ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 24. května 2011
o opatření částečné privatizace C 15/10 (ex NN 21/10), které provedlo Řecko u kasina Mont Parnès
(oznámeno pod číslem K(2011) 3505)
(Pouze řecké znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/647/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (SFEU), a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby v souladu s výše uvedenými ustanoveními podaly připomínky, a s ohledem na jejich připomínky (1),
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 23. června 2002 podala společnost Egnatia AE, jež byla od té doby v důsledku fúze převzata společností Athinaiki Techniki a jež je členem konsorcia Casino Attikis (dále jen „CA“ či „stěžovatel“), Evropské komisi stížnost na údajné porušení pravidel vnitřního trhu EU při údajně netransparentní a diskriminační veřejné soutěži vedené řeckými orgány při prodeji 49 % podílu na kapitálu společnosti Elliniko Kazino Parnithas AE (dále jen „kasino Mont Parnès“) úspěšnému uchazeči, tj. konsorciu Hyatt Regency (dále jen „HR“ nebo „údajný příjemce“) (2).
(2)
Dopisem ze dne 3. října 2002 zaslalo Generální ředitelství pro vnitřní trh a služby Evropské komise (dále jen „GŘ pro vnitřní trh“) kopii spisu Generálnímu ředitelství pro hospodářskou soutěž Evropské komise (dále jen „GŘ pro hospodářskou soutěž“) za účelem souběžné analýzy tohoto případu podle pravidel EU o státních podporách.
(3)
E-mailem ze dne 9. prosince 2002 poskytl zákonný zástupce stěžovatele příslušným útvarům Komise k případu dodatečné informace.
(4)
Dopisem ze dne 24. ledna 2003 informovala Komise o stížnosti na státní podporu řecké orgány a vyzvala Řecko, aby ujasnilo otázky přednesené ve stížnosti. Řecké orgány odpověděly dne 4. března 2003.
(5)
Dne 27. ledna 2003 se pracovníci Komise setkali se zákonným zástupcem stěžovatele.
(6)
Dne 12. února 2003 a 22. srpna 2003 předložil zákonný zástupce údajného příjemce útvarům Komise své podklady.
(7)
Dopisy ze dne 31. března 2003 a 16. května 2003 předložil stěžovatel GŘ pro hospodářskou soutěž dodatečné informace.
(8)
Dne 10. dubna 2003 se zaměstnanci Komise setkali se zástupcem údajného příjemce.
(9)
V období od 15. července 2003 do 16. září 2003 vedla Komise korespondenci se stěžovatelem ohledně odděleného posouzení otázek státní podpory a upozornila stěžovatele na svůj rozhodovací postup, podle nějž postoupení veřejného majetku v rámci veřejné soutěže nepředstavuje státní podporu, bylo-li toto řízení uskutečněno transparentně a bez diskriminace. Stěžovatele proto informovala, že nepřijme žádné stanovisko, dokud GŘ pro vnitřní trh neukončí přezkum postupu při udělení veřejné zakázky.
(10)
Dopisy ze dne 22. ledna 2004 a 4. srpna 2004 ukončilo GŘ pro vnitřní trh své šetření a dospělo k závěru, že postup při udělení zakázky nevykázal žádné nedostatky. Dopisem ze dne 2. června 2004 informovalo GŘ pro hospodářskou soutěž stěžovatele, že podle čl. 20 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (3), uzavřelo stížnost na státní podporu.
(11)
Dne 18. února 2005 předložil stěžovatel u Soudu prvního stupně (nyní Tribunál) návrh na zrušení rozhodnutí Komise tento případ uzavřít.
(12)
Usnesením ze dne 26. září 2006 odmítl Soud prvního stupně žalobu jako nepřípustnou, protože dopis nepředstavuje napadnutelný akt ve smyslu článku 230 Smlouvy o založení Evropského společenství (Smlouvy o ES) (nyní článek 263 Smlouvy o fungování Evropské unie - SFEU) (4).
(13)
Dne 18. prosince 2006 podal stěžovatel u Soudního dvora odvolání proti usnesení Soudu prvního stupně.
(14)
Rozsudkem ze dne 17. července 2008 (5) Soudní dvůr usnesení zrušil, protože se domníval, že sporný akt představoval napadnutelný akt, který nebyl v souladu s povinnostmi Komise podle procesního nařízení, a věc vrátil k projednání Soudu prvního stupně.
(15)
Dopisem ze dne 26. září 2008 stáhlo GŘ pro hospodářskou soutěž dopis o uzavření případu ze dne 2. června 2004 a případ znovu otevřelo.
(16)
V usnesení ze dne 29. června 2009 shledal Soud prvního stupně, že o projednávané žalobě již není třeba rozhodnout, protože byl dotčený dopis stažen (6). Proti tomuto usnesení Soudu prvního stupně podal stěžovatel dne 7. září 2009 odvolání se zdůvodněním, že soud měl považovat stažení dopisu za protiprávní a měl je zrušit.
(17)
E-mailem ze dne 11. září 2009 předložil stěžovatel Komisi další informace.
(18)
Dne 14. října 2009 se zaměstnanci Komise setkali se zástupci stěžovatele. Po tomto setkání předložil stěžovatel při korespondenci s Komisí další informace.
(19)
Dopisem ze dne 21. října 2009 si Komise od Řecka vyžádala dodatečné informace. Dopisem ze dne 13. listopadu 2009 požádalo Řecko o více času na odpověď a Komise mu e-mailem ze dne 18. listopadu 2009 vyhověla. Řecko Komisi odpovědělo dne 11. a 14. ledna 2010.
(20)
Rozsudkem ze dne 6. května 2010 odpověděl Soudní dvůr na žádost o vydání rozhodnutí o předběžné otázce podle článku 234 Smlouvy o ES (nyní článek 267 SFEU), jež byla předložena Simvoulio tis Epikreatis (státní radou) a jež se týkala zejména použití pravidel EU v oblasti zadávání veřejných zakázek na dotčenou veřejnou soutěž. Soudní dvůr dospěl mimo jiné k závěru, že smlouva tohoto typu, jež měla být zadána v dotčené veřejné soutěži, nespadá jako celek do působnosti směrnic týkajících se veřejných zakázek (7). Soudní dvůr k tomu dodal, že tento závěr nevylučuje skutečnost, že podobná smlouva musí dodržovat základní pravidla a obecné zásady Smlouvy, a to zejména svobodu usazování a zásadu volného pohybu kapitálu.
(21)
Dopisem ze dne 6. července 2010 informovala Komise Řecko o svém rozhodnutí zahájit ohledně tohoto opatření řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“).
(22)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (8). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby k opatření podaly své připomínky.
(23)
Po zahájení řízení obdržela Komise připomínky od dvou zúčastněných stran, a to konkrétně od zástupců údajného příjemce (Athens Resort Casino Holdings (9) jménem HR) (10) a od zástupců stěžovatele (Club Hotel Casino Loutraki jménem CA) (11). Řecko podalo své připomínky dopisem ze dne 6. srpna 2010. Připomínky obou zúčastněných stran byly zaslány Řecku dopisem ze dne 29. října 2010 a Řecko na ně reagovalo dopisem ze dne 25. listopadu 2010.
(24)
Dne 16. prosince 2010 (12) Soudní dvůr vynesl rozsudek, podle nějž Tribunál (dříve Soud prvního stupně) při určení, zda je původní žaloba na „správní uzavření“ případu ze strany Komise bezpředmětná, nerozhodl správně.
2. POPIS OPATŘENÍ
(25)
V říjnu roku 2001 řecké orgány vyhlásily výběrové řízení na postoupení 49 % podílu na kapitálu kasina Mont Parnès (13). Do soutěže se přihlásili dva uchazeči, a to konkrétně Kazino Attikis (dále jen „Kasino Attikis“ či „CA“) a konsorcium s názvem Hyatt Regency - Elliniki Technodomiki (dále jen „konsorcium Hyatt Regency“ či „HR“), a oba se v souladu s příslušnými vnitrostátními předpisy dostali do druhého kola veřejné soutěže (14). V řízení, jež bylo údajně neplatné, byla zakázka udělena HR. Následující odstavce 26 až 29 popisují události, které podle informací, jež má Komise k dispozici, vedly k tomuto udělení.
(26)
Podle platných vnitrostátních předpisů měl být vítězný uchazeč vyhlášen na základě předložené nabídky (dražba se vzestupnou cenou), přičemž výchozí prodejní cena byla stanovena na 80 milionů EUR. Hodnotící komise měla rozlepit obálky předložené uchazeči s jejich finanční nabídkou a oznamovat postupně všechny nabídky. Uchazeči s nižší nabídkou měli mít možnost předložit v zapečetěné obálce novou nabídku pro další kolo. Tato nová nabídka měla být přinejmenším rovna původní vyšší nabídce navýšené o 1 % (15). Toto postupné předkládání zvyšujících se nabídek mělo pokračovat v samostatných kolech až do okamžiku, kdy by se jeden z uchazečů stáhl. V tom případě se měla poslední učiněná nabídka prohlásit za prozatímně nejvyšší. Zápis s uvedením prozatímně nejvyšší nabídky měla hodnotící komise předložit správní radě řecké agentury pro rozvoj cestovního ruchu (ETA).
(27)
V prvním kole odevzdali oba uchazeči své nabídky v sídle ETA v zapečetěných obálkách ve stejný okamžik, a to dne 31. května 2002. Konsoricum CA nabídlo částku 91 183 652 EUR, zatímco nabídka HR činila 80 075 000 EUR. Ovšem obálka posledně jmenované společnosti obsahovala kromě nabídky ještě prohlášení s námitkou ohledně legality účasti konsorcia CA ve veřejné soutěži. Konsorcium CA vyjádřilo s tímto prohlášením nesouhlas a tvrdilo, že vyjádření výhrad činí finanční nabídku HR nepřípustnou. Reklamační výbor výhrady CA odmítl s tím, že prohlášení konsorcia HR nemělo vliv na platnost jeho nabídky.
(28)
Ve druhém kole předložilo konsorcium HR v zapečetěné obálce nabídku ve výši 92 105 888 EUR, opět provázenou stejným písemným prohlášením. Po ukončení druhého kola předložil zákonný zástupce konsorcia CA obálku s finanční nabídkou pro třetí kolo a rovněž oddělené prohlášení pro správní radu ETA o porušení pravidel veřejné soutěže z hlediska požadavků na její platnost. Hodnotící komise toto podání odmítla s tím, že by bylo přípustné pouze tehdy, pokud by bylo předloženo v podobě námitky spadající do pravomoci reklamačního výboru. Zákonní zástupci CA poté požádali komisi o pětiminutové odložení, aby mohli rozhodnout o dalších krocích. Odložení jim bylo poskytnuto a zástupci CA odstranili ze stolu výboru jak písemné prohlášení, tak obálku s nabídkou. Když se po pěti minutách vrátili, prohlásili, že nemají v úmyslu námitku podat, a předložili svou nabídku. Konsorcium HR následně podalo námitku a požadovalo, aby bylo třetí kolo nabídkového řízení pokládáno za nepřípustné s odůvodněním, že CA podalo nabídku, kterou následně stáhlo a poté znovu předložilo. Reklamační výbor námitku HR uznal a nabídka CA byla z řízení vyloučena (16).
(29)
Po vyloučení nabídky CA z třetího kola poslala hodnotící komise (17) správní radě ETA kopii zápisu ze svého osmého zasedání, v němž uvedla HR jako uchazeče s první prozatímně nejvyšší nabídkou (nabídka ve výši 92 105 888 EUR) a CA jako uchazeče s druhou prozatímně nejvyšší nabídkou. Hodnotící komise zřejmě nerozpečetila nabídku CA z třetího kola a nevrátila tomuto konsorciu zapečetěnou obálku, ale předala ji ETA za účelem jejího uložení v trezoru ETA (18). Správní rada ETA svolala mimořádnou valnou hromadu. Generální ředitel ETA a právní zástupce Kantor Capital, jenž působil jako hospodářský poradce pověřený tímto řízením, byli poté dne 5. června 2002 pověřeni požádat konsorcium HR o navýšení jeho nabídky. HR následně navýšil navrženou částku na 110 milionů EUR. Dne 12. června 2002 předložilo konsorcium CA správní radě ETA dopis s nabídkou ve výši 162 milionů EUR, jež byla následně odmítnuta, protože byla podána po uzavření veřejné soutěže. Nabídka HR byla nakonec stále zvyšována, až dosáhla částky 120 milionů EUR (19).
3. ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(30)
Komise zahájila formální vyšetřovací řízení, protože se nebyla schopna zbavit pochybností, zda byl podíl na kapitálu kasina Mont Parnès ve výši 49 % prodán řeckým státem za nejvyšší nabídku podanou v nabídkovém řízení, jež splňovalo požadavky na otevřenost, transparentnost a nediskriminaci. Komise si nebyla zejména jista, zda při prodeji nebylo kupujícímu poskytnuto protiprávní preferenční zacházení, a zda tak byla zaplacena tržní cena. Komise se domnívala, že vyloučení CA z veřejné soutěže a vyloučení nabídky CA ve výši 162 milionů EUR podané po ukončení veřejné soutěže může být příznakem prodeje pod hodnotou, a tím i existence podpory v podobě ušlých státních prostředků.
4. PŘIPOMÍNKY ŘECKA
(31)
Řecko předložilo své připomínky dopisem ze dne 6. srpna 2010. Řecko popírá existenci státní podpory s odůvodněním, že veřejná soutěž na prodej jeho podílu na kapitálu kasina Mont Parnès proběhla v souladu s platnými právními předpisy a že 49 % podíl v kasinu byl prodán za tržní cenu.
(32)
Řecké orgány především zdůrazňují, že výběr uchazečů do veřejné soutěže a celé zadávací řízení byly plně v souladu s právními předpisy a proběhly v souladu s pravidly výzev k podávání nabídek (20), které se řídily platnými právními předpisy, a že oba uchazeči veřejné soutěže s těmito výzvami bez výhrad souhlasili.
(33)
Řecké orgány také vysvětlují, že prohlášení HR obsažené v obálce s jeho finanční nabídkou v prvním a druhém kole veřejné soutěže nemělo vliv na platnost jeho finančních nabídek, ale týkalo se pouze účasti CA ve veřejné soutěži jako takové, a že reklamační výbor oprávněně považoval finanční nabídky HR za nabídky v souladu s právními předpisy.
(34)
Řecké orgány dále podrobněji vysvětlují, že nabídka podaná CA ve třetím kole veřejné soutěže, o které stěžovatel prohlašuje, že byla ve výši 107 milionů EUR, byla vyloučena, protože obálka byla odstraněna z dohledu hodnotící komise. Za těchto okolností si hodnotící komise nemohla být jista, zda nabídka nebyla změněna. V každém případě by opětovné podání nabídky představovalo její druhé podání ve stejném kole, což by bylo v rozporu s pravidly.
(35)
Řecké orgány vysvětlují, že nabídka ve výši 92 105 888 EUR učiněná konsorciem HR ve druhém kole, jež byla vyšší než nabídka CA ve výši 91 183 652 EUR z prvního kola, byla v souladu s pravidly veřejné soutěže, protože podle podmínek výzvy k podávání nabídek musela být každá nová nabídka navýšena o 1 % a ne o 10 %, jak se předpokládalo v rozhodnutí Komise o zahájení řízení. Pravidla veřejné soutěže byla proto v tomto ohledu dodržena.
(36)
Řecké orgány také tvrdí, že poslední nabídka konsorcia CA ve výši 162 milionů EUR, což je částka, o které konsorcium CA tvrdí, že ji bylo ochotno zaplatit, není platná, protože byla učiněna po ukončení veřejné soutěže a mimo ni. Přijetí této nabídky by znamenalo porušení zásady zákonnosti, protože cílem veřejného nabídkového řízení není pouze sloužit finančním zájmům státu, ale také širšímu veřejnému zájmu, tj. zajistit co možná nejvyšší cenu při dodržení zásady zákonnosti (tj. zákonných pravidel stanovených v předpisech o výzvách k podávání nabídek, v zadávací dokumentaci a v jiných platných právních předpisech).
(37)
Řecké orgány dále vysvětlují, že veřejnou soutěž prostě nezrušily a nevyhlásily novou, protože by to znamenalo znovu provést celé řízení, a to již počtvrté za osm let, což by poškodilo mezinárodní pověst Řecka, aniž by přitom bylo jisté, že by další veřejná soutěž zajistila cenu ve výši 162 milionů EUR. V tomto ohledu Řecko dokonce zpochybňuje důvěryhodnost nabídky ve výši 162 milionů EUR, protože konsorcium CA si bylo vědomo, že její přijetí by pouze vyvolalo zrušení řízení a zahájení nového.
(38)
Řecké orgány dále potvrzují (21) přiměřenost ceny, jež byla nakonec zaplacena (120 milionů EUR), protože byla o 25,5 % vyšší než znalecké ocenění ve výši 95,4 milionu EUR provedené před veřejnou soutěží nezávislým odhadcem a zapečetěné až do konce řízení. Prohlašují, že o vypracování tohoto ocenění, ačkoliv nebylo kvůli veřejné soutěži nutné, požádaly s cílem chránit zájmy Řecka i v budoucnu (22).
(39)
Pokud jde o tvrzení stěžovatele, že původní podmínky výzvy k podávání nabídek byly vylepšeny následným zákonem č. 3139/2003, který privatizaci potvrdil, řecké orgány vysvětlují, že výzvy k podávání nabídek nebyly změněny ani zákonem č. 3139/2003, ani žádným jiným způsobem. Podle Řecka tento zákon pouze reguluje různá povolení ve spojení s investováním a provozováním kasina a obsahuje opatření k ochraně pracovníků po privatizaci. Tento zákon nezbavil HR povinnosti investovat do kasina Mont Parnès částku 44 milionů EUR a smluvní doložka ohledně vrácení 70 % ceny konsorciu HR v případě, že by před rokem 2012 byla udělena provozní licence jinému kasinu, byla již výslovným ustanovením výzvy k podávání nabídek.
(40)
Řecké orgány proto konstatují, že prodejní cena představuje tržní hodnotu podílu na kapitálu kasina Mont Parnès ve výši 49 %.
(41)
Na podporu svého tvrzení, že při veřejné soutěži nedošlo k žádným nesrovnalostem, poukazují řecké orgány na řadu rozsudků vnitrostátních soudů, které rozebíraly soulad veřejné soutěže se zákonem podle vnitrostátních právních předpisů. K dnešnímu dni vnitrostátní soudy neshledaly ve veřejné soutěži žádné nesrovnalosti, a proto různé stížnosti podané CA v tomto ohledu odmítly (23). Z nálezů vnitrostátních soudů, které potvrdily řádný průběh veřejné soutěže, se řecké orgány odvolávají zejména na následující:
a) Řízení před občanskoprávními soudy
(42)
Ve svém rozsudku 8118/2002 (24) odmítl soud prvního stupně v Aténách stížnost podanou CA a rozhodl, že:
-
Hodnotící komise a reklamační výbor správně rozhodly, že nabídky HR z prvního a druhého kola byly v souladu s výzvami k podávání nabídek. Prohlášení HR připojené k jeho nabídkám neovlivnilo jejich bezpodmínečnou povahu.
-
Konsorcium CA předložilo nabídku v 15:30 hod., tzn. na začátku třetího kola, jak stanovila hodnotící komise na konci druhého kola. Nabídku vzal zástupce CA zpět z vlastní vůle a podnětu, ačkoliv se ho od toho snažil předseda hodnotící komise odradit. Pokud by předseda hodnotící komise zástupce CA výslovně varoval před zpětvzetím nabídky, vedlo by to k diskriminačnímu zacházení vůči HR a ve prospěch CA.
-
Druhou nabídku CA ve třetím kole považoval reklamační výbor správně za nepřípustnou. Každý uchazeč mohl podat v každém kole pouze jednu nabídku. Pokud by druhá nabídka CA ve třetím kole byla považována za přípustnou, mohlo by to navíc vést k porušení zásady transparentnosti. Zástupce CA si vzal zpět první zapečetěnou obálku CA, opustil místo konání veřejné soutěže a při svém návratu předložil zapečetěnou obálku, u které nebylo možno ověřit, zda se jedná o stejnou obálku, jako byla obálka první (25).
b) Řízení před správními soudy
(43)
Podle řeckých orgánů v současné době projednává státní rada (nejvyšší správní soud) věc týkající se jiné stížnosti CA na údajně protiprávní postup při veřejné soutěži (26). Na vynesení konečného rozsudku se v současné době čeká, ale řecké orgány poznamenávají, že soudce zpravodaj navrhl stížnost CA zamítnout jako nepřípustnou z důvodu judikatury a nedůvodnou kvůli podstatě (27).
c) Trestněprávní řízení
(44)
V důsledku žaloby podané společností CA v roce 2002 proti členům hodnotící komise, reklamačního výboru, ETA, posudkovému poradci (American Appraisal Hellas Ltd) a finančnímu poradci (Kantor) kvůli jejich jednání během veřejné soutěže vynesla soudní rada odvolacích soudců, jíž byla věc předložena k přezkoumání, osvobozující výnos (28) a shledala zejména, že:
-
první ani druhé rozhodnutí reklamačního výboru nebylo protiprávní a nebyl zjištěn žádný odpovídající důkaz o pochybení jeho členů. Členové reklamačního výboru zamítnutím námitky CA v prvním a druhém kole a na druhé straně přijetím námitky HR ve třetím kole neporušili podmínky výzev k podávání nabídek a nezacházeli s oběma uchazeči rozdílným způsobem,
-
rozhodnutí hodnotící komise nebylo protiprávní a její členové nezacházeli s oběma uchazeči rozdílným způsobem. Hodnotící komise se navíc podle podmínek výzev k podávání nabídek musela držet zjištění reklamačního výboru,
-
se zástupce ETA nedopustil porušení příslušných vnitrostátních předpisů tím, že požádal uchazeče s první prozatímně nejvyšší nabídkou (HR) o navýšení jeho finanční nabídky. Zástupce ETA neměl povolení vstupovat do jednání a pravomoc zrušit nebo odvolat nabídkové řízení.
(45)
Výše uvedený osvobozující výnos byl dále napaden před vnitrostátními soudy (29) a nedávno vynesl aténský odvolací soud rozsudek osvobozující všechny žalované osoby (rozsudek 466/2011). Plné znění tohoto rozsudku není dosud dostupné.
(46)
Při zohlednění všech výše uvedených připomínek trvají řecké orgány závěrem na tom, že posuzované opatření neobsahuje státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU.
5. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(47)
Dopisem ze dne 4. srpna 2010 vstoupili zástupci údajného příjemce (tj. Athens Resort Casino Holding jménem HR) do řízení Komise jako zúčastněná strana. Údajný příjemce předložil stejné připomínky, jako jsou připomínky Řecka shrnuté v oddílu 4.
(48)
Údajný příjemce navíc prohlašuje, že cena, jež byla skutečně zaplacena za podíl v kasinu, dosáhla výše 120 milionů EUR, což je o 10 milionů EUR více, než bylo předtím domluveno (30). Byla tak dokonce mnohem vyšší než odborné ocenění ve výši 95,4 milionů EUR, které bylo vyhotoveno (ale nezveřejněno) před zahájením veřejné soutěže.
(49)
Údajný příjemce dále tvrdí, že ETA nejen neměla povinnost, ale ani právo vyhlásit uchazeče s druhou prozatímní nejvyšší nabídkou, protože by to znamenalo zahájit nová kola nabídkového řízení, a to v rozporu s podmínkami výzev k podávání nabídek. Dále tvrdí, že nabídka CA ve výši 162 milionů EUR mimo veřejnou soutěž byla podána bez rizika, že by mohla být brána vážně, a byla předložena pouze s cílem vyvolat zrušení veřejné soutěže. Potvrzuje, že by určitě vznesl námitky proti rozhodnutí o přijetí této nabídky i s rizikem, že celé řízení bude zrušeno. V tomto ohledu také zdůrazňuje stanovisko právní rady státu, jež potvrdilo, že na nabídku CA nelze brát zřetel nebo ji přijmout (31).
(50)
Údajný příjemce také zpochybňuje domněnku Komise, uvedenou v rozhodnutí o zahájení řízení, ohledně možného narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu, protože hazardní hry představují celosvětové podnikání a společnosti vyvíjející činnost na tomto poli vykonávají hospodářskou činnost na mezinárodním trhu. Údajný příjemce tvrdí, že Mont Parnès nevyvíjí činnost na mezinárodní úrovni, ale působí pouze místně, a nekonkuruje tak zahraničním kasinům.
(51)
Dopisem ze dne 29. září 2010 do řízení Komise zasáhla jako zúčastněná strana společnost Club Hotel Casino Loutraki AE (jménem CA) (32). V tomto dopise tvrdí, že při vyčíslení výše údajné podpory je nutno zohlednit také rozdíl mezi nabídkami a dopad schvalovacího zákona na povinnosti kupce vyplývající z podmínek veřejné soutěže.
6. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
6.1 Existence státní podpory při postoupení podílů přímým prodejem
(52)
Čl. 107 odst. 1 SFEU stanoví, že veškeré podpory poskytované v jakékoli formě členským státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak.
(53)
Podle ustálené judikatury Soudního dvora Evropské unie (33) a pravidel a praxe Komise v oblasti státní podpory v rámci privatizace (34) neexistuje v případě, že členský stát nakupuje nebo prodává akcie podniků, žádné zvýhodnění, je-li chování členského státu v souladu s jednáním soukromého investora v tržním hospodářství.
(54)
Pokud dochází k prodeji akcií na burze, obecně se předpokládá, že se tak děje za tržních podmínek a bez jakéhokoliv zvýhodnění. Pokud ovšem postoupení podílů probíhá formou přímého prodeje, lze předpokládat, že neexistuje žádné zvýhodnění, jsou-li splněny následující podmínky: zaprvé, majetkový podíl je prodán v nediskriminační, transparentní a otevřené veřejné soutěži přístupné všem zájemcům; zadruhé, s postoupením nejsou spojeny žádné podmínky, jež nejsou běžné u srovnatelných transakcí mezi soukromými subjekty a jež mohou případně snížit prodejní cenu; zatřetí, majetkový podíl je prodán subjektu, který předložil nejvyšší nabídku; a začtvrté, všichni účastníci řízení musí mít dostatek času a informací k řádnému ocenění aktiv, jež se stane základem jejich nabídky.
(55)
Jinými slovy: probíhá-li privatizace přímým prodejem, slouží jako měřítko pro posouzení, zda transakce týkající se státního majetku obsahuje zvýhodnění, skutečnost, jestli by se subjekt působící v tržním hospodářství a postavený do podobné situace choval stejně, tj. jestli by prodal společnost za stejnou cenu. Jako důvod pro přijetí nižší ceny nemohou být zohledněny nehospodářské ohledy, jako jsou např. důvody průmyslové politiky, ohledy na zaměstnanost nebo cíle regionálního rozvoje, o kterých by subjekt působící v tržním hospodářství neuvažoval a které naopak poukazují na existenci zvýhodnění. Tato zásada byla opakovaně vysvětlována Komisí a trvale potvrzována Soudním dvorem (35).
(56)
Pokud tedy není některý z výše uvedených požadavků splněn, Komise soudí, že je nutno veřejný prodej přezkoumat z hlediska možné podpory, a musí proto být oznámen. Při dodržení těchto požadavků je možno zaručit, že stát obdrží za svůj majetek nejvyšší cenu, tj. cenu tržní, a že tak neexistuje žádné zvýhodnění.
6.2 Prodej 49 % podílu na kapitálu kasina Mont Parnès
(57)
Při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU měla Komise pochybnosti o tom, zda prodej kasina Mont Parnès proběhl v rámci otevřené, transparentní a nediskriminační veřejné soutěže. Podle informací dostupných v této fázi Komise soudila, že je značně obtížné zjistit, zda nebylo protiprávně poskytnuto preferenční zacházení, a zda tak byla zaplacena tržní cena či ne. Komise se obávala, že nesrovnalosti v průběhu veřejné soutěže mohly vést k poskytnutí státní podpory.
(58)
Komise proto provedla v rámci formálního vyšetřování posouzení příslušných skutečností. Toto posouzení je založeno na souboru dostupných důkazů o opatření.
(59)
Během různých fází řízení obdržela Komise informace o řadě právních úkonů na vnitrostátní úrovni, které potvrzují správnost průběhu původní veřejné soutěže. Komise zaznamenává, že k dnešnímu dni zřejmě žádný rozsudek soudu na vnitrostátní úrovni nepotvrdil připomínky stěžovatele ohledně nesrovnalostí a nerovného zacházení při veřejné soutěži (viz také výše odstavce 41 až 46). Vnitrostátní soudy zatím spíše potvrzují zákonnost a nediskriminační povahu veřejné soutěže podle vnitrostátních pravidel.
(60)
Ačkoliv posouzení Komise není závislé na nálezech vnitrostátních soudů, může je ve své analýze zohlednit jako jeden z faktorů. Komise ale poznamenává, že toto posouzení není v žádném případě zamýšleno jako výklad vnitrostátních právních předpisů, což je pouze v pravomoci členského státu.
(61)
V těchto souvislostech se Komise domnívá, že zákonnost veřejné soutěže podle vnitrostátních právních předpisů, jak je popsána a zdůvodněna v rozsáhlém a hloubkovém přezkumu, který dosud provedly různé vnitrostátní soudy, představuje důležitý náznak správnosti a nediskriminační povahy veřejné soutěže. Toto zřejmé potvrzení platnosti veřejné soutěže podle vnitrostátních předpisů může Komise vedle dalších faktorů zohlednit ve svém posouzení podle předpisů EU o státních podporách s tím, že nabídkové řízení bylo otevřené, bezpodmínečné a nediskriminační.
(62)
Pokud jde o otázku vznesenou v rozhodnutí o zahájení řízení ohledně skutečnosti, že jedna z nabídek zřejmě porušila pravidlo výzvy k podávání nabídek ohledně minimálního navýšení oproti předchozí nabídce, Komise poznamenává, že tato otázka byla vyřešena, protože bylo požadováno navýšení o 1 % a nikoliv o 10 %, jak Komise vyrozuměla. Komise proto soudí, že pravidla veřejné soutěže byla v tomto ohledu splněna.
(63)
Pokud jde o údajné rozdílné zacházení s různými námitkami vznesenými během veřejné soutěže, Komise rovněž zaznamenává, že řecké orgány poskytly přijatelné vysvětlení vyloučení nabídky společnosti CA z veřejné soutěže podle použitelných pravidel, jež zakazují druhé předložení ve stejném nabídkovém kole.
(64)
Pokud jde o údajné nerovné zacházení s různými nabídkami učiněnými po ukončení veřejné soutěže, Komise soudí, že rozdílné zacházení - vyjednávání s úspěšným uchazečem o navýšení ceny a zároveň odmítnutí vzít v potaz nabídku stěžovatele ve výši 162 milionů EUR - lze vzhledem k existujícím pochybnostem o zákonnosti druhé z nabídek přijmout jako postup přípustný při veřejné soutěži. Komise navíc nemůže označit nepřípustnou nabídku stěžovatele ve výši 162 milionů EUR za důvěryhodnou, protože byla podána až po ukončení veřejné soutěže a v rozporu s jeho procesními pravidly.
(65)
Pokud jde o domněnku, že celé řízení bylo možno zrušit, řecké orgány uvedly, že by to znamenalo nové konání řízení s možným rizikem dalšího snížení ceny, které se mělo dosáhnout.
(66)
Řecké orgány také uvedly, že podmínky zadání veřejné zakázky nebyly změněny zákonem č. 3139/2003 ani žádným jiným způsobem.
(67)
Pokud jde o obdrženou cenu, Komise zaznamenává, že cena ve výši 120 milionů EUR (36), která byla nakonec za kasino zaplacena, je sice stále nižší než nepřípustná nabídka ve výši 162 milionů EUR, o níž stěžovatel tvrdí, že ji byl připraven učinit po svém vyloučení z veřejné soutěže, ale je vyšší než nejvyšší nabídka ve výši 107 milionů EUR, již stěžovatel zřejmě v soutěži předložil, a dokonce významně vyšší (o 25,5 %) než odborné ocenění podílu na částku 95,4 milionu EUR provedené před veřejnou soutěží.
6.3 Závěr
(68)
Po zahájení formálního vyšetřovacího řízení vyřešily řecké orgány uspokojivým způsobem předběžné pochybnosti vyjádřené Komisí v rozhodnutí o zahájení řízení. Komise zejména nenašla důkaz, který by umožňoval dospět k závěru o preferenčním zacházení s údajným příjemcem, jež by vedlo k poskytnutí jakéhokoliv zvýhodnění. Předpokládá se, že prodejem svého podílu v kasinu v otevřeném, bezpodmínečném a nediskriminačním nabídkovém řízení uchazeči s nejvyšší nabídkou získalo Řecko nejvyšší cenu na trhu a nepřipravilo stát o prostředky. Komise proto může uznat, že by subjekt působící v tržním hospodářství prodal za podobných okolností příslušný podíl v kasinu za podobnou cenu. Komise proto soudí, že prodej 49 % státního podílu na kapitálu kasina Mont Parnès řeckým státem neznamená žádné zvýhodnění, a nepředstavuje tak státní podporu.
7. ZÁVĚR
(69)
Komise soudí, že prodej 49 % státního podílu na kapitálu kasina Mont Parnès řeckým státem nepředstavuje podporu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Prodej 49 % státního podílu na kapitálu kasina Mont Parnès řeckým státem nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Řecké republice.
V Bruselu dne 24. května 2011.
KOMISIJAS LĒMUMS
(2011. gada 24. maijs)
par daļējas privatizācijas pasākumu C 15/10 (ex NN 21/10), ko Grieķija īstenojusi attiecībā uz kazino Mont Parnès
(izziņots ar dokumenta numuru C(2011) 3505)
(Autentisks ir tikai teksts grieķu valodā)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2011/647/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību (LESD) un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu, jo īpaši tā 62. panta 1. punkta a) apakšpunktu,
pēc tam, kad ieinteresētās personas ir aicinātas iesniegt savas piezīmes saskaņā ar iepriekš minētajiem pantiem, un, ņemot vērā šīs piezīmes (1),
tā kā:
1. PROCEDŪRA
(1)
Ar 2002. gada 23. jūnija vēstuli Egnatia AE, kura tiesības apvienošanās rezultātā pārņēma Athinaiki Techniki un kurš ir konsorcija Casino Attikis (“CA” jeb “sūdzības iesniedzējs”) loceklis, iesniedza Eiropas Komisijai sūdzību par iespējamu Eiropas Savienības (ES) iekšējā tirgus noteikumu pārkāpumu saistībā ar iespējami nepārskatāmu un diskriminējošu konkursu, ko īstenoja Grieķijas iestādes un kā rezultātā 49 % Elliniko Kazino Parnithas AE (kazino “Mont Parnès”) kapitāldaļu tika pārdoti konkursa uzvarētājam - konsorcijam Hyatt Regency (“HR” jeb “iespējamais valsts atbalsta saņēmējs”) (2).
(2)
2002. gada 3. oktobra vēstulē Eiropas Komisijas Iekšējā tirgus un pakalpojumu ģenerāldirektorāts (“Iekšējā tirgus un pakalpojumu ĢD”) nosūtīja dokumenta kopiju Konkurences ģenerāldirektorātam (“Konkurences ĢD”), lai tas veiktu līdzīgu lietas analīzi saskaņā ar ES valsts atbalsta noteikumiem.
(3)
2002. gada 9. decembra elektroniskajā vēstulē sūdzības iesniedzēja juridiskais pārstāvis sniedza Komisijas departamentiem papildu paskaidrojumus par šo lietu.
(4)
2003. gada 24. janvāra vēstulē Komisija paziņoja Grieķijas iestādēm par sūdzību attiecībā uz valsts atbalstu un aicināja Grieķiju sniegt paskaidrojumus par sūdzībā minēto. Grieķijas iestādes atbildēja 2003. gada 4. martā.
(5)
2003. gada 27. janvārī Komisijas dienesti tikās ar sūdzības iesniedzēja juridisko pārstāvi.
(6)
2003. gada 12. februārī un 22. augustā iespējamā valsts atbalsta saņēmēja juridiskais pārstāvis iesniedza Komisijas dienestiem papildu dokumentāciju.
(7)
Ar 2003. gada 31. marta un 16. maija vēstulēm sūdzības iesniedzējs sniedza papildu informāciju Konkurences ĢD.
(8)
2003. gada 10. aprīlī Komisijas dienesti tikās ar iespējamā valsts atbalsta saņēmēja pārstāvi.
(9)
Laikā no 2003. gada 15. jūlija līdz 16. septembrim Komisijai ir bijusi vairākkārtīga informācijas apmaiņa ar sūdzības iesniedzēju, kas attiecās uz valsts atbalsta jomas problēmu atsevišķu novērtēšanu un kas vērsa sūdzības iesniedzēja uzmanību uz Komisijas lēmumu pieņemšanas praksi, saskaņā ar kuru valsts īpašuma cesija konkursa procedūras ietvaros nav uzskatāma par valsts atbalstu, ja šīs procedūras norise ir bijusi pārskatāma un nediskriminējoša. Līdz ar to Komisija informēja sūdzības iesniedzēju, ka nevar pieņemt lēmumu, kamēr Iekšējā tirgus un pakalpojumu ĢD nebūs pabeidzis publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras pārbaudi.
(10)
Ar 2004. gada 22. janvāra un 4. augusta vēstulēm Iekšējā tirgus un pakalpojumu ĢD izbeidza izmeklēšanu, nesaskatot trūkumus publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā. 2004. gada 2. jūnija vēstulē Konkurences ĢD informēja sūdzības iesniedzēju, ka tas ir izbeidzis ar valsts atbalstu saistītās sūdzības izskatīšanu saskaņā ar 20. panta 2. punktu Padomes 1999. gada 22. marta Regulā (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (3).
(11)
2005. gada 18. februārī sūdzības iesniedzējs cēla prasību Pirmās instances tiesā (tagad - Vispārējā tiesa).
(12)
Ar 2006. gada 26. septembra rīkojumu Pirmās instances tiesa noraidīja prasību kā nepieņemamu, jo tā nolēma, ka vēstule nav uzskatāma par apstrīdamu aktu saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma (EK Līgums) 230. pantu (tagad Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 263. pants) (4).
(13)
2006. gada 18. decembrī sūdzības iesniedzējs iesniedza Eiropas Kopienu Tiesā apelācijas sūdzību pret Pirmās instances tiesas rīkojumu.
(14)
Eiropas Kopienu Tiesa atcēla rīkojumu ar 2008. gada 17. jūlija spriedumu (5). Tā konstatēja, ka apstrīdētais akts ir uzskatāms par tādu apstrīdamu aktu, kas neatbilst Komisijas pienākumiem saskaņā ar procedūras regulu, un nodeva lietu Pirmās instances tiesai atkārtotai izskatīšanai.
(15)
Ar 2008. gada 26. septembra vēstuli Konkurences ĢD atsauca 2004. gada 2. jūnija vēstuli par lietas izbeigšanu un atkārtoti uzsāka lietas izskatīšanu.
(16)
2009. gada 29. jūnija rīkojumā Pirmās instances tiesa konstatēja, ka, tā kā vēstule tika atsaukta, vairs nebija nepieciešams pieņemt lēmumu (6). 2009. gada 7. septembrī sūdzības iesniedzējs iesniedza apelācijas sūdzību pret Pirmās instances tiesas rīkojumu ar pamatojumu, ka tiesai bija jāuzskata vēstules atsaukšana par nelikumīgu un jāatceļ tā.
(17)
2009. gada 11. septembra elektroniskajā vēstulē sūdzības iesniedzējs sniedza Komisijai papildu informāciju.
(18)
2009. gada 14. oktobrī Komisijas dienesti tikās ar sūdzības iesniedzēja pārstāvjiem. Pēc šīs tikšanās sūdzības iesniedzējam bija vairākkārtīga informācijas apmaiņa ar Komisiju, kuras ietvaros tas sniedza Komisijai papildu informāciju.
(19)
2009. gada 21. oktobra vēstulē Komisija pieprasīja Grieķijai sniegt papildu informāciju. Savukārt Grieķija 2009. gada 13. novembra vēstulē lūdza Komisijai vairāk laika, lai sniegtu atbildi, ko Komisija tai piešķīra 2009. gada 18. novembra elektroniskajā vēstulē. Grieķija sniedza atbildi Komisijai 2010. gada 11. un 14. janvārī.
(20)
Ar 2010. gada 6. maija spriedumu Eiropas Savienības Tiesa atbildēja uz Simvoulio tis Epikreatias (Valsts padome) lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu saskaņā ar EK Līguma 234. pantu (tagad LESD 267. pants), jo īpaši saistībā ar ES publiskā iepirkuma noteikumu piemērošanu attiecībā uz apspriežamo konkursa procedūru. Eiropas Savienības Tiesa cita starpā secināja, ka kopumā tāds līgums kā tas, kas būtu piešķirams apspriežamā konkursa rezultātā, neietilpst direktīvu par publisko iepirkumu (7) piemērošanas jomā. Papildus tam tiesa norādīja, ka šis secinājums neizslēdz faktu, ka šādam līgumam jāatbilst EK Līguma pamatnoteikumiem un vispārīgajiem principiem, jo īpaši tiem, kas attiecas uz brīvību veikt uzņēmējdarbību un kapitāla brīvu apriti.
(21)
2010. gada 6. jūlija vēstulē Komisija informēja Grieķiju, ka tā ir nolēmusi uzsākt LESD 108. panta 2. punktā minēto procedūru attiecībā uz apspriežamo pasākumu (lēmums par procedūras uzsākšanu).
(22)
Komisijas lēmums uzsākt procedūru tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (8). Komisija uzaicināja ieinteresētās personas iesniegt apsvērumus par attiecīgo pasākumu.
(23)
Pēc procedūras uzsākšanas Komisija saņēma apsvērumus no divām ieinteresētajām personām, proti, iespējamā valsts atbalsta saņēmēja (Athens Resort Casino Holdings (9) - HR vārdā) (10) pārstāvjiem un sūdzības iesniedzēja (Club Hotel Casino Loutraki - CA vārdā) (11) pārstāvjiem. Grieķija iesniedza savus apsvērumus 2010. gada 6. augusta vēstulē. Abu ieinteresēto personu apsvērumi tika nosūtīti 2010. gada 29. oktobra vēstulē Grieķijai, kas reaģēja uz to, nosūtot 2010. gada 25. novembra vēstuli.
(24)
2010. gada 16. decembrī (12) Eiropas Savienības Tiesa nolēma, ka Vispārējā tiesa (iepriekš - Pirmās instances tiesa) ir rīkojusies nepareizi, nosakot, ka nav pamata izskatīt lietu, kad sākotnēji tika apstrīdēta lietas administratīvā slēgšana no Komisijas puses.
2. PASĀKUMA APRAKSTS
(25)
2001. gada oktobrī Grieķijas iestādes uzsāka publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, lai cedētu 49 % kazino Mont Parnès kapitāldaļu (13). Konkurēja divi kandidāti, proti, Kazino Attikis (Casino Attikis jeb CA) un konsorcijs Hyatt Regency - Elliniki Technodomiki (Hyatt Regency konsorcijs jeb HR), un abi tika atlasīti dalībai konkursa procedūras otrajā kārtā (14) saskaņā ar attiecīgajiem valsts noteikumiem. Procedūras, kas, iespējams, nebija spēkā, beigās līguma slēgšanas tiesības tika piešķirtas HR. 26.-29. punktā zemāk saskaņā ar Komisijai pieejamo informāciju ir aprakstīti notikumi, kā rezultātā tika piešķirtas līguma slēgšanas tiesības.
(26)
Saskaņā ar piemērojamajiem valsts noteikumiem uzvarējušais kandidāts būtu jānoskaidro ar publiskā iepirkuma procedūras (pieaugošās cenas izsole) starpniecību, sākotnējai pārdošanas cenai esot EUR 80 miljoni. Atbilstoši procedūrai konkursa komisija atvērtu kandidātu iesniegtās aploksnes, kas satur to finanšu piedāvājumus, un pēc kārtas nosauktu piedāvājumus. Kandidātam, kurš izteicis zemāko piedāvājumu, būtu tiesības nākamajā kārtā aizzīmogotā aploksnē iesniegt jaunu piedāvājumu. Šādam jaunam piedāvājumam būtu jābūt vismaz tikpat lielam kā sākotnējam augstākajam piedāvājumam, kas paaugstināts par 1 % (15). Šī piedāvājumu izteikšana turpinātos bezgalīgi vairākās kārtās, līdz viens no solītājiem izstātos, tādā gadījumā pēdējam solītājam tiekot pasludinātam par provizorisko augstākās summas solītāju. Protokolu, kurā minēts provizoriskais augstākās summas solītājs, konkursa komisija attiecīgi iesniegtu Grieķijas Tūrisma attīstības iestādes (ETA) direktoru padomei.
(27)
Konkursa pirmajā kārtā abi kandidāti 2002. gada 31. maijā vienlaicīgi iesniedza savus piedāvājumus aizzīmogotās aploksnēs ETA galvenajā mītnē. CA piedāvājums bija EUR 91 183 652, turpretim HR piedāvājums bija EUR 80 075 000. Tomēr aizzīmogotā aploksne, kuru iesniedza otrais no minētajiem kandidātiem, saturēja ne tikai piedāvājumu, bet arī paziņojumu, kurā tika apstrīdēts, vai CA konsorcija dalība konkursā ir likumīga. CA iebilda pret šo paziņojumu, apgalvojot, ka šādu atrunu formulējums padara HR finanšu piedāvājumu par nepieņemamu. Iebildumu izskatīšanas komisija, kura uzskatīja, ka HR paziņojums neietekmēja tā piedāvājuma spēkā esamību, noraidīja CA iebildumu.
(28)
Otrajā kārtā HR iesniedza aizzīmogotu aploksni ar tā piedāvājumu EUR 92 105 888 apmērā, atkārtoti pievienojot to pašu rakstveida paziņojumu. Pēc otrās kārtas beigām CA juridiskais pārstāvis iesniedza aploksni ar finanšu piedāvājumu trešajai kārtai un arī iesniedza ETA direktoru padomei atsevišķu paziņojumu par konkursa noteikumu pārkāpumu attiecībā uz piedāvājuma spēkā esamības prasībām. Konkursa komisija noraidīja šo iesniegumu ar pamatojumu, ka tas būtu pieņemams tikai tad, ja tiktu iesniegts iebilduma formā un tādējādi attiektos uz iebildumu izskatīšanas komisijas darbības jomu. CA juridiskais pārstāvis lūdza komisijai piecas minūtes papildu laika, lai izlemtu par turpmāko rīcību. Papildu laiks tika piešķirts, un gan rakstveida paziņojums, gan piedāvājuma aploksne tika noņemta no komisijas galda. Pārstāvji atgriezās pēc piecu minūšu pārtraukuma un paziņoja, ka neplāno iesniegt iebildumu, bet atkārtoti iesniedza savu piedāvājumu. Pēc tam HR iesniedza iebildumu un pieprasīja, lai piedāvājumu izskatīšanas trešā kārta tiktu atzīta par nepieņemamu, pamatojoties uz to, ka CA ir iesniedzis tādu piedāvājumu, kas tika atsaukts un atkārtoti iesniegts. Iebildumu izskatīšanas komisija pieņēma HR iebildumu, un CA piedāvājums (16) tika izslēgts no turpmākas dalības procedūrā.
(29)
Pēc CA trešās kārtas piedāvājuma izslēgšanas konkursa komisija nosūtīja (17) ETA direktoru padomei tās astotās sanāksmes protokola kopiju, kurā HR bija norādīts kā pirmais provizoriskais augstākās summas solītājs (ar piedāvājumu EUR 92 105 888 apmērā) un CA - otrais provizoriskais augstākās summas solītājs. Konkursa komisija netika atvērusi CA trešās kārtas piedāvājuma aploksni un neatdeva to minētajam kandidātam, bet gan iesniedza to ETA, lai iestāde to droši uzglabātu savā seifā (18). ETA direktoru padome sasauca ārkārtas kopsapulci. Pēc tam 2002. gada 5. jūnijāETA rīkotājdirektors un Kantor Capital juridiskais pārstāvis, kurš ir ekonomikas konsultants un pārraudzīja procedūru, tika pilnvaroti lūgt HR uzlabot tā piedāvājumu. HR attiecīgi palielināja savu piedāvājumu līdz EUR 110 miljoniem. 2002. gada 12. jūnijāCA iesniedza ETA direktoru padomei vēstuli, kas saturēja piedāvājumu EUR 162 miljonu apmērā, bet vēlāk tas tika noraidīts, jo tika sagatavots pēc konkursa procedūras beigām. Visbeidzot HR piedāvājums tika vēlreiz uzlabots, sasniedzot EUR 120 miljonus (19).
3. LĒMUMS PAR OFICIĀLĀS IZMEKLĒŠANAS PROCEDŪRAS UZSĀKŠANU
(30)
Komisija uzsāka oficiālo izmeklēšanu, jo nemazinājās šaubas par to, vai Grieķijas valsts ir pārdevusi 49 % kazino Mont Parnès kapitāldaļu augstākās summas solītājam tādā pārdošanas procedūrā, kas atbilst atklātuma, pārskatāmības un nediskriminācijas principiem. Jo īpaši Komisijai bija šaubas par to, vai pārdošanas procedūras laikā pircējam tika vai netika nelikumīgi piešķirti jebkādi atvieglojumi un vai rezultātā tika samaksāta tirgus cena. Komisija uzskatīja, ka CA un tā piedāvājuma EUR 162 miljonu apmērā, kas tika sagatavots pēc konkursa procedūras beigām, izslēgšana no konkursa, iespējams, liecina par pārdošanu zem vērtības un tādējādi arī par atbalsta esamību neiekasētu valsts līdzekļu formā.
4. GRIEĶIJAS APSVĒRUMI
(31)
Grieķija iesniedza savus apsvērumus 2010. gada 6. augusta vēstulē. Tā apstrīdēja valsts atbalsta esamību, pamatojoties uz to, ka konkursa procedūra tai piederošo kazino Mont Parnès kapitāldaļu pārdošanai notika saskaņā ar spēkā esošo likumdošanu un ka minētie 49 % kazino kapitāldaļu tika pārdoti par tirgus cenu.
(32)
Vispirms Grieķijas iestādes uzsvēra, ka konkursa dalībnieku atlase un visa konkursa procedūra bija pilnīgi likumīga un notika saskaņā ar noteikumiem par uzaicinājumiem iesniegt piedāvājumus (20), ko nosaka spēkā esošā likumdošana, un ka abi kandidāti bez atrunām tika pieņēmuši uzaicinājumus iesniegt piedāvājumus.
(33)
Grieķijas iestādes arī paskaidroja, ka HR paziņojums, kas bija ievietots tā iesniegtajā aploksnē kopā ar finanšu piedāvājumu gan konkursa procedūras pirmajā, gan otrajā kārtā, neietekmēja HR finanšu piedāvājumu spēkā esamību, bet gan pats par sevi attiecās tikai uz CA dalību konkursa procedūrā, tāpēc iebildumu izskatīšanas komisija saprotamu iemeslu dēļ atzina HR finanšu piedāvājumus par likumīgiem.
(34)
Tās arī detalizētāk paskaidroja, ka piedāvājums, ko CA iesniedza konkursa trešajā kārtā un kas saskaņā ar sūdzības iesniedzēja minēto sasniedza EUR 107 miljonus, tika izslēgts, jo zināmu laika posmu konkursa komisija netika redzējusi aploksni. Šādos apstākļos Komisija nevarēja būt pārliecināta par to, vai piedāvājums nav ticis mainīts. Jebkurā gadījumā piedāvājuma atkārtota iesniegšana nozīmētu otrreizēju iesniegšanu vienā un tajā pašā konkursa kārtā, kas uzskatāms par noteikumu pārkāpumu.
(35)
Grieķijas iestādes paskaidroja, ka piedāvājums EUR 92 105 888 apmērā, ko HR iesniedza konkursa otrajā kārtā un kas pārsniedza CA pirmajā kārtā iesniegto piedāvājumu EUR 91 183 652 apmērā, atbilda konkursa nosacījumiem, jo saskaņā ar noteikumiem par uzaicinājumiem iesniegt piedāvājumus katram jaunam piedāvājumam bija jābūt paaugstinātam par 1 %, nevis 10 %, kā tas bija pieņemts Komisijas lēmumā par procedūras uzsākšanu. No tā izriet, ka konkursa noteikumi attiecībā uz šo aspektu tika ievēroti.
(36)
Grieķijas iestādes arī apgalvoja, ka CA pēdējais piedāvājums EUR 162 miljonu apmērā - summa, ko saskaņā ar CA teikto tas bija gatavs maksāt - nav likumīgs, jo tas tika sagatavots ārpus konkursa procedūras ietvariem un pēc tās beigām. Pieņemot šo piedāvājumu, tiktu pārkāpts tiesiskuma princips, ņemot vērā, ka publiskas konkursa procedūras mērķis ir ne tikai kalpot valsts finanšu interesēm, bet arī plašākas sabiedrības interesēm, t. i., garantēt augstāko iespējamo cenu, vienlaikus ievērojot tiesiskuma principu (t. i., noteikumos par uzaicinājumiem iesniegt piedāvājumus, konkursu dokumentācijā un citos spēkā esošajos tiesību aktos noteiktās tiesību normas).
(37)
Grieķijas iestādes turklāt paskaidroja, ka tās neatcēla konkursu un neuzsāka jaunu, jo šāda rīcība nozīmētu atkārtot visu procedūru jau ceturto reizi astoņu gadu laikā, kas iedragātu Grieķijas starptautisko reputāciju, bez jebkādas pārliecības, ka konkursa procedūras atkārtošanas rezultātā tiktu garantēta cena EUR 162 miljonu apmērā. Šajā saistībā Grieķija pat apšauba EUR 162 miljonu piedāvājuma ticamību, jo CA pārstāvji apzinājās, ka tā pieņemšana izraisītu esošās procedūras atcelšanu un jaunas uzsākšanu.
(38)
Papildus tam Grieķijas iestādes apliecināja (21), ka galu galā samaksātā cena (EUR 120 miljoni) bija pamatota, jo tā par 25,5 % pārsniedza eksperta novērtēto cenu EUR 95,4 miljonu apmērā, kas ar neatkarīga vērtētāja starpniecību tika noteikta pirms konkursa procedūras uzsākšanas un palika neatklāta līdz pat procedūras beigām. Tās minēja, ka šis vērtējums, kas nav obligāti nepieciešams konkursa procedūrai, tika pieprasīts, lai papildus aizsargātu Grieķijas intereses (22).
(39)
Attiecībā uz sūdzības iesniedzēja apgalvojumiem, ka sākotnējie noteikumi par uzaicinājumiem iesniegt piedāvājumus tika uzlaboti, vēlāk pieņemot Likumu Nr. 3139/2003, kas apstiprināja privatizāciju, Grieķijas iestādes paskaidroja, ka paziņojumi par uzaicinājumiem iesniegt piedāvājumus netika grozīti ne ar Likumu Nr. 3139/2003, ne arī jebkādā citā veidā. Saskaņā ar Grieķijas minēto šis likums galvenokārt attiecas uz dažādām atļaujām saistībā ar investīcijām un kazino vadīšanu un ietver pasākumus darbinieku aizsardzībai pēc privatizācijas. Šis likums neatbrīvoja HR no pienākuma ieguldīt kazino Mont Parnès EUR 44 miljonus, un līgumā iekļautais noteikums par to, ka gadījumā, ja darbības licence tiek piešķirta citam kazino līdz 2012. gadam, 70 % no cenas tiek atmaksāti HR, jau bija skaidri noteikts uzaicinājumā iesniegt piedāvājumus.
(40)
Tādēļ Grieķijas iestādes uzskata, ka pārdošanas cena atbilst 49 % kazino Mont Parnès kapitāldaļu tirgus vērtībai.
(41)
Lai vēl vairāk pamatotu savu apgalvojumu, ka konkursa procedūrā netika pieļauti nekādi pārkāpumi, Grieķijas iestādes norādīja uz vairākiem valsts tiesu lēmumiem, kuros bija analizēts konkursa procedūras likumīgums saskaņā ar valsts likumdošanu. Līdz šim valsts tiesas nav konstatējušas pārkāpumus konkursa procedūrā un tādēļ ir noraidījušas CA dažādos iesniegumus par šo tematu (23). No visiem valsts tiesu konstatējumiem, kas apliecina konkursa atbilstīgumu, Grieķijas iestādes jo īpaši atsaucas uz zemāk minētajiem.
a) Tiesvedība civiltiesās
(42)
Ar spriedumu 8118/2002 (24) Atēnu Pirmās instances tiesa noraidīja CA iesniegumu un nolēma, ka:
-
konkursa komisija un iebildumu izskatīšanas komisija pamatoti nolēma, ka HR pirmajā un otrajā kārtā iesniegtie piedāvājumi atbilda noteikumiem par uzaicinājumiem iesniegt piedāvājumus. HR piedāvājumiem pievienotais ziņojums netika ietekmējis šo piedāvājumu beznosacījumu raksturu,
-
CA iesniedza piedāvājumu plkst. 15.30, t. i., trešās kārtas sākumā, kā to bija noteikusi konkursa komisija otrās kārtas beigās. Pēc tam CA pārstāvis pēc savas iniciatīvas un vēlēšanās izņēma piedāvājumu, neskatoties uz to, ka konkursa komisijas priekšsēdētājs centās viņu atturēt no tā. Ja konkursa komisijas priekšsēdētājs būtu skaidri brīdinājis CA pārstāvi par piedāvājuma izņemšanas sekām, tā būtu uzskatāma par diskriminējošu attieksmi par labu CA, kas vērsta pret HR,
-
iebildumu izskatīšanas komisija pamatoti uzskatīja CA trešajā kārtā iesniegto otro piedāvājumu par nepieņemamu. Abi pretendenti drīkstēja iesniegt tikai vienu piedāvājumu katrā kārtā. Turklāt, pieņemot CA otro piedāvājumu trešajā kārtā, tiktu pārkāpts pārskatāmības princips. CA pārstāvis paņēma atpakaļ pirmo aizzīmogoto aploksni, pameta konkursa norises vietu un atgriežoties iesniedza aizzīmogotu aploksni, attiecībā uz kuru nevarēja apstiprināt, ka tā ir tā pati pirmā aploksne (25).
b) Tiesvedība administratīvajās tiesās
(43)
Saskaņā ar Grieķijas iestāžu sniegto informāciju šobrīd Valsts padome (Augstākā administratīvā tiesa) izskata lietu, kura izriet no vēl kādas CA iesniegtas prasības attiecībā uz konkursa procedūras nelikumīgumu (26). Galīgais lēmums vēl nav pieņemts, taču Grieķijas iestādes atzīmē, ka tiesnesis referents ir ierosinājis, ka CA iesniegums jānoraida kā nepieņemams, balstoties uz piekritības aspektu, un kā nepamatots pēc būtības (27).
c) Tiesvedība krimināltiesā
(44)
Pēc tam, kad CA 2002. gadā iesniedza prasību pret konkursa komisijas, iebildumu izskatīšanas komisijas un ETA locekļiem, vērtēšanas konsultantu (American Appraisal Hellas Ltd) un finanšu konsultantu (Kantor) par minēto personu rīcību konkursa procedūras laikā, Atēnu Apelācijas tiesas tiesnešu padome, kurai lieta tika nosūtīta izskatīšanai, izdeva attaisnojošu rīkojumu (28) un jo īpaši konstatēja, ka:
-
ne pirmais, ne otrais iebildumu izskatīšanas komisijas lēmums nav uzskatāms par nelikumīgu un nebija pietiekamu pierādījumu par to, ka kāds no komisijas locekļiem būtu rīkojies neatbilstīgi. Noraidot CA iebildumu pirmajā un otrajā kārtā, bet pieņemot HR iebildumu trešajā kārtā, iebildumu izskatīšanas komisijas locekļi nepārkāpa noteikumus par uzaicinājumiem iesniegt piedāvājumus un neizrādīja atšķirīgu attieksmi pret konkursa pretendentiem,
-
konkursa komisijas lēmumi nebija nelikumīgi un konkursa komisijas locekļi neattiecās pret konkursa pretendentiem atšķirīgi. Turklāt saskaņā ar noteikumiem par uzaicinājumiem iesniegt piedāvājumus konkursa komisijai bija pienākums rīkoties atbilstoši iebildumu izskatīšanas komisijas konstatējumiem,
-
lūdzot pirmajam provizoriskajam augstākās summas solītājam (HR) palielināt tā finanšu piedāvājumu, ETA pārstāvis nepārkāpa attiecīgos valsts noteikumus. ETA pārstāvis nebija pilnvarots iesaistīties sarunās, kā arī viņam nebija tiesību atcelt vai atsaukt konkursa procedūru.
(45)
Augstākminētais attaisnojošais rīkojums tika tālāk apstrīdēts valsts tiesās (29), un pavisam nesen Atēnu Apelācijas tiesa pieņēma spriedumu, ar kuru attaisnoja visas apsūdzētās personas (spriedums 466/2011). Šī sprieduma pilnais teksts vēl nav pieejams.
(46)
Tātad, ņemot vērā visus augstākminētos apgalvojumus, Grieķijas iestādes uzskata, ka vērtējamais pasākums neietver valsts atbalstu LESD 107. panta izpratnē.
5. IEINTERESĒTO PUŠU APSVĒRUMI
(47)
Līdz ar 2010. gada 4. augusta vēstuli Komisijas procesos kā ieinteresētā persona iesaistījās iespējamā valsts atbalsta saņēmēja pārstāvji (t. i., Athens Resort Casino Holdings - HR vārdā). Iespējamais valsts atbalsta saņēmējs iesniedza apsvērumus, kas pilnībā atbilda Grieķijas apsvērumiem, kuri ir apkopoti 4. daļā.
(48)
Papildus tam iespējamais valsts atbalsta saņēmējs apgalvo, ka par kazino kapitāldaļām faktiski samaksātā cena bija EUR 120 miljoni, kas ir par EUR 10 miljoniem vairāk, nekā iepriekš tika noprasts (30). Tādējādi tā vēl vairāk pārsniedza profesionālajā novērtējumā norādīto cenu EUR 95,4 miljonu apmērā, kas tika noteikta (bet netika darīta zināma) pirms konkursa procedūras uzsākšanas.
(49)
Iespējamais valsts atbalsta saņēmējs arī apgalvo, ka ETA ne tikai nebija pienākuma, bet arī nebija tiesību izteikt uzaicinājumu otrajam provizoriskajam augstākās summas solītājam, jo tas nozīmētu, ka būtu jāuzsāk jaunas konkursa kārtas, tādējādi pārkāpjot noteikumus par uzaicinājumiem iesniegt piedāvājumus. Papildus tas norāda, ka CA ārpus konkursa procedūras iesniegtais piedāvājums EUR 162 miljonu apmērā nebūtu ticis uztverts nopietni un tika iesniegts tikai tādēļ, lai izraisītu konkursa procedūras atcelšanu. Iespējamais valsts atbalsta saņēmējs apliecina, ka tas noteikti būtu apstrīdējis jebkādu lēmumu pieņemt šo piedāvājumu, tādējādi riskējot ar visas procedūras atcelšanu. Šajā saistībā tas arī norāda uz Valsts juridiskās padomes atzinumu, kurā tika apstiprināts, ka CA piedāvājumu nedrīkstēja ņemt vērā vai akceptēt (31).
(50)
Iespējamais valsts atbalsta saņēmējs apšauba Komisijas lēmumā par procedūras uzsākšanu attiecībā uz konkurences izkropļošanu un ietekmi uz tirdzniecību izteikto pieņēmumu, ka azartspēles ir pasaules mēroga bizness un šīs nozares uzņēmumi izvērš saimniecisko darbību starptautiskā tirgū. Tas apgalvo, ka kazino Mont Parnès darbojas nevis pasaules, bet gan tikai vietējā mērogā, un tādēļ nekonkurē ar kazino ārvalstīs.
(51)
Līdz ar 2010. gada 29. septembra vēstuli Club Hotel Casino Loutraki AE (CA vārdā) (32) iesaistījās Komisijas procesos kā ieinteresētā persona. Šajā vēstulē tas apgalvo, ka attiecībā uz iespējamā atbalsta kvantitatīvo noteikšanu vajadzētu ņemt vērā arī piedāvājumu starpību un ratificējošā likuma ietekmi uz pircēja pienākumiem saskaņā ar publiskās konkursa procedūras noteikumiem.
6. PASĀKUMA NOVĒRTĒJUMS
6.1. Valsts atbalsta esamība kapitāldaļu cedēšanā ar pārdošanas starpniecību
(52)
LESD 107. panta 1. punktā ir noteikts, ka, “ja vien Līgumi neparedz ko citu, ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl tāds atbalsts iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm”.
(53)
Saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas pastāvīgo judikatūru (33) un Komisijas noteikumiem un praksi saistībā ar valsts atbalstu privatizācijas jomā (34), dalībvalstij pērkot vai pārdodot uzņēmumu kapitāldaļas, nepastāv nekādas priekšrocības, ja dalībvalsts rīcība atbilst tam, kā rīkotos privāts ieguldītājs tirgus ekonomikā.
(54)
Jo īpaši gadījumos, kad kapitāldaļu pārdošana notiek biržas ietvaros, saskaņā ar vispārēju viedokli tiek uzskatīts, ka tā notiek atbilstoši tirgus nosacījumiem un neietver nekādas priekšrocības. Tomēr, ja cedēšana notiek ar pārdošanas starpniecību, var uzskatīt, ka tā neietver nekādas priekšrocības tad, ja tiek izpildīti šādi nosacījumi: pirmkārt, kapitāldaļas pārdod konkursā, kas ir atvērts visiem interesentiem, kā arī pārskatāms un nediskriminējošs; otrkārt, uz konkursu neattiecas īpaši nosacījumi, kas nav ierasti līdzīgos darījumos starp privātiem uzņēmumiem un kas varētu pazemināt realizācijas cenu; treškārt, kapitāldaļas tiek pārdotas augstākās summas solītājam; un, ceturtkārt, solītājiem jādod pietiekams laiks un informācija, lai varētu pienācīgi novērtēt izsolāmos aktīvus.
(55)
Citiem vārdiem, veicot privatizāciju ar pārdošanas starpniecību, kritērijs, lai novērtētu, vai ar valsts aktīviem saistītais darījums ietver priekšrocības, ir tas, vai tirgus ekonomikas dalībnieks līdzīgā situācijā būtu rīkojies tāpat, t. i., būtu pārdevis uzņēmumu par to pašu cenu. Kā iemeslus zemākas cenas akceptēšanai nevar ņemt vērā ar saimniecisko darbību nesaistītus apsvērumus, piemēram, rūpniecības politikas apstākļus, apsvērumus par nodarbinātību vai reģionālās attīstības mērķus, kas nebūtu pieņemami tirgus ekonomikas dalībniekam; gluži pretēji, šādi apsvērumi norāda uz atbalsta klātbūtni. Šo principu ir atkārtoti skaidrojusi Komisija un pastāvīgi apstiprinājusi Tiesa (35).
(56)
Tādēļ, ja nav izpildīta kāda no augstākminētajām prasībām, Komisija uzskata, ka jānovērtē, vai izsole nav saistīta ar valsts atbalstu, par ko attiecīgi jāziņo. Ievērojot šīs prasības, ir iespējams nodrošināt, ka valsts saņem par saviem aktīviem augstāko cenu, t. i., tirgus cenu, un ka nav ietvertas nekādas priekšrocības.
6.2. 49 % kazino Mont Parnès kapitāldaļu pārdošana
(57)
Uzsākot tiesvedību saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu, Komisijai bija šaubas par to, vai kazino Mont Parnès tika pārdots atklātas, pārskatāmas un nediskriminējošas konkursa procedūras ietvaros. Atbilstoši attiecīgajā posmā pieejamajai informācijai Komisija uzskatīja, ka ir ļoti grūti noteikt, vai nelikumīgi tika piešķirti jebkādi atvieglojumi, kā arī to, vai tika samaksāta tirgus cena. Komisijai bija bažas, ka nepilnības konkursa procedūrā liecina par valsts atbalstu.
(58)
Tādēļ tā veica attiecīgo faktu izvērtēšanu oficiālās izmeklēšanas procedūras ietvaros. Šis vērtējums ir balstīts uz pierādījumu kopumu, kas bija pieejams saistībā ar attiecīgo pasākumu.
(59)
Dažādo procedūras posmu gaitā Komisija ir saņēmusi informāciju par daudzajām iesniegtajām prasībām valsts mērogā, ar kurām tiek pamatota sākotnējā konkursa procedūra. Komisija atzīmē, ka līdz pat šim brīdim dažādajos valsts līmeņa tiesu spriedumos sūdzības iesniedzēja apgalvojumi par nepilnībām un nevienlīdzīgu attieksmi konkursa procedūras ietvaros nav tikuši atbalstīti (sk. arī 41.-46. punktu augstāk). Drīzāk valsts tiesas līdz šim ir apliecinājušas konkursa procedūras likumīgumu un nediskriminējošo raksturu, pamatojoties uz valsts noteikumiem.
(60)
Kaut arī Komisijas vērtējums nav atkarīgs no valsts tiesu konstatējumiem, tie var tikt ņemti vērā kā viens no faktoriem analīzē. Taču Komisija norāda, ka pašreizējā vērtējuma mērķis nekādā gadījumā nav interpretēt valsts likumdošanu, kas ir tikai un vienīgi dalībvalsts kompetencē.
(61)
Šajā kontekstā Komisija uzskata, ka konkursa procedūras likumīgums saskaņā ar valsts likumdošanu, kā to līdz šim ir aprakstījušas un pamatojušas dažādās valsts tiesas, veicot padziļinātu izmeklēšanu, kalpo kā nozīmīgs rādītājs attiecībā uz konkursa procedūras pareizību un nediskriminējošo raksturu. Komisija var ņemt vērā šo skaidro konkursa apstiprinājumu saskaņā ar valsts noteikumiem kā vienu no faktoriem, veicot vērtējumu atbilstoši ES noteikumiem par valsts atbalstu, lai noskaidrotu, vai solīšanas procedūra ir bijusi atklāta, beznosacījumu un nediskriminējoša.
(62)
Attiecībā uz lēmumā par procedūras uzsākšanu minētajām šaubām par to, ka ar vienu no piedāvājumiem, iespējams, ir pārkāpti noteikumi par uzaicinājumiem iesniegt piedāvājumus, kuri attiecas uz minimālo pieaugumu salīdzinājumā ar iepriekšējo piedāvājumu, Komisija atzīmē, ka šis jautājums ir atrisināts, jo nepieciešamais palielinājums bija 1 %, nevis 10 %, kā Komisijai bija likts noprast. Tādēļ Komisija uzskata, ka konkursa procedūras noteikumi šajā saistībā tika ievēroti.
(63)
Savukārt attiecībā uz iespējamo atšķirīgo attieksmi pret dažādajiem procedūras laikā izteiktajiem iebildumiem Komisija arī norāda, ka Grieķijas iestādes ir iesniegušas pieņemamu paskaidrojumu par CA piedāvājuma izslēgšanu no konkursa procedūras, pamatojoties uz spēkā esošajiem noteikumiem, kuros ir aizliegts otrreiz iesniegt piedāvājumu vienā un tajā pašā konkursa kārtā.
(64)
Kas attiecas uz nevienlīdzīgo attieksmi pret dažādajiem piedāvājumiem, kuri tika iesniegti pēc konkursa procedūras beigām, Komisija uzskata, ka atšķirīgā attieksme, kas izpaudās, vienojoties ar konkursa uzvarētāju par cenas paaugstināšanu, bet vienlaikus atsakoties izskatīt sūdzības iesniedzēja piedāvājumu EUR 162 miljonu apmērā, var tikt akceptēta kā atļauta prakse konkursa procedūras ietvaros, ņemot vērā pastāvošās šaubas par sūdzības iesniedzēja piedāvājuma likumīgumu. Turklāt Komisija nepieņemto sūdzības iesniedzēja piedāvājumu EUR 162 miljonu apmērā neuzskatīja par ticamu, jo tas tika sagatavots tikai pēc konkursa procedūras beigām un bija pretrunā ar konkursa procesuālajiem noteikumiem.
(65)
Attiecībā uz ierosinājumu, ka visa procedūra varēja tikt atcelta, Grieķijas iestādes ir norādījušas, ka tas nozīmētu visas procedūras atkārtošanu, iespējams, riskējot vēl vairāk samazināt iegūstamo cenu.
(66)
Grieķijas iestādes ir arī atzīmējušas, ka publiskā iepirkuma līguma darbības noteikumi netika grozīti ar Likumu 3139/2003 vai jebkādā citā veidā.
(67)
Attiecībā uz iegūto cenu Komisija atzīmē, ka, kaut arī galīgā cena EUR 120 miljonu apmērā (36), kas tika samaksāta par kazino, bija zemāka par nepieņemto piedāvājumu EUR 162 apmērā, ko saskaņā ar sūdzības iesniedzēja apgalvojumiem tas bija gatavs maksāt pēc tam, kad jau bija izslēgts no konkursa, tā jebkurā gadījumā pārsniedz gan sūdzības iesniedzēja sākotnēji piedāvāto augstāko summu EUR 107 miljonu apmērā un vēl vairāk (par 25,5 %) pārsniedz eksperta kapitāldaļu novērtējumu EUR 95,4 miljonu apmērā, kas tika sagatavots pirms procedūras.
6.3. Secinājums
(68)
Pēc oficiālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanas Grieķijas iestādes sniedza pietiekamu pamatojumu, lai novērstu Komisijas sākotnēji izteiktās šaubas lēmumā par procedūras uzsākšanu. Komisija nav ieguvusi tādus pierādījumus, kas ļautu secināt, ka iespējamajam atbalsta saņēmējam tika piešķirti atvieglojumi, tādējādi nodrošinot tam priekšrocības. Tiek uzskatīts, ka, pārdodot savas kazino kapitāldaļas augstākās summas solītājam ar atklātas, beznosacījumu un nediskriminējošas procedūras starpniecību, Grieķija ir ieguvusi augstāko cenu tirgū, un šajā nolūkā nav ticis piešķirts nekāds valsts atbalsts. Tādējādi Komisija var akceptēt pieņēmumu, ka līdzīgos apstākļos tirgus ekonomikas dalībnieks būtu pārdevis attiecīgās kazino kapitāldaļas par līdzīgu cenu. Visbeidzot Komisija uzskata, ka, pārdodot 49 % savu kazino Mont Parnès kapitāldaļu, Grieķija nav piešķīrusi nekādas priekšrocības, un tādēļ šis darījums nav uzskatāms par valsts atbalstu.
7. SECINĀJUMS
(69)
Komisija konstatē, ka procedūra, ar kuras starpniecību Grieķijas valsts ir pārdevusi 49 % savu kazino Mont Parnès kapitāldaļu, neietver valsts atbalstu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Procedūra, ar kuras starpniecību Grieķijas valsts ir pārdevusi 49 % savu kazino Mont Parnès kapitāldaļu, neietver valsts atbalstu Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punkta izpratnē.
2. pants
Šis lēmums ir adresēts Grieķijas Republikai.
Briselē, 2011. gada 24. maijā