruņotajiem spēkiem tiek atbrīvota no PVN, piemērojot noteiktus ierobežojumus un nosacījumus. Lai nodokļa maksātājs, kas veic šādu piegādi no citas dalībvalsts, varētu apliecināt, ka šim nodokļa atbrīvojumam vajadzīgie nosacījumi un ierobežojumi ir izpildīti, būtu jāizveido atbrīvojuma sertifikāts.
(40)
Atskaitījumu tiesību izmantošanai būtu jāpieņem arī elektroniskie importa dokumenti, ja tie atbilst tādām pašām prasībām kā drukāti dokumenti.
(41)
Ja preču piegādātājam vai pakalpojumu sniedzējam tās dalībvalsts teritorijā, kurā nodoklis ir jāmaksā, ir pastāvīga iestāde, būtu jāprecizē, kādos apstākļos šai iestādei vajadzētu būt atbildīgai par nodokļa nomaksu.
(42)
Būtu jāprecizē, ka nodokļa maksātājs, kura saimnieciskās darbības pastāvīgā vieta ir tās dalībvalsts teritorijā, kurā PVN ir jāmaksā, attiecībā uz nodokļa nomaksu ir jāuzskata par nodokļa maksātāju, kurš veic uzņēmējdarbību attiecīgajā valstī, pat ja šī uzņēmējdarbības vieta nav iesaistīta preču piegādē vai pakalpojumu sniegšanā.
(43)
Būtu jāprecizē, ka katram nodokļa maksātājam ir jāpaziņo savs PVN identifikācijas numurs, tiklīdz viņam tāds ir, par konkrētiem darījumiem, kuriem uzliek nodokli, lai nodrošinātu taisnīgāku nodokļa piedziņu.
(44)
Būtu svarīgi noteikt ieguldījumu zelta svaru, ko galīgi ir apstiprinājis dārgmetālu tirgus, kā arī vienotu datumu zelta monētu vērtības iedibināšanai, lai nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi pret saimnieciskās darbības subjektiem.
(45)
Īpašā shēma tiem nodokļa maksātājiem, kas neveic uzņēmējdarbību Kopienā un kas elektroniski sniedz pakalpojumus personām, kas nav nodokļa maksātāji un kas veic uzņēmējdarbību Kopienā vai ir Kopienas rezidenti, ir pakļauta dažiem nosacījumiem. Ja minētie nosacījumi vairs netiek izpildīti, būtu jo īpaši skaidri jānosaka sekas.
(46)
Ar Direktīvu 2008/8/EK ir ieviestas dažas izmaiņas. Tiktāl, ciktāl šīs izmaiņas attiecas, pirmkārt, uz nodokļa piemērošanu transportlīdzekļu ilgtermiņa nomai, sākot no 2013. gada 1. janvāra, un, otrkārt, uz nodokļa piemērošanu elektroniski sniegtiem pakalpojumiem, sākot no 2015. gada 1. janvāra, būtu jāprecizē, ka šīs regulas attiecīgos noteikumus piemēro tikai no minētajiem datumiem,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
I NODAĻA
PRIEKŠMETS
1. pants
Ar šo regulu nosaka pasākumus Direktīvas 2006/112/EK I līdz V un VII līdz XII sadaļas dažu noteikumu īstenošanai.
II NODAĻA
DARBĪBAS JOMA
(DIREKTĪVAS 2006/112/EK I SADAĻA)
2. pants
Šādas darbības nav uzskatāmas par iegādi Kopienas iekšienē Direktīvas 2006/112/EK 2. panta 1. punkta b) apakšpunkta nozīmē:
a)
jauna transportlīdzekļa pārvietošana, ko persona, kas nav nodokļa maksātāja, veic, mainot dzīvesvietu, ar nosacījumu, ka Direktīvas 2006/112/EK 138. panta 2. punkta a) apakšpunktā paredzētais atbrīvojums nevarēja tikt piemērots piegādes brīdī;
b)
jauna transportlīdzekļa atgriešana dalībvalstī, ko veic persona, kas nav nodokļa maksātāja, ja tas sākotnēji viņai tika piegādāts no minētās dalībvalsts, piemērojot Direktīvas 2006/112/EK 138. panta 2. punkta a) apakšpunktā paredzēto atbrīvojumu.
3. pants
Neskarot Direktīvas 2006/112/EK 59.a panta pirmās daļas b) apakšpunktu, par turpmāk uzskaitīto pakalpojumu sniegšanu neuzliek PVN, ja pakalpojumu sniedzējs apliecina, ka pakalpojumu sniegšanas vieta, kas noteikta saskaņā ar šīs regulas V nodaļas 4. iedaļas 3. un 4. apakšiedaļu, ir ārpus Kopienas:
a)
no 2013. gada 1. janvāra Direktīvas 2006/112/EK 56. panta 2. punkta pirmajā daļā minētajam pakalpojumam;
b)
no 2015. gada 1. janvāra Direktīvas 2006/112/EK 58. pantā uzskaitītajiem pakalpojumiem;
c)
Direktīvas 2006/112/EK 59. pantā uzskaitītajiem pakalpojumiem.
4. pants
Nodokļa maksātājs, kuram ir tiesības uz nodokļa neuzlikšanu par preču iegādi Kopienas iekšienē saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK 3. pantu, saglabā tiesības uz nodokļa neuzlikšanu arī tad, ja atbilstīgi minētās direktīvas 214. panta 1. punkta d) vai e) apakšpunktam PVN identifikācijas numurs minētajam nodokļa maksātājam tika piešķirts, saņemot pakalpojumus, par kuriem viņam ir jāmaksā PVN, vai sniedzot pakalpojumus citas dalībvalsts teritorijā, par kuriem PVN jāmaksā tikai pakalpojumu saņēmējam.
Tomēr, ja minētais nodokļa maksātājs paziņo šo PVN identifikācijas numuru preču piegādātājam saistībā ar preču iegādi Kopienas iekšienē, uzskata, ka viņš ir izmantojis izvēles iespēju, kas paredzēta minētās direktīvas 3. panta 3. punktā.
III NODAĻA
NODOKĻA MAKSĀTĀJI
(DIREKTĪVAS 2006/112/EK III SADAĻA)
5. pants
Eiropas Ekonomisko interešu grupa (EEIG), kas ir izveidota saskaņā ar Regulu (EEK) Nr. 2137/85 un kas par atlīdzību piegādā preces vai sniedz pakalpojumus saviem locekļiem vai trešām personām, ir nodokļa maksātāja Direktīvas 2006/112/EK 9. panta 1. punkta nozīmē.
IV NODAĻA
DARĪJUMI, PAR KURIEM UZLIEK NODOKLI
(DIREKTĪVAS 2006/112/EK 24. LĪDZ 29. PANTS)
6. pants
1. Restorānu un ēdināšanas pakalpojumi ir pakalpojumi, kuros ietilpst sagatavotas vai nesagatavotas pārtikas un/vai dzērienu, ko izmanto cilvēku uzturā, piegāde, kā arī pamatoti atbalsta pakalpojumi, kas nodrošina to tūlītēju patēriņu. Pārtikas un/vai dzērienu nodrošināšana ir tikai viens no komponentiem kopējā sniegumā, kurā dominē pakalpojumi. Restorānu pakalpojumi ir šādu pakalpojumu sniegšana pakalpojumu sniedzēja telpās, un ēdināšanas pakalpojumi ir šādu pakalpojumu sniegšana ārpus pakalpojumu sniedzēja telpām.
2. Sagatavotas vai nesagatavotas pārtikas un/vai dzērienu piegādi neatkarīgi no tā, vai tā ietver vai neietver transportēšanu, bet kas neietver citus atbalsta pakalpojumus, neuzskata par restorānu vai ēdināšanas pakalpojumiem 1. punkta nozīmē.
7. pants
1. “Elektroniski sniegtie pakalpojumi”, kas minēti Direktīvā 2006/112/EK, ietver pakalpojumus, kas ir sniegti ar interneta vai elektroniskā tīkla palīdzību un kas pēc savas būtības tiek sniegti pārsvarā automātiski un ar minimālu cilvēka iejaukšanos, un ko nav iespējams nodrošināt bez informācijas tehnoloģijām.
2. Panta 1. punkts jo īpaši attiecas uz:
a)
digitalizētu produktu piegādi vispār, tostarp programmatūras un programmatūru izmaiņām un jauninājumiem;
b)
pakalpojumiem, kas nodrošina vai atbalsta saimnieciskās vai personiskās darbības prezentēšanu elektroniskajā tīklā, piemēram, tīmekļa vietnē vai lappusē;
c)
pakalpojumiem, ko automātiski ģenerē dators ar interneta vai elektroniskā tīkla starpniecību, reaģējot uz pakalpojuma saņēmēja specifisko datu ievietošanu;
d)
tiesību nodošanu par atlīdzību laist preces vai pakalpojumus apgrozībā tīmekļa vietnē, kas darbojas kā tiešsaistes tirgus, kurā potenciālie pircēji ar automātiskas procedūras palīdzību piedalās vairāksolīšanā un par kuru pusēm paziņo ar datora automātiski ģenerēta elektroniskā pasta starpniecību;
e)
interneta pakalpojumu paketēm (ISP), kurās telekomunikāciju komponente ir papildu un sekundāra daļa (piemēram, piedāvājumi, kuros bez interneta pieejas iekļauti arī citi elementi, kā satura lapas, kas sniedz pieeju ziņām, laika vai tūrisma ziņām; spēles; tīmekļa vietņu mitināšana; pieeja sarunām tiešsaistē utt.);
f)
I pielikumā uzskaitītiem pakalpojumiem.
3. Panta 1. punkts jo īpaši neattiecas uz:
a)
radio un televīzijas apraides pakalpojumiem;
b)
telekomunikāciju pakalpojumiem;
c)
precēm, kuru pieprasījumu un apstrādi veic elektroniski;
d)
CD-ROM, disketēm vai līdzīgiem materiāliem datu nesējiem;
e)
iespiedmateriāliem, piemēram, grāmatām, informatīviem izdevumiem, laikrakstiem vai žurnāliem;
f)
CD un audio kasetēm;
g)
videokasetēm un DVD;
h)
spēlēm CD-ROM formātā;
i)
profesionāļu pakalpojumiem, piemēram, juristu un finanšu konsultantu pakalpojumiem, kas konsultē klientus ar elektroniskā pasta palīdzību;
j)
mācību pakalpojumiem tajos gadījumos, kad skolotājs pasniedz kursa saturu ar interneta vai elektroniskā tīkla starpniecību (proti, ar attālas saites palīdzību);
k)
datoriekārtu remonta pakalpojumiem nesaistes režīmā;
l)
datu uzglabāšanas pakalpojumiem nesaistes režīmā;
m)
reklāmas pakalpojumiem, piemēram, laikrakstos, plakātos un televīzijā;
n)
tālruņa palīdzības dienesta pakalpojumiem;
o)
mācību pakalpojumiem, kas ietver tikai tālmācības kursus, piemēram, kursiem pa pastu;
p)
parastiem izsoļu pakalpojumiem ar tiešu cilvēka iejaukšanos neatkarīgi no tā, kā tiek veikta solīšana;
q)
tālruņa pakalpojumiem ar video sastāvdaļu, kas citādi ir zināmi kā videotelefona pakalpojumi;
r)
piekļuvi internetam un globālajam tīmeklim;
s)
tālruņu pakalpojumiem, kas tiek nodrošināti ar interneta starpniecību.
8. pants
Ja nodokļa maksātājs tikai montē iekārtas dažādas detaļas, ko viņam piegādājis viņa pakalpojuma saņēmējs, minētais darījums ir pakalpojumu sniegšana Direktīvas 2006/112/EK 24. panta 1. punkta nozīmē.
9. pants
Opcijas pārdošana, ja šāda pārdošana ir darījums, kas ietilpst Direktīvas 2006/112/EK 135. panta 1. punkta f) apakšpunkta darbības jomā, ir pakalpojumu sniegšana minētās direktīvas 24. panta 1. punkta nozīmē. Minētā pakalpojumu sniegšana ir nošķirama no to pamatā esošajiem darījumiem, kas ir šādu pakalpojumu pamatā.
V NODAĻA
TO DARĪJUMU VIETA, PAR KURIEM UZLIEK NODOKLI
1. IEDAĻA
Jēdzieni
10. pants
1. Piemērojot Direktīvas 2006/112/EK 44. un 45. pantu, nodokļa maksātāja saimnieciskās darbības pastāvīgā vieta ir tās centrālās administrācijas darbības vieta.
2. Lai noteiktu 1. punktā minēto vietu, jāņem vērā vieta, kur tiek pieņemti svarīgi lēmumi par saimnieciskās darbības vispārējo vadību, tās juridiskās adreses atrašanās vieta un vieta, kur tiekas tās vadība.
Ja ar šiem kritērijiem nav iespējams skaidri konstatēt saimnieciskās darbības pastāvīgo vietu, noteicošais kritērijs ir vieta, kur tiek pieņemti svarīgi lēmumi par saimnieciskās darbības vispārējo vadību.
3. Pasta adresi pašu par sevi nevar uzskatīt par nodokļa maksātāja saimnieciskās darbības pastāvīgo vietu.
11. pants
1. Piemērojot Direktīvas 2006/112/EK 44. pantu, “pastāvīgās iestādes vieta” ir jebkura vieta, kas nav šīs regulas 10. pantā minētā saimnieciskās darbības pastāvīgā vieta, ko raksturo pietiekama pastāvības pakāpe un piemērota struktūra cilvēkresursu un tehnisko resursu ziņā, kas tai ļauj saņemt un izmantot pakalpojumus, kuri sniegti tās pašas vajadzībām.
2. Piemērojot turpmāk uzskaitītos pantus, “pastāvīgās iestādes vieta” ir jebkura vieta, kas nav šīs regulas 10. pantā minētā saimnieciskās darbības veikšanas vieta, ko raksturo pietiekama pastāvības pakāpe un piemērota struktūra cilvēkresursu un tehnisko resursu ziņā, kas tai ļauj nodrošināt tās sniegtos pakalpojumus:
a)
Direktīvas 2006/112/EK 45. pants;
b)
no 2013. gada 1. janvāra Direktīvas 2006/112/EK 56. panta 2. punkta otrā daļa;
c)
līdz 2014. gada 31. decembrim Direktīvas 2006/112/EK 58. pants;
d)
Direktīvas 2006/112/EK 192.a pants.
3. PVN identifikācijas numurs pats par sevi nav pietiekams pamats uzskatīt, ka nodokļa maksātājam ir pastāvīgās iestādes vieta.
12. pants
Piemērojot Direktīvu 2006/112/EK, fiziskas personas, kura ir vai nav nodokļa maksātāja, “pastāvīgā adrese” ir adrese, kas ir iekļauta iedzīvotāju reģistrā vai līdzīgā reģistrā, vai adrese, ko minētā persona ir norādījusi attiecīgajām nodokļu iestādēm, ja vien nav pierādījumu, ka šī adrese neatbilst patiesajam stāvoklim.
13. pants
Vieta, kura ir fiziskās personas “parastā dzīvesvieta”, neatkarīgi no tā, vai persona ir vai nav nodokļa maksātāja, kā minēts Direktīvā 2006/112/EK, ir vieta, kur minētā persona parasti dzīvo privātu un profesionālu saistību dēļ.
Ja profesionālas saistības ir citā valstī, kas nav valsts, kurā ir privātas saistības, vai ja nav profesionālu saistību, parasto dzīvesvietu nosaka, pamatojoties uz privātām saistībām, kas nosaka ciešu saikni ar vietu, kurā šī persona dzīvo.
2. IEDAĻA
Preču piegādes vieta
(Direktīvas 2006/112/EK 31. līdz 39. pants)
14. pants
Ja kalendārajā gadā ir pārsniegta robežvērtība, ko dalībvalsts piemērojusi saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK 34. pantu, to preču piegādes vieta, kas nav akcīzes preces un kas piegādātas tajā pašā kalendārajā gadā, netiek mainīta atbilstīgi minētās direktīvas 33. pantam, pirms ir pārsniegta dalībvalsts konkrētajam kalendārajam gadam piemērotā robežvērtība, ja ir izpildīti visi šie nosacījumi:
a)
piegādātājs nav izmantojis minētās direktīvas 34. panta 4. punktā paredzēto izvēles iespēju;
b)
viņa preču piegāžu vērtība nepārsniedza robežvērtību iepriekšējā kalendārajā gadā.
Tomēr atbilsīgi Direktīvas 2006/112/EK 33. pantam turpmāk norādītajām piegādēm, kas veiktas uz nosūtīšanas vai transportēšanas galamērķa dalībvalsti, vieta tiek mainīta:
a)
preču piegādēm, kas veiktas kārtējā kalendārajā gadā, pārsniedzot slieksni, ko dalībvalsts piemērojusi šajā pašā kalendārajā gadā;
b)
visām turpmākajām preču piegādēm, kas minētajā dalībvalstī veiktas minētajā kalendārajā gadā;
c)
preču piegādēm, kas minētajā dalībvalstī veiktas nākamajā kalendārajā gadā pēc gada, kad noticis a) apakšpunktā minētais gadījums.
15. pants
Direktīvas 2006/112/EK 37. pantā minēto pasažieru pārvadājuma posmu, kas notiek Kopienas iekšienē, nosaka, ņemot vērā transportlīdzekļa nobraukto posmu, nevis katra pasažiera nobraukto posmu.
3. IEDAĻA
Vieta preču iegādei Kopienas iekšienē
(Direktīvas 2006/112/EK 40., 41. un 42. pants)
16. pants
Ja ir veikta preču iegāde Kopienas iekšienē Direktīvas 2006/112/EK 20. panta nozīmē, dalībvalsts, kas ir nosūtīšanas vai transportēšanas galamērķa dalībvalsts, īsteno savas nodokļa uzlikšanas tiesības neatkarīgi no PVN režīma, kas darījumam ir piemērots nosūtīšanas vai transportēšanas sākumpunkta dalībvalstī.
Jebkuru preču piegādātāja pieprasījumu veikt korekcijas PVN rēķinā, ko viņš deklarējis nosūtīšanas vai transportēšanas sākumpunkta dalībvalstī, minētā dalībvalsts izskata saskaņā ar saviem tiesību aktiem.
4. IEDAĻA
Pakalpojumu sniegšanas vieta
(Direktīvas 2006/112/EK 43. līdz 59. pants)
1. apakšiedaļa
Pakalpojumu saņēmēja statuss
17. pants
1. Ja pakalpojumu sniegšanas vietas noteikšana ir atkarīga no tā, vai pakalpojumu saņēmējs ir vai nav nodokļa maksātājs, pakalpojumu saņēmēja statusu nosaka, pamatojoties uz Direktīvas 2006/112/EK 9. līdz 13. pantu un 43. pantu.
2. Juridiska persona, kura nav nodokļa maksātāja, bet kura PVN nolūkā ir identificēta vai kurai PVN nolūkā jābūt identificētai saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK 214. panta 1. punkta b) apakšpunktu, jo tās veiktajai preču iegādei Kopienas iekšienē uzliek PVN, vai ja šī persona ir izmantojusi izvēles iespēju, kuras rezultātā minētajām darbībām uzliek PVN, ir nodokļa maksātāja minētās direktīvas 43. panta nozīmē.
18. pants
1. Ja vien nav informācijas, kas liecina par pretējo, pakalpojumu sniedzējs var uzskatīt, ka pakalpojumu saņēmējs, kurš veic uzņēmējdarbību Kopienā, ir nodokļa maksātājs:
a)
ja pakalpojumu saņēmējs ir paziņojis viņam savu individuālo PVN identifikācijas numuru un ja pakalpojumu sniedzējs saņem minētā identifikācijas numura derīguma, kā arī attiecīgā vārda/nosaukuma un adreses apstiprinājumu saskaņā ar 31. pantu Padomes Regulā (EK) Nr. 904/2010 (2010. gada 7. oktobris) par administratīvu sadarbību un krāpšanas apkarošanu pievienotās vērtības nodokļa jomā (5);
b)
ja pakalpojumu saņēmējs vēl nav saņēmis individuālo PVN identifikācijas numuru, bet informē pakalpojumu sniedzēju par to, ka viņš ir iesniedzis pieteikumu tā piešķiršanai, un ja pakalpojumu sniedzējs saņem jebkādu citu pierādījumu, kas apliecina, ka pakalpojumu saņēmējs ir nodokļa maksātājs vai juridiska persona, kura nav nodokļa maksātāja, bet kura ir PVN nolūkā jāidentificē, un ja pakalpojumu sniedzējs pienācīgā apjomā veic pakalpojumu saņēmēja sniegtās informācijas pareizības pārbaudi, izmantojot ierastus tirdzniecības drošības pasākumus, piemēram, tādus, kas attiecas uz identitātes vai maksājumu pārbaudēm.
2. Ja vien nav informācijas, kas liecina par pretējo, pakalpojumu sniedzējs var uzskatīt, ka pakalpojumu saņēmējs, kurš veic uzņēmējdarbību Kopienā, nav nodokļa maksātājs, ja viņš var apliecināt, ka pakalpojumu saņēmējs viņam nav paziņojis savu individuālo PVN identifikācijas numuru.
3. Ja vien nav informācijas, kas liecina par pretējo, pakalpojumu sniedzējs var uzskatīt, ka pakalpojumu saņēmējs, kurš veic uzņēmējdarbību ārpus Kopienas, ir nodokļa maksātājs:
a)
ja viņš no pakalpojumu saņēmēja saņem sertifikātu, ko izsniegušas pakalpojumu saņēmēja kompetentās nodokļa iestādes kā apliecinājumu tam, ka pakalpojumu saņēmējs veic uzņēmējdarbību, kas ļauj viņam iegūt PVN atmaksu saskaņā ar Padomes Direktīvu 86/560/EEK (1986. gada 17. novembris) par dalībvalstu likumu saskaņošanu attiecībā uz apgrozījuma nodokļiem - pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanas kārtība nodokļiem pakļautajām personām, kas nav reģistrētas Kopienas teritorijā (6);
b)
ja pakalpojumu saņēmējam nav minētā sertifikāta, gadījumos, kad pakalpojumu sniedzēja rīcībā ir pakalpojumu saņēmēja PVN numurs vai līdzīgs numurs, ko pakalpojumu saņēmējam piešķīrusi valsts, kurā tiek veikta uzņēmējdarbība, un ko izmanto uzņēmumu identifikācijai, vai jebkāds cits pierādījums, kas apliecina, ka pakalpojumu saņēmējs ir nodokļa maksātājs, un ja pakalpojumu sniedzējs pienācīgā apjomā veic pakalpojumu saņēmēja sniegtās informācijas pareizības pārbaudi, izmantojot ierastus tirdzniecības drošības pasākumus, piemēram, tādus, kas attiecas uz identitātes vai maksājumu pārbaudēm.
2. apakšiedaļa
Pakalpojumu saņēmēja rīcības raksturojums
19. pants
Piemērojot noteikumus attiecībā uz Direktīvas 2006/112/EK 44. un 45. pantā minēto pakalpojumu sniegšanas vietu, nodokļa maksātāju vai juridisku personu, kura nav nodokļa maksātāja, bet kuru uzskata par nodokļa maksātāju, kura saņem pakalpojumus tikai savām privātajām vajadzībām, tostarp sava personāla vajadzībām, uzskata par personu, kura nav nodokļa maksātāja.
Ja vien pakalpojumu sniedzējam nav informācijas, kas liecina par pretējo, piemēram, attiecībā uz sniegto pakalpojumu veidu, pakalpojumu sniedzējs var uzskatīt, ka pakalpojumi ir paredzēti pakalpojumu saņēmēja saimnieciskajai darbībai, ja attiecībā uz minēto darījumu pakalpojumu saņēmējs viņam ir paziņojis savu individuālo PVN identifikācijas numuru.
Ja viens un tas pats pakalpojums ir paredzēts gan privātām vajadzībām, tostarp pakalpojumu saņēmēja personāla vajadzībām, gan arī saimnieciskajai darbībai, uz minētā pakalpojuma sniegšanu attiecas tikai Direktīvas 2006/112/EK 44. pants, ja vien nav ļaunprātīgas rīcības.
3. apakšiedaļa
Pakalpojumu saņēmēja atrašanās vieta
20. pants
Ja pakalpojumi, kas sniegti nodokļa maksātājam vai juridiskai personai, kura nav nodokļa maksātāja, bet kuru uzskata par nodokļa maksātāju, ietilpst Direktīvas 2006/112/EK 44. panta darbības jomā un ja minētais nodokļa maksātājs veic uzņēmējdarbību tikai vienā valstī vai, ja šādas saimnieciskās darbības pastāvīgās vietas vai pastāvīgās iestādes nav, viņa pastāvīgā adrese un parastā dzīvesvieta ir tikai vienā valstī, minēto pakalpojumu sniegšanai nodokli piemēro minētajā valstī.
Pakalpojumu sniedzējs nosaka minēto vietu, pamatojoties uz pakalpojumu saņēmēja sniegto informāciju, un minēto informāciju pārbauda, izmantojot ierastos tirdzniecības drošības pasākumus, piemēram, tādus, ko izmanto attiecībā uz identitātes vai maksājumu pārbaudēm.
Informācijā var iekļaut PVN identifikācijas numuru, ko piešķir dalībvalsts, kurā pakalpojumu saņēmējs veic uzņēmējdarbību.
21. pants
Ja pakalpojumu sniegšana nodokļa maksātājam vai juridiskai personai, kura nav nodokļa maksātāja, bet kuru uzskata par nodokļa maksātāju, ietilpst Direktīvas 2006/112/EK 44. panta darbības jomā un nodokļa maksātājs veic uzņēmējdarbību vairākās dalībvalstīs, par minēto pakalpojumu sniegšanu uzliek nodokli valstī, kur ir minētā nodokļa maksātāja saimnieciskās darbības pastāvīgā vieta.
Tomēr, ja pakalpojumu sniedz nodokļa maksātāja pastāvīgajai iestādei vietā, kas nav pakalpojumu saņēmēja saimnieciskās darbības pastāvīgā vieta, nodokli par minētā pakalpojuma sniegšanu uzliek vietā, kur atrodas pastāvīgā iestāde, kas minēto pakalpojumu saņem un izmanto savām vajadzībām.
Ja nodokļa maksātājam nav saimnieciskās darbības pastāvīgās vietas vai pastāvīgās iestādes vietas, nodokli par pakalpojumu sniegšanu uzliek vietā, kur ir nodokļa maksātāja pastāvīgā adrese vai parastā dzīvesvieta.
22. pants
1. Lai noteiktu pakalpojumu saņēmēja pastāvīgo iestādi, kurai tiek sniegts pakalpojums, pakalpojumu sniedzējs pārbauda sniegtā pakalpojuma veidu un izmantojumu.
Ja sniegtā pakalpojuma veids un izmantojums viņam neļauj identificēt pastāvīgo iestādi, kurai pakalpojums tiek sniegts, pakalpojumu sniedzējs, nosakot minēto pastāvīgo iestādi, pievērš īpašu uzmanību tam, vai līgumā, pasūtījuma veidlapā un PVN identifikācijas numurā, ko ir piešķīrusi pakalpojumu saņēmēja dalībvalsts un ko viņam ir paziņojis pakalpojumu saņēmējs, kā pakalpojumu saņēmējs ir norādīta pastāvīgā iestāde un vai pastāvīgā iestāde ir struktūra, kas maksā par pakalpojumu.
Ja saskaņā ar šā punkta pirmo un otro daļu nav iespējams noteikt pakalpojumu saņēmēja, kam tiek sniegts pakalpojums, pastāvīgo iestādi vai gadījumos, kad pakalpojumi, uz kuriem attiecas Direktīvas 2006/112/EK 44. pants, tiek sniegti nodokļa maksātājam saskaņā ar līgumu, kurā paredzēts sniegt vienu vai vairākus pakalpojumus, ko izmanto neidentificējamā un skaitliski neizsakāmā veidā, pakalpojumu sniedzējs var pamatoti uzskatīt, ka pakalpojumi ir sniegti pakalpojumu saņēmēja saimnieciskās darbības pastāvīgajā vietā.
2. Šā panta piemērošana neskar pakalpojumu saņēmēja pienākumus.
23. pants
1. Ja saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK 56. panta 2. punktu, ko piemēro no 2013. gada 1. janvāra, par pakalpojumu sniegšanu nodokli uzliek pakalpojumu saņēmēja saimnieciskās darbības pastāvīgajā vietā vai, ja tādas saimnieciskās darbības pastāvīgās vietas nav, vietā, kur ir viņa pastāvīgā adrese vai parastā dzīvesvieta, pakalpojumu sniedzējs nosaka minēto vietu, pamatojoties uz pakalpojumu saņēmēja sniegto faktisko informāciju, un minēto informāciju pārbauda, izmantojot ierastos tirdzniecības drošības pasākumus, piemēram, tādus, ko izmanto attiecībā uz identitātes vai maksājumu pārbaudēm.
2. Ja saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK 58. un 59. pantu nodokli par pakalpojumu sniegšanu uzliek pakalpojumu saņēmēja saimnieciskās darbības pastāvīgajā vietā vai, ja tādas saimnieciskās darbības pastāvīgās vietas nav, vietā, kur ir viņa pastāvīgā adrese vai parastā dzīvesvieta, pakalpojumu sniedzējs nosaka minēto vietu, pamatojoties uz pakalpojumu saņēmēja sniegto faktisko informāciju, un minēto informāciju pārbauda, izmantojot ierastos tirdzniecības drošības pasākumus, piemēram, tādus, ko izmanto attiecībā uz identitātes vai maksājumu pārbaudēm.
24. pants
1. No 2013. gada 1. janvāra, ja pakalpojumi, uz kuriem attiecas Direktīvas 2006/112/EK 56. panta 2. punkta pirmā daļa, tiek sniegti personai, kura nav nodokļa maksātāja, kura veic uzņēmējdarbību vairākās valstīs vai kuras pastāvīgā adrese ir vienā valstī, bet parastā dzīvesvieta - citā valstī, nosakot minēto pakalpojumu sniegšanas vietu, prioritāte ir tai vietai, kurā vislabāk var nodrošināt nodokļa uzlikšanu faktiskā patēriņa vietā.
2. Ja pakalpojumi, uz kuriem attiecas Direktīvas 2006/112/EK 58. un 59. pants, tiek sniegti personai, kas nav nodokļa maksātāja, kura veic uzņēmējdarbību vairākās valstīs vai kuras pastāvīgā adrese ir vienā valstī, bet parastā dzīvesvieta - citā valstī, nosakot minēto pakalpojumu sniegšanas vietu, prioritāte ir tai vietai, kurā vislabāk var nodrošināt nodokļa uzlikšanu faktiskā patēriņa vietā.
4. apakšiedaļa
Kopēji noteikumi attiecībā uz pakalpojumu saņēmēja statusa, rīcības raksturojuma un atrašanās vietas noteikšanu
25. pants
Piemērojot noteikumus, kas reglamentē pakalpojumu sniegšanas vietu, ņem vērā tikai nodokļa iekasējamības gadījuma iestāšanās brīdī esošos apstākļus. Jebkādas turpmākas izmaiņas saņemtā pakalpojuma izmantošanā neietekmē pakalpojuma sniegšanas vietas noteikšanu, ja vien nav ļaunprātīgas rīcības.
5. apakšiedaļa
Pakalpojumu sniegšana, ko nosaka vispārīgie noteikumi
26. pants
Uz darījumu, kurā struktūra nodokļa maksātājiem piešķir televīzijas apraides tiesības attiecībā uz futbola spēlēm, attiecas Direktīvas 2006/112/EK 44. pants.
27. pants
Uz pakalpojumu sniegšanu, kas aptver PVN atmaksas pieteikuma iesniegšanu vai PVN atmaksas saņemšanu saskaņā ar Padomes Direktīvu 2008/9/EK (2008. gada 12. februāris), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Direktīvā 2006/112/EK paredzētajai pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanai nodokļa maksātājiem, kas neveic uzņēmējdarbību attiecīgās valsts teritorijā, bet veic uzņēmējdarbību citā dalībvalstī (7), attiecas Direktīvas 2006/112/EK 44. pants.
28. pants
Ja pakalpojumi, kas sniegti, organizējot bēres, veido vienu pakalpojumu, uz tiem attiecas Direktīvas 2006/112/EK 44. un 45. panta darbības joma.
29. pants
Neskarot šīs regulas 41. pantu, uz tekstu tulkošanas pakalpojumu sniegšanu attiecas Direktīvas 2006/112/EK 44. un 45. pants.
6. apakšiedaļa
Starpnieku pakalpojumu sniegšana
30. pants
Starpnieku pakalpojumu sniegšana, kas minēta Direktīvas 2006/112/EK 46. pantā, aptver pakalpojumu sniegšanu, ko veic starpnieki, kuri darbojas pakalpojumu saņēmēja vārdā un interesēs, kā arī pakalpojumu sniegšanu, ko veic starpnieki, kuri darbojas pakalpojumu sniedzēja vārdā un interesēs.
31. pants
Pakalpojumi, ko citu personu vārdā un interesēs sniedz starpnieki un kas aptver starpniecību, sniedzot izmitināšanas pakalpojumus viesnīcu nozarē vai nozarēs ar līdzīgām funkcijām, ietilpst:
a)
Direktīvas 2006/112/EK 44. panta darbības jomā, ja pakalpojumu sniedz nodokļa maksātājam, kas rīkojas kā tāds, vai juridiskai personai, kas nav nodokļa maksātāja, bet ko uzskata par nodokļa maksātāju;
b)
Direktīvas 2006/112/EK 46. panta darbības jomā, ja pakalpojumu sniedz personai, kas nav nodokļa maksātāja.
7. apakšiedaļa
Kultūras, mākslas, sporta, zinātnes, izglītības, izklaides pakalpojumu un līdzīgu pakalpojumu sniegšana
32. pants
1. Pakalpojumi, kas saistīti ar biļešu iegādi kultūras, mākslas, sporta, zinātnes, izglītības, izklaides vai līdzīgiem pasākumiem, kā minēts Direktīvas 2006/112/EK 53. pantā, ietver tādu pakalpojumu sniegšanu, kuru būtiskākā iezīme ir tiesību piešķiršana apmeklēt pasākumu apmaiņā pret biļeti vai samaksu, tostarp abonēšanu, sezonas biļeti vai periodisku maksājumu.
2. Panta 1. punktu jo īpaši piemēro šādiem gadījumiem:
a)
tiesības apmeklēt izrādes, teātra izrādes, cirkus, gadatirgus, izklaides parkus, koncertus, izstādes un līdzīgus kultūras pasākumus;
b)
tiesības apmeklēt sporta pasākumus, piemēram, sacīkstes vai sacensības;
c)
tiesības apmeklēt izglītības un zinātnes pasākumus, piemēram, konferences un seminārus.
3. Panta 1. punkts neattiecas uz telpu, piemēram, vingrošanas zāļu un līdzīgu telpu, izmantošanu par atlīdzību.
33. pants
Direktīvas 2006/112/EK 53. pantā minētie papildpakalpojumi ietver pakalpojumus, kas ir tieši saistīti ar biļešu iegādi kultūras, mākslas, sporta, zinātnes, izglītības, izklaides vai līdzīgiem pasākumiem un kurus atsevišķi par samaksu sniedz personai, kas apmeklē pasākumu.
Šādos papildpakalpojumos jo īpaši ietver garderobju vai sanitāro telpu izmantošanu, bet tajos neietver vienkāršus starpnieka pakalpojumus, kas saistīti ar biļešu tirdzniecību.
8. apakšiedaļa
Transporta papildpakalpojumu sniegšana un kustamā īpašuma novērtēšana un darbs ar to
34. pants
Izņemot gadījumus, kad samontējamās preces kļūst par nekustamā īpašuma daļu, vietu, kur pakalpojumus sniedz personai, kas nav nodokļa maksātāja, ja nodokļa maksātājs vienīgi montē iekārtas dažādas detaļas, kuras visas tam ir piegādājis viņa pakalpojumu saņēmējs, nosaka saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK 54. pantu.
9. apakšiedaļa
Restorānu un ēdināšanas pakalpojumu sniegšana transportlīdzeļos
35. pants
Nosakot Direktīvas 2006/112/EK 57. pantā minēto pasažieru pārvadājuma posmu, kas notiek Kopienā, ņem vērā transportlīdzekļa nobraukto posmu, nevis katra pasažiera nobraukto posmu.
36. pants
Ja restorānu un ēdināšanas pakalpojumi tiek sniegti pasažieru pārvadājuma posmā, kas notiek Kopienā, uz šādu pakalpojumu sniegšanu attiecas Direktīvas 2006/112/EK 57. pants.
Ja restorānu un ēdināšanas pakalpojumi tiek sniegti ārpus šāda pārvadājuma posma, bet dalībvalstī vai trešā valstī, uz šādu pakalpojumu sniegšanu attiecas minētās direktīvas 55. pants.
37. pants
Vietu, kur sniedz restorānu vai ēdināšanas pakalpojumu, ko veic Kopienā - daļēji pasažieru pārvadājuma posmā, kas notiek Kopienā, un daļēji ārpus šāda pārvadājuma posma, bet dalībvalsts teritorijā, nosaka attiecībā uz visu pakalpojumu kopumā saskaņā ar noteikumiem par pakalpojumu sniegšanas vietas noteikšanu, ko piemēro restorānu vai ēdināšanas pakalpojuma sniegšanas sākumā.
10. apakšiedaļa
Transportlīdzekļu noma
38. pants
1. “Transportlīdzeklis”, kā minēts Direktīvas 2006/112/EK 56. pantā un 59. panta pirmās daļas g) apakšpunktā, ietver gan mehāniskos transportlīdzekļus, gan pārējos transportlīdzekļus, kā arī citu aprīkojumu un ierīces, kas paredzētas pasažieru vai priekšmetu pārvadāšanai no vienas vietas uz citu vietu, kurus var vilkt vai stumt ar transportlīdzekļa palīdzību un kurus parasti paredzēts izmantot un kurus faktiski izmanto pārvadāšanai.
2. Panta 1. punktā minētie transportlīdzekļi ietver jo īpaši šādus transportlīdzekļus:
a)
sauszemes transportlīdzekļus, piemēram, automobiļus, motociklus, divriteņus, trīsriteņus un treilerus;
b)
piekabes un puspiekabes;
c)
dzelzceļa vagonus;
d)
kuģus;
e)
gaisa kuģus;
f)
īpaši aprīkotus transportlīdzekļus, lai pārvadātu slimas vai ievainotas personas;
g)
lauksaimniecības traktorus un citus lauksaimniecības transportlīdzekļus;
h)
invalīdu ratiņus ar mehāniskām vai elektroniskām ierīcēm ratiņu virzībai uz priekšu.
3. Par 1. punktā minētajiem transportlīdzekļiem neuzskata konteinerus un pastāvīgi imobilizētus transportlīdzekļus.
39. pants
1. Piemērojot Direktīvas 2006/112/EK 56. pantu, nomātā transportlīdzekļa nepārtraukta valdījuma vai izmantošanas laikposmu nosaka, pamatojoties uz līgumu, kas noslēgts starp iesaistītajām pusēm.
Līgums ir pieņēmums, ko var atspēkot ar jebkuriem faktiem vai tiesību aktiem, lai noteiktu nepārtraukta valdījuma vai izmantošanas faktisko ilgumu.
Ja nepārvaramas varas rezultātā tiek pārsniegts Direktīvas 2006/112/EK 56. pantā minētā īstermiņa nomas līgumā noteiktais termiņš, tas nekādi neietekmē transportlīdzekļa nepārtraukta valdījuma vai izmantošanas ilguma noteikšanu.
2. Ja viena un tā paša transportlīdzekļa noma ir atrunāta secīgos līgumos, kas noslēgti starp tām pašām pusēm, termiņš ir visos līgumos kopumā noteiktais transportlīdzekļa nepārtraukta valdījuma vai izmantošanas laikposms.
Piemērojot punkta pirmo daļu, līgums un tā termiņa pagarinājumi ir secīgi līgumi.
Tomēr nevar apstrīdēt tāda īstermiņa nomas līguma vai līgumu termiņu, kuri noslēgti pirms līguma, ko uzskata par ilgtermiņa līgumu, ja vien nav ļaunprātīgas rīcības.
3. Ja vien nav ļaunprātīgas rīcības, secīgus nomas līgumus, kas noslēgti starp vienām un tām pašām pusēm, bet attiecas uz dažādiem transportlīdzekļiem, neuzskata par secīgiem līgumiem, piemērojot 2. punktu.
40. pants
Vieta, kur transportlīdzekli reāli nodod pakalpojumu saņēmēja rīcībā, kā minēts Direktīvas 2006/112/EK 56. panta 1. punktā, ir vieta, kur tas nonāk pakalpojumu saņēmēja vai trešās personas, kura rīkojas tā vārdā, fiziskā valdījumā.
11. apakšiedaļa
Pakalpojumu sniegšana personām, kas nav nodokļa maksātājas, ārpus Kopienas
41. pants
Uz tekstu tulkošanas pakalpojumu sniegšanu personai, kas nav nodokļa maksātāja un kas veic uzņēmējdarbību ārpus Kopienas, attiecas Direktīvas 2006/112/EK 59. panta pirmās daļas c) apakšpunkts.
VI NODAĻA
SUMMA, KURAI UZLIEK NODOKLI
(Direktīvas 2006/112/EK VII sadaļa)
42. pants
Ja preču piegādātājs vai pakalpojumu sniedzējs kā nosacījumu tam, lai pieņemtu maksājumu ar kredītkarti vai debetkarti, pieprasa pircējam vai pakalpojumu saņēmējam samaksāt summu viņam pašam vai citam uzņēmumam un ja minētā pircēja vai pakalpojumu saņēmēja kopējā maksājamā summa paliek nemainīga neatkarīgi no maksāšanas veida, minētā summa ir daļa no summas par preču piegādi vai pakalpojumu sniegšanu, kurai uzliek nodokli saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK 73. līdz 80. pantu.
VII NODAĻA
LIKMES
43. pants
Pakalpojums “izmitināšana brīvdienās”, kā minēts Direktīvas 2006/112/EK III pielikuma 12. punktā, ietver telšu, treileru un pārvietojamo māju nomu, ko ierīko nometnes vietās un izmanto kā mājvietu.
VIII NODAĻA
ATBRĪVOJUMI
1. IEDAĻA
Atbrīvojumi konkrētām darbībām sabiedrības interesēs
(Direktīvas 2006/112/EK 132., 133. un 134. pants)
44. pants
Arodizglītības vai pārkvalifikācijas pakalpojumi, kas paredzēti Direktīvas 2006/112/EK 132. panta 1. punkta i) apakšpunktā izklāstītajos nosacījumos, ietver apmācību, kas tieši saistīta ar kādu amatu vai profesiju, kā arī jebkādu apmācību, kas ir vērsta uz zināšanu apguvi vai atjaunināšanu aroda vajadzībām. Arodizglītības vai pārkvalifikācijas kursa ilgums šajā gadījumā nav svarīgs.
2. IEDAĻA
Atbrīvojumi citām darbībām
(Direktīvas 2006/112/EK 135., 136. un 137. pants)
45. pants
Direktīvas 2006/112/EK 135. panta 1. punkta e) apakšpunktā paredzētais atbrīvojums neattiecas uz platīna monētām (nobles de platine).
3. IEDAĻA
Importa atbrīvojumi
(Direktīvas 2006/112/EK 143., 144. un 145. pants)
46. pants
Direktīvas 2006/112/EK 144. pantā paredzētais atbrīvojums attiecas uz transporta pakalpojumiem, kas saistīti ar kustama īpašuma ievešanu dzīvesvietas maiņas gadījumā.
4. IEDAĻA
Eksporta atbrīvojumi
(Direktīvas 2006/112/EK 146. un 147. pants)
47. pants
“Personiskas lietošanas transportlīdzekļi”, kā minēts Direktīvas 2006/112/EK 146. panta 1. punkta b) apakšpunktā, ietver transportlīdzekļus, kurus ar saimniecisko darbību nesaistītiem mērķiem izmanto personas, kas nav fiziskas personas, piemēram, publisko tiesību subjekti minētās direktīvas 13. panta nozīmē un apvienības.
48. pants
Lai noteiktu, vai saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK 147. panta 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunktu dalībvalsts noteiktā robežvērtība, kas ir nosacījums atbrīvojumam to preču piegādei, kuras ir ceļotāju personīgā bagāžā, ir pārsniegta, aprēķinus veic, pamatojoties uz rēķina vērtību. Vairāku preču kopējo vērtību var izmantot tikai tad, ja visas minētās preces ir iekļautas vienā rēķinā, ko izdevis viens un tas pats nodokļa maksātājs, kurš piegādā preces vienam un tam pašam pircējam.
5. IEDAĻA
Atbrīvojumi, kas saistīti ar konkrētiem eksportam pielīdzinātiem darījumiem
(Direktīvas 2006/112/EK 151. un 152. pants)
49. pants
Direktīvas 2006/112/EK 151. pantā paredzētais atbrīvojums attiecas arī uz elektroniskiem pakalpojumiem, ja tos sniedz nodokļa maksātājs, uz kuru attiecas īpašs režīms elektroniski sniegtiem pakalpojumiem, kas paredzēti minētās direktīvas 357. līdz 369. pantā.
50. pants
1. Struktūru var atzīt par starptautisku struktūru, piemērojot Direktīvas 2006/112/EK 143. panta 1. punkta g) apakšpunktu un 151. panta 1. punkta pirmās daļas b) apakšpunktu, ja struktūra, ko izveido kā Eiropas pētniecības infrastruktūras konsorciju (ERIC), kā minēts Padomes Regulā (EK) Nr. 723/2009 (2009. gada 25. jūnijs) par Kopienas tiesisko regulējumu, ko piemēro Eiropas pētniecības infrastruktūras konsorcijam (ERIC) (8), atbilst visiem šiem nosacījumiem:
a)
tā ir tiesību subjekts, un tai ir pilnīga tiesībspēja un rīcībspēja;
b)
tā ir izveidota saskaņā ar Eiropas Savienības tiesību aktiem, un uz to attiecas minētie tiesību akti;
c)
tās dalībnieki ir dalībvalstis un vajadzības gadījumā trešās valstis un starpvaldību organizācijas, izņemot privātas organizācijas;
d)
tai ir īpaši un likumīgi mērķi, kas tiek kopīgi īstenoti un pēc būtības nav saistīti ar peļņu.
2. Direktīvas 2006/112/EK 143. panta 1. punkta g) apakšpunktā un 151. panta 1. punkta pirmās daļas b) apakšpunktā paredzēto atbrīvojumu piemēro 1. punktā minētajam ERIC tad, ja uzņēmēja dalībvalsts to atzīst par starptautisku struktūru.
Šāda atbrīvojuma ierobežojumi un nosacījumi tiek izklāstīti līgumā, ko noslēdz starp ERIC dalībniekiem saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 723/2009 5. panta 1. punkta d) apakšpunktu. Ja preces nav nosūtītas vai transportētas ārpus dalībvalsts, kurā ir veikta preču piegāde, un attiecībā uz pakalpojumiem atbrīvojumu var piešķirt, piemērojot PVN atmaksāšanas procedūru saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK 151. panta 2. punktu.
51. pants
1. Ja preču vai pakalpojumu saņēmējs veic uzņēmējdarbību Kopienā, bet ne dalībvalstī, kurā tiek veikta preču piegāde vai pakalpojumu sniegšana, PVN un/vai akcīzes nodokļa atbrīvojuma sertifikāts, kas paredzēts šīs regulas II pielikumā, ievērojot paskaidrojumus, kas norādīti minētā sertifikāta pielikumā, tiek uzskatīts par apliecinājumu tam, ka darījumam var piemērot atbrīvojumu saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK 151. pantu.
Izmantojot minēto sertifikātu, dalībvalsts, kurā preču vai pakalpojumu saņēmējs veic uzņēmējdarbību, var izlemt, vai tā izmanto kopējo PVN un akcīzes nodokļa atbrīvojuma sertifikātu vai arī divus atsevišķus sertifikātus.
2. Panta 1. punktā minētajam sertifikātam uzņēmējas dalībvalsts kompetentās iestādes uzliek zīmogu. Tomēr, ja preces vai pakalpojumi ir paredzēti oficiālām vajadzībām, dalībvalstis var paredzēt nosacījumus, ar kādiem preču vai pakalpojumu saņēmēju var atbrīvot no zīmoga saņemšanas prasības. Atbrīvojumu no šīs prasības var atcelt ļaunprātīgas izmantošanas gadījumā.
Dalībvalstis informē Komisiju par kontaktpunktu, kuram ir uzdots noteikt dienestus, kas atbild par sertifikāta apzīmogošanu, un par to, cik lielā mērā tās var atbrīvot no prasības par sertifikāta apzīmogošanu. Komisija saņemto informāciju dara zināmu pārējām dalībvalstīm.
3. Ja tiek piemērots tiešais atbrīvojums dalībvalstī, kurā tiek veikta piegāde, piegādātājs saņem šā panta 1. punktā minēto sertifikātu no preču vai pakalpojumu saņēmēja un saglabā to savā uzskaitē. Ja atbrīvojums tiek piešķirts, piemērojot PVN atmaksāšanas procedūru atbilstīgi Direktīvas 2006/112/EK 151. panta 2. punktam, sertifikātu pievieno atmaksas pieprasījumam, ko iesniedz attiecīgajai dalībvalstij.
IX NODAĻA
ATSKAITĪŠANA
(DIREKTĪVAS 2006/112/EK X SADAĻA)
52. pants
Ja importa dalībvalsts ir ieviesusi elektronisku sistēmu muitas formalitāšu izpildīšanai, termins “importa dokuments” Direktīvas 2006/112/EK 178. panta e) punktā ietver šādu dokumentu elektroniskās versijas, ja tās ļauj pārbaudīt atskaitīšanas tiesības.
X NODAĻA
NODOKĻA MAKSĀTĀJU UN DAŽU TO PERSONU PIENĀKUMI, KAS NAV NODOKĻA MAKSĀTĀJAS
(DIREKTĪVAS 2006/112/EK XI SADAĻA)
1. IEDAĻA
Personas, kas atbildīgas par PVN nomaksu
(DIREKTĪVAS 2006/112/EK 192.A -205. PANTS)
53. pants
1. Piemērojot Direktīvas 2006/112/EK 192.a pantu, ņem vērā tikai nodokļa maksātāja pastāvīgo iestādi, ja tai ir pietiekama pastāvības pakāpe un piemērota struktūra cilvēkresursu un tehnisko resursu ziņā, kas tai ļauj piegādāt preces, kuru piegādē tā piedalās, vai sniegt pakalpojumus, kuru sniegšanā tā piedalās.
2. Ja nodokļa maksātājam ir pastāvīgā iestāde tās dalībvalsts teritorijā, kurā PVN ir jāmaksā, uzskata, ka minētā filiāle nepiedalās preču piegādē vai pakalpojumu sniegšanā Direktīvas 2006/112/EK 192.a panta b) punkta nozīmē, ja vien minētās pastāvīgās iestādes tehniskos resursus un cilvēkresursus neizmanto, lai minētajā dalībvalstī veiktu ar šo preču piegādi vai pakalpojumu sniegšanu saistītas darbības, par kurām uzliek nodokli, un ja minētā izmantošana notiek pirms minēto preču piegādes vai pakalpojumu sniegšanas vai tās laikā.
Ja pastāvīgās iestādes resursus izmanto tikai administratīvu uzdevumu veikšanai, piemēram, uzskaitei, rēķinu piesūtīšanai un parādu piedziņai, tad neuzskata, ka resursi tiek izmantoti preču piegādei vai pakalpojumu sniegšanai.
Tomēr, ja tiek izsniegts rēķins ar PVN identifikācijas numuru, ko piešķīrusi pastāvīgās iestādes dalībvalsts, uzskata, ka pastāvīgā iestāde piedalās preču piegādē vai pakalpojumu sniegšanā minētajā dalībvalstī, ja vien netiek pierādīts pretējais.
54. pants
Ja nodokļa maksātāja saimnieciskās darbības pastāvīgā vieta ir dalībvalsts teritorijā, kurā ir jāmaksā PVN, Direktīvas 2006/112/EK 192.a pantu nepiemēro neatkarīgi no tā, vai minētā saimnieciskās darbības pastāvīgā vieta piedalās preču piegādē vai pakalpojumu sniegšanā, ko viņš veic minētajā dalībvalstī.
2. IEDAĻA
Dažādi noteikumi
(Direktīvas 2006/112/EK 272. un 273. pants)
55. pants
Attiecībā uz darījumiem, kas ir minēti Direktīvas 2006/112/EK 262. pantā, nodokļa maksātāji, kam saskaņā ar minētās direktīvas 214. pantu ir piešķirts PVN identifikācijas numurs, un juridiskās personas, kas nav nodokļa maksātājas, bet ir identificētas PVN nolūkos, kad tās rīkojas kā tādas, nekavējoties paziņo preču piegādātājiem vai pakalpojumu sniedzējiem savu PVN identifikācijas numuru.
Direktīvas 2006/112/EK 3. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētajiem nodokļa maksātājiem, kuriem ir tiesības uz nodokļa neuzlikšanu preču iegādei Kopienas iekšienē saskaņā ar šīs regulas 4. panta pirmo daļu, nav pienākuma preču piegādātājiem paziņot savu PVN identifikācijas numuru, ja viņi ir identificēti kā PVN maksātāji saskaņā ar minētās direktīvas 214. panta 1. punkta d) vai e) apakšpunktu.
XI NODAĻA
ĪPAŠI REŽĪMI
1. IEDAĻA
Īpašs režīms ieguldījumu zeltam
(Direktīvas 2006/112/EK 344. līdz 356. pants)
56. pants
“Svars, kādu atzīst dārgmetālu tirgos”, kā minēts Direktīvas 2006/112/EK 344. panta 1. punkta 1) apakšpunktā, attiecas vismaz uz lietotajām vienībām un svaru, kā minēts šīs regulas III pielikumā.
57. pants
Lai izveidotu Direktīvas 2006/112/EK 345. pantā minēto zelta monētu sarakstu, “cena” un “atvērtā tirgus vērtība”, kā paredzēts minētās direktīvas 344. panta 1. punkta 2) apakšpunktā, ir cena un atvērtā tirgus vērtība, kas fiksēta katra gada 1. aprīlī. Ja 1. aprīlis nav dienā, kurā minētās vērtības ir fiksētas, izmanto nākamajā dienā fiksētās vērtības.
2. IEDAĻA
Īpašs režīms nodokļa maksātājiem, kas neveic uzņēmējdarbību attiecīgā dalībvalstī un kas sniedz elektroniskus pakalpojumus personām, kuras nav nodokļa maksātājas
(Direktīvas 2006/112/EK 357. līdz 369. pants)
58. pants
Ja kalendārā ceturkšņa laikā nodokļa maksātājs, kas neveic uzņēmējdarbību un kurš izmanto īpašo režīmu elektroniski sniegtiem pakalpojumiem, kas paredzēti Direktīvas 2006/112/EK 357. līdz 369. pantā, atbilst vismaz vienam no minētās direktīvas 363. pantā minētajiem izslēgšanas kritērijiem, identifikācijas dalībvalsts izslēdz minēto nodokļa maksātāju, kas neveic uzņēmējdarbību no īpašā režīma. Šados gadījumos nodokļa maksātāju, kas neveic uzņēmējdarbību, var turpmāk jebkurā brīdī minētajā ceturksnī izslēgt no īpašā režīma.
Attiecībā uz elektroniski sniegtiem pakalpojumiem, kas sniegti pirms izslēgšanas, taču tajā kalendārajā ceturksnī, kurā notiek izslēgšana, nodokļa maksātājs, kas neveic uzņēmējdarbību, iesniedz PVN deklarāciju par visu ceturksni saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK 364. pantu. Prasība iesniegt šo deklarāciju neietekmē prasību, ja tāda ir, būt identificētam PVN nolūkā saskaņā ar dalībvalsts parastajiem noteikumiem.
59. pants
Jebkurš deklarācijas pārskata periods (kalendārais ceturksnis) Direktīvas 2006/112/EK 364. panta nozīmē ir atsevišķs deklarācijas pārskata periods.
60. pants
Kad PVN deklarācija ir iesniegta saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK 364. pantu, jebkādas turpmākas izmaiņas esošajos skaitļos var veikt, vienīgi grozot minēto deklarāciju, nevis veicot pielāgojumus kādā no turpmākajām deklarācijām.
61. pants
PVN summas, kas deklarētas saskaņā ar īpašo režīmu attiecībā uz elektroniski sniegtajiem pakalpojumiem, kas paredzēti Direktīvas 2006/112/EK 357. līdz 369. pantā, netiek noapaļotas līdz tuvākajai pilnajai naudas vienībai. Precīza PVN summa tiek deklarēta un samaksāta.
62. pants
Identifikācijas dalībvalsts, kas saņem lielāku summu par to, kas minēta PVN deklarācijā, kas iesniegta saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK 364. pantu par elektroniski sniegtiem pakalpojumiem, atmaksā pārmaksāto summu tieši attiecīgajam nodokļa maksātājam.
Ja identifikācijas dalībvalsts ir saņēmusi summu, kas atbilst tādai PVN deklarācijai, kas vēlāk izrādās kļūdaina, un ja šī dalībvalsts jau ir sadalījusi minēto summu starp patēriņa dalībvalstīm, minētās dalībvalstis tieši atmaksā pārmaksāto summu nodokļa maksātājam, kas neveic uzņēmējdarbību, un paziņo identifikācijas dalībvalstij par veicamo korekciju.
63. pants
PVN summām, kas samaksātas saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK 367. pantu, jāattiecas tieši uz PVN deklarāciju, kas iesniegta saskaņā ar minētās direktīvas 364. pantu. Jebkādus turpmākus grozījumus attiecībā uz samaksātajām summām var veikt, vienīgi atsaucoties uz minēto deklarāciju, un tos nevar attiecināt uz citu deklarāciju vai pielāgot kādai turpmākai deklarācijai.
XII NODAĻA
NOBEIGUMA NOTEIKUMI
64. pants
Ar šo atceļ Regulu (EK) Nr. 1777/2005.
Atsauces uz atcelto regulu uzskata par atsaucēm uz šo regulu un tās lasa saskaņā ar atbilstības tabulu IV pielikumā.
65. pants
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2011. gada 1. jūlija.
Tomēr:
-
šīs regulas 3. panta a) punktu, 11. panta 2. punkta b) apakšpunktu, 23. panta 1. punktu un 24. panta 1. punktu piemēro no 2013. gada 1. janvāra,
-
šīs regulas 3. panta b) punktu piemēro no 2015. gada 1. janvāra,
-
šīs regulas 11. panta 2. punkta c) apakšpunktu piemēro līdz 2014. gada 31. decembrim.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2011. gada 15. martā