SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2010/65/EU
ze dne 20. října 2010
o ohlašovacích formalitách lodí připlouvajících do přístavů členských států nebo odplouvajících z nich a o zrušení směrnice 2002/6/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 100 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/6/ES ze dne 18. února 2002 o ohlašovacích formalitách lodí připlouvajících do přístavů členských států Společenství nebo odplouvajících z nich (4) vyžaduje, aby členské státy přijaly některé standardizované formuláře (dále jen „formuláře FAL“) s cílem usnadnit dopravu, jak je stanoveno v Úmluvě Mezinárodní námořní organizace (IMO) o usnadnění mezinárodní námořní dopravy (dále jen „úmluva FAL“), přijaté dne 9. dubna 1965, v platném znění.
(2)
V zájmu usnadnění námořní dopravy a omezení administrativní zátěže pro společnosti provozující lodní dopravu je třeba v nejvyšší možné míře zjednodušit a harmonizovat ohlašovací formality vyžadované právními předpisy Unie a členských států. Tato směrnice by se však neměla nijak dotýkat povahy a obsahu požadovaných informací a neměla by zavádět žádné další požadavky na ohlašování pro lodě, na něž se tato povinnost již nevztahuje podle právních předpisů použitelných v členských státech. Měla by se zabývat výhradně tím, jak je možno postupy informování zjednodušit a harmonizovat a jak je možno zefektivnit shromažďování informací.
(3)
Předávání údajů požadovaných při připlutí do přístavu nebo při odplutí z něj podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES ze dne 27. listopadu 2000 o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu (5), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/59/ES ze dne 27. června 2002, kterou se stanoví kontrolní a informační systém Společenství pro provoz plavidel (6), nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 725/2004 ze dne 31. března 2004 o zvýšení bezpečnosti lodí a přístavních zařízení (7), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/16/ES ze dne 23. dubna 2009 o státní přístavní inspekci (přepracované znění) (8) a případně podle Mezinárodního předpisu o námořní přepravě nebezpečného zboží, přijatého v roce 1965, v platném znění se vztahuje na informace požadované formuláři FAL. Proto pokud tyto informace odpovídají požadavkům uvedených právních předpisů, mělo by být akceptováno, aby byly poskytovány na formulářích FAL.
(4)
Má-li dojít ke zjednodušení, musí právní předpisy Unie vzhledem ke globálnímu rozměru námořní dopravy zohledňovat požadavky IMO.
(5)
Členské státy by měly prohloubit spolupráci mezi příslušnými orgány, jako jsou celní orgány, orgány ochrany hranic, orgány veřejného zdraví a dopravní orgány, s cílem i nadále zjednodušovat a harmonizovat ohlašovací formality v rámci Unie a co nejefektivněji využívat elektronického předávání údajů a systémů výměny informací, aby k odstranění překážek v námořní dopravě došlo pokud možno současně a aby byl vytvořen evropský prostor námořní dopravy bez překážek.
(6)
Měly by být k dispozici podrobné statistiky o námořní dopravě, které umožní vyhodnotit účinnost a potřebnost politických opatření k usnadnění námořní dopravy v Unii, s přihlédnutím k tomu, že by na členské státy neměly být kladeny další zbytečné požadavky na shromažďování statistických údajů a že by měl být plně využíván Eurostat. Pro účely této směrnice je důležité, aby byly sbírány relevantní údaje týkající se lodní dopravy uvnitř Unie nebo lodí, které zastavují v přístavech ve třetích zemích nebo ve svobodných pásmech.
(7)
Pro lodní společnosti by mělo být snazší využívat status „schválené pravidelné námořní linky“ v souladu s cílem sdělení Komise ze dne 21. ledna 2009 nazvaného „Sdělení a akční plán týkající se vytvoření evropského prostoru námořní dopravy bez překážek“.
(8)
Co nejdříve a nejpozději od 1. června 2015 by se měly v široké míře využívat elektronické prostředky předávání údajů pro všechny ohlašovací formality, a to na základě mezinárodních norem vypracovaných úmluvou FAL, je-li to možné. S cílem usnadnit a urychlit předávání informací, kterých může být velké množství, je třeba tam, kde je to možné, plnit ohlašovací formality elektronicky. V rámci Unie by měly být informace předávány na formulářích FAL v tištěné podobě pouze výjimečně a měly by být akceptovány pouze po omezenou dobu. Členské státy se vybízejí k tomu, aby administrativními prostředky, včetně finančních pobídek, podporovaly používání elektronické podoby ohlašování. Z výše uvedených důvodů by se výměna informací mezi příslušnými orgány členských států měla uskutečňovat elektronicky. Aby se tento vývoj usnadnil a aby se zajistilo plynulé fungování evropského prostoru námořní dopravy bez překážek, měly by být elektronické systémy ve větší míře technicky interoperabilní, a to pokud možno do stejného dne.
(9)
Subjekty zabývající se obchodem a dopravou by měly mít možnost podávat informace a dokumenty ke splnění ohlašovacích formalit ve standardizované podobě v rámci jednotného elektronického portálu. Jednotlivé údaje by měly být vždy poskytovány pouze jednou.
(10)
Systémy SafeSeaNet zřízené na vnitrostátní úrovni a na úrovni Unie by měly zjednodušit příjem, výměnu a distribuci informací mezi informačními systémy členských států v oblasti námořní činnosti. S cílem usnadnit námořní dopravu a snížit s ní související administrativní zátěž by měl být systém SafeSeaNet interoperabilní s jinými systémy Unie pro ohlašovací formality. Systém SafeSeaNet by měl být používán pro další výměnu informací pro usnadnění námořní dopravy. V systému SafeSeaNet by nemělo být nutné uvádět ohlašovací formality týkající se informací pro výhradně vnitrostátní účely.
(11)
Při přijímání nových opatření Unie by mělo být zajištěno, aby členské státy mohly zachovat elektronické předávání údajů a nebylo po nich požadováno použití formulářů v tištěné podobě.
(12)
Výhod spojených s elektronickým přenosem údajů lze v plné míře využívat pouze tehdy, probíhá-li mezi SafeSeaNet, e-Customs a elektronickými systémy pro zadávání a vyvolávání údajů plynulá a efektivní komunikace. Přitom by se v první řadě mělo využít platných norem, aby se omezila administrativní zátěž.
(13)
Formuláře FAL jsou pravidelně aktualizovány. Tato směrnice by proto měla odkazovat na platnou verzi těchto formulářů. Veškeré informace požadované právními předpisy členských států nad rámec požadavků úmluvy FAL by měly být sdělovány v podobě vypracované na základě norem úmluvy FAL.
(14)
Touto směrnicí by nemělo být dotčeno nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (9), nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (10), nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) (11), ani vnitrostátní předpisy v oblasti hraničních kontrol v případě členských států, které neuplatňují schengenské acquis o hraničních kontrolách, a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 450/2008 ze dne 23. dubna 2008, kterým se stanoví celní kodex Společenství (Modernizovaný celní kodex) (12).
(15)
Za účelem standardizace elektronického předávání informací, a aby se usnadnila námořní doprava, měly by členské státy rozšířit využívání elektronických prostředků pro předávání údajů podle odpovídajícího harmonogramu a měly by ve spolupráci s Komisí projednat možnost harmonizace využívání elektronických prostředků pro předávání údajů. Za tímto účelem by se měla zohlednit práce řídící skupiny na vysoké úrovni pro systém SafeSeaNet v souvislosti s plánem rozvoje SafeSeaNet, jakmile bude přijat, a konkrétní požadavky na financování a příslušné přidělení finančních prostředků Unie pro rozvíjení elektronického předávání údajů.
(16)
Lodě plavící se mezi přístavy nacházejícími se na celním území Unie je třeba osvobodit od povinnosti zasílat informace uvedené na formulářích FAL, pokud nepocházejí z přístavu nacházejícího se mimo uvedené území nebo ze svobodného pásma s kontrolním režimem I ve smyslu celních předpisů, ani se v nich nezastavují nebo do nich nepřiplouvají, aniž jsou tím dotčeny platné právní předpisy Unie a informace, které členské státy mohou požadovat v zájmu ochrany vnitřního pořádku a bezpečnosti a k prosazování právních předpisů v oblasti cel, daní, přistěhovalectví, životního prostředí nebo hygieny.
(17)
Výjimky ze správních formalit by mělo být možné udělit i na základě nákladu převáženého lodí, a nikoliv pouze na základě místa určení nebo místa vyplutí lodě. To je nezbytné v zájmu minimalizace dodatečných formalit v případě lodí, které zastavují v přístavu ve třetí zemi nebo ve svobodném pásmu. Komise by měla tuto otázku posoudit ve zprávě Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování této směrnice.
(18)
Je třeba zavést nový dočasný formulář s cílem harmonizovat údaje požadované podle předběžného prohlášení o bezpečnosti stanoveného v nařízení (ES) č. 725/2004.
(19)
Překážkou pro rozvoj sítě námořních pobřežních cest jsou často jazykové požadavky jednotlivých států. Členské státy by měly v souladu s mezinárodní praxí všemi prostředky usilovat o usnadnění písemné a ústní komunikace v námořní dopravě mezi členskými státy za účelem nalezení společných způsobů komunikace.
(20)
Komise by měla být zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o přílohu k této směrnici. Je zvláště důležité, aby Komise prováděla v rámci přípravných prací vhodné konzultace, včetně konzultací s odborníky.
(21)
Různé právní předpisy Unie, které vyžadují například předběžné ohlašovací formality při vstupu do přístavu, jako je směrnice 2009/16/ES, mohou stanovit rozdílné lhůty pro splnění těchto předběžných ohlašovacích formalit. Komise by měla přezkoumat možnost zkrácení a harmonizace těchto lhůt a využít výhod stávajícího pokroku v oblasti elektronického zpracování údajů v rámci zprávy Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování této směrnice, která by měla, je-li to vhodné, obsahovat legislativní návrh.
(22)
Ve zprávě Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování této směrnice by měla Komise posoudit, do jaké míry by bylo vhodné, aby se účel této směrnice, jejímž cílem je zjednodušit správní formality pro lodě připlouvající do přístavů členských států nebo z nich odplouvající, rozšířil i na vnitrozemské oblasti v okolí těchto přístavů, zejména na říční dopravu, za účelem rychlejšího a plynulejšího pohybu námořní lodní dopravy do vnitrozemí a v zájmu trvalého vyřešení problému přetížení námořních přístavů a jejich okolí.
(23)
Jelikož cílů této směrnice, zejména harmonizovaného zjednodušení námořní dopravy v rámci Unie, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodů rozsahu a účinků uvedeného opatření lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(24)
Podle judikatury Soudního dvora Evropské unie není v případech, v nichž je provedení směrnice ze zeměpisných důvodů bezpředmětné, toto provedení povinné. Proto se požadavky této směrnice nevztahují na ty členské státy, které nemají žádné přístavy, do nichž mohou lodě spadající do oblasti působnosti této směrnice běžně vplouvat.
(25)
Opatření stanovená v této směrnici přispívají k dosažení cílů lisabonské agendy.
(26)
Přístup do SafeSeaNet a do jiných elektronických systémů by měl být regulován, aby byla zajištěna ochrana obchodních a důvěrných informací, a neměly by jím být dotčeny platné právní předpisy na ochranu obchodních údajů, a pokud se týká ochrany osobních údajů, ani směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (13) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (14). Členské státy a orgány a instituce Unie by měly ochraně obchodních a důvěrných informací prostřednictvím vhodných systémů kontroly přístupu věnovat zvláštní pozornost.
(27)
V souladu s bodem 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (15) se členské státy vybízejí k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Unie sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními členských států, a aby je zveřejnily.
(28)
V zájmu srozumitelnosti by měla být směrnice 2002/6/ES nahrazena touto směrnicí,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Účelem této směrnice je zjednodušit a harmonizovat správní postupy používané v námořní dopravě standardizací elektronického předávání informací a racionalizací ohlašovacích formalit.
2. Tato směrnice se vztahuje na ohlašovací formality použitelné v námořní dopravě pro lodě připlouvající do přístavů v členských státech a odplouvající z nich.
3. Tato směrnice se nevztahuje na lodě osvobozené od ohlašovacích formalit.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a)
„ohlašovacími formalitami“ informace stanovené v příloze, které v souladu s platnými právními předpisy členského státu musí být pro správní a procesní účely poskytnuty při připlutí lodě do přístavu nebo odplutí lodě z přístavu v tomto členském státě;
b)
„úmluvou FAL“ Úmluva Mezinárodní námořní organizace o usnadnění mezinárodní námořní dopravy, přijatá dne 9. dubna 1965, v platném znění;
c)
„formuláři FAL“ normalizované formuláře, jak jsou uvedeny v úmluvě FAL;
d)
„lodí“ jakékoli námořní plavidlo nebo loď;
e)
„SafeSeaNet“ systém Unie pro výměnu informací na moři, jak je stanoven ve směrnici 2002/59/ES;
f)
„elektronickým přenosem údajů“ se rozumí proces přenosu digitálně kódovaných informací za použití upravitelného strukturovaného formátu, který lze přímo používat k ukládání a zpracování počítačem.
Článek 3
Harmonizace a koordinace ohlašovacích formalit
1. Každý členský stát přijme opatření, jimiž zajistí, aby byly ohlašovací formality v členském státě požadovány harmonizovaným a koordinovaným způsobem.
2. Komise ve spolupráci s členskými státy vypracuje mechanismy pro harmonizaci a koordinaci ohlašovacích formalit v Unii.
Článek 4
Hlášení před připlutím do přístavu
V souladu se zvláštními ustanoveními o ohlašování obsaženými v platných právních předpisech Unie nebo mezinárodních právních předpisech použitelných pro námořní dopravu a závazných pro členské státy, včetně ustanovení o kontrole osob a zboží, zajistí členské státy, aby velitel nebo jiná osoba řádně oprávněná provozovatelem lodě podal příslušnému orgánu určenému členským státem před připlutím do přístavu v tomto členském státě hlášení s informacemi požadovanými podle ohlašovacích formalit:
a)
nejméně 24 hodin předem nebo
b)
nejpozději v době, kdy loď opouští předchozí přístav, pokud doba plavby trvá méně než 24 hodin, nebo
c)
není-li přístav, kde se má loď zastavit, znám nebo je-li změněn v průběhu plavby, jakmile je tato informace dostupná.
Článek 5
Elektronické předávání údajů
1. Členské státy akceptují plnění ohlašovacích formalit v elektronické podobě a jejich předávání prostřednictvím jednotného portálu co nejdříve a nejpozději ode dne 1. června 2015.
Tento jednotný portál propojující SafeSeaNet, e-Customs a jiné elektronické systémy je místem, kde jsou poskytovány veškeré informace v souladu s touto směrnicí, a to vždy pouze jednou, a dále zpřístupněny příslušným orgánům a členským státům.
2. Aniž je dotčena příslušná podoba stanovená v úmluvě FAL, musí být podoba uvedená v odstavci 1 v souladu s článkem 6.
3. Vyžadují-li právní předpisy Unie ohlašovací formality, musí být elektronické systémy uvedené v odstavci 1 v míře nutné pro řádné fungování jednotného portálu zavedeného podle odstavce 1 interoperabilní, dostupné a slučitelné se systémem SafeSeaNet zřízeným v souladu se směrnicí 2002/59/ES a tam, kde je to vhodné, s počítačovými systémy stanovenými rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 70/2008/ES ze dne 15. ledna 2008 o bezpapírovém prostředí pro celnictví a obchod (16).
4. Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení o celních a hraničních kontrolách obsažená v nařízení (EHS) č. 2913/92 a nařízení (ES) č. 562/2006, konzultují členské státy s hospodářskými subjekty a informují Komisi o dosaženém pokroku podle postupů stanovených v rozhodnutí č. 70/2008/ES.
Článek 6
Výměna údajů
1. Členské státy zajistí, aby informace obdržené na základě ohlašovacích formalit stanovených v právním předpisu Unie byly vloženy do jejich vnitrostátních systémů SafeSeaNet a aby důležité části těchto informací byly zpřístupněny ostatním členským státům prostřednictvím systému SafeSeaNet. Nestanoví-li členský stát jinak, nevztahuje se toto ustanovení na informace obdržené podle nařízení (EHS) č. 2913/92, nařízení (EHS) č. 2454/93, nařízení (ES) č. 562/2006 a nařízení (ES) č. 450/2008.
2. Členské státy zajistí, aby k informacím obdrženým v souladu s odstavcem 1 měly na požádání přístup příslušné vnitrostátní orgány.
3. Vzor elektronické podoby zpráv, který se má používat v rámci systémů SafeSeaNet podle odstavce 1, se stanoví v souladu s článkem 22a směrnice 2002/59/ES.
4. Členské státy mohou poskytnout příslušný přístup k informacím uvedeným v odstavci 1 prostřednictvím buď vnitrostátního jednotného portálu s využitím elektronického systému pro výměnu informací, nebo vnitrostátních systémů SafeSeaNet.
Článek 7
Informace ve formulářích FAL
Členské státy akceptují pro splnění ohlašovacích formalit formuláře FAL. Členské státy smějí přijímat informace požadované v souladu s právním předpisem Unie v tištěné podobě pouze do 1. června 2015.
Článek 8
Důvěrnost
1. Členské státy v souladu s platnými právními předpisy Unie nebo vnitrostátními právními předpisy přijmou nezbytná opatření k zajištění důvěrnosti obchodních nebo jiných důvěrných informací vyměněných v souladu s touto směrnicí.
2. Členské státy zejména dbají na zajištění ochrany obchodních údajů shromážděných podle této směrnice. Pokud jde o osobní údaje, dbají na to, aby dodržovaly směrnici 95/46/ES. Orgány a jiné subjekty Unie dbají o to, aby dodržovaly nařízení (ES) č. 45/2001.
Článek 9
Výjimky
Členské státy zajistí, aby lodě, které spadají do oblasti působnosti směrnice 2002/59/ES a které se plaví mezi přístavy nacházejícími se na celním území Unie, ale nepocházejí z přístavu nacházejícího se mimo toto území nebo ze svobodného pásma s kontrolním režimem I ve smyslu celních předpisů ani se v nich nezastavují ani do nich neodplouvají, byly osvobozeny od povinnosti poskytovat informace obsažené ve formulářích FAL, aniž jsou dotčeny příslušné právní předpisy Unie a možnost členských států vyžadovat na formulářích FAL informace uvedené v bodech 1 až 6 části B přílohy této směrnice, které jsou nezbytné z důvodu zajištění vnitřního pořádku a bezpečnosti a prosazování právních předpisů v oblasti cel, daní, přistěhovalectví, životního prostředí a hygieny.
Článek 10
Postup pro přijímání změn
1. Komise může přijmout akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o přílohu této směrnice, aby zajistila, že budou zohledněny veškeré změny formulářů FAL, které provede IMO. Tyto změny nesmějí mít za následek rozšíření oblasti působnosti této směrnice.
2. V případě aktů v přenesené pravomoci uvedených v tomto článku se použijí postupy stanovené v článcích 11, 12 a 13.
Článek 11
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedené v článku 10 je svěřena Komisi na dobu pěti let od 18. listopadu 2010. Komise předloží zprávu o přenesené pravomoci nejpozději šest měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhé období, pokud je Evropský parlament nebo Rada nezruší v souladu s článkem 12.
2. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
3. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci svěřená Komisi podléhá podmínkám stanoveným v článcích 12 a 13.
Článek 12
Zrušení přenesení pravomoci
1. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 10 kdykoli zrušit.
2. Orgán, který zahájil vnitřní postup s cílem rozhodnout, zda zrušit přenesení pravomocí, uvědomí v přiměřené lhůtě před přijetím konečného rozhodnutí druhý orgán a Komisi a uvede pravomoci, jejichž přenesení by mohlo být zrušeno, a důvody tohoto zrušení.
3. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku okamžitě nebo k pozdějšímu dni, který v něm je upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci. Bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 13
Námitky proti aktům v přenesené pravomoci
1. Evropský parlament nebo Rada mohou proti aktu v přenesené pravomoci vyslovit námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne oznámení.
Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
2. Pokud Evropský parlament ani Rada v původní dvouměsíční lhůtě nebo případně prodloužené lhůtě námitky proti aktu v přenesené pravomoci nevysloví, je akt v přenesené pravomoci zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstupuje v platnost dnem v něm stanoveným.
Akt v přenesené pravomoci může být zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstoupit v platnost před uplynutím původní dvouměsíční lhůty nebo případně prodloužené lhůty, pokud Evropský parlamentu i Rada uvědomí Komisi o svém rozhodnutí námitky nevyslovit.
3. Akt v přenesené pravomoci nevstoupí v platnost, pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada vysloví námitky. Orgán, který vyslovuje námitky proti aktu v přenesené pravomoci, je odůvodní.
Článek 14
Provedení
1. Členské státy do 19. května 2012 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí. Neprodleně sdělí jejich znění Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 19. května 2012.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 15
Zpráva
Komise podá Evropskému parlamentu a Radě do 19. listopadu 2013 zprávu o uplatňování této směrnice, v níž uvede mimo jiné:
a)
zda je možné rozšířit zjednodušující opatření zavedená touto směrnicí i na vnitrozemskou vodní dopravu;
b)
zda jsou říční informační služby kompatibilní s postupem elektronického předávání údajů uvedeným v této směrnici;
c)
informace o pokroku při harmonizaci a koordinaci ohlašovacích formalit, kterého bylo dosaženo v souladu s článkem 3;
d)
zda je možné odstranit nebo zjednodušit formality u lodí, které zastavují v přístavech ve třetích zemích nebo ve svobodných pásmech;
e)
dostupné údaje o pohybech lodí uvnitř Unie nebo o lodích zastavujících v přístavech třetích zemí nebo ve svobodných pásmech.
Tato zpráva je v případě potřeby doplněna legislativním návrhem.
Článek 16
Zrušení směrnice 2002/6/ES
Směrnice 2002/6/ES se zrušuje od 19. května 2012. Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici.
Článek 17
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 20. října 2010.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 2010/65/ES
(2010. gada 20. oktobris)
par ziņošanas formalitātēm kuģiem, kuri ienāk dalībvalstu ostās un/vai iziet no tām, un ar ko atceļ Direktīvu 2002/6/EK
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 100. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu (2),
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (3),
tā kā:
(1)
Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2002/6/EK (2002. gada 18. februāris) par ziņošanas formalitātēm kuģiem, kuri pienāk Kopienas dalībvalstu ostās un/vai atiet no tām (4), ir izvirzīta prasība dalībvalstīm satiksmes atvieglināšanas nolūkā pieņemt konkrētas standartizētas veidlapas (“FAL veidlapas”), kā tās definētas Starptautiskās jūrniecības organizācijas (SJO) Konvencijā par starptautiskās jūras satiksmes atvieglināšanu (FAL konvencija), kura pieņemta 1965. gada 9. aprīlī, ar attiecīgajiem grozījumiem.
(2)
Lai atvieglinātu jūras pārvadājumus un kuģošanas sabiedrībām samazinātu administratīvo slogu, ir jāvienkāršo un pēc iespējas plašāk jāsaskaņo ziņošanas formalitātes, ko nosaka Savienības tiesību akti un dalībvalstis. Tomēr šai direktīvai nevajadzētu skart sniedzamās informācijas veidu un saturu, un ar to nedrīkstētu paredzēt nekādas papildu ziņošanas prasības kuģiem, kuriem šāds pienākums līdz šim vēl nav noteikts saskaņā ar dalībvalstīs piemērojamiem tiesību aktiem. Tai būtu jāattiecas tikai un vienīgi uz to, kā var vienkāršot un saskaņot minētās informācijas procedūras un kā var efektīvāk iegūt informāciju.
(3)
FAL veidlapas pilnībā atspoguļo informāciju, kuras sniegšanu, kuģiem ienākot ostās un/vai izejot no tām, pieprasa saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/59/EK (2000. gada 27. novembris) par ostas iekārtām, kas paredzētas kuģu atkritumu un kravu atlieku uzņemšanai (5), Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2002/59/EK (2002. gada 27. jūnijs), ar ko izveido Kopienas kuģu satiksmes uzraudzības un informācijas sistēmu (6), Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 725/2004 (2004. gada 31. marts) par kuģu un ostas iekārtu drošības pastiprināšanu (7), Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/16/EK (2009. gada 23. aprīlis) par ostas valsts kontroli (pārstrādāta) (8), un attiecīgā gadījumā Starptautisko jūras bīstamo kravu kodeksu, kuru pieņēma 1965. gadā, ar attiecīgajiem grozījumiem, kas pieņemti un stājušies spēkā. Tādēļ, ja šāda informācija atbilst prasībām, kas noteiktas iepriekš minētajos tiesību aktos, FAL veidlapas būtu jāpieņem kā piemērots veids tās sniegšanai.
(4)
Tā kā jūras transports darbojas pasaules mērogā, Savienības tiesību aktos jāņem vērā SJO prasības, ja ir jāveic vienkāršošana.
(5)
Dalībvalstīm būtu jāpadziļina sadarbība starp tādām kompetentām iestādēm kā muitas, robežsardzes, sabiedrības veselības un transporta iestādes, lai turpinātu Savienībā vienkāršot un saskaņot ziņošanas formalitātes un pēc iespējas efektīvāk izmantotu elektroniskās datu pārraides un informācijas apmaiņas sistēmas, pēc iespējas vienlaicīgi novēršot šķēršļus jūras transportam un izveidojot Eiropas jūras transporta telpu bez robežām.
(6)
Vajadzētu būt pieejamai detalizētai statistikai par jūras transportu, lai novērtētu tādu politikas pasākumu efektivitāti un nepieciešamību pēc tiem, kuru mērķis ir atvieglot jūras transportu Savienībā, ņemot vērā vajadzību izvairīties no jaunu nevajadzīgu prasību ieviešanas attiecībā uz statistikas apkopošanu dalībvalstīm, un lai pilnībā izmantotu Eurostat. Šīs direktīvas piemērošanai būtu svarīgi apkopot nepieciešamos datus par kuģu satiksmi/pārvietošanos Savienībā un/vai kuģiem, kas ieiet trešās valsts ostās vai brīvzonā.
(7)
Kuģošanas sabiedrībām būtu vieglāk gūt labumu no “atļautas regulāras kuģu satiksmes” statusa saistībā ar mērķiem, kas izvirzīti Komisijas 2009. gada 21. janvāra paziņojumā “Paziņojums un rīcības plāns ar mērķi izveidot Eiropas jūras transporta telpu bez šķēršļiem”.
(8)
Pēc iespējas nekavējoties un ne vēlāk kā 2015. gada 1. jūnijā, kārtojot visas ziņošanas formalitātes, plaši būtu jāizmanto elektroniskie datu pārraides līdzekļi, kad vien iespējams, izmantojot FAL konvencijas izstrādātos starptautiskos standartus. Lai racionalizētu un paātrinātu, iespējams, ļoti liela apjoma informācijas pārraidi, ziņošanas formalitātēm, ja vien iespējams, būtu jāizmanto elektroniski formāti. Savienībā informācijas sniegšana FAL veidlapās papīra formātā būtu izmantojama tikai ārkārtas gadījumā un ierobežotu laiku. Dalībvalstis ir aicinātas izmantot administratīvos līdzekļus, tostarp ekonomiskos stimulus, lai veicinātu elektronisko formātu izmantošanu. Iepriekš minēto iemeslu dēļ informācijas apmaiņai starp dalībvalstu kompetentajām iestādēm būtu jānotiek elektroniski. Lai veicinātu šādu pāreju, jāpalielina elektronisko sistēmu tehniskā savietojamība, turklāt tas pēc iespējas jādara vienlaicīgi, lai nodrošinātu Eiropas jūras transporta telpas bez robežām netraucētu darbību.
(9)
Pildot ziņošanas formalitātes, tirdzniecībā un satiksmē iesaistītajām pusēm būtu jāspēj iesniegt informāciju un dokumentus, izmantojot vienu elektronisku kontaktpunktu. Atsevišķi datu elementi būtu jāiesniedz tikai vienu reizi.
(10)
Valsts un Savienības līmenī ieviestajām SafeSeaNet sistēmām vajadzētu vienkāršot informācijas saņemšanu, apmaiņu un izplatīšanu starp tām dalībvalstu informācijas sistēmām, kas attiecas uz jūrniecību. Lai atvieglinātu jūras satiksmi un samazinātu tai uzliktos administratīvos slogus, SafeSeaNet sistēmai vajadzētu būt savstarpēji savietojamai ar citām Savienības sistēmām ziņošanas prasību izpildei. SafeSeaNet sistēma būtu jāizmanto papildu informācijas apmaiņai, lai atvieglinātu jūras satiksmi. SafeSeaNet sistēmā nebūtu jāievieš ziņošanas formalitātes, kas attiecas uz tādu informāciju, kura nepieciešama tikai un vienīgi valstu vajadzībām.
(11)
Pieņemot jaunus Savienības pasākumus, būtu jānodrošina, ka dalībvalstis var saglabāt datu elektronisku pārraidi un tām nav pienākuma izmantot papīra formātus.
(12)
Elektroniskas datu pārraides priekšrocības pilnībā var izmantot tikai tad, ja ir netraucēta un efektīva saziņa starp SafeSeaNet, e-muitu un elektroniskajām sistēmām datu ievadīšanai vai to saņemšanai. Tāpēc, lai ierobežotu administratīvos šķēršļus, pirmām kārtām būtu jāizmanto piemērojamie standarti.
(13)
FAL veidlapas regulāri atjaunina. Tāpēc šai direktīvai vajadzētu attiekties uz pašlaik spēkā esošo veidlapu versiju. Jebkāda informācija, kas ir prasīta dalībvalstu tiesību aktos, kura pārsniedz FAL konvencijas prasības, būtu jānosūta formātā, ko izstrādā, pamatojoties uz FAL konvencijas standartiem.
(14)
Šai direktīvai nevajadzētu skart Padomes Regulu (EEK) Nr. 2913/92 (1992. gada 12. oktobris) par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (9), Komisijas Regulu (EEK) Nr. 2454/93 (1993. gada 2. jūlijs), ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (10), Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 562/2006 (2006. gada 15. marts), ar kuru ievieš Kopienas Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss) (11), vai to dalībvalstu tiesību aktus robežkontroles jomā, kuras nepiemēro Šengenas robežkontroles tiesību aktus, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 450/2008 (2008. gada 23. aprīlis), ar ko izveido Kopienas Muitas kodeksu (Modernizētais muitas kodekss) (12).
(15)
Lai informācijas elektronisku pārraidi padarītu par standarta praksi un atvieglotu jūras satiksmi, dalībvalstīm būtu saskaņā ar atbilstīgu grafiku jāpaplašina elektronisko datu pārraides līdzekļu izmantošana un sadarbībā ar Komisiju būtu jāapspriež iespēja saskaņot elektronisko datu pārraides līdzekļu izmantošanu. Šim nolūkam būtu jāņem vērā SafeSeaNet sistēmas augsta līmeņa vadības grupas darbs attiecībā uz SafeSeaNet ceļvedi, kad to pieņems, un konkrētās finansējuma vajadzības un Savienības finanšu līdzekļu attiecīga piešķiršana elektroniskas datu pārraides attīstībai.
(16)
No FAL veidlapās minētās informācijas nosūtīšanas būtu jāatbrīvo kuģi, kuri kuģo maršrutā starp Savienības muitas teritorijā esošām ostām, ja šie kuģi neienāk no kādas ostas ārpus minētās teritorijas vai no kādas brīvzonas, kurai piemēro I tipa kontroles kārtību muitas tiesību aktu nozīmē, neienāk šādā ostā vai neiet uz šādu ostu, neskarot piemērojamos Savienības tiesību aktus un informāciju, ko dalībvalstis var pieprasīt, lai aizsargātu iekšējo kārtību un drošību un piemērotu tiesību aktus muitas, fiskālajā, imigrācijas, vides vai sanitāro prasību jomā.
(17)
Atbrīvojumu no administratīvo formalitāšu kārtošanas vajadzētu atļaut arī atkarībā no kuģa kravas, ne tikai atkarībā no tā galamērķa un/vai atiešanas ostas. Tas ir nepieciešams, lai nodrošinātu, ka papildu formalitātes kuģiem, kas ienākuši trešās valsts ostā vai brīvzonā, ir samazinātas. Komisijai būtu jāizskata šis jautājums saistībā ar Eiropas Parlamenta un Padomes ziņojumu par šīs direktīvas darbību.
(18)
Būtu jāievieš jauna pagaidu veidlapa, lai saskaņotu aizsardzības informāciju, kas saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 725/2004 tiek pieprasīta pirms kuģa ienākšanas ostā.
(19)
Valstu prasības par valodu bieži vien ir piekrastes kuģniecības tīkla izveides kavēklis. Dalībvalstīm būtu jādara viss iespējamais, lai atvieglotu rakstisko un mutisko saziņu starp dalībvalstu jūras transporta apkalpēm atbilstīgi starptautiskajai praksei, lai rastu kopīgu saziņas veidu.
(20)
Komisijai vajadzētu būt tiesīgai atbilstīgi Līguma par Eiropas Savienības darbību 290. pantam pieņemt deleģētos aktus attiecībā uz šīs direktīvas pielikumu. Īpaši svarīgi, lai Komisija, veicot sagatavošanas darbus, atbilstīgi apspriestos, tostarp ekspertu līmenī.
(21)
Dažādie Savienības tiesību akti, kuros ienākšanai ostā noteiktas iepriekšēja paziņojuma formalitātes, piemēram, Direktīva 2009/16/EK, var paredzēt atšķirīgus termiņus šo iepriekšēja paziņojuma formalitāšu pabeigšanai. Saistībā ar ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par šīs direktīvas darbību, kurā vajadzības gadījumā iekļauj tiesību akta priekšlikumu, Komisijai būtu jāizskata iespēja šos termiņus saīsināt un saskaņot, izmantojot priekšrocības, ko sniedz elektroniskās datu apstrādes pastāvīgā attīstība.
(22)
Saistībā ar ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par šīs direktīvas darbību Komisijai būtu jāapsver, cik lielā mērā šīs direktīvas nolūku, proti, administratīvo formalitāšu vienkāršošanu attiecībā uz kuģiem, kuri ienāk ES ostās un/vai iziet no tām, būtu jāattiecina arī uz šo ostu iekšzemes teritorijām, jo īpaši uz upju transportu, lai panāktu ātrāku un raitāku jūras transporta plūsmu uz iekšzemi un ilgtspējīgi atrisinātu jūras ostu un ap tām esošo teritoriju pārmērīgās noslodzes problēmu.
(23)
Ņemot vērā to, ka šīs direktīvas mērķus - proti, saskaņotā veidā visā Savienībā atvieglot jūras satiksmi, - nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, un to, ka minētās rīcības mēroga un iedarbības dēļ šos mērķus var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā direktīvā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi šo mērķu sasniegšanai.
(24)
Saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas judikatūru, ja direktīvas transponēšana ir bezjēdzīga ģeogrāfisku iemeslu dēļ, šī transponēšana nav obligāta. Tāpēc šajā direktīvā paredzētās prasības neattiecas uz dalībvalstīm, kam nav ostu, kurās var ienākt kuģi, uz ko attiecas šī direktīva.
(25)
Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir ieguldījums Lisabonas stratēģijā izvirzīto mērķu sasniegšanā.
(26)
Piekļuvei SafeSeaNet un citām elektroniskajām sistēmām vajadzētu būt regulētai, lai aizsargātu komerciālu un konfidenciālu informāciju un netiktu skarti komerciālu datu aizsardzības jomā piemērojamie tiesību akti, bet attiecībā uz personas datiem - Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 95/46/EK (1995. gada 24. oktobris) par fizisko personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (13) un Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 45/2001 (2000. gada 18. decembris) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (14). Dalībvalstīm un Savienības iestādēm un struktūrām vajadzētu pievērst īpašu uzmanību nepieciešamībai aizsargāt komerciālu un konfidenciālu informāciju ar pienācīgām piekļuves kontroles sistēmām.
(27)
Saskaņā ar 34. punktu Iestāžu nolīgumā par labāku likumdošanas procesu (15) dalībvalstīm ir ieteikts gan pašu, gan arī Savienības vajadzībām sastādīt tabulas, kurās pēc iespējas labāk parādītu atbilstību starp šo direktīvu un tās transponēšanas pasākumiem, kā arī darīt tās zināmas atklātībai.
(28)
Skaidrības labad Direktīva 2002/6/EK būtu jāaizstāj ar šo direktīvu,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.
1. pants
Priekšmets un darbības joma
1. Šīs direktīvas mērķis ir vienkāršot un saskaņot administratīvās procedūras, kuras piemēro jūras satiksmē, nosakot, ka atbilstīgi standarta praksei informācija ir jānosūta elektroniski un racionalizējot ziņošanas formalitātes.
2. Šī direktīva attiecas uz jūras satiksmei piemērojamām ziņošanas formalitātēm kuģiem, kuri ienāk ostās, kas atrodas dalībvalstīs, vai iziet no tām.
3. Šī direktīva neattiecas uz kuģiem, kas no ziņošanas formalitātēm ir atbrīvoti.
2. pants
Definīcijas
Šajā direktīvā piemēro šādas definīcijas:
a)
“ziņošanas formalitātes” ir informācija, kā norādīts pielikumā, kas, kuģim ienākot dalībvalsts ostā vai izejot no tās, jāsniedz administratīvos un procedūras nolūkos saskaņā ar dalībvalstī piemērojamiem tiesību aktiem;
b)
“FAL konvencija” ir SJO Konvencija par starptautiskās jūras satiksmes atvieglošanu, kas pieņemta 1965. gada 9. aprīlī, ar attiecīgajiem grozījumiem;
c)
“FAL veidlapas” ir standartizētas veidlapas, kas paredzētas FAL konvencijā;
d)
“kuģis” ir jebkura veida jūras kuģis vai jūras transportlīdzeklis;
e)
“SafeSeaNet” ir Savienības jūrlietu informācijas apmaiņas sistēma, kā noteikts Direktīvā 2002/59/EK;
f)
“elektroniska datu pārraide” ir ciparu formātā kodētas informācijas pārraides process, izmantojot pārskatāmu strukturētu formātu, kuru var tieši izmantot glabāšanai un apstrādei datoros.
3. pants
Ziņošanas formalitāšu saskaņošana un koordinācija
1. Katra dalībvalsts veic pasākumus, lai nodrošinātu, ka ziņošanas formalitātes šajā dalībvalstī tiek pieprasītas saskaņotā un koordinētā veidā.
2. Komisija sadarbībā ar dalībvalstīm izstrādā mehānismus, kas vajadzīgi, lai saskaņotu un koordinētu ziņošanas formalitātes visā Savienībā.
4. pants
Paziņošana pirms ienākšanas ostās
Ievērojot īpašus noteikumus par informācijas nosūtīšanu, kas paredzēti piemērojamos Savienības tiesību aktos vai saskaņā ar starptautiskiem juridiskajiem instrumentiem, kurus piemēro jūras satiksmei un kuri ir saistoši dalībvalstīm, tostarp noteikumiem par personu un preču kontroli, dalībvalstis nodrošina, ka pirms ienākšanas kādas dalībvalsts teritorijā esošā ostā kuģa kapteinis vai jebkura cita persona, kuru pienācīgi pilnvarojis kuģa operators, sniedz šīs dalībvalsts norādītajai kompetentajai iestādei informāciju, kas pieprasīta atbilstīgi ziņošanas formalitātēm:
a)
vismaz 24 stundas iepriekš; vai
b)
ne vēlāk kā brīdī, kad kuģis iziet no iepriekšējās ostas, ja reisa laiks ir mazāks par 24 stundām; vai
c)
tiklīdz šī informācija ir pieejama, ja ierašanās osta nav zināma vai mainās reisa laikā.
5. pants
Elektroniska datu nosūtīšana
1. Dalībvalstis cik drīz vien iespējams un ne vēlāk kā 2015.gada 1. jūnijā apstiprina, ka ir iespējams kārtot ziņošanas formalitātes elektroniskā formātā un ir iespējama to pārraide, izmantojot vienu kontaktpunktu.
Šis viens kontaktpunkts, kas savienos SafeSeaNet, e-muitu un citas elektroniskas sistēmas, ir vieta, ar kuras starpniecību saskaņā ar šo direktīvu visu informāciju sniedz vienu reizi un dara to pieejamu dažādām kompetentām iestādēm un dalībvalstīm.
2. Neskarot atbilstīgo formātu, kas noteikts FAL konvencijā, 1. punktā minētais formāts atbilst 6. pantam.
3. Ja Savienības tiesību aktos ir noteiktas ziņošanas formalitātes un tādā mērā, kā nepieciešams saskaņā ar 1. punktu izveidotā vienotā kontaktpunkta efektīvai funkcionēšanai, 1. punktā minētajiem elektroniskajiem līdzekļiem, ir jābūt sadarbspējīgiem, pieejamiem un savietojamiem ar SafeSeaNet sistēmu, kas izveidota atbilstīgi Direktīvai 2002/59/EK, un vajadzības gadījumā arī ar datorsistēmām, ko paredz Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmums Nr. 70/2008/EK (2008. gada 15. janvāris) par elektronisku muitas un tirdzniecības vidi (16).
4. Neskarot īpašus noteikumus par muitu un robežkontroli, kas noteikti Regulā (EEK) Nr. 2913/92 un Regulā (EK) Nr. 562/2006, dalībvalstis apspriežas ar uzņēmējiem un informē Komisiju par paveikto atbilstīgi Lēmumā Nr. 70/2008/EK paredzētajai kārtībai.
6. pants
Datu apmaiņa
1. Dalībvalstis nodrošina, ka informācija, kas saņemta saskaņā ar ziņošanas formalitātēm, kuras paredzētas Savienības tiesību aktā, tiek ievadīta valstu SafeSeaNet sistēmās, un šādas informācijas attiecīgās daļas dara pieejamas citām dalībvalstīm, izmantojot SafeSeaNet sistēmu. Ja vien dalībvalsts nav noteikusi citādi, minētais neattiecas uz informāciju, ko saņem saskaņā ar Regulu (EEK) Nr. 2913/92, Regulu (EEK) Nr. 2454/93, Regulu (EK) Nr. 450/2008 un Regulu (EK) Nr. 562/2006.
2. Dalībvalstis nodrošina, ka saskaņā ar 1. punktu saņemtā informācija pēc pieprasījuma ir pieejama attiecīgajām valsts iestādēm.
3. Ziņojumu digitālo pamatformātu, kas saskaņā ar 1. punktu izmantojams valstu SafeSeaNet sistēmās, nosaka saskaņā ar Direktīvas 2002/59/EK 22.a pantu.
4. Dalībvalstis var nodrošināt atbilstīgu piekļuvi 1. punktā minētajai informācijai, vai nu izmantojot valsts viena kontaktpunkta sistēmu ar elektroniskas datu apmaiņas sistēmas palīdzību, vai izmantojot valstu SafeSeaNet sistēmas.
7. pants
Informācija FAL veidlapās
Dalībvalstis pieņem FAL veidlapas ziņošanas formalitāšu izpildei. Informāciju, kas jāiesniedz saskaņā ar Savienības tiesību aktu, dalībvalstis var pieņemt papīra formātā tikai līdz 2015. gada 1. jūnijam.
8. pants
Konfidencialitāte
1. Dalībvalstis saskaņā ar piemērojamiem Savienības tiesību aktiem vai valsts tiesību aktiem veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu tās komerciālās un cita veida konfidenciālās informācijas konfidencialitāti, kuras apmaiņa veikta saskaņā ar šo direktīvu.
2. Dalībvalstis īpašu uzmanību pievērš saskaņā ar šo direktīvu apkopoto komerciālo datu aizsardzībai. Attiecībā uz personas datiem dalībvalstis nodrošina atbilstību Direktīvai 95/46/EK. Savienības iestādes un struktūras nodrošina, ka tiek ievērota Regula (EK) Nr. 45/2001.
9. pants
Atbrīvojumi
Dalībvalstis nodrošina, ka, neskarot piemērojamos Savienības tiesību aktus, no pienākuma nosūtīt FAL veidlapās minēto informāciju ir atbrīvoti kuģi, kas ietilpst Direktīvas 2002/59/EK darbības jomā un kuģo maršrutā starp Savienības muitas teritorijā esošām ostām, bet kas nenāk no kādas ostas ārpus minētās teritorijas vai no kādas brīvzonas, kurai piemēro I tipa kontroles kārtību saskaņā ar tiesību aktiem muitas jomā, kas šādā ostā neienāk vai nedodas uz to, kā arī neskarot dalībvalstu iespēju pieprasīt šīs direktīvas pielikuma B daļas 1. līdz 6. punktā minētajās FAL veidlapās iekļauto informāciju, kas vajadzīga, lai aizsargātu iekšējo kārtību un drošību un piemērotu tiesību aktus muitas, fiskālajā, imigrācijas, vides vai sanitāro prasību jomā.
10. pants
Grozījumu procedūra
1. Komisija atbilstīgi Līguma par Eiropas Savienības darbību 290. pantam var pieņemt deleģētus aktus attiecībā uz šīs direktīvas pielikumu, lai nodrošinātu, ka tiek ņemtas vērā jebkādas atbilstīgas izmaiņas FAL veidlapās, kuras ieviesusi SJO. Šie grozījumi nepaplašina šīs direktīvas darbības jomu.
2. Šajā pantā minētajiem deleģētajiem aktiem piemēro 11., 12. un13. pantā noteiktās procedūras.
11. pants
Deleģēšanas īstenošana
1. Pilnvaras pieņemt 10. pantā minētos deleģētos aktus Komisijai ir piešķirtas uz piecu gadu laikposmu, sākot no 2010. gada 18. novembra. Komisija sniedz ziņojumu par deleģētajām pilnvarām, vēlākais, sešus mēnešus pirms piecu gadu laikposma beigām. Pilnvaru deleģēšana tiek automātiski pagarināta uz tāda paša ilguma laikposmiem, ja vien Eiropas Parlaments vai Padome to neatsauc saskaņā ar 12. pantu.
2. Līdzko Komisija pieņem deleģētu aktu, tā par to vienlaikus paziņo Eiropas Parlamentam un Padomei.
3. Pilnvaras pieņemt deleģētus aktus Komisijai piešķir, ievērojot 12. un 13. pantā paredzētos nosacījumus.
12. pants
Deleģējuma atsaukšana
1. Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā laikā var atsaukt 10. pantā minēto pilnvaru deleģēšanu.
2. Iestāde, kas ir sākusi iekšēju procedūru, lai pieņemtu lēmumu par pilnvaru deleģēšanas atsaukšanu, pirms galīgā lēmuma pieņemšanas par to savlaicīgi informē otru iestādi un Komisiju, norādot, kuras deleģētās pilnvaras var tikt atsauktas, un minot iespējamos atsaukšanas iemeslus.
3. Lēmums par atsaukšanu izbeidz šajā lēmumā minēto pilnvaru deleģēšanu. Tas stājas spēkā tūlīt vai vēlākā datumā, kas norādīts lēmumā. Tas neietekmē jau spēkā esošo deleģēto aktu spēkā esamību. Lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
13. pants
Iebildumi pret deleģētiem aktiem
1. Eiropas Parlaments vai Padome var iebilst pret deleģētu aktu divu mēnešu laikā no paziņošanas dienas.
Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo laikposmu pagarina par diviem mēnešiem.
2. Ja, beidzoties sākotnējam divu mēnešu laikposmam vai attiecīgā gadījumā - pagarinātajam laikposmam, ne Eiropas Parlaments, ne Padome iebildumus pret deleģēto aktu nav izteikusi, to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, un tas stājas spēkā šajā izdevumā minētajā datumā.
Deleģēto aktu var publicēt Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, un tas var stāties spēkā pirms sākotnējā divu mēnešu laikposma vai attiecīgā gadījumā - pirms pagarinātā laikposma beigām, ja Eiropas Parlaments un Padome ir informējuši Komisiju par savu nodomu neizteikt iebildumus.
3. Ja Eiropas Parlaments vai Padome iebilst pret deleģētu aktu, tas nestājas spēkā. Iestāde, kas izsaka iebildumus attiecībā uz deleģēto aktu, izklāsta iebildumu pamatojumu.
14. pants
Transponēšana
1. Dalībvalstis līdz 2012. gada 19. maijam pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara zināmu Komisijai minēto noteikumu tekstu.
Minētos noteikumus tās piemēro no 2012. gada 19. maija.
Dalībvalstīm pieņemot minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces.
2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
15. pants
Ziņojums
Līdz 2013. gada 19. novembrim Komisija Eiropas Parlamentam un Padomei ziņo par šīs direktīvas darbību, tostarp par:
a)
iespēju ar šo direktīvu ieviesto vienkāršošanu attiecināt arī uz iekšējo ūdensceļu transportu;
b)
to, kā Upju informācijas dienesti ievēro šajā direktīvā minētās elektroniskās datu pārraidīšanas procedūras;
c)
virzību, kas atbilstīgi 3. pantam panākta, saskaņojot un koordinējot ziņošanas formalitātes;
d)
iespējām izvairīties no formalitātēm vai vienkāršot tās kuģiem, kas ienāk trešās valsts ostā vai brīvzonā;
e)
pieejamiem datiem par kuģu satiksmi/pārvietošanos Savienībā un/vai ienākšanu trešo valstu ostās vai brīvzonā.
Vajadzības gadījumā ziņojumam pievieno likumdošanas priekšlikumu.
16. pants
Direktīvas 2002/6/EK atcelšana
Direktīvu 2002/6/EK atceļ no 2012. gada 19. maija. Norādes uz atcelto direktīvu saprot kā norādes uz šo direktīvu.
17. pants
Adresāti
Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.
Strasbūrā, 2010. gada 20. oktobrī