ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 11. ledna 2012
o státní podpoře C 21/10 (ex E 1/10) - Finsko na základě nepřijetí příslušných opatření pro systém pojištění v odvětví rybolovu poté, co Komise přijala revidované pokyny pro posuzování státní podpory v odvětví rybolovu a akvakultury
(oznámeno pod číslem K(2011) 10065)
(Pouze finské a švédské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2012/287/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“), a zejména na čl. 108 odst. 1 a 2 této smlouvy,
po výzvě zúčastněných stran k předložení připomínek (1) v souladu s výše uvedenými ustanoveními,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
V roce 2004 Komise přijala revidované Pokyny pro posuzování státní podpory v odvětví rybolovu a akvakultury (dále jen „pokyny“) (2). Dopisem ze dne 21. října 2004 a na základě bodu 5.2 těchto pokynů Komise požádala členské státy, mimo jiné Finsko, aby změnily své stávající režimy podpory tak, aby byly slučitelné s těmito novými pokyny nejpozději do 1. ledna 2005, a aby písemně potvrdily, že přijímají návrhy příslušných opatření, a to nejpozději do 15. listopadu 2004 (3).
(2)
V dopisech ze dne 15. listopadu 2004, 20. ledna 2005 a 14. června 2005 Finsko uvedlo, že nesouhlasí se změnou režimu podpor „systém pojištění v odvětví rybolovu“ s cílem uvést jej v soulad s těmito novými pokyny. Tento režim byl Komisi oznámen dopisem ze dne 27. dubna 1995 na základě čl. 144 písm. a) Smlouvy o přistoupení Finské republiky k Evropské unii a byl následně považován za existující podporu ve smyslu čl. 88 odst. 1 Smlouvy o ES (nyní článek 108 SFEU).
(3)
Dne 11. října 2005 proběhlo setkání, jehož se zúčastnili zástupci Komise a Finska. Dopisem ze dne 24. listopadu 2005 Finsko zaslalo dodatečné informace.
(4)
Pokyny byly znovu zrevidovány v roce 2008 (4) a Komise dopisy ze dne 15. dubna 2008 rovněž požádala členské státy, aby změnily své stávající režimy nejpozději do 1. září 2008 (5).
(5)
Finsko odpovědělo dopisem ze dne 30. května 2008, že je stále připraveno změnit svůj systém pojištění v odvětví rybolovu, jak bylo navrženo v roce 2005, ale ne v rozsahu, který vyžadují příslušná opatření. Dne 6. března 2009 proběhlo nové setkání, jehož se zúčastnili zástupci Komise a Finska.
(6)
Poslední žádost o informace Komise zaslala dne 1. října 2009 a uvedla v ní, že pokud Finsko nepřijme navrhovaná příslušná opatření, bude se Komise muset řídit postupem podle čl. 19 odst. 2 a čl. 4 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (6) a zahájit formální vyšetřovací řízení stanovené v čl. 108 odst. 2 SFEU. Finsko odpovědělo dopisem ze dne 18. listopadu 2009.
(7)
Jelikož Finsko nepřijalo v celém rozsahu tento návrh na změnu tohoto režimu, rozhodla Komise o zahájení uvedeného řízení. Uvedené rozhodnutí, které bylo zveřejněno v Úředním věstníku (7), bylo oznámeno dopisem ze dne 15. září 2010.
(8)
Finsko odpovědělo dopisem ze dne 15. listopadu 2010. Kromě toho po zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Komise obdržela připomínky od tří zúčastněných stran: dva dopisy od dvou sdružení zastupujících finské profesionální rybáře, Suomen Ammatikalastajalitto SAKL ry (dopis ze dne 8. listopadu 2011) a Kalatalouden Keskusliitto (dopis ze dne 16. listopadu 2010) a dopis od šesti sdružení pojišťoven pro odvětví rybolovu nacházejících se ve Finsku (dopis ze dne 16. listopadu 2010). Kopie těchto dopisů byly zaslány finským orgánům dne 6. prosince 2010. Později se dne 13. ledna 2011 zástupci těchto sdružení setkali se zástupci útvarů Komise a poskytli doplňující dokumenty.
(9)
Jelikož Komise potřebovala určité vyjasnění informace obsažené v dopise ze dne 15. listopadu 2010, uskutečnilo se dne 4. dubna 2011 setkání se zástupci finských orgánů v prostorách Komise. Finské orgány zaslaly rovněž doplňující informace ve zprávách ze dne 13. dubna a 13. května 2011.
(10)
Jelikož z informací, které Finsko zaslalo, vyplývá, že je připraveno změnit režim tak, aby byl slučitelný s vnitřním trhem, Komise dopisem ze dne 6. července 2011 Finsko požádala, aby potvrdilo svůj oficiální závazek změnit právní předpisy, které jsou právním základem uvedeného režimu. Finsko kladně odpovědělo dopisem ze dne 19. září 2011.
2. POPIS PODPORY
(11)
Tento režim podpory se opírá o zákon č. 331 ze dne 23. července 1958, naposledy pozměněný zákonem č. 1236 ze dne 29. ledna 1999 (8). Finsko oznámilo tento režim Komisi hned po vstupu do Evropského společenství, a to na základě čl. 144 písm. a) Smlouvy o přistoupení Finska k Evropské unii. Od té doby se tento režim podpory považuje za existující podporu ve smyslu článku 88 Smlouvy o ES (nyní čl. 108 odst. 1 SFEU).
(12)
Příjemci tohoto režimu pojištění jsou rybářské podniky, které se ve Finsku trvale věnují rybolovné činnosti. Pojištění poskytuje šest sdružení pojišťoven pro odvětví rybolovu pokrývajících celé Finsko. Každé sdružení pokrývá vymezenou zeměpisnou oblast.
(13)
Podle článku 7 uvedených předpisů se rybářským sdružením vyplácí roční státní podpory představující část nároků, které sdružení zaplatilo v rámci pojistných smluv, na které se tyto právní předpisy vztahují. Podle článku 2 se mohou nároky týkat následujících škod:
-
škody na sítích, lovných šňůrách na lososy a dlouhých lovných šňůrách a na kotvách k nim připojených, lanech a ostatních pomocných zařízeních,
-
škody na rybářských plavidlech registrovaných ve Finsku,
-
škody na dopravních a nákladních vozidlech, které se v zimě používají k rybolovu na ledě, rybářských chatách a plovoucích nebo vlečných zátahových sítích.
(14)
V právních předpisech jsou rovněž popsány podmínky, které musí nároky splňovat, mají-li být vzaty v potaz. Pro posouzení Komise jsou zvláště důležité následující podmínky: pojištěné položky musí být dostatečně kvalitně vyrobené a plně provozuschopné; na žádost musí být zařízení pojištěno na plnou hodnotu; škoda musí být spolehlivě prokázána.
(15)
Dopisem ze dne 15. listopadu 2004 Finsko vysvětlilo, jak tento režim podpory funguje v souvislosti se škodami, které rybářské podniky utrpěly. Zaprvé se jedná o franšízu spojenou s výší způsobilého nároku, která odpovídá 25 % v případě škod nepřesahujících 504,56 EUR nebo maximálně 5 % v případě škod přesahujících tuto hodnotu; po odečtení této franšízy se získá částka vyrovnávací platby, kterou podniku vyplatí příslušné sdružení pro pojištění v odvětví rybolovu. Náhrada vyplacená sdružení pro pojištění v odvětví rybolovu ze strany státu se tedy rovná 40 % vyplacených náhrad, pokud výše škody nedosahuje 504,56 EUR, a 90 %, pokud tato částka přesahuje 504,56 EUR.
(16)
Finsko v dalším dopisu ze dne 24. listopadu 2005 navrhlo, aby tento režim byl změněn tak, aby státní podpora byla vyplacena pouze na vyrovnání škod způsobených zvláštními podmínkami ve Finsku, včetně podmínky, že ke škodě došlo severně od 59. rovnoběžky.
(17)
Finsko v dopise ze dne 15. listopadu 2004 popsalo, co považuje za zvláštní podmínky ve Finsku, pokud jde o rybolovné činnosti. Tyto podmínky jsou způsobené klimatickými podmínkami spolu s mimo jiné tvořením ledu, který může poškodit jak plavidla, tak i zařízení, a teplotami pod bodem mrazu, které mohou poškodit motor plavidla. Tyto zvláštní podmínky jsou ještě zesíleny faktory, jako je topografie moří Finska s mělkými vodami a nerovnoměrným mořským dnem v kompaktním souostroví; v těchto podmínkách jsou rizika ztroskotání související s bouřemi a proudy v mrazivých podmínkách spíše vysoká. Kromě toho zde žije početná populace tuleňů, kteří způsobují významné ztráty v odvětví rybolovu tím, že poškozují zařízení; škody na zařízení (tenatových sítí) mohou být také někdy způsobeny kormorány.
(18)
Od roku 2004 do roku 2009 je roční počet událostí, jež si vyžádaly vyrovnávací platbu, celková roční vyrovnávací platba vyplacená sdruženími pojišťoven pro odvětví rybolovu a zčásti uhrazená státem následující:
Rok
Dotčené podniky
Počet případů
Vyplacená vyrovnávací platba (EUR)
Úhrada od státu(EUR)
2009
472
470
1 296 961
1 026 132
2008
486
459
1 256 200
980 065
2007
503
530
1 564 340
1 197 217
2006
519
496
1 234 761
920 167
2005
543
539
1 333 027
992 826
2004
576
568
1 607 919
1 111 195
(19)
Platby uskutečněné sdruženími se týkají přibližně z 50 % zařízení, 45 % plavidel a 5 % ostatního zařízení.
3. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(20)
Jak je uvedeno výše (9), byl tento režim Komisi oznámen v roce 1995 na základě čl. 144 písm. a) Smlouvy o přistoupení Finské republiky k Evropské unii a byl následně považován za existující podporu ve smyslu čl. 88 odst. 1 Smlouvy o ES. Pokyny, které se používaly do revize z roku 2004, obsahovaly specifické ustanovení o podpoře pro pojistné a na základě toho byl tento režim podpory považován za slučitelný s vnitřním trhem. Toto ustanovení bylo s revizí za rok 2004 vyškrtnuto.
(21)
Komise měla při zahájení tohoto řízení za to, že škody, na něž se vztahuje systém pojištění v odvětví rybolovu nelze považovat za způsobené mimořádnou událostí nebo přírodní katastrofou, ale spíše stálou a strukturální situací, tj. stálým a strukturálním kontextem, v jehož rámci je vykonávána rybolovná činnost ve finských vodách.
(22)
Z tohoto důvodu a v souladu s pokyny (10) měla Komise za to, že tato podpora je provozní podporou, která je v zásadě neslučitelná vzhledem k tomu, že má vliv na zvýšení obchodní likvidity podniků, které ji využívají, a že je poskytnuta, aniž by příjemcům ukládala jakékoli povinnosti.
(23)
Komise nepřijala argumenty finských orgánů, které tento režim podpor zdůvodňovaly tím, že jej kvalifikovaly jako službu obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU. Finsko neposkytlo žádné konkrétní argumenty zdůvodňující, že poskytnutí pojištění rybářským podnikům by mohlo být kvalifikováno jako služba uvedeného druhu, a Komise s ohledem na vlastnosti tohoto režimu neshledala důvod je takto kvalifikovat. Komise zejména zjistila, že sdružení pojišťoven pro odvětví rybolovu poskytují pojišťovací služby pouze určitým skupinám podniků, jejichž ekonomická činnost spočívá ve výrobě zboží prodávaného na trhu, tj. podniků, které jsou činné v odvětví rybolovu. Komise proto měla silné pochybnosti, že poskytování obchodního pojištění vybraným skupinám hospodářských subjektů může být považováno za služby obecného hospodářského zájmu.
4. PŘIPOMÍNKY FINSKÝCH ORGÁNŮ A TŘETÍCH ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
4.1 Připomínky finských orgánů
(24)
Finské orgány připomněly hlavní vlastnosti fungování tohoto systému pojištění. Poskytly rovněž podrobný popis zvláštní podmínek, s nimiž se odvětví rybolovu ve Finsku vypořádává: specifické klimatické podmínky s ledem a tmou v zimě, topografie pobřežních vod s mělkými vodami a nerovnoměrným mořským dnem, existence početné populace tuleňů.
(25)
Poskytly rovněž informace o nedostatku nabídky na pokrytí pojištění odvětví rybolovu ze soukromého pojišťovnictví se stejnou úrovní krytí pro tento druh škod. Na podporu svého postoje k odpovědi připojily dopis finské konfederace finančního odvětví - Finanssialan Keskusliitto.
(26)
Kromě toho uvedly, že hodnota dovozu odpovídá 6,8 násobku hodnoty vývozu. V roce 2009 Finsko dovezlo 95 046 tun ryb v hodnotě 244,5 milionu EUR a vyvezlo 59 905 tun v hodnotě 36 milionů EUR. Pouze 30 % spotřebovávaných ryb pochází z Finska. Roční spotřeba finských ryb se od roku 2000 do roku 2009 snížila ze 6,1 na 4,5 kg, zatímco spotřeba dovezených ryb se zvýšila ze 6,6 na 11,2 kg. Podle finských orgánů z toho vyplývá, že tato státní podpora nemůže mít žádný negativní dopad na hospodářskou soutěž.
(27)
Finské orgány připomínají, že Komise ve svém rozhodnutí zahájit řízení poznamenala, že vypuštění ustanovení o poskytování podpory na pojistné v pokynech z roku 2004 znamená, že tento druh státní podpory již není dovolen. Finské orgány s uvedeným postojem nesouhlasí. Za prvé, tento režim pojištění má nadále plné opodstatnění z důvodu klimatických a zeměpisných podmínek ve finských vodách. Kromě toho byl tento režim v roce 2000 považován za slučitelný s vnitřním trhem, přestože taková podpora nebyla uvedena mezi podporami, které mohly být považovány za slučitelné s vnitřním trhem podle tehdy používaných pokynů z roku 1997 (11), v kontextu podobném tomu, který existoval od roku 2004 s pokyny z roku 2004 a 2008.
(28)
Finsko však v těchto vyjádřeních uvádí, že je připraveno změnit svůj režim takto:
-
vyloučení plavidel lovících na otevřeném moři, což v praxi znamená vyloučení plavidel delších než 12 metrů,
-
způsobilost jen v případě škod utrpěných v pobřežních vodách Finska nebo jeho výhradním hospodářském prostoru,
-
krytí škod způsobených jen specifickými podmínkami ve Finsku, a tedy způsobených nepříznivými klimatickými nebo zeměpisnými podmínkami (led, sníh, silné bouře, útesy v mělkých vodách) nebo tuleni a kormorány, které utrpí plavidla a rybářská zařízení i dopravní a nákladní vozidla a jiné specifické vybavení používané k rybolovu v zimě.
(29)
Finsko se domnívá, že tato změna by se dala uskutečnit do 31. prosince 2012. Toto prodlení je nutné ze dvou důvodů: Za prvé nutností změnit stávající právní předpisy, které jsou v platnosti a tvoří právní základ tohoto režimu (zákon č. 331 ze dne 23. července 1958), a za druhé nutností ukončit stávající smlouvy v rámci stávajícího režimu. Nový systém pojištění v odvětví rybolovu by tedy vstoupil v platnost dne 1. ledna 2013.
(30)
Jak je uvedeno výše (12), finské orgány dopisem ze dne 19. září 2011 potvrdily svůj závazek změnit právní předpisy, které tvoří právní základ uvedeného režimu. Uvedly, že pokud Komise přijme své konečné rozhodnutí v rozumné lhůtě, budou moci předložit svému parlamentu návrh dostatečně brzy v roce 2012, aby zákon mohl nabýt účinnosti dne 1. ledna 2013. Zdůraznily však, že na zavedení nových pravidel bude nutné přechodné období, protože bude třeba změnit podmínky platných pojistných smluv. Pro tento účel mají za to, že by se tyto změny ve smlouvách mohly uskutečnit k 1. lednu 2014 a změněné podmínky na podporu poskytovanou pojistiteli by se mohly uplatňovat od uvedeného data.
4.2 Připomínky třetích stran
(31)
Své připomínky Komisi zaslala dvě rybářská sdružení: Suoman Ammattikalastajaliitto a Katatalouden Keskuliitto. Podobně jako finské orgány, obě sdružení zdůraznila specifické podmínky rybolovu ve Finsku a nedostupnost nabídek pojištění na krytí škod. Jedno z nich (Suoman Ammattikalastajaliitto) poznamenalo, že Komise neposkytla žádný důkaz o tom, že by tento režim podpory mohl narušit hospodářskou soutěž mezi členskými státy, přičemž zejména uvedlo, že profesionální rybolov je v současnosti zdrojem jen 7 % spotřebovávaných ryb v zemi a že finský rybářský průmysl a trh s rybami proto závisí na dovozu ryb. Z tohoto důvodu toto sdružení považuje předběžné závěry uvedené v rozhodnutí o zahájení řízení za neopodstatněné.
(32)
Stanovisko finských orgánů podporují rovněž sdružení pojišťoven pro odvětví rybolovu. Poukazují na to, že rybářský průmysl ve Finsku čelí velmi specifickým klimatickým a zeměpisným podmínkám. Uvádějí, že tento systém pojištění se zavedl z nedostatku nabídky od soukromého pojistného sektoru, který nebyl ochoten krýt uvedená rizika rybolovu, jenž je činností okrajového významu. Kromě toho jsou sdružení pojišťoven pro odvětví rybolovu povinna pojistit všechny rybáře usazené v regionu jejich příslušnosti.
5. POSOUZENÍ PODPORY
5.1 Existence státní podpory
(33)
V čl. 107 odst. 1 SFEU je uvedeno, že „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak“.
(34)
Náhrada, kterou sdružení pojišťoven pro odvětví rybolovu vyplácí rybářským podnikům, zčásti pochází z peněz, které těmto sdružením poskytuje stát. Tyto peníze pocházejí ze státního rozpočtu. Jelikož tato náhrada podnikům odvětví rybolovu přináší finanční zvýhodnění, jde o odvětvové zvýhodnění prostřednictvím státních zdrojů.
(35)
V souladu s judikaturou Evropského soudního dvora už pouhý fakt, že se ve srovnání s jinými konkurenčními podniky posílí konkurenční postavení jednoho podniku v důsledku ekonomického zvýhodnění, kterého by jinak tento podnik v běžném podnikání nedosáhl, poukazuje na možné narušení hospodářské soutěže (13). Kromě toho podpora podniku, který svou činnost provozuje na otevřeném trhu v rámci Unie, by mohla narušit obchod mezi členskými státy (14).
(36)
Vzhledem k tomu, že se v Evropské unii obchoduje s produkty rybolovu ve velké míře, posiluje toto opatření postavení těchto podniků na trhu Unie a mohlo by proto narušit hospodářskou soutěž nebo hrozit jejím narušením a ovlivnit obchod v rámci Unie (15). Skutečnost, že dovoz je vyšší než vývoz nebo že většina spotřebovávaných ryb pochází z jiných zemí, není relevantní. Naopak prokazuje, že trh s produkty rybolovu ve Finsku je skutečně velmi otevřený, a naznačuje tak, že podpora finským podnikům posiluje jejich postavení vůči podnikům usazeným v jiných členských státech a narušuje nebo by mohla narušit hospodářskou soutěž. I skutečnost, že množství spotřebovávaných dovezených ryb vzrostlo ve srovnání s množstvím místních spotřebovávaných ryb v tomto ohledu nic nemění; mohlo by to jen naznačovat, že finské podniky neprovedly potřebné úpravy, aby se mohly přizpůsobit vývoji ekonomických podmínek na trhu s produkty rybolovu ve Finsku. V každém případě tyto podniky mají prospěch z podpory, která posiluje jejich postavení na vnitřním trhu vůči zahraničním podnikům.
(37)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem lze dospět k závěru, že podmínky čl. 107 odst. 1 jsou splněny a že náhrada vyplácená rybářským podnikům pocházející ze státního rozpočtu představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
5.2 Slučitelnost s vnitřním trhem
5.2.1 Povaha tohoto režimu podpory
(38)
Cílem systému pojištění v odvětví rybolovu je pokrýt výdaje, které jsou částečně kryty pojistným. Sám o sobě nepředstavuje podporu na pojistné; jeho cílem není krýt část pojistného, ale krýt část nároků v případě náhrad, které podniky předkládají sdružením pojišťoven pro odvětví rybolovu.
(39)
Jelikož se však tyto nároky předkládají těmto sdružením, která musí uhradit způsobilou částku utrpěných škod, má Komise za to, že tato podpora se projeví snížením pojistného, které by rybářské podniky musely zaplatit, pokud by sdružení pojišťoven pro odvětví rybolovu neočekávala, že finanční prostředky dostanou od státu. Má tedy stejný dopad jako režim podpory na pojistné. Tento režim může být proto posuzován jako režim podpory na pojistné.
5.2.2 Slučitelnost s vnitřním trhem
(40)
Komise nemůže souhlasit s názorem finských orgánů, podle nichž je situace v souvislosti s pokyny z roku 2004 a 2008 srovnatelná se situací v souvislosti s pokyny 1997, protože se ani v jedněch z nich nenacházelo ustanovení o podpoře na pojistné. Z vypuštění zvláštního ustanovení o uvedené podpoře v roce 2004, které bylo předtím zakotveno v pokynech z roku 2001 (16), vyplývá, že Komise při revizi v roce 2004 jasně usoudila, že se na takovou podporu už nemůže vztahovat výjimka ze zásady neslučitelnosti státní podpory s vnitřním trhem a že ji nelze považovat za slučitelnou s vnitřním trhem od vstupu pokynů z roku 2004 v platnost. Uvedené politické rozhodnutí se další revizí, tj. v pokynech z roku 2008, nezměnilo.
(41)
Celkový rámec, podle kterého Komise posuzuje státní podporu na pojistné, se navíc změnil. Komise tento režim státní podpory v roce 2000 (17) považovala za slučitelný s vnitřním trhem v případě náhrady, která vyplývá z „výjimečných podmínek specifických pro finské počasí a pobřežní oblasti“. Při odůvodnění svého rozhodnutí Komise odkázala na situaci v zemědělském sektoru, pro který rovněž v pokynech neexistovalo žádné ustanovení vztahující se na zemědělský sektor, v souvislosti s pojištěním proti přírodním katastrofám a výjimečnými pojištěními ale Komise obvykle rozhodovala kladně případ od případu. V roce 2000 Komise objasnila svou politiku v zemědělství i rybářství a v příslušných pokynech stanovila kritéria, která se mají při posuzování (18) takového druhu podpory dodržovat. Uvedená kritéria od té doby stále existují v pokynech pro odvětví zemědělství (19), zatímco v pokynech pro odvětví rybářství již neexistují. Zatímco Komise v odvětví zemědělství tedy stanovila přesná kritéria pro považování pojistného za slučitelné s vnitřním trhem, z pokynů pro odvětví rybářství byla uvedená kritéria vypuštěna. V případě odvětví rybolovu je tedy Komise nucena se vrátit k obecné zásadě neslučitelnosti státních podpor a posuzovat slučitelnost nebo neslučitelnost uvedeného druhu režimu na základě ustanovení, která se mohou uplatňovat.
(42)
Ze současných ustanovení lze použít odstavec 4.9, ve kterém se uvádí, že v zásadě nelze považovat za slučitelné opatření podpory, pro které neexistuje použitelné ustanovení v jiných odstavcích, ve kterých jsou uvedeny jednotlivé kategorie podpor, které lze považovat za slučitelné s vnitřním trhem.
(43)
Výjimečně lze režim podpory považovat za slučitelný s vnitřním trhem, pokud členský stát prokáže, že režim splňuje různé zásady uvedené v pokynech a slouží cílům společné rybářské politiky.
(44)
Finsko ve své odpovědi na zahájení řízení předložilo konkrétní návrhy na změnu režimu restriktivním způsobem (20). Kromě toho odůvodnilo pokračování režimu tím, že na pojistném trhu není k dispozici možnost krýt značnou část těchto škod.
(45)
Finská konfederace finančního odvětví Finanssialan Keskusliitto ve svém dopise přiloženém k této odpovědi uznává, že by nemohla krýt všechny škody, jako je tomu momentálně v případě sdružení pojišťoven pro odvětví rybolovu. Šlo by jen o velmi částečné krytí a v některých případech, například při poškození zařízení, by nebylo možné vůbec. Pojišťovny nemohou tyto škody považovat za pojistitelné, nebo, pokud by je za pojistitelné považovaly, pojistné by převyšovalo rozumnou míru.
(46)
Z toho vyplývá, že sdružení pojišťoven pro odvětví rybolovu nemohou narušit hospodářskou soutěž, pokud jde o soukromé pojišťovny. Znamená to, že pokud jde o krytí těchto škod soukromými firmami ve Finsku, trh selhal.
(47)
Komise se domnívá, že opatření státní podpory, kterým se napravuje selhání trhu, lze považovat za slučitelné s vnitřním trhem, pokud splňuje cíle společného zájmu. Jsou tak splněny požadavky, které jsou zmíněny v bodě 4.9 pokynů týkajících se dodržování zásad uvedených v pokynech a cílech společné rybářské politiky.
(48)
Cílem společné rybářské politiky je zajistit takové využívání živých vodních zdrojů, které zajistí udržitelné hospodářské, environmentální a sociální podmínky (21). Komise se domnívá, že režim pozměněný v souladu se změnami, které Finsko popsalo, by k zajištění takových podmínek přispěl. Při využívání těchto zdrojů by to spolu s uplatňováním pravidel ochrany a řízení umožnilo dále lovit za podmínek, které jsou specifické pro pobřežní vody Finska, včetně škod způsobených na vybavení (rybolovné sítě) tuleni a někdy kormorány. Přispělo by to k zajištění zdravých ekonomických, environmentálních a sociálních podmínek rybářským podnikům vypořádávajícím se při lovu v těchto vodách se zvláštními omezeními. Rovněž by to přispělo k zachování sociálně-ekonomické struktury dotyčných pobřežních společenství.
(49)
Komise kromě toho poznamenává, že pokud bude tento režim podpory změněn, v žádném případě nenabídne plnou náhradu dotčených škod. Současný systém, ve kterém se nejprve uplatní franšíza a pak jen částečná úhrada náhrady (22), zůstane zachován. Zůstává požadavek protihodnoty od příjemců tohoto režimu podpory podle bodu 3.3 pokynů.
(50)
Komise se konečně domnívá, že období, které Finsko považuje za nezbytné pro změnu režimu (23), je přijatelné. S ohledem na nezbytný legislativní postup je 1. leden 2013 rozumnou lhůtou po nabytí účinnosti právního předpisu, kterým se mění současný právní základ režimu. Kromě toho budou v té době platné pojistné smlouvy mezi rybářskými podniky a sdruženími pojišťoven pro odvětví rybolovu během roku 2012 obnoveny za podmínek, které platí k uvedenému datu, s uplynutím platnosti během roku 2013. Je namístě umožnit, aby tyto smlouvy platily až do uplynutí jejich platnosti na základě dohodnutých podmínek. V roce 2013 budou obnoveny v souladu s novými podmínkami, které se v té době budou uplatňovat. Konečná lhůta 31. prosince 2013 a nabytí účinnosti těchto upravených smluv následující den, tj. 1. ledna 2014, je proto oprávněná.
6. ZÁVĚR
(51)
Vzhledem k výše uvedené analýze dospěla Komise k závěru, že „systém pojištění v odvětví rybolovu“ lze považovat za slučitelný s vnitřním trhem, pokud bude změněn v souladu s těmito zásadami:
-
vyloučení plavidel lovících na otevřeném moři, což v praxi znamená vyloučení plavidel delších než 12 metrů,
-
způsobilost jen v případě škod utrpěných v pobřežních vodách Finska nebo jeho výhradním hospodářském prostoru,
-
pouze krytí škod způsobených specifickými podmínkami ve Finsku, a tedy způsobených nepříznivými klimatickými nebo zeměpisnými podmínkami (led, sníh, silné bouře, útesy v mělkých vodách) nebo tuleni a kormorány, které utrpí plavidla a rybářská zařízení i dopravní a nákladní vozidla a jiné specifické vybavení používané k rybolovu v zimě.
(52)
Komise bere na vědomí závazek finských orgánů změnit právní základ uvedeného režimu podpory nejpozději do 1. ledna 2013, aby se podmínky pojistných smluv změnily nejpozději do 1. ledna 2014,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Stávající režim podpory „systém pojištění v odvětví rybolovu“, který byl předmětem návrhu vhodných opatření po revizi pokynů pro posuzování státní podpory v odvětví rybolovu a akvakultury, je slučitelný s vnitřním trhem, pokud se změní v souladu s těmito závazky Finska:
-
vyloučení plavidel lovících na otevřeném moři, což v praxi znamená vyloučení plavidel delších než 12 metrů,
-
způsobilost jen v případě škod utrpěných v pobřežních vodách Finska nebo jeho výhradním hospodářském prostoru
-
pouze krytí škod způsobených specifickými podmínkami ve Finsku, a tedy způsobených nepříznivými klimatickými nebo zeměpisnými podmínkami (led, sníh, silné bouře, útesy v mělkých vodách) nebo tuleni a kormorány, které utrpí plavidla a rybářská zařízení i dopravní a nákladní vozidla a jiné specifické vybavení používané k rybolovu v zimě.
2. Právní předpisy, kterými se tento režim mění, vstoupí v platnost nejpozději do dne 1. ledna 2013 a příslušné pojistné smlouvy uzavřené na jejich základě vstoupí v platnost nejpozději do dne 1. ledna 2014.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Finské republice.
V Bruselu dne 11. ledna 2012.
KOMISIJAS LĒMUMS
(2012. gada 11. janvāris)
par valsts atbalstu C 21/10 (ex E 1/10) - Somija, ievērojot atbilstošo pasākumu neakceptēšanu saistībā ar apdrošināšanas shēmu zvejniecības nozarē pēc tam, kad Komisija pieņēmusi pārskatītās vadlīnijas valsts atbalsta vērtēšanai zvejniecības un akvakultūras jomā
(izziņots ar dokumenta numuru C(2011) 10065)
(Autentisks ir tikai teksts somu un zviedru valodā)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2012/287/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību (turpmāk - “LESD”) un jo īpaši tā 108. panta 1. un 2. punktu,
uzaicinājusi ieinteresētās personas iesniegt savus apsvērumus (1) atbilstīgi minētajiem noteikumiem,
tā kā:
1. PROCEDŪRA
(1)
Komisija 2004. gadā pieņēma pārskatītas vadlīnijas valsts atbalsta vērtēšanai zvejniecības un akvakultūras jomā (turpmāk - “Vadlīnijas”) (2). Ar 2004. gada 21. oktobra vēstuli atbilstīgi minēto Vadlīniju 5.2. punktam Komisija dalībvalstīm, tostarp Somijai, pieprasīja izdarīt grozījumus spēkā esošajās atbalsta shēmās, lai tās vēlākais no 2005. gada 1. janvāra būtu saderīgas ar jaunajām Vadlīnijām, un ne vēlāk kā 2004. gada 15. novembrī rakstveidā apstiprināt, ka tās akceptē priekšlikumus par atbilstošiem pasākumiem (3).
(2)
Ar 2004. gada 15. novembra, 2005. gada 20. janvāra un 2005. gada 14. jūnija vēstulēm Somija norādīja, ka nepiekrīt grozījumu izdarīšanai attiecībā uz atbalsta shēmu “Atbalsta shēma zvejniecības nozarē”, lai panāktu tās saderību ar jaunajām Vadlīnijām. Par šo shēmu Komisijai tika paziņots 1995. gada 27. aprīlī, pamatojoties uz Līguma par Somijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai 144. panta a) punktu, un pēc tam tā tika uzskatīta par spēkā esošu atbalstu EK Līguma 88. panta 1. punkta (tagad LESD 108. pants) izpratnē.
(3)
2005. gada 11. oktobrī notika Komisijas un Somijas pārstāvju sanāksme. Somija nosūtīja papildu informāciju ar 2005. gada 24. novembra vēstuli.
(4)
Vadlīnijas vēlreiz tika pārskatītas 2008. gadā (4), un ar 2008. gada 15. aprīļa vēstulēm Komisija pieprasīja arī dalībvalstīm vēlākais līdz 2008. gada 1. septembrim izdarīt grozījumus spēkā esošajās atbalsta shēmās (5).
(5)
Ar 2008. gada 30. maija vēstuli Somija atbildēja, ka joprojām gatavojas izdarīt grozījumus savā apdrošināšanas shēmā zvejniecības jomā, kā tika ierosināts 2005. gadā, taču ne tādā mērā, kādu pieprasīja atbilstošie pasākumi. Jauna Komisijas un Somijas pārstāvju sanāksme notika 2009. gada 6. martā.
(6)
Pēdējo pieprasījumu sniegt informāciju Komisija nosūtīja 2009. gada 1. oktobrī, norādot, ka gadījumā, ja Somija neakceptēs ierosinātos atbilstošos pasākumus, Komisijas pienākums būs ievērot Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999 (6) 19. panta 2. punktā un 4. panta 4. punktā noteikto procedūru un uzsākt oficiālo izmeklēšanas procedūru saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu. Somija atbildēja ar 2009. gada 18. novembra vēstuli.
(7)
Tā kā Somija pilnībā neakceptēja priekšlikumu par grozījumiem attiecībā uz šo shēmu, Komisija nolēma sākt šo procedūru. Šis lēmums tika paziņots ar 2010. gada 15. septembra vēstuli, kas publicēta Oficiālajā Vēstnesī (7).
(8)
Somija atbildēja ar 2010. gada 15. novembra vēstuli. Turklāt pēc lēmuma publicēšanas Oficiālajā Vēstnesī Komisija saņēma komentārus no trim ieinteresētajām pusēm: divas vēstules no divām apvienībām, kas pārstāv Somijas profesionālos zvejniekus, - Suomen Ammatikalastajaliitto SAKL ry (2011. gada 8. novembra vēstule) un Kalatalouden Keskusliitto (2010. gada 16. novembra vēstule), un vēstuli, ko bija nosūtījušas sešas Somijā pastāvošas apdrošināšanas apvienības zvejniecības jomā (2010. gada 16. novembra vēstule). Šo vēstuļu kopijas Somijas iestādēm tika nosūtītas 2010. gada 6. decembrī. Vēlāk, 2011. gada 13. janvārī, šo apvienību pārstāvji ieradās tikties ar Komisijas dienestiem un iesniedza papildu dokumentus.
(9)
Tā kā Komisijai bija vajadzīgi zināmi paskaidrojumi par 2010. gada 15. novembrī nosūtītajā vēstulē minēto informāciju, Komisijas telpās 2011. gada 4. aprīlī tika organizēta sanāksme ar Somijas iestāžu piedalīšanos. Somijas iestādes arī nosūtīja papildu informāciju ar 2011. gada 13. aprīļa un 13. maija elektroniskajām vēstulēm.
(10)
Visbeidzot, tā kā no Somijas nosūtītās informācijas izrietēja, ka tā ir gatava izdarīt shēmā tādus grozījumus, kas panāktu tās saderību ar iekšējo tirgu, Komisija ar 2011. gada 6. jūlija vēstuli lūdza Somijai apstiprināt tās oficiālo apņemšanos veikt grozījumus tajos tiesību aktos, kuri ir minētās shēmas juridiskais pamats. Somija ar 2011. gada 19. septembra vēstuli atbildēja pozitīvi.
2. ATBALSTA APRAKSTS
(11)
Šīs atbalsta shēmas pamats ir 1958. gada 23. jūlija Likums Nr. 331, kas pēdējo reizi grozīts ar 1999. gada 29. janvāra Likumu 1236 (8). Somija paziņoja par šo shēmu Komisijai tūlīt pēc tās pievienošanās Eiropas Kopienai, pamatojoties uz Līguma par Somijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai 144. panta a) punktu. Kopš tā laika šī atbalsta shēma tiek uzskatīta par spēkā esošu atbalstu EK Līguma 88. panta (tagad LESD 108. panta 1. punkts) izpratnē.
(12)
Apdrošināšanas shēmas dalībnieki ir zvejniecības uzņēmumi, kas pastāvīgi veic zvejas darbības Somijā. Apdrošināšanu veic sešas zvejniecības nozares apdrošināšanas apvienības, aptverot visu Somiju. Katra apvienība aptver noteiktu ģeogrāfisko apgabalu.
(13)
Saskaņā ar minētā likuma 7. pantu zvejniecības apvienībai tiek veikts ikgadējs valsts atbalsta maksājums apmērā, kas atbilst tai prasījumu summai, ko apvienība izmaksājusi saskaņā ar apdrošināšanas līgumiem, uz kuriem attiecas minētais likums. Saskaņā ar 2. pantu prasījumi var ietvert šādus kaitējumus:
-
kaitējumi tīkliem, lašu tīkliem, āķu jedām un tiem piestiprinātajiem enkuriem, trosēm un citiem papildu zvejas rīkiem,
-
kaitējumi Somijā reģistrētajiem zvejas kuģiem,
-
kaitējumi ziemas zvejai uz ledus izmantotajam transportam un pārvadājumu transportlīdzekļiem, zvejas būdām un vadu zvejas peldošiem vai tralēšanas rīkiem.
(14)
Likumā aprakstīti arī prasījumu izskatīšanai nepieciešamie nosacījumi. Īpaši svarīgi Komisijas novērtējumam ir šādi nosacījumi: apdrošinātajām vienībām jābūt pietiekami labi izgatavotām un pilnībā apkalpojamām; iekārtai jābūt apdrošinātai par pilnu vērtību atbilstoši apdrošināšanas pieteikumam; kaitējumam jābūt pārliecinoši pierādāmam.
(15)
Savā 2004. gada 15. novembra vēstulē Somija paskaidroja, kā šī atbalsta shēma darbojas saistībā ar zaudējumiem, ko cietuši zvejniecības uzņēmumi. Vispirms pastāv franšīze saistībā ar atbilstīgās prasības apmēru, kas atbilst 25 % gadījumā, ja kaitējuma rezultātā radušies izdevumi nepārsniedz EUR 504,56, vai maksimāli 5 % gadījumā, ja zaudējumi ir lielāki par šo summu; atņemot šo franšīzi, iegūst to kompensācijas summu, ko attiecīgā zvejniecības apdrošināšanas apvienība izmaksā uzņēmumam. Pēc tam valsts zvejniecības apdrošināšanas apvienībai veic izmaksu atlīdzību 40 % apmērā no izmaksātās kompensācijas, ja kaitējuma rezultātā radušos izdevumu summa nepārsniedz EUR 504,56, un 90 % - ja šī summa ir lielāka par EUR 504,56.
(16)
Nākamajā, 2005. gada 24. novembra, vēstulē Somija ierosināja grozīt šo shēmu tā, lai valsts atbalstu piešķirtu tikai to zaudējumu kompensēšanai, kurus izraisījuši īpašie Somijā pastāvošie apstākļi, tostarp nosacījumu, ka kaitējums radies uz ziemeļiem no 59. paralēles.
(17)
Savā 2004. gada 15. novembra vēstulē Somija raksturoja apstākļus, ko tā uzskata par specifiskiem Somijā pastāvošiem apstākļiem attiecībā uz zvejas darbībām. Šos apstākļus izraisa klimatiskie apstākļi, cita starpā iekļaujot ledus veidošanos, kas var radīt kaitējumu gan kuģiem, gan rīkiem, un ļoti zemā temperatūra, kas var ietekmēt kuģa dzinēju. Šos specifiskos apstākļus pastiprina tādi faktori kā Somijas jūras topogrāfija, ko raksturo sekli ūdeņi un nelīdzens jūras dibens blīvos arhipelāgos; šādos apstākļos pastāv diezgan liels to kuģu avāriju risks, kas saistītas ar vētrām un straumēm ledus apstākļos. Turklāt Somijā ir liela roņu populācija, kas rada ievērojamus zaudējumus zvejniecības nozarei, nodarot kaitējumu rīkiem; dažkārt kaitējumu rīkiem (grunts žaunu tīkliem) nodara arī jūras kraukļi.
(18)
Laikposmā no 2004. līdz 2009. gadam ikgadējo to notikumu skaitu, kuru rezultātā ir izmaksāta kompensācija, kopējo zvejniecības apdrošināšanas apvienību izmaksāto ikgadējo kompensāciju un valsts atlīdzināto izdevumu daļu var atspoguļot šādi:
Gads
Iesaistītie izņēmumi
Gadījumu skaits
Izmaksātā kompensācija (EUR)
Valsts izmaksātā atlīdzība (EUR)
2009
472
470
1 296 961
1 026 132
2008
486
459
1 256 200
980 065
2007
503
530
1 564 340
1 197 217
2006
519
496
1 234 761
920 167
2005
543
539
1 333 027
992 826
2004
576
568
1 607 919
1 111 195
(19)
No apvienību izmaksātajām summām aptuveni 50 % ir saistīti ar rīkiem, 45 % - ar kuģiem, bet 5 % ir saistīti ar pārējo aprīkojumu.
3. PAMATS OFICIĀLAS IZMEKLĒŠANAS PROCEDŪRAS UZSĀKŠANAI
(20)
Kā norādīts iepriekš (9), par šo shēmu Komisijai tika paziņots 1995. gadā, pamatojoties uz Līguma par Somijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai 144. panta a) punktu, un pēc tam tā tika uzskatīta par spēkā esošu atbalstu EK Līguma 88. panta 1. punkta izpratnē. Vadlīnijas, ko piemēroja līdz 2004. gada pārskatīšanai, ietvēra īpašu nosacījumu par atbalstu apdrošināšanas prēmijām, un uz tāda pamata šī atbalsta shēma tika uzskatīta par saderīgu ar iekšējo tirgu. Veicot 2004. gada pārskatīšanu, šis nosacījums tika svītrots.
(21)
Uzsākot šo procedūru, Komisijas viedoklis bija šāds - nevar uzskatīt, ka zaudējumus, uz kuriem attiecas apdrošināšanas shēma zvejniecības nozarē, izraisījuši ārkārtas apstākļi vai dabas katastrofas; drīzāk tos izraisījusi pastāvīga un strukturāla situācija, proti, pastāvīgā un strukturālā situācija, kādā tiek veiktas zvejas darbības Somijas ūdeņos.
(22)
Šā iemesla dēļ saskaņā ar Vadlīnijām (10) Komisija uzskatīja, ka šis atbalsts ir darbības atbalsts, kas principā ir nesaderīgs, jo tā rezultātā palielinās to uzņēmumu uzņēmējdarbības likviditāte, kuri to saņem, un tas tika piešķirts, neuzliekot nekādas saistības saņēmējiem.
(23)
Komisija nepiekrita argumentam, ko izvirzīja Somijas iestādes, kas pamatoja šo atbalsta shēmu, kvalificējot to kā pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi LESD 106. panta 2. punkta izpratnē. Somija nesniedza nevienu konkrētu argumentu, kas pamatotu to, ka apdrošināšanas izmaksas zvejniecības uzņēmumiem varētu kvalificēt kā šāda veida pakalpojumu, un Komisija attiecībā uz šīs shēmas īpatnībām nenāca pie secinājuma, ka tā būtu šādi kvalificējama. Jo īpaši Komisija ievēroja, ka zvejniecības apdrošināšanas sabiedrības sniedz apdrošināšanas pakalpojumus tikai īpašai uzņēmumu grupai; šie uzņēmumi veic saimniecisko darbību, ražojot preces, ko pārdod tirgū, un aktīvi darbojas zvejniecības nozarē. Tāpēc Komisijai bija stipras šaubas, vai komerciālas apdrošināšanas sniegšanu izvēlētai uzņēmumu grupai varētu kvalificēt kā pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi.
4. SOMIJAS IESTĀŽU UN IEINTERESĒTO TREŠO PUŠU KOMENTĀRI
4.1. Somijas iestāžu komentāri
(24)
Somijas iestādes ir atgādinājušas šīs apdrošināšanas sistēmas darbības galvenās īpatnības. Tās ir arī iesniegušas vispusīgu to īpašo apstākļu aprakstu, ar kādiem zvejas nozare saskaras Somijā: īpaši klimatiskie apstākļi ziemā, ko raksturo ledus un tumsa, piekrastes ūdeņu topogrāfija ar sekliem ūdeņiem un nelīdzenu jūras dibenu, liela roņu populācija.
(25)
Tās ir arī iesniegušas informāciju par to, ka privātais apdrošināšanas sektors nepiedāvā veikt apdrošināšanu zvejniecības nozarei, atlīdzinot šā kaitējuma veida rezultātā radušos zaudējumus to attiecīgajā apmērā. Lai pamatotu savu nostāju, atbildei tās ir pievienojušas Somijas Finanšu sektora konfederācijas Finanssialan Keskusliitto vēstuli.
(26)
Turklāt tās ir norādījušas, ka importa vērtība 6,8 reizes pārsniedz eksporta vērtību. Somija 2009. gadā ir importējusi 95 046 tonnu zivju EUR 244,5 miljonu vērtībā, bet eksportējusi 59 905 tonnas zivju EUR 36 miljonu vērtībā. Tikai 30 % patērēto zivju izcelsmes vieta ir Somija. Laikposmā no 2000. līdz 2009. gadam ikgadējais Somijas zivju patēriņš ir samazinājies no 6,1 kg līdz 4,5 kg, savukārt importēto zivju patēriņš ir pieaudzis no 6,6 kg līdz 11,2 kg. Saskaņā ar Somijas iestāžu teikto tas liecina, ka šai valsts atbalsta shēmai nevar būt nekādas negatīvas ietekmes uz konkurenci.
(27)
Somijas iestādes atgādina, ka Komisija savā lēmumā par procesa uzsākšanu ir konstatējusi, ka nosacījuma par atbalsta apdrošināšanas prēmijām svītrošana 2004. gada Vadlīnijās nozīmē to, ka šāda veida valsts atbalsts vairs nav atļauts. Somijas iestādes nepiekrīt šai nostājai. Pirmkārt, šo apdrošināšanas shēmu joprojām pilnībā pamato īpašie klimatiskie un ģeogrāfiskie apstākļi, kas pastāv Somijas ūdeņos. Turklāt 2000. gadā šī shēma tika uzskatīta par saderīgu, lai gan šāds atbalsts nebija norādīts kā tāds, kas jāuzskata par saderīgu ar 1997. gada Vadlīnijām (11), kuras tajā laikā piemēroja kontekstā, kas ir līdzīgs kontekstam kopš 2004. gada attiecībā uz 2004. un 2008. gada Vadlīnijām.
(28)
Tomēr šajos komentāros Somija norāda, ka tā ir gatava izdarīt savā shēmā šādus grozījumus:
-
izslēgt kuģus, kuri zvejo atklātā jūrā, kas praksē nozīmē izslēgt tos kuģus, kuru garums pārsniedz 12 metrus,
-
atlīdzināt tikai tos zaudējumus, kas radušies Somijas teritoriālajos ūdeņos vai tās ekskluzīvajā ekonomikas zonā,
-
atlīdzināt izdevumus par kaitējumu, ko radījuši tikai Somijas īpašie apstākļi un ko tādējādi izraisījuši nelabvēlīgie klimatiskie vai ģeogrāfiskie apstākļi (ledus, sniegs, spēcīgas vētras, rifi seklajos ūdeņos) vai roņi un jūras kraukļi, un ko cietuši kuģi un zvejas rīki, kā arī transports un pārvadājumu transportlīdzekļi un cits specifisks aprīkojums, ko izmanto ziemas zvejai.
(29)
Somija uzskata, ka šos grozījumus varētu izdarīt līdz 2012. gada 31. decembrim. Šāda kavēšanās ir nepieciešama divu iemeslu dēļ: pirmkārt, ir jāveic grozījumi pašreizējos spēkā esošajos tiesību aktos, kuri ir šīs shēmas juridiskais pamats (1958. gada 23. jūlija Likums Nr. 331), un, otrkārt, ir jāizbeidz pašreizējie līgumi saskaņā ar pastāvošo shēmu. Tādējādi jaunā apdrošināšanas shēma zvejniecības nozarē stātos spēkā 2013. gada 1. janvārī.
(30)
Kā norādīts iepriekš (12), Somijas iestādes ar 2011. gada 19. septembra vēstuli apstiprināja apņemšanos grozīt tos tiesību aktus, kas veido shēmas juridisko pamatu. Tās norādīja, ka tad, ja Komisija savu galīgo lēmumu pieņems pieņemamā laika periodā, tās varēs pietiekami agri 2012. gadā iesniegt priekšlikumu Parlamentam, lai nodrošinātu, ka likums stājas spēkā 2013. gada 1. janvārī. Tomēr tās uzsvēra, ka ir vajadzīgs pārejas periods jauno noteikumu ieviešanai, jo būs jāizdara izmaiņas spēkā esošo apdrošināšanas līgumu nosacījumos. Šajā nolūkā tās uzskata, ka minētās izmaiņas šajos līgumos varētu izdarīt līdz 2014. gada 1. janvārim un grozītos nosacījumus apdrošinātājiem piešķirtajam atbalstam piemērotu, sākot no šā datuma.
4.2. Trešo pušu komentāri
(31)
Komentārus Komisijai nosūtīja divas zvejnieku apvienības: Suomen Ammattikalastajaliitto un Kalatalouden Keskusliitto. Paužot tādu pašu nostāju kā Somijas iestādes, abas asociācijas lika uzsvaru uz specifiskajiem zvejas apstākļiem Somijā un to, ka nav pieejami apdrošināšanas piedāvājumi attiecībā uz ciestajiem zaudējumiem. Viena no tām (Suoman Ammattikalastajaliitto) konstatēja, ka Komisija nav sniegusi nekādus pierādījumus, ka šī atbalsta shēma varētu ietekmēt konkurenci starp dalībvalstīm, jo īpaši atzīmējot, ka profesionālā zvejniecība pašlaik nodrošina tikai 7 % no valstī patērētajām zivīm, tāpēc Somijas zvejniecības nozare un zivju tirgus ir atkarīgs no importētajām zivīm. Tādēļ šī apvienība procedūras uzsākšanā minēto sākotnējo secinājumu uzskata par nepamatotu.
(32)
Arī zvejniecības apdrošināšanas apvienības atbalsta nostāju, ko paudušas Somijas iestādes. Tās norāda, ka zvejniecības nozare Somijas ūdeņos saskaras ar ļoti specifiskiem klimatiskajiem un ģeogrāfiskajiem apstākļiem. Tās norāda, ka šī apdrošināšanas shēma tika izveidota tāpēc, ka trūka piedāvājumu no privātā apdrošināšanas sektora, kas nebija gatavs uzņemties risku attiecībā uz zvejniecības nozari, kas ir otršķirīgas nozīmes darbība. Turklāt zvejniecības apdrošināšanas apvienībām ir pienākums apdrošināt visus zvejniekus, kuri darbojas to kompetences reģionā.
5. ATBALSTA NOVĒRTĒJUMS
5.1. Valsts atbalsta esība
(33)
LESD 107. panta 1. punktā ir noteikts: “Ja vien Līgumi neparedz ko citu, ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl tāds atbalsts iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm”.
(34)
Kompensācijas, ko zvejniecības uzņēmumiem izmaksā zvejniecības apdrošināšanas apvienības, daļēji tiek segtas no līdzekļiem, kurus tām piešķir valsts. Šie līdzekļi tiek piešķirti no valsts budžeta. Tā kā šīs kompensācijas sniedz finansiālas priekšrocības zvejniecības nozares uzņēmumiem, tad šīs ir nozares priekšrocības, kas tiek nodrošinātas ar valsts līdzekļiem.
(35)
Saskaņā ar Tiesas judikatūru jau pats fakts, ka uzņēmuma konkurētspēja salīdzinājumā ar citiem konkurējošiem uzņēmumiem tiek stiprināta, sniedzot tam ekonomiskas priekšrocības, kuras tas savas parastās uzņēmējdarbības rezultātā citādi nebūtu ieguvis, norāda uz iespējamu konkurences izkropļojumu (13). Turklāt atbalsts uzņēmumam, kas darbojas tirgū, kurš atvērts Eiropas Savienības tirdzniecībai, var ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm (14).
(36)
Ņemot vērā, ka Eiropas Savienībā pastāv ievērojama zivsaimniecības produktu tirdzniecība, šis pasākums nostiprina šo uzņēmumu pozīcijas Eiropas Savienības tirgū un tādējādi izkropļo vai rada izkropļojuma draudus konkurencei, kā arī ietekmē Eiropas Savienības iekšējo tirdzniecību (15). Tas, ka importa apjoms ir lielāks par eksporta apjomu vai ka lielākā daļa patērēto zivju tiek ievestas no citām valstīm, nav svarīgi. Gluži pretēji - tas liecina, ka zivsaimniecības produktu tirgus Somijā patiešām ir ļoti atvērts un līdz ar to vedina domāt, ka atbalsts Somijas uzņēmumiem atbalsta to stāvokli attiecībā pret tiem uzņēmumiem, kas dibināti citās dalībvalstīs, un izkropļo konkurenci vai rada izkropļojuma draudus. Pat tas, ka patērēto importēto zivju daudzums, iespējams, ir palielinājies salīdzinājumā ar patērēto neimportēto zivju daudzumu, raugoties no šāda viedokļa, neko nemaina; tas tikai varētu likt secināt, ka Somijas uzņēmumi nav veikuši tos pielāgojumus, kas bija vajadzīgi, lai ievērotu atbilstību ekonomisko apstākļu izmaiņām Somijas zivsaimniecības produktu tirgū. Jebkurā gadījumā šie uzņēmumi gūst labumu no atbalsta, kas nostiprina to pozīcijas iekšējā tirgū attiecībā pret ārvalstu uzņēmumiem.
(37)
Ņemot vērā iepriekš minēto, var secināt, ka 107. panta 1. punktā izklāstītie nosacījumi ir izpildīti un zvejniecības uzņēmumiem izmaksātā kompensācija, kas tiek piešķirta no valsts budžeta, ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.
5.2. Saderība ar iekšējo tirgu
5.2.1. Atbalsta shēmas būtība
(38)
Apdrošināšanas shēmas zvejniecības nozarē mērķis ir segt tos izdevumus, ko daļēji sedz apdrošināšanas prēmijas. Tā pati par sevi nav atbalsts apdrošināšanas prēmijām; tās mērķis nav segt daļu no apdrošināšanas prēmijām, bet gan segt daļu no tām prasībām saņemt kompensāciju, ko uzņēmumi iesnieguši zvejniecības apdrošināšanas apvienībām.
(39)
Tomēr, tā kā šīs prasības tiek iesniegtas šīm apvienībām, kurām ir jāizmaksā atlīdzība ciesto zaudējumu apmērā, Komisija uzskata, ka šā atbalsta rezultātā samazinās prēmijas, kas zvejniecības uzņēmumiem tiktu izmaksātas, ja attiecīgās zvejniecības apdrošināšanas apvienības negaidītu līdzekļus no valsts. Tādējādi šīs shēmas ietekme ir tāda pati kā apdrošināšanas prēmiju segšanas atbalsta shēmas ietekme. Tāpēc šo shēmu var uzskatīt par apdrošināšanas prēmiju segšanas atbalsta shēmu.
5.2.2. Saderība ar iekšējo tirgu
(40)
Komisija nevar piekrist Somijas iestāžu viedoklim, ka situāciju attiecībā uz 2004. un 2008. gada Vadlīnijām var salīdzināt ar situāciju attiecībā uz 1997. gada Vadlīnijām, uzskatot, ka nosacījumu par atbalstu apdrošināšanas prēmiju segšanai neparedz nevienas vadlīnijas. Tas, ka 2004. gadā tika svītrots īpašais nosacījums par šādu atbalstu, ko iepriekš paredzēja 2001. gada Vadlīnijas (16), liecina, ka Komisija, veicot 2004. gada pārskatīšanu, ir skaidri uzskatījusi - šādam atbalstam vairs nevar piemērot atkāpi no principa par valsts atbalsta nesaderību ar iekšējo tirgu, un tas ir jāuzskata par saderīgu ar iekšējo tirgu no 2004. gada Vadlīniju spēkā stāšanās dienas. Nākamajā pārskatīšanā, proti, 2008. gada Vadlīnijās, šis politikas lēmums ir saglabāts bez izmaiņām.
(41)
Turklāt ir mainījusies vispārējā sistēma, kādā Komisija novērtē valsts atbalstu apdrošināšanas prēmiju segšanai. 2000. gadā Komisija atzina, ka šī valsts atbalsta shēma ir saderīga (17) attiecībā uz kompensācijām, kas izriet no “Somijas laikapstākļiem un piekrastes zonām raksturīgajiem ārkārtas apstākļiem”. Lai pieņemtu šādu lēmumu, Komisija savā pamatojumā atsaucās uz situāciju lauksaimniecības nozarē, attiecībā uz kuru vadlīnijās, ko piemēro lauksaimniecības nozarei, arī nav šāda nosacījuma, taču šajā jomā Komisijas prakse ir katrā atsevišķā gadījumā pozitīvi lemt par atbalsta pasākumu saistībā ar apdrošināšanu pret dabas katastrofām un ārkārtas apdrošināšanu. Komisija 2000. gadā ir precizējusi savu politiku gan attiecībā uz lauksaimniecības nozari, gan uz zivsaimniecības nozari, attiecīgajās vadlīnijās nosakot kritērijus, kas jāievēro, novērtējot (18) šāda veida atbalstu. Kopš tā laika lauksaimniecības vadlīnijās (19) joprojām pastāv šādi kritēriji, lai gan zvejniecības vadlīnijās to vairs nav. Tādējādi, lai arī Komisija ir noteikusi precīzus kritērijus atbalsta apdrošināšanas prēmiju segšanai atzīšanai par saderīgu ar iekšējo tirgu lauksaimniecības nozarē, zvejniecības vadlīnijās šie kritēriji ir svītroti. Tāpēc attiecībā uz zvejniecības nozari Komisija ir spiesta atgriezties pie vispārējā principa par valsts atbalsta nesaderību un novērtēt šāda veida shēmas saderību vai nesaderību, pamatojoties uz tiem nosacījumiem, kurus var piemērot.
(42)
Pašreizējo Vadlīniju nosacījums, kuru var piemērot, ir 4.9. punkts; tas paredz, ka atbalsta pasākumus, attiecībā uz kuriem nav piemērojamu nosacījumu citos punktos, kuros uzskaitītas dažādās atbalsta kategorijas, ko var uzskatīt par saderīgām ar iekšējo tirgu, principā nevar uzskatīt par saderīgiem.
(43)
Tomēr izņēmuma kārtā atbalstu shēmu var uzskatīt par saderīgu, ja dalībvalsts pierāda, ka tā ievēro visus tos principus, kas izklāstīti šajās Vadlīnijās, un kalpo kopējās zivsaimniecības politikas mērķiem.
(44)
Savā atbildē uz procedūras uzsākšanu Somija ir izteikusi konkrētus priekšlikumus izdarīt ierobežojošus grozījumus shēmā (20). Turklāt tā ir pamatojusi shēmas turpmāko pastāvēšanu ar apstākli, ka apdrošināšanas tirgū nav piedāvājuma segt būtisku šo zaudējumu daļu.
(45)
Vēstulē, kas pievienota šai atbildei, Somijas Finanšu sektora konfederācija Finanssialan Keskusliitto atzīst, ka situācijā, kāda ir šobrīd, zvejniecības apdrošināšanas sabiedrības nespētu segt visus zaudējumus. Šī zaudējumu segšana būtu ļoti daļēja segšana, vai dažos gadījumos, piemēram, atlīdzinot zaudējumus rīkiem, tā vispār nebūtu iespējama. Apdrošināšanas sabiedrības nevar uzskatīt šos zaudējumus par nodrošināmiem, vai arī, uzskatot tos par tādiem, apdrošināšanas prēmiju likme nebūtu pienācīga.
(46)
Tas parāda, ka zvejniecības apdrošināšanas apvienības nespēj izkropļot konkurenci attiecībā uz privātajām apdrošināšanas sabiedrībām. Tas raksturo faktu, ka Somijas tirgū privātie uzņēmumi nepiedāvā segt šos zaudējumus.
(47)
Komisija uzskata, ka valsts atbalsta pasākumu, kas paredzēts tirgus nepilnību novēršanai, var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu, ja tas atbilst vispārējas nozīmes mērķiem. Tas atbilst Vadlīniju 4.9. punktā noteiktajām prasībām attiecībā uz atbilstību Vadlīnijās izklāstītajiem principiem un kopējās zivsaimniecības politikas mērķiem.
(48)
Kopējās zivsaimniecības politikas mērķi ir garantēt tādu ūdens dzīvo resursu izmantošanu, kas nodrošina ilgtspējīgus ekonomiskos, vides un sociālos apstākļus (21). Komisija uzskata, ka šī shēma, ja to grozītu atbilstoši Somijas aprakstītajām izmaiņām, veicinātu šādus apstākļus. Vienlaikus piemērojot saglabāšanas un pārvaldības noteikumus šo resursu izmantošanai, tā ļautu turpināt zvejošanu apstākļos, kas ir specifiski Somijas piekrastes ūdeņiem, ietverot arī kaitējumu iekārtām (zvejas tīkliem), ko nodara roņi un dažkārt jūras kraukļi. Tas palīdzētu nodrošināt pienācīgus ekonomiskos, vides un sociālos apstākļus tiem zvejniecības uzņēmumiem, kuri saskaras ar specifiskajiem ierobežojumiem, ko rada zvejošana šajos ūdeņos. Tas arī palīdzētu saglabāt attiecīgo piekrastes kopienu sociālekonomisko struktūru.
(49)
Turklāt Komisija konstatē, ka šī atbalsta shēma pēc grozījumu izdarīšanas nekādā gadījumā nepiedāvās izmaksāt pilnu kompensāciju par attiecīgajiem zaudējumiem. Pašreizējā sistēma, ko veido, pirmkārt, franšīze un, otrkārt, tikai daļēja izmaksātās kompensācijas atlīdzināšana (22), paliks spēkā. Tādējādi joprojām saglabāsies vajadzīgā sadarbība no šīs atbalsta shēmas saņēmēju puses, kā to prasa Vadlīniju 3.3. punkts.
(50)
Visbeidzot, Komisija atzīst, ka laikposms, ko Somija uzskata par nepieciešamu šīs shēmas grozīšanai (23), ir pieņemams. Ņemot vērā vajadzīgo likumdošanas procedūru, tiesību akta, ar ko groza šīs shēmas pašreizējo juridisko pamatu, spēkā stāšanās termiņš - 2013. gada 1. janvāris - ir reālistisks. Turklāt vienlaikus 2012. gadā tiks atjaunināti spēkā esošie apdrošināšanas līgumi starp zvejniecības uzņēmumiem un zvejniecības apdrošināšanas sabiedrībām saskaņā ar tiem nosacījumiem, ko piemēros šajā laikā, un to darbība beigsies 2013. gada laikā. Ir racionāli ļaut šiem līgumiem darboties līdz to beigu termiņam atbilstoši saskaņotajiem nosacījumiem. Pēc tam tos atkal atjauninās 2013. gadā saskaņā ar jaunajiem nosacījumiem, ko piemēros šajā laikā. Tāpēc galīgais termiņš, 2013. gada 31. decembris, kad nākamajā dienā, t. i., 2014. gada 1. janvārī, spēkā stāsies šādi pielāgoti līgumi, ir pamatots.
6. SECINĀJUMS
(51)
Ņemot vērā iepriekš izklāstīto analīzi, Komisija secina, ka “Apdrošināšanas shēmu zvejniecības nozarē” varēs uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu, ja tā tiks grozīta saskaņā ar šādiem principiem:
-
to kuģu izslēgšanu, kuri zvejo atklātā jūrā, kas praksē nozīmē to kuģu izslēgšanu, kuru garums pārsniedz 12 metrus,
-
tikai to zaudējumu atlīdzināšanu, kas radušies Somijas teritoriālajos ūdeņos vai tās ekskluzīvajā ekonomikas zonā,
-
izdevumu atlīdzināšanu tikai par to kaitējumu, ko radījuši Somijas īpašie apstākļi un ko tādējādi izraisījuši nelabvēlīgie klimatiskie vai ģeogrāfiskie apstākļi (ledus, sniegs, spēcīgas vētras, rifi seklajos ūdeņos) vai roņi un jūras kraukļi, un ko cietuši kuģi un zvejas rīki, kā arī transports un pārvadājumu transportlīdzekļi un cits specifisks aprīkojums, ko izmanto ziemas zvejai.
(52)
Komisija ņem vērā Somijas iestāžu apņemšanos grozīt minētās atbalsta shēmas juridisko pamatu vēlākais līdz 2013. gada 1. janvārim, lai šo apdrošināšanas līgumu nosacījumus mainītu vēlākais līdz 2014. gada 1. janvārim.
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
1. Pašreizējā atbalsta shēma “Apdrošināšanas shēma zvejniecības nozarē”, attiecībā uz kuru pēc Vadlīniju pārskatīšanas tika izvirzīts priekšlikums izskatīt valsts atbalstu zvejniecības un akvakultūras jomā, ir saderīga ar iekšējo tirgu, ja tā tiks grozīta saskaņā ar šādu Somijas apņemšanos:
-
to kuģu izslēgšanu, kuri zvejo atklātā jūrā, kas praksē nozīmē to kuģu izslēgšanu, kuru garums pārsniedz 12 metrus,
-
tikai to zaudējumu atlīdzināšanu, kas radušies Somijas teritoriālajos ūdeņos vai tās ekskluzīvajā ekonomikas zonā,
-
izdevumu atlīdzināšanu tikai par to kaitējumu, ko radījuši Somijas īpašie apstākļi un ko tādējādi izraisījuši nelabvēlīgie klimatiskie vai ģeogrāfiskie apstākļi (ledus, sniegs, spēcīgas vētras, rifi seklajos ūdeņos) vai roņi un jūras kraukļi, un ko cietuši kuģi un zvejas rīki, kā arī transports un pārvadājumu transportlīdzekļi un cits specifisks aprīkojums, ko izmanto ziemas zvejai.
2. Juridiskie nosacījumi, ar ko groza šo shēmu, stājas spēkā vēlākais līdz 2013. gada 1. janvārim, un attiecīgie apdrošināšanas līgumi, kas noslēgti, pamatojoties uz šiem nosacījumiem, stājas spēkā vēlākais līdz 2014. gada 1. janvārim.
2. pants
Šis lēmums ir adresēts Somijas Republikai.
Briselē, 2012. gada 11. janvārī