PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 375/2012
ze dne 2. května 2012,
kterým se mění nařízení (ES) č. 885/2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1290/2005, pokud jde o akreditaci platebních agentur a dalších subjektů a schválení účetní závěrky EZZF a EZFRV
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (1), a zejména na článek 42 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle čl. 6 odst. 1 písm. e) nařízení (ES) č. 1290/2005 akreditované platební agentury členských států zajišťují, aby doklady, pokud jde o platby, které provádějí, byly přístupné a uchovávané tak, že je zaručena jejich úplnost, platnost a dohledatelnost v čase. S cílem zohlednit vývoj v informačních a komunikačních technologiích, díky kterým je možné uchovávat podklady pro žádosti o podporu v elektronické podobě bezpečným a z hlediska nákladů efektivním způsobem, by se mělo členským státům umožnit, aby uchovávaly podklady pro žádosti o podporu spíše v elektronické než tištěné podobě. Pokud vnitrostátní právní předpisy umožňují použití dokladů v elektronické podobě jako důkazu účtovaných transakcí ve vnitrostátních soudních řízeních, členský stát by měl být schopen této možnosti využít. Doklady v elektronické podobě by měly být chráněny v souladu s mezinárodními normami pro zabezpečení informací, stejně jako ostatní informace, kterými disponuje platební agentura, a to v souladu s nařízením Komise (ES) č. 885/2006 (2), aby se zajistilo, že jsou přístupné k požadované kontrole Komise v podobě, která přesně odráží původní doklady v tištěné podobě.
(2)
Podle čl. 31 odst. 1 nařízení (ES) č. 1290/2005, jestliže výdaje nebyly uskutečněny v souladu s pravidly Unie, Komise rozhodne, které částky mají být vyloučeny z financování Unií. V zájmu účinnosti a účelnosti procesu schvalování účetní závěrky je třeba Komisi umožnit, aby se nezabývala případy, kdy výsledky jejího vyšetřování vedou k závěru, že předpokládané příslušné maximální částky jsou nižší než 50 000 EUR a představují méně než 10 % příslušných výdajů.
(3)
Aby se zajistilo, že postup při výkonu rozhodnutí přijatých podle článků 30 a 31 nařízení (ES) č. 1290/2005, pokud jde o EZFRV, je účinný a průhledný, je nezbytné zajistit, že postavení dotčeného členského státu je takové, aby byly zohledněny finanční důsledky těchto rozhodnutí při předkládání prohlášení o výdajích uvedených v článku 27 zmíněného nařízení.
(4)
S ohledem na možnost, že členský stát může mít vážné finanční obtíže způsobené značným zhoršením mezinárodního hospodářského prostředí, by měla mít Komise možnost odložit odpočty z financování Unií těch výdajů, jež nebyly uskutečněny v souladu s předpisy Unie, jestliže to dotyčný členský stát požaduje. Odklad odpočtu na dobu nejvýše osmnácti měsíců by měl být poskytnut také těm členským státům, které o to požádají a které zároveň využívají finanční pomoci v souladu s nařízením Rady (ES) č. 332/2002 ze dne 18. února 2002, kterým se zavádí systém střednědobé finanční pomoci platebním bilancím členských států (3), s nařízením Rady (EU) č. 407/2010 ze dne 11. května 2010 o zavedení evropského mechanismu finanční stabilizace (4), Smlouvou o založení Evropského mechanismu stability podepsanou dne 11. července 2011 a smlouvou o úvěru podepsanou s Řeckem dne 8. května 2010. Členské státy využívající rozhodnutí o odkladu zajistí, aby nedostatky, které byly důvodem pro odpočty a které stále přetrvávají i v době přijetí rozhodnutí, byly odstraněny na základě akčního plánu vypracovaného po konzultaci s Komisí a obsahujícího zřetelné ukazatele pokroku. Pokud členský stát využívající takového odkladu nezjedná nápravu nedostatků v souladu s akčním plánem, a vystavuje tak rozpočet Unie dodatečným finančním rizikům, měla by Komise zrušit své rozhodnutí, kterým se odkládá datum provedení odpočtů při dodržení zásady proporcionality.
(5)
Nařízení (ES) č. 885/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6)
Výbor zemědělských fondů nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 885/2006 se mění takto:
1)
V článku 9 se doplňuje nový odstavec 5, který zní:
„5. Podklady uvedené v odstavcích 1 až 4 se uchovávají k dispozici Komisi v tištěné podobě a/nebo v elektronické podobě.
Členský stát se může rozhodnout uchovávat doklady výhradně v elektronické podobě, pouze pokud jeho vnitrostátní právní předpisy povolují používání elektronických dokumentů jako důkazu účtovaných transakcí ve vnitrostátních soudních řízeních.
Pokud jsou doklady uchovávány pouze v elektronické podobě, musí být dotyčný systém v souladu s bodem 3 B) přílohy I.“
2)
V čl. 10 odst. 2 se druhá věta druhého pododstavce nahrazuje tímto:
„Komise tuto částku odečte od první platby nebo ji k ní přičte; jde o první platbu, za niž členský stát předkládá prohlášení o výdajích poté, co bylo přijato rozhodnutí podle článku 30 nařízení (ES) č. 1290/2005.“
3)
Článek 11 se mění takto:
a)
V odstavci 3 se doplňuje čtvrtý pododstavec, který zní:
„Komise může v jakékoli fázi ukončit řízení, pokud očekává, že případné finanční důsledky nesouladu zjištěné na základě šetření uvedeného v prvním odstavci by neměly překročit 50 000 EUR a 10 % příslušných výdajů.“
b)
V odstavci 4 se druhý a třetí pododstavec nahrazují tímto:
„Pokud jde o EZFRV, provádí Komise odpočty z financování Unií od platby, za niž členský stát předložil prohlášení o výdajích poté, co bylo přijato rozhodnutí podle článku 31 nařízení (ES) č. 1290/2005.
Na žádost členského státu a po konzultaci s Výborem zemědělských fondů však Komise může přijmout rozhodnutí:
a)
kterým se stanoví různé lhůty pro provedení odpočtů nebo povoluje jejich náhrada v jedné či více splátkách, pokud je to odůvodněno závažností odpočtů zahrnutých do prováděcího aktu přijatého na základě článku 31 nařízení (ES) č. 1290/2005; nebo
b)
kterým se odkládá na období nejvýše osmnácti měsíců od data jeho přijetí provádění všech odpočtů, které mají být realizovány v průběhu tohoto období, a současně schvaluje jejich provádění po skončení odkladu v nejvýše třech stejných ročních splátkách pro ty členské státy, které využívají finanční pomoci podle nařízení Rady (ES) č. 332/2002 (5), nařízení Rady (EU) č. 407/2010 (6), Smlouvy o založení Evropského mechanismu stability a smlouvy o úvěru podepsané s Řeckem dne 8. května 2010.
Období odkladu podle písmene b) třetího pododstavce nemůže být prodlouženo a žádné další rozhodnutí povolující odklad nemůže být v případě téhož členského státu přijato. Členský stát využívající rozhodnutí o odkladu zajistí, aby nedostatky, které byly důvodem pro odpočty a které stále přetrvávají i v době přijetí rozhodnutí o odkladu, byly odstraněny na základě akčního plánu vypracovaného po konzultaci s Komisí a obsahujícího zřetelné ukazatele pokroku. Pokud členský stát nepřijme nezbytná opatření k odstranění těchto nedostatků, jak předpokládá akční plán, pokud pokrok nápravné akce podle ukazatelů pokroku není dostatečný nebo pokud výsledek akce není uspokojivý, Komise zruší své rozhodnutí, kterým se odkládá datum provedení odpočtů při dodržení zásady proporcionality.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. května 2012.
KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) Nr. 375/2012
(2012. gada 2. maijs),
ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 885/2006, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Padomes Regulu (EK) Nr. 1290/2005 attiecībā uz maksājumu aģentūru un citu struktūru akreditāciju un ELGF un ELFLA grāmatojumu noskaidrošanu
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes 2005. gada 21. jūnija Regulu (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (1) un jo īpaši tās 42. pantu,
tā kā:
(1)
Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1290/2005 6. panta 1. punktu dalībvalstu akreditētajiem maksātājiem jānodrošina, lai dokumenti, kas attiecas uz viņu veiktajiem maksājumiem, būtu pieejami un saglabāti tādā veidā, kas nodrošina to pilnīgumu, derīgumu un lasāmību laika gaitā. Lai atspoguļotu informācijas un komunikācijas tehnoloģiju attīstību, kas padarījusi iespējamu atbalsta pieprasījuma attaisnojuma dokumentu saglabāšanu elektroniskā formā, drošā un izmaksu ziņā efektīvā veidā, vajadzētu atļaut dalībvalstīm glabāt atbalsta pieprasījuma attaisnojuma dokumentus labāk elektroniski, nevis uz papīra. Dalībvalstīm būtu jābūt iespējai šādi rīkoties tad, ja šīs valsts tiesību akti atļauj valsts tiesvedībā izmantot elektroniskus dokumentus kā pierādījumu par notikušiem darījumiem. Elektroniskiem dokumentiem vajadzētu būt aizsargātiem saskaņā ar starptautiskajiem informācijas drošības standartiem tādā pašā veidā kā citai informācijai, kas ir maksātāja rīcībā atbilstīgi Komisijas Regulai (EK) Nr. 885/2006 (2), lai Komisijai būtu iespējams vajadzības gadījumā tos pārbaudīt tādā formā, kas precīzi atveido oriģinālos papīra dokumentus.
(2)
Atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 1290/2005 31. panta 1. punktam, ja izdevumi nav veikti saskaņā ar Savienības noteikumiem, Komisijai jāpieņem lēmums par to, kādas summas nav jāatmaksā no Savienības finansējuma. Rūpējoties par atbilstības pārbaudes procedūras lietderību un efektivitāti, Komisijai vajadzētu būt iespējamam neturpināt lietas, kad tās pārbaudes rezultāti liek secināt, ka attiecīgajām paredzamajām maksimālajām summām nevajadzētu pārsniegt EUR 50 000 un 10 % no attiecīgajiem izdevumiem.
(3)
Lai nodrošinātu, ka to lēmumu izpildes procedūra, kas pieņemti, piemērojot Regulas (EK) Nr. 1290/2005 30. un 31. pantu ELFLA jomā, ir lietderīga un pārredzama, ir nepieciešams nodrošināt, lai attiecīgā dalībvalsts spētu ņemt vērā šo lēmumu finansiālās sekas, kad tā iesniedz regulas 27. pantā minēto izdevumu deklarāciju.
(4)
Ņemot vērā iespējamību, ka dalībvalsts var saskarties ar smagām finansiālām grūtībām saistībā ar starptautiskās ekonomiskās vides nopietnu pasliktināšanos, Komisijai vajadzētu būt iespējai atlikt uz vēlāku laiku atskaitījumus no Savienības finansējuma par izdevumiem, kas veikti, pārkāpjot Savienības regulējumu, ja to lūdz attiecīgā dalībvalsts. Atskaitījumu atlikšanu uz laiku, kas nepārsniedz astoņpadsmit mēnešus, vajadzētu piešķirt dalībvalstīm, kas to lūdz un kas saņem finansiālu palīdzību saskaņā ar Padomes 2002. gada 18. februāra Regulu (EK) Nr. 332/2002, ar ko izveido vidēja termiņa finansiālas palīdzības mehānismu attiecībā uz dalībvalstu maksājumu bilancēm (3), Padomes 2010. gada 11. maija Regulu (ES) Nr. 407/2010, ar ko izveido Eiropas finanšu stabilizācijas mehānismu (4), 2010. gada 7. jūnijā parakstīto Eiropas Finanšu stabilitātes instrumenta pamatnolīgumu un 2011. gada 11. jūlijā parakstīto Līgumu, ar ko izveido Eiropas stabilitātes mehānismu. Dalībvalsts, uz kuru attiecas atlikšanas lēmums, nodrošina, lai trūkumi, kas ir bijuši šo atskaitījumu pamatā un kas joprojām pastāv šā lēmuma pieņemšanas brīdī, tiktu novērsti, pamatojoties uz rīcības plānu, ko izveido, apspriežoties ar Komisiju, un kurš satur skaidrus progresa rādītājus. Ja dalībvalsts, kura izmanto šādu atlikšanu, nenovērš trūkumus atbilstoši rīcības plānam un tādējādi pakļauj Savienības budžetu papildu finansiālam riskam, Komisijai vajadzētu atcelt savu lēmumu par atskaitījumu veikšanas datuma atlikšanu, ievērojot proporcionalitātes principu.
(5)
Tādēļ Regula (EK) Nr. 885/2006 būtu attiecīgi jāgroza.
(6)
Lauksaimniecības fondu komiteja nav sniegusi atzinumu tās priekšsēdētāja noteiktajā termiņā,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Regulu (EK) Nr. 885/2006 groza šādi:
(1)
regulas 9. pantā pievieno šādu 5. punktu:
“5. Attaisnojuma dokumentus, kas minēti 1. līdz 4. punktā, glabā Komisijai pieejamus vai nu uz papīra, vai elektroniskā veidā, vai arī abējādi.
Dokumentus drīkst glabāt tikai elektroniskā veidā, ja attiecīgās dalībvalsts tiesību akti atļauj valsts tiesvedībā izmantot elektroniskus dokumentus kā pierādījumu par notikušiem darījumiem.
Ja dokumentus glabā tikai elektroniskā veidā, sistēma, ko lieto šim nolūkam, atbilst I pielikuma 3. punkta B apakšpunktā minētajiem kritērijiem.”;
(2)
regulas 10. panta 2. punkta otrās daļas otro teikumu aizstāj ar šādu:
“Komisija šo summu atskaita no pirmā maksājuma vai arī pieskaita pirmajam maksājumam, saistībā ar kuru dalībvalsts ir iesniegusi izdevumu deklarāciju pēc tam, kad ir pieņemts lēmums atbilstoši Regulas (EK) Nr. 1290/2005 30. pantam.”;
(3)
regulas 11. pantu groza šādi:
a)
panta 3. punktam pievieno šādu ceturto daļu:
“Komisija var jebkurā laikā, neradot finansiālas sekas attiecīgajai dalībvalstij, izbeigt procedūru, ja tā uzskata, ka 1. pantā minētajā izmeklēšanā konstatētās neatbilstības dēļ iespējamās finansiālās sekas nepārsniegs EUR 50 000 un 10 % no attiecīgajiem izdevumiem vai atgūstamās summas.”;
b)
panta 4. punkta otro un trešo daļu aizstāj ar šādu tekstu:
“Kas attiecas uz ELFLA, atskaitījumus no Savienības finansējuma Komisija veic no maksājuma vai arī pieskaita maksājumam, saistībā ar kuru dalībvalsts ir iesniegusi izdevumu deklarāciju pēc tam, kad ir pieņemts lēmums atbilstoši Regulas (EK) Nr. 1290/2005 31. pantam.
Tomēr pēc dalībvalsts lūguma un pēc apspriešanās ar Lauksaimniecības fondu komiteju Komisija var pieņemt lēmumu:
a)
noteikt citu datumu atskaitījumiem vai atļaut to atlīdzināšanu vienā vai vairākos maksājumos, ja to attaisno to atskaitījumu nozīmīgums, kas iekļauti īstenošanas aktā, kurš pieņemts, pamatojoties uz Regulas (EK) Nr. 1290/2005 31. pantu; vai
b)
atlikt ne ilgāk kā līdz astoņpadsmit mēnešu laikposma beigām pēc šā lēmuma pieņemšanas visu to atskaitījumu veikšanu, kas jāveic šajā laikposmā, un vienlaikus atļaut to veikšanu pēc atlikšanas laikposma beigām ne vairāk kā trijos vienādos gada maksājumos tām dalībvalstīm, kas saņem finansiālo palīdzību saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 332/2002 (5), Padomes Regulu (ES) Nr. 407/2010 (6), 2010. gada 7. jūnijā parakstīto Eiropas Finanšu stabilitātes instrumenta pamatnolīgumu vai Līgumu, ar ko izveido Eiropas stabilitātes mehānismu.
Trešās daļas b) punktā minēto atlikšanas laikposmu nevar pagarināt un nevar pieņemt citu lēmumu, ar ko atļautu atlikšanu attiecībā uz to pašu dalībvalsti. Dalībvalsts, uz kuru attiecas atlikšanas lēmums, nodrošina, ka trūkumi, kas bijuši šo atskaitījumu pamatā un kas joprojām pastāv atlikšanas lēmuma pieņemšanas laikā, tiek novērsti, pamatojoties uz rīcības plānu, kuru izveido, apspriežoties ar Komisiju, un kurš satur skaidrus progresa rādītājus. Ja dalībvalsts neveic vajadzīgos pasākumus šo trūkumu novēršanai, kā paredzēts rīcības plānā, ja saskaņā ar progresa rādītājiem novēršanas pasākumu progress nav apmierinošs vai šo pasākumu rezultāti nav apmierinoši, Komisija atceļ savu lēmumu par atskaitījumu veikšanas datuma atlikšanu, ievērojot proporcionalitātes principu.
2. pants
Šī regula stājas spēkā septītajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2012. gada 2. maijā