ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 6. července 2010
o opatření C 48/2007 (ex NN 60/07) provedeném Polskem ve prospěch podniků WRJ a WRJ-Serwis
(oznámeno pod číslem K(2010) 4476)
(Pouze polské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2010/612/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na protokol č. 8 k smlouvě o restrukturalizaci polského ocelářského průmyslu (1),
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s uvedenými články (2) a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Komise byla upozorněna na nesrovnalosti na trhu s ocelovými trubkami v Polsku, které byly zjištěny během kontroly restrukturalizace polského ocelářského průmyslu. Po přistoupení Polska do EU byly z moci úřední provedeny kontroly týkající se podpory podniku Walcownia Rur Jedność Sp. z o.o. (dále jen „podnik WRJ“) a podniku WRJ-Serwis Sp. z o.o. (dále jen „podnik WRJ-Serwis“). Prostřednictvím dopisů ze dne 6. dubna 2005, 4. srpna 2005, 3. listopadu 2005, 4. května 2006, 17. listopadu 2006 a 11. července 2007 požádala Komise polské orgány o informace. Polské orgány odpověděly dopisy ze dne 7. června 2005, 29. září 2005, 2. prosince 2005, 18. května 2006, 31. května 2006, 10. ledna 2007 a 3. srpna 2007.
(2)
Dopisem ze dne 23. října 2007 informovala Komise Polsko o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie („SFEU“) (3) ohledně několika opatření poskytnutých podnikům WRJ a WRJ-Serwis.
(3)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno dne 24. listopadu 2007 v Úředním věstníku Evropské unie (4). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby jí k dotčeným opatřením podaly případné připomínky.
(4)
Komise obdržela připomínky od jedné zúčastněné strany. Postoupila je Polsku, aby na ně mohlo reagovat. Připomínky Polska obdržela Komise dopisem ze dne 16. února 2009. K zahájení formálního vyšetřovacího řízení se Polsko vyjádřilo dopisy ze dne 21. ledna 2008 a ze dne 1. února 2008.
(5)
Dne 16. února 2009 si Komise vyžádala další informace, které jí Polsko poskytlo dopisem ze dne 4. června 2009.
2. PODROBNÝ POPIS OPATŘENÍ
2.1 Příjemci
2.1.1 Podnik WRJ
(6)
Podnik WRJ sídlí v Katovicích a pro správní účely zaměstnává 12 osob. 40,736 % podílu v podniku vlastní podnik Towarzystwo Finansowe Silesia Sp. z o.o. (dále jen „TFS“), který je z 99,6 % ve vlastnictví státu. Dalších 7,235 % akcií vlastní podnik Walcownia Rur Silesia S.A. (dále jen „Walcownia Rur Silesia“), dceřiná společnost ve stoprocentním vlastnictví podniku TFS.
(7)
Dalšími akcionáři jsou:
-
PIW Enpol Sp. z o.o. (19,009 % obchodních podílů),
-
Polskie Górnictwo Naftowe a Gazownictwo S.A. (8,3 % akcií),
-
Kulczyk Privatstiftung (4,533 % akcií),
-
Huta Jedność (0,817 % akcií),
-
a řada dalších menšinových akcionářů, kteří vlastní akcie v řádu od 0,004 % do 3,4 %.
(8)
Podnik WRJ byl založen v roce 1995 s cílem vystavět novou válcovnu bezešvých ocelových trubek s výrobní kapacitou 160 tisíc tun ročně (dále jen „projekt WRJ“).
(9)
Výstavbu válcovny bezešvých ocelových trubek s výrobní kapacitou 400 tisíc tun zahájil v roce 1978 původně podnik Huta Jedność. Výstavba byla přerušena v roce 1980 v souvislosti s pozastavením státních dotací. Po několika pokusech o obnovení projektu podal podnik Huta Jedność návrh na vyhlášení konkurzu včetně likvidace majetku, tento návrh zamítl soud. V současnosti je podnik Huta Jedność společností v likvidaci, která jiným subjektům pronajímá svůj výrobní majetek a poskytuje zásobovací služby.
(10)
Projekt WRJ představoval části infrastruktury i část strojů a vybavení, které pro účely původního projektu shromáždil podnik Huta Jedność, a měl být realizován na pozemku, který předtím vlastnil podnik Huta Jedność. K účasti na projektu, který byl zahájen v roce 1997, byli přizváni noví investoři. Realizace projektu byla přerušena v roce 2001 a od té doby se z něj investoři stáhli. Zdá se, že přestože bylo vykonáno 86 % prací, podnik WRJ nikdy nezahájil výrobu.
(11)
Dne 4. září 2007 podal podnik Walcownia Rur Silesia, dceřiná společnost ve stoprocentním vlastnictví podniku TFS, která byla založena s cílem konsolidovat polské odvětví výroby ocelových trubek (viz níže uvedený 15. až 17. bod odůvodnění), insolvenční návrh vztahující se na podnik WRJ včetně likvidace majetkové podstaty. Dne 23. ledna 2008 prohlásil okresní soud v Katovicích úpadek podniku WRJ, nařídil likvidaci majetkové podstaty a jmenoval správce konkurzní podstaty. Zdá se, že v rámci insolvenčního řízení dosud nebyl prodán žádný majetek podniku.
2.1.2 Podnik WRJ-Serwis
(12)
Podnik WRJ-Serwis byl založen v roce 2001 prostřednictvím přeměny podniku Zakład Usług Energomechanicznych „Jedność“ S.A. založeného v roce 1999. Jeho akcionáři jsou podniky TFS (54,66 % akcií), PIW ENPOL Sp. z o.o. (36,77 % akcií), Commplex Sp. z o.o. (8,29 % akcií) a Huta Jedność (0,28 % akcií).
(13)
Původním účelem podniku WRJ-Serwis byla realizace části projektu WRJ a také lepší podmínky pro přijetí úvěru. Avšak podnik WRJ-Serwis investovat nezačal, naopak, poté co podnik Huta Jedność ukončil na začátku roku 2004 výrobu v tažírně, vyrábí od května roku 2004 ocelové bezešvé trubky tažené za studena. Při této činnosti využívá podnik majetek, který si původně pronajal od podniku Huta Jedność. Zmíněný majetek poté převzal podnik ING Bank Śląski S.A. a nakonec podnik Walcownia Rur Silesia. Kromě toho získal podnik WRJ-Serwis 9/10 práv na trvalé užívání pozemku, na kterém je projekt WRJ umístěn, a také 9/10 vlastnického práva k budovám postaveným na tomto pozemku.
(14)
Poté co podnik Walcownia Rur Silesia převzal výrobu ocelových trubek v tažírně, ukončil podnik WRJ-Serwis v dubnu 2008 provoz.
2.1.3 Konsolidace podniků WRJ a WRJ-Serwis a pokusy o jejich privatizaci
(15)
V roce 2004 začal podnik TFS hledat pro podniky WRJ a WRJ-Serwis strategického investora. V roce 2005 byly zúčastněné strany vyzvány k předložení nabídek, dvě z nich tak učinily. Nakonec byla s jedním z předkladatelů nabídky uzavřena rámcová dohoda o nabytí majetku podniků WRJ a WRJ-Serwis nezatíženého břemenem, která však byla v říjnu roku 2006 vypovězena z důvodu nesplnění podmínek dohody. V prosinci 2006 zahájil podnik TFS nové nabídkové řízení, žádná závazná nabídka však nebyla předložena.
(16)
Po dalším nabídkovém řízení vypsaném v roce 2007 se podnik TFS rozhodl podniky WRJ a WRJ-Serwis konsolidovat, a usnadnit tak jejich privatizaci. Za tímto účelem vytvořila dva nové podniky, a to podnik FEREX Sp. z o.o. (dále jen „FEREX“) a podnik Walcownia Rur Silesia. Podnik TES vlastní 100 % akcií obou podniků. Prostřednictvím podniku Walcownia Rur Silesia a podniku FEREX získal podnik TFS potřebný majetek k realizaci projektu WRJ a rovněž převzal dluhy podniků WRJ a WRJ-Serwis:
a)
Podnik Walcownia Rur Silesia se stal věřitelem podniku WRJ tím, že od bankovního konsorcia získal jeho pohledávky ve výši 168 940 469 PLN, resp. od podniku Staleexport jeho pohledávky ve výši 95 595 057 PLN. Kromě toho zakoupil podnik Walcownia Rur Silesia od bankovního konsorcia, v jehož čele stojí banka ING Bank Śląski, movitý majetek tažírny.
b)
Také podnik FEREX se stal věřitelem podniku WRJ tím, že od bank získal jeho pohledávky ve výši 142 941 270,43 PLN zajištěné hypotékou na pozemek patřící podnikům WRJ i WRJ-Serwis.
(17)
V srpnu 2008 se polské orgány znovu pokusily prodat podniky WRJ, WRJ-Serwis, FEREX a Walcownia Rur Silesia. Podniky TFS a Walcownia Rur Silesia vyzvaly zúčastněné strany k účasti na jednání za účelem společné koupě majetku podniku Walcownia Rur Silesia, základního kapitálu podniku FEREX, pohledávek podniku TFS vůči podniku FEREX a podílů podniku TFS v kapitálu podniku WRJ-Serwis. Toto řízení skončilo 15. ledna 2009 a nevedlo ke koupi žádného nabízeného majetku.
2.2 Posuzovaná opatření
(18)
Podporu udělenou podniku WRJ představují kapitálové investice ze strany podniku TFS (2.2.1), záruky poskytnuté podnikem TFS (2.2.2) a jistoty poskytnuté ze státní pokladny (2.2.3). Finanční pomoc udělenou podniku WRJ-Serwis představují kapitálové investice podniku TFS (2.2.4).
2.2.1 Kapitálové investice podniku TFS do podniku WRJ
(19)
K první kapitálové investici podniku TFS do podniku WRJ došlo dne 26. června 2002, kdy se akcionáři podniku WRJ rozhodli navýšit základní kapitál podniku. Výměnou za pohledávky obdržel podnik TFS akcie v nominální hodnotě 15 milionů PLN. Dotčené pohledávky ve výši 15 milionů PLN dlužily podniku TFS podniky Huta Andrzej a Huta Katowice. Navýšení kapitálu bylo zaregistrováno a současně nabylo účinnosti dne 22. listopadu 2002.
(20)
Podruhé byl základní kapitál navýšen dne 17. ledna 2003, kdy se ho akcionáři podniku WRJ rozhodli opětovně navýšit. Výměnou za pohledávky, které podniku TFS dlužil podnik WRJ získal podnik TFS akcie v nominální hodnotě 40 milionů PLN (přeměna dluhu na kmenové akcie). Pohledávky v nominální hodnotě 40 milionů PLN převzal podnik TFS od podniku ING Bank Śląski S.A. dříve, v prosinci 2002. Navýšení kapitálu bylo zaregistrováno a současně nabylo účinnosti dne 25. srpna 2003.
2.2.2 Záruky poskytnuté podnikem TFS ve prospěch podniku WRJ
(21)
V roce 2001 poskytl podnik TFS záruky, které do částky 5 milionů PLN pokrývaly půjčku ve výši 20 milionů PLN. Tuto půjčku poskytl podniku WRJ v roce 1999 Vojvodský fond na ochranu životního prostředí a vodního hospodářství (Wojewódzki Fundusz Ochrony Środowiska i Gospodarki Wodnej).
(22)
V roce 2001 poskytl podnik TFS také záruky, které do částky 50 milionů PLN pokrývaly půjčku ve výši 115 milionů PLN. Tuto půjčku poskytl podniku WRJ v roce 1996 Státní fond na ochranu životního prostředí a vodního hospodářství (Narodowy Fundusz Ochrony Środowiska i Gospodarki Wodnej).
2.2.3 Státní záruky poskytnuté ve prospěch podniku WRJ
(23)
Dne 14. října 1997 byly poskytnuty státní záruky, které pokrývaly 45 % celkové částky a úroky ze dvou půjček v celkové výši 262,5 milionů PLN. Tyto půjčky tvořily úvěr v cizí měně i úvěr ve zlotých a v roce 1997 je poskytlo bankovní konsorcium.
(24)
Podpisem příslušných dokumentů navýšila vláda dne 2. ledna 2003 státní záruky až do 55 %. K navýšení záruk nedošlo.
2.2.4 Kapitálové investice podniku TFS do podniku WRJ-Serwis
(25)
V prosinci 2003 uskutečnil podnik TFS kapitálovou investici do podniku WRJ-Serwis s cílem získat zde většinový podíl, který by mu umožnil převzít kontrolu nad projektem WRJ. Rozhodnutím z prosince 2003 souhlasili akcionáři podniku WRJ-Serwis s tím, že podnik TFS akcie získá. Akcie měly nominální hodnotu 7 910 000 PLN. Podnik TFS získal akcie především výměnou za pohledávky, které měl u podniku Huta Jedność. Tyto pohledávky byly přeneseny na podnik WRJ-Serwis. Výměnou za akcie zaplatil podnik v hotovosti 890 000 PLN a přispěl formou věcného plnění (kovové piliny z podniku Huta Jedność určené k dalšímu zpracování v převodní hodnotě 450 000 PLN). Dohoda o získání akcií byla podepsána dne 8. června 2004. Navýšení kapitálu bylo zaregistrováno až dne 17. srpna 2007.
(26)
Současně s podnikem TFS získal akcie v navýšeném základním kapitálu jeden z dosavadních akcionářů, podnik PIW Enpol Sp. z o.o., a nový akcionář podnik Commplex Sp. z o.o. (v obou případech se jedná o soukromé společnosti). Podniky získaly akcie tím, že převedly pohledávky podniku Huta Jedność na podnik WRJ-Serwis.
3. DŮVODY K ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(27)
Jak uvádí bod odůvodnění č. 3, dne 23. října 2007 přijala Komise rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“). V rozhodnutí o zahájení řízení vyjádřila Komise předběžně názor, že je orgánem, kterému přísluší o věci rozhodnout, a že dotčené opatření představuje státní podporu, která je neslučitelná s vnitřním trhem.
3.1 Použitelné právní předpisy a pravomoc Komise
(28)
V rozhodnutí o zahájení řízení došla Komise k závěru, že se články 107 a 108 SFEU (tehdy články 87 a 88 Smlouvy o ES) obvykle nevztahují na podporu, která byla poskytnuta ještě před přistoupením a která se po přistoupení již neuplatňuje. Avšak ustanovení protokolu č. 8 o restrukturalizaci polského ocelářského průmyslu (dále jen „protokol č. 8“) smlouvy o přistoupení lze považovat za lex specialis podle článků 107 a 108 SFEU, kterou se kontrola státní podpory podle SFEU rozšiřuje na veškerou podporu poskytnutou na restrukturalizaci polského ocelářského průmyslu v letech 1997 až 2006. V souladu s tím by Komise v zásadě byla k posouzení takové podpory oprávněna.
(29)
Pokud jde o otázku, zda jsou výrobci trubek, jako jsou podniky WRJ a WRJ-Serwis, součástí „ocelářského průmyslu“ pro účely protokolu č. 8, vzala Komise v úvahu následující: protokol č. 8 vycházel z vnitrostátního programu restrukturalizace (program „Restrukturalizace a rozvoj ocelářského průmyslu v Polsku“, dále jen „VPR“). Oblast působnosti VPR a protokolu č. 8 nebyla omezena na oblast působnosti přílohy 1 Smlouvy o založení Evropského společenství uhlí a oceli (dále jen „Smlouva o ESUO“), ale vztahovala se rovněž na některá odvětví ocelářského průmyslu, jako jsou odvětví výroby bezešvých trubek a velkých svařovaných trubek.
(30)
Podle rozhodnutí o zahájení řízení byl zmíněný výklad v souladu s: za prvé s definicí odvětví ocelářského průmyslu v rámci pravidel EU o státní podpoře, konkrétně definicí v příloze B o víceodvětvovém rámci (5). za druhé vycházel z VPR, jehož příjemci byli z poloviny výrobci trubek. Podnik Huta Jedność, předchůdce podniků WRJ a WRJ-Serwis, se skutečně účastnil zmíněného programu restrukturalizace a několikrát byl v návrhu VPR také přímo zmíněn. Protože se v té době v důsledku konkurzu v roce 2002 očekávala jeho likvidace, nebyl nakonec za možného příjemce uznán.
(31)
V důsledku toho došla Komise k závěru, že zákaz poskytnutí podpory, na kterou se nevztahuje ani VPR, ani protokol č. 8, platí pro podnik Huta Jedność i podniky WRJ a WRJ-Serwis.
3.2 Existence státní podpory
(32)
Pokud jde o investice podniku TFS do podniku WRJ a jistoty, které podnik TFS poskytl, vyjádřila Komise silné pochybnosti o tom, zda by splnily požadavky na zásadu investora v tržním hospodářství. V době přijetí opatření se podnik WRJ potýkal s těžkostmi, a sám by nebyl schopen shromáždit na kapitálovém trhu finanční prostředky. Kromě toho vyjádřila Komise pochybnosti o tom, zda by došlo k dostatečné návratnosti investic. Podle názoru Komise by také bylo stěží možné odůvodnit investice skutečností, že podnik TFS hodlal v budoucnu zprivatizovat podnik WRJ.
(33)
Pokud jde o státní záruky pro podnik WRJ, upozornila Komise na to, že není jasné, zda v době jejich poskytnutí, tj. v roce 1997, byl podnik WRJ v obtížné situaci. Na druhou stranu, pokud jde o navýšení záruk v roce 2003, bylo možné se domnívat, že podnik WRJ byl v obtížích. V té souvislosti vyjádřila Komise pochybnosti o tom, zda bylo navýšení záruk v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství.
(34)
Pokud jde o investice podniku TFS do podniku WRJ-Serwis, vyjádřila Komise pochybnosti o tom, zda by splnily požadavky zásady investora v tržním hospodářství. Komise upozornila na skutečnost, že byl podnik v roce 2003 nacházel v obtížích, a je proto nejisté, zda by návratnost investic byla přiměřená.
3.3 Slučitelnost státní podpory s vnitřním trhem
(35)
Komise nezjistila žádné důvody, na jejichž základě by bylo možné považovat případnou státní podporu za slučitelnou s vnitřním trhem, neboť investice do ocelářského průmyslu i restrukturalizační podpora v letech 1997-2006 byly podle protokolu č. 8 zakázány - v souladu s pravidly EU pro státní podporu.
4. PŘIPOMÍNKY POLSKA K ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(36)
Dopisy ze dne 21. ledna 2008 a 1. února 2008 předložilo Polsko své připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení. V dopisech vyjádřilo Polsko svůj nesouhlas s tím, jak Komise vyložila protokol č. 8, a trvalo na tom, že dotčená opatření nepředstavovala státní podporu.
4.1 Použitelné právní předpisy a pravomoc Komise
(37)
Polsko se domnívá, že protokol č. 8 představuje výjimku od pravidla nevměšování se týkající se poskytování státní podpory před přistoupením, a není tedy možné ho vykládat zobecňujícím způsobem.
(38)
Zaprvé zdůrazňuje, že se příloha 1 protokolu 2 Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Polskou republikou na straně druhé (6) (dále jen „protokol 2 Evropské dohody“) nevztahovala ani na výrobce trubek, ani na jejich výrobky, a že tedy nespadaly do oblasti její působnosti.
(39)
Zadruhé zdůrazňuje, že zákaz poskytování státní podpory výrobcům trubek byl v členských státech zaveden dne 24. července 2002, kdy vstoupila v platnost příloha B k víceodvětvovému rámci, která vymezuje oblast působnosti termínu „ocelářského průmyslu“. V souladu s touto definicí bylo odvětví trhu s bezešvými trubkami a velkými svařovanými trubkami součástí „ocelářského průmyslu“. V souladu s tím se VPR, který v roce 2003 schválila Komise, a protokol č. 8 vztahovaly také na výrobce trubek. Dříve, kdy platila Smlouva o ESUO, nebylo odvětví trhu s ocelovými trubkami zohledněno.
(40)
Polsko je toho názoru, že protokol č. 8 má být vykládán v tom smyslu, že před 24. červencem 2002 nepodléhalo poskytnutí podpory výrobcům trubek kontrole Komise. To se týká rovněž veškerých intervencí, které byly uskutečněny předtím, než v platnost vstoupila smlouva o přistoupení. Od té doby se na výrobce trubek zmíněná omezení vztahovala.
(41)
Pokud jde o příjemce podpory, lze podnik WRJ-Serwis označit za výrobce oceli až od roku 2004, kdy začal využívat vybavení tažírny. Do té doby nemohly být státní intervence považovány za státní podporu ve prospěch ocelářského průmyslu.
(42)
Kromě toho Polsko upozorňuje na skutečnost, že projekt WRJ není pokračovatelem dřívějšího projektu Huta Jedność.
4.2 Existence státní podpory
(43)
Polsko navíc tvrdí, že třebaže je podnik TFS kontrolovaný státem, funguje v souladu s tržními principy s cílem přinést zisk. Opatření, které Polsko učinilo ve prospěch podniků WRJ a WRJ-Serwis, nebylo výsledkem žádné zvláštní kontroly či dozoru ze strany státu. V této souvislosti nebylo nutné, aby stát provedl kontrolu ve smyslu rozsudku ve věci Stardust Marine (7).
(44)
Pokud jde o navýšení kapitálu podniku WRJ a záruk poskytnutých podnikem TFS, Polsko se domnívá, že podnik TFS do projektu WRJ neinvestoval žádné významné částky. Výměna pohledávek za podíly v podniku WRJ byla tedy z ekonomického hlediska rozumnější než jejich vymáhání. Mimo to v době, kdy podnik TFS investoval do podniku WRJ, vlastnil obchodní plány, které dokládaly rentabilitu projektu WRJ. Také bankovní konsorcium bylo ochotné poskytnout podniku WRJ další finanční prostředky. Podnik TFS tedy postupoval jako investor jednající podle zásad tržního hospodářství.
(45)
Polsko se domnívá, že navýšení státních záruk ve prospěch podniku WRJ bylo slučitelné se zásadou investora v tržním hospodářství, neboť bylo zajištěno hodnotnou zástavou a podnik WRJ za navýšení záruk zaplatil do státní pokladny částku odpovídající tržní sazbě. Podmínkou poskytnutí záruk navíc bylo, že banky opět začnou financovat projekt WRJ, k čemuž nedošlo. V důsledku toho nebyly záruky nikdy navýšeny a Polsko má za to, že podnik WRJ z nich neměl žádný prospěch.
(46)
Kapitálovou investici v podniku WRJ-Serwis považuje Polsko za slučitelnou se zásadou investora v tržním hospodářství. Zaprvé, s výjimkou podniku TFS získali akcie soukromí akcionáři. Zadruhé, nebyl podnik WRJ-Serwis nebyl podnik ve finančních obtížích a podnik TFS učinil rozhodnutí v očekávání zisku, který mu měl podnik WRJ-Serwis v budoucnu přinést. Mimo to byl podnik TFS schopen převzít kontrolu nad podnikem WRJ-Serwis, tak i nad nemovitostmi, na kterých byl projekt WRJ stavěn.
(47)
Pokud jde o konsolidaci podniků WRJ a WRJ-Serwis, je Polsko pevně přesvědčeno o tom, že to byl jediný způsob, jak umožnit rychlé převzetí a ukončení projektu WRJ ze strany soukromého investora a zároveň zajistit maximální návratnost kapitálu, který do té doby investoval stát.
5. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(48)
Komise obdržela připomínky od jedné třetí zúčastněné strany, která se důrazně postavila proti dotacím poskytnutým Polskem. Dotčená strana připomíná, že na výrobu trubek se Smlouva o ESUO nikdy nevztahovala a že průmysl s trubkami měl provést restrukturalizaci na vlastní náklady, bez státní podpory. Schválení podpory v tomto případě by ohrozilo evropský průmysl s trubkami. Zúčastněná strana rovněž tvrdí, že schválení podpory by mohlo ohrozit její snahy prokázat, že některé země dovážející trubky je dováží do EU za dumpingové a dotované ceny. A konečně zúčastněná strana tvrdí, že se evropský průmysl s bezešvými ocelovými trubkami tehdy nacházel ve zvláštní hospodářské situaci, neboť v Evropě existovala nadbytečná kapacita a potřeba trubky ve velkém množství vyvážet za situace, kdy v roce 2007 vzrostl jejich dovoz z Číny.
6. PŘIPOMÍNKY POLSKA K POSTŘEHŮM ZÚČASTNĚNÉ STRANY
(49)
Polsko obdrželo připomínky zúčastněné strany a dne 16. února 2009 na ně odpovědělo. Polsko podporuje názor, že na trhu s trubkami je potřeba transparentní zásady pro spravedlivou hospodářskou soutěž.
(50)
Polsko souhlasí s míněním třetí strany, že se na výrobu trubek Smlouva o ESUO nikdy nevztahovala, a znovu opakuje, že se výrobci trubek stali součástí „odvětví ocelářského průmyslu“ až poté, co dne 24. července 2002 vstoupil v platnost víceodvětvový rámec. V souladu s tím platí zákaz státní podpory ve prospěch odvětví výroby trubek až ode dne 24. července 2002, kdy vstoupila v platnost „rozšířená“ definice odvětví ocelářského průmyslu.
(51)
Mimo to Polsko opakuje, že podnik WRJ nikdy nezačal vyrábět a podnik WRJ-Serwis ukončil výrobu v roce 2008. Polsko opět zdůrazňuje, že podniku WRJ nikdy neposkytlo státní dotace.
7. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
7.1 Použitelné právní předpisy a pravomoc Komise
(52)
Dotčené opatření bylo poskytnuto před přistoupením Polska k Evropské unii, tj. před 1. květnem 2004. Články 107 a 108 SFEU se v podstatě nevztahují na podporu, která byla poskytnuta před přistoupením a která se po přistoupení neuplatňovala (8). Odchylně od tohoto obecného pravidla - a tedy výjimečně - je Komise na základě protokolu č. 8 smlouvy o přistoupení oprávněna k přezkoumání státní podpory poskytnuté Polskem před přistoupením k EU v souvislosti s restrukturalizací polského ocelářského průmyslu.
7.1.1 Protokol č. 8 jako lex specialis
(53)
Protokol č. 8 obsahuje ustanovení, které dovoluje Polsku dokončit restrukturalizaci ocelářského průmyslu zahájené ještě před přistoupením. Restrukturalizace polského ocelářského průmyslu byla zahájena před přistoupením na základě protokolu č. 2 Evropské dohody a pokračovala v souladu s rozhodnutím Rady přidružení EU-Polsko (dále jen „rozhodnutí Rady přidružení“) (9).
(54)
Protokol č. 2 Evropské dohody poskytl Polsku pětiletou dobu odkladu, od roku 1992 až do konce roku 1996, během kterého smělo Polsko pro účely restrukturalizace svého ocelářského průmyslu využít veřejnou pomoc.
(55)
Rozhodnutím Rady přidružení byla tato doba odkladu prodloužena na dalších osm let, počínaje 1. lednem 1997, nebo do přístupu Polska k EU. V tomto období mohlo Polsko - výjimečně -, pokud šlo o „výrobky z oceli“, poskytovat pro účely restrukturalizace státní podporu za podmínek uvedených v protokolu č. 2 Evropské dohody (jejich uplatňování bylo prodlouženo rozhodnutím Rady přidružení) a na základě VPR, který Polsko předložilo Komisi v dubnu 2003. Poté co Komise VPR posoudila, schválily polský návrh v červenci 2003 členské státy (10).
(56)
Protokol 8 umožňuje Komisi sledovat po přistoupení Polska k EU státní podporu, kterou Polsko poskytuje ocelářského průmyslu na základě protokolu 2 Evropské dohody (a dále v souladu s rozhodnutím Rady přidružení) a na základě VPR. Protokol 8 navíc opravňuje Komisi požadovat zpět podporu, která byla poskytnuta v rozporu s protokolem 2 Evropské dohody a VPR. V důsledku toho je protokol č. 8 lex specialis, který výjimečně a odchylně od obecného režimu umožňuje se zpětnou působností kontrolu a přezkoumání státní podpory poskytnuté polskému ocelářského průmyslu před přistoupením Polska k EU. To potvrdil soud, který shledal, že protokol č. 8 představuje lex specialis ve vztahu k článkům 87 ES a 88 ES, které rozšiřuje kontrolu státních podpor prováděnou Komisí na základě Smlouvy ES na podpory poskytnuté ve prospěch reorganizace polského ocelářského průmyslu v období od roku 1997 do roku 2003 (11).
7.1.2 Oblast působnosti pravomoci Komise v souvislosti s kontrolou se zpětnou působností podle protokolu č. 8
(57)
V souvislosti s aktuálním řízením musí Komise posoudit, zda se oblast působnosti pravomoci týkající se kontroly se zpětnou působností, kterou zmiňuje 53. až 56. bod odůvodnění, vztahuje také na opatření, která Polsko poskytlo výrobcům trubek před přistoupením k EU. Za tím účelem musí být vyjasněny právní základy, které se v této věci uplatňují, tj. protokol č. 8 v souvislosti s protokolem č. 2 Evropské dohody a rozhodnutí Rady přidružení, aby bylo možné určit, zda se jejich ustanovení vztahují na opatření poskytnutá polským výrobcům trubek před přistoupením Polska k EU.
(58)
Obecnou právní zásadou při výkladu právní předpisů lex specialis, které představují výjimku od obecných právních předpisů, je, že se vykládají v úzkém slova smyslu. Z přísného výkladu výše zmíněných právních základů (viz níže uvedený 59. až 65. bod odůvodnění) vyplývá, že pravomoc Komise týkající se výjimečné kontroly se zpětnou působností je omezena na opatření poskytnutá výrobcům ESUO před přistoupením, to znamená, že se pravomoc nevztahuje na opatření poskytnutá výrobcům trubek.
7.1.3 Výklad právních základů
(59)
Body 12 a 18 protokolu č. 8 stanoví pravomoc Komise týkající se kontroly a kontroly se zpětnou působností v souvislosti s podporou poskytnutou polskému ocelářského průmyslu před přistoupením. Podle bodu 12 byly Komise i Rada až do roku 2006 oprávněny podrobně dohlížet na provádění VPR v období před přistoupením a po něm. Podle bodu 18 je Komise oprávněna požadovat při porušení podmínek stanovených v tomto protokolu vrácení jakékoli poskytnuté podpory.
(60)
Bod 1 protokolu č. 8 stanoví, že státní podpora, která byla Polskem poskytnuta za účelem restrukturalizace „vymezených částí polského ocelářského průmyslu“ se považuje za slučitelnou se společným trhem za těchto podmínek: „období stanovené v čl. 8 odst. 4 protokolu č. 2 o výrobcích ESUO k Evropské dohodě (…) bylo prodlouženo do dne přistoupení“; podmínky uvedené v VPR jsou zohledněny; podmínky uvedené v protokolu č. 8 jsou splněny a „žádná podpora nemá být polskému ocelářskému průmyslu vyplacena po přistoupení“.
(61)
Bod 2 protokolu č. 8 stanoví, že restrukturalizace polského ocelářského průmyslu, tak jak je popsána v jednotlivých obchodních plánech podniků uvedených v příloze 1, bude zakončena nejpozději do 31. prosince 2006. Bod 3 protokolu č. 8 stanoví, že pouze společnostem uvedeným v příloze 1 tohoto protokolu lze poskytovat státní podporu v rámci restrukturalizačního programu pro ocelářský průmysl.
(62)
Bod 1 protokolu č. 8 výslovně odkazuje na čl. 8 odst. 4 protokolu č. 2 o výrobcích ESUO k Evropské dohodě (platnost článku byla prodloužena rozhodnutím Rady přidružení). Protokol č. 2 Evropské dohody se vztahoval výhradně na „výrobky z oceli ESUO“ (čl. 8 odst. 4 protokolu č. 2) a seznam těchto výrobků z oceli obsahuje příloha. Obsahem přílohy je opět seznam „výrobků z oceli ESUO“, jak jsou stanoveny v příloze 1 Smlouvy o ESUO, přičemž trubky jsou přímo zmíněny („ocelové trubky (bezešvé či svařované) […] tažené ocelové pruty, broušené či leštěné, a odlitky (trubky, litinové trubky a další těžké odlitky)“).
(63)
Platnost smlouvy o ESUO uplynula dne 23. července 2002. Od tohoto dne spadá státní pomoc poskytovaná ocelářského průmyslu do působnosti obecných právních rámců ES. Při té příležitosti bylo rozhodnuto, že definice evropského odvětví ocelářského průmyslu se bude vztahovat i na výrobce trubek. Změněná definice byla kodifikována v článku 27 a příloze B víceodvětvového rámce, podle jehož definice zahrnuje odvětví ocelářského průmyslu také „bezešvé roury, trubky a duté profily“jakož i „svařované železné a ocelové roury a trubky“. (67) Tuto rozšířenou definici ocelářského průmyslu následně převzala i příloha 1 pokynů k vnitrostátní regionální podpoře na období 2007-2013 (12) a článek 2 bod 29 obecného nařízení o blokových výjimkách (13).
(64)
Avšak ani protokol č. 2 k Evropské dohodě, ani rozhodnutí Rady přidružení nebyly výslovně pozměněny za účelem včlenit do nich tuto rozšířenou definici odvětví ocelářského průmyslu, která se vztahuje i na výrobce trubek. Platnost protokolu č. 2 k Evropské dohodě uplynula dne 31. prosince 1996. Rozhodnutí Rady přidružení prodloužilo jeho platnost počínaje 1. lednem 1997 na dalších osm let či do okamžiku přistoupení Polska k EU (v závislosti na tom, co nastane dříve). Článek 1 rozhodnutí Rady přidružení se týká „výrobků z oceli“ obecně, avšak oblast působnosti jeho uplatňování je také výslovně spjata s čl. 8 odst. 4 protokolu č. 2 k Evropské dohodě, který se vztahuje pouze na výrobky z oceli ESUO. Prodloužení platnosti protokolu č. 2 k Evropské dohodě pak bylo zejména podmíněno tím, že Polsko předloží Komisi VPR a obchodní plány příjemců a obojí „bude splňovat požadavky čl. 8 odst. 4 protokolu č. 2 k Evropské dohodě a budou posouzeny a schváleny vnitrostátním orgánem pro dohled nad státními kontrolami (Úřad na ochranu hospodářské soutěže a spotřebitelů)“ (článek 2 rozhodnutí Rady přidružení).
(65)
Z výše uvedených důvodů došla Komise k závěru, že bod 18 protokolu č. 8, vykládaný s ohledem na body 1 až 3 protokolu č. 8 společně s protokolem č. 2 Evropské dohody a rozhodnutím Rady přidružení, neopravňuje Komisi ke kontrole podpory, která byla polským výrobcům trubek poskytnuta před přistoupením.
7.1.4 Prováděcí pravidla Evropské dohody jako nástroj pro výklad
(66)
Kromě toho, že Komise právně vyložila oblast působnosti příslušných právních základů (tj. protokolu č. 8, protokolu č. 2 Evropské dohody a rozhodnutí Rady přidružení - viz výše uvedený 59. až 65. bod odůvodnění), přezkoumala také otázku, zda prováděcí pravidla pro uplatňování ustanovení o státní podpoře obsažená v Evropské dohodě a protokolu č. 2, tak jak je přijala Rada přidružení EU-Polsko v roce 2001 (dále jen „prováděcí pravidla“) (14), jsou relevantní pro určení oblasti působnosti kompetence týkající se kontroly se zpětnou působností, pokud jde o opatření, která byla poskytnuta polským výrobcům trubek před přistoupením Polska k EU.
(67)
Obecnou zásadou je, že prováděcí předpisy obsahují jednací řád, který se nesmí zaměňovat s hmotnými pravidly v oblasti státní podpory obsaženými v Evropské dohodě a protokolu č. 2 k Evropské dohodě. Je však třeba poznamenat, že prováděcí pravidla také obsahují podrobná ustanovení o kritériích posouzení slučitelnosti podpory s Evropskou dohodou a s protokolem č. 2 k Evropské dohodě.
(68)
Ustanovení čl. 2 odst. 1 první věty prováděcích pravidel stanoví: že „posouzení slučitelnosti poskytnutí jednotlivé podpory a programů podpory s Evropskou dohodou podle článku 1 probíhá na základě kritérií, která vyplývají z uplatnění pravidel článku 87 Smlouvy o založení Evropského společenství včetně současných a budoucích sekundárních právních předpisů, rámců, pokynů a dalších příslušných administrativních aktů platných ve Společenství, jakož i judikatury Soudu prvního stupně a Soudního dvora Evropských společenství a všech rozhodnutí přijatých Radou přidružení podle čl. 4 odst. 3“. Citovaný právní předpis stanoví obecnou zásadu, že hmotná kritéria pro obecné posouzení slučitelnosti státní podpory s Evropskou dohodou jsou „evoluční“ povahy v tom smyslu, že zohledňují aktuální změny právních předpisů EU a judikatury.
(69)
Ustanovení čl. 2 odst. 1 druhé věty prováděcích pravidel odkazuje výslovně na kritéria slučitelnosti podle protokolu č. 2: „Pokud jsou poskytnutá podpora či programy podpory určeny pro výrobky, na které se vztahuje protokol č. 2 Evropské dohody, uplatňuje se první věta tohoto odstavce, za předpokladu, že posouzení nebylo učiněno na základě kritérií vyplývajících z uplatňování pravidel podle článku 87 Smlouvy o založení Evropského společenství, nýbrž na základě kritérií vyplývajících z uplatňování pravidel pro státní podpory podle Smlouvy o založení Evropského společenství uhlí a oceli“. Ze znění této věty zřetelně vyplývá, že na rozdíl od případu obecné podpory, na který se vztahuje čl. 2 odst. 1 první věta (viz výše uvedený 68. bod odůvodnění), se pro účely podpory, na kterou se vztahuje protokol č. 2 Evropské dohody, vyvíjí kritéria slučitelnosti podpory na základě Smlouvy o ESUO. Pokud jde o vývoj těchto kritérií po uplynutí platnosti Smlouvy o ESUO v roce 2002, nejsou uvedeny žádné zvláštní informace.
(70)
Ustanovení čl. 2 odst. 2 a 3 prováděcích pravidel stanoví mechanismus, jak má Polsko zohlednit změny kritérií slučitelnosti. Konkrétně má být Polsko informováno o všech změnách kritérií slučitelnosti Společenství, které nebyly zveřejněny, a „pokud Polská republika během tří měsíců po obdržení oficiální informace nevznese připomínky týkající se změn, stanou se tato kritéria kritérii slučitelnosti v souladu s odstavcem 1 tohoto článku. Pokud Polská republika takové připomínky vznese, pak se s ohledem na sbližování právních předpisů, jak ho stanoví Evropská dohoda, konají konzultace v souladu s články 7 a 8 těchto předpisů“.
(71)
I když Polsko během lhůty tří měsíců nevzneslo připomínky ke změně definice slučitelnosti na úrovni Společenství ohledně odvětví ocelářského průmyslu, která v roce 2002 zahrnula také výrobce trubek, v rámci právních předpisů Společenství nebylo možné takové změny uplatnit na opatření, na která se nevztahuje oblast působnosti Evropské dohody, tj. taková opatření, na která se nevztahuje Smlouva o ESUO. Mimo to je protokol č. 8 lex specialis, a Komise se proto po uplynutí platnosti Smlouvy o ESUO nemůže dovolávat rozšíření definice unijního odvětví ocelářského průmyslu za účelem určení jeho oblasti působnosti. Komise tedy musela dojít k závěru, že na jedné straně je nezbytné přesně rozlišovat mezi „evoluční“ povahou platného právního předpisu týkajícího se státní podpory poskytnuté před přistoupením ve prospěch ocelářského průmyslu v Polsku a nutně přísným výkladem oblasti působnosti Komise týkající se kontroly se zpětnou působností na straně druhé, jak vyplývá z protokolu č. 8, protokolu č. 2 Evropské dohody a z rozhodnutí Rady přidružení.
8. ZÁVĚR
(72)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je Komise nucena dojít k závěru, že na základě protokolu č. 8 není oprávněna přezkoumat opatření, která byla ve prospěch polských výrobců trubek učiněna před přistoupením, a to zejména v letech 1997-2003. Toto řízení se s ohledem na skutečnost, že Komise není oprávněna posoudit opatření, která jsou předmětem tohoto řízení, zastavuje,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
S ohledem na skutečnost, že Komise není podle ustanovení protokolu č. 8 smlouvy o přistoupení Polska k EU oprávněna přezkoumat opatření učiněná Polskem v letech 2001, 2002 a 2003 ve prospěch podniků WRJ a WRJ-Serwis, se formální vyšetřovací řízení stanovené v čl. 108 odst. 2 SFEU, které bylo zahájeno dopisem adresovaným Polsku ze dne 23. října 2007, zastavuje.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Polské republice.
V Bruselu dne 6. července 2010.
KOMISIJAS LĒMUMS
(2010. gada 6. jūlijs)
par pasākumiem C 48/07 (ex NN 60/07), ko Polija veikusi attiecībā uz uzņēmumiem WRJ un WRJ-Serwis
(izziņots ar dokumenta numuru C(2010) 4476)
(Autentisks ir tikai teksts poļu valodā)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2010/612/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu un jo īpaši tā 62. panta 1. punkta a) apakšpunktu,
ņemot vērā Pievienošanās līguma 8. protokolu par Polijas dzelzs un tērauda rūpniecības pārstrukturēšanu (1),
pēc uzaicinājuma ieinteresētajām personām iesniegt savas piezīmes saskaņā ar minētajiem pantiem (2) un ņemot vērā saņemtās atbildes,
tā kā:
1. PROCEDŪRA
(1)
Komisija Polijas dzelzs un tērauda rūpniecības pārstrukturēšanas uzraudzības gaitā saņēma informāciju par pieļautajiem pārkāpumiem Polijas tērauda cauruļu ražošanas nozarē. Pēc Polijas pievienošanās ES notika oficiāla uzņēmumiem Walcownia Rur Jedność Sp. z o.o. (turpmāk “spółka WRJ”) un WRJ-Serwis Sp. z o.o. (turpmāk “spółka WRJ-Serwis”) piešķirtā atbalsta pārbaude. Komisija vēstulēs 2005. gada 6. aprīlī, 2005. gada 4. augustā, 2005. gada 3. novembrī, 2006. gada 4. maijā, 2006. gada 17. novembrī un 2007. gada 11. jūlijā aicināja Polijas iestādes sniegt informāciju. Polijas iestādes atbildēja vēstulēs 2005. gada 7. jūnijā, 2005. gada 29. septembrī, 2005. gada 2. decembrī, 2006. gada 18. maijā, 2006. gada 31. maijā, 2007. gada 10. janvārī un 2007. gada 3. augustā.
(2)
Komisija vēstulē 2007. gada 23. oktobrī informēja Polijas iestādes par savu lēmumu sākt procedūru saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (“LESD”) (3) 108. panta 2. punktu attiecībā uz vairākiem pasākumiem, kas saistīti ar uzņēmumiem spółka WRJ un spółka WRJ-Serwis.
(3)
Komisijas lēmums par procedūras uzsākšanu 2007. gada 24. novembrī publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (4). Komisija aicināja ieinteresētās personas iesniegt piezīmes par šiem pasākumiem.
(4)
Komisija saņēma vienas ieinteresētās personas piezīmes un nosūtīja tās Polijas iestādēm sava viedokļa paušanai; Polijas iestādes iesniedza savas piezīmes vēstulē 2009. gada 16. februārī. Polijas iestādes pauda savu viedokli par oficiālās procedūras uzsākšanu vēstulēs 2008. gada 21. janvārī un 2008. gada 1. februārī.
(5)
Komisija 2009. gada 16. februārī aicināja sniegt papildu informāciju, kuru Polijas iestādes sniedza vēstulē 2009. gada 4. jūnijā.
2. DETALIZĒTS PASĀKUMU APRAKSTS
2.1. Atbalsta saņēmēji
2.1.1. WRJ
(6)
Uzņēmums Spółka WRJ atrodas Katovicē, un tā administratīvajā personālā ir 12 personas. 40,736 % no sabiedrības akcijām atrodas Silēzijas Finanšu sabiedrības - Towarzystwo Finansowe Silesia Sp. z o.o. (turpmāk “spółka TFS”), no kuras 99,6 % ir valsts īpašums, - turējumā. 7,235 % no pārējām akcijām atrodas uzņēmuma Walcownia Rur Silesia S.A. (turpmāk “Walcownią Rur Silesia”) turējumā, kura 100 % ir sabiedrības TFS meitas uzņēmums.
(7)
Pārējie akcionāri ir:
-
PIW Enpol Sp. z o.o. (19,009 % akciju),
-
Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. (8,3 % akciju),
-
Kulczyk Privatstiftung (4,533 % akciju),
-
Huta Jedność (0,817 % akciju),
-
citi mazāki akcionāri, kuru turējumā atrodas no 0,004 % līdz 3,4 % akciju.
(8)
Uzņēmums spółka WRJ izveidots 1995. gadā jaunas bezšuvju cauruļu velmētavas celtniecībai ar ražošanas jaudu 160 000 tonnu gadā (turpmāk “WRJ projekts”).
(9)
Jau iepriekš 1978. gadā cits uzņēmums, kura nosaukums bija Huta Jedność, uzsāka bezšuvju cauruļu velmētavas celtniecību ar ražošanas jaudu 400 000 tonnu, kuru 1980. gadā pārtrauca sakarā ar valsts subsidējuma izbeigšanos. Pēc vairākiem mēģinājumiem atsākt projektu Huta Jedność iesniedza bankrota pasludināšanas pieteikumu ar aktīvu likvidāciju, kuru tiesa noraidīja. Pašlaik uzņēmums Huta Jedność atrodas likvidācijas procesā un nodarbojas ar ražošanas aktīvu izīrēšanu citiem subjektiem, kā arī materiālu piegādi.
(10)
WRJ projekts aptver infrastruktūras elementus, kā arī daļu no mašīnām un iekārtām, ko uzņēmums Huta Jedność bija sagādājis sākotnējā projekta vajadzībām, kuru bija paredzēts realizēt uzņēmumam Huta Jedność piederošajā teritorijā. 1997. gadā iesāktajā WRJ projektā tika uzaicināti piedalīties jauni ieguldītāji. Tā īstenošanu pārtrauca 2001. gadā, un šobrīd no tā ir izstājušies ieguldītāji. Šķiet, ka ir īstenoti 86 % no darbiem, bet, neraugoties uz to, uzņēmums spółka WRJ nav uzsācis nekāda veida ražošanu.
(11)
Uzņēmums Walcownia Rur Silesia, TFS meitas uzņēmums, kas pilnībā pieder TFS, kurš dibināts Polijas tērauda cauruļu ražošanas sektora konsolidācijas plānu ietvaros (skatīt turpmāk 15.-17. apsvērumu), 2007. gada 4. septembrī iesniedza uzņēmuma spółka WRJ bankrota pieteikumu ar aktīvu likvidāciju. Katovices Rajona tiesa 2008. gada 23. janvārī paziņoja par uzņēmuma spółka WRJ bankrotu ar aktīvu likvidāciju, šim nolūkam ieceļot bankrota administratoru. Šķiet, ka bankrota procesa ietvaros vēl nav pārdots neviens no uzņēmuma aktīviem.
2.1.2. WRJ-Serwis
(12)
Uzņēmums spółka WRJ-Serwis ir dibināts 2001. gadā, pārveidojot 1999. gadā dibināto uzņēmumu Zakład Usług Energomechanicznych “Jedność” S.A. Tā akcionāri ir spółka TFS (54,66 % akciju), PIW ENPOL Sp. z o.o. (36,77 % akciju), Commplex Sp. z o.o. (8,29 % akciju) un Huta Jedność (0,28 % akciju).
(13)
Uzņēmuma spółka WRJ-Serwis sākotnējais mērķis bija īstenot daļu no WRJ projekta, kā arī nodrošināt uzņēmumam spółka WRJ labākas kreditēšanas iespējas. Taču uzņēmums spółka WRJ-Serwis neuzsāka ieguldīšanu, bet pēc tam, kad uzņēmums Huta Jedność no 2004. gada sākuma pārtrauca ražošanu stiepšanas cehā, no 2004. gada maija ražo tērauda bezšuvju caurules ar auksto stiepšanu. Ražošana notiek, izmantojot sākotnēji no uzņēmuma Huta Jedność nomātos aktīvus. Šos aktīvus pēc tam pārņēma ING Bank Śląski S.A., bet pēc tam uzņēmums Walcownia Rur Silesia. Uzņēmums spółka WRJ-Serwis vēl ieguva 9/10 no tiesībām izmantot teritoriju, kurā ir lokalizēts WRJ projekts, kā arī 9/10 no īpašuma tiesībām uz ēkām, kas atrodas šajā teritorijā.
(14)
Uzņēmums spółka WRJ-Serwis 2008. gada aprīlī pārtrauca operatīvo darbību, kad tērauda cauruļu ražošanu stiepšanas cehā pārņēma uzņēmums Walcownia Rur Silesia.
2.1.3. Uzņēmumu WRJ un WRJ-Serwis konsolidācija un mēģinājumi tos privatizēt
(15)
Spółka TFS 2004. gadā sāka meklēt uzņēmumam spółka WRJ un uzņēmumam spółka WRJ-Serwis stratēģisko ieguldītāju. 2005. gadā iesniegt priekšlikumus tika aicinātas ieinteresētās personas, no kurām divas iesniedza priekšlikumus. Beigās ar vienu no priekšlikumu iesniedzējiem tika noslēgts vispārējs līgums par uzņēmuma spółka WRJ un uzņēmuma spółka WRJ-Serwis aktīvu iegādi, kuri ir brīvi no visiem apgrūtinājumiem, taču tas 2006. gada oktobrī tika izbeigts noteikumu neizpildes dēļ. 2006. gada decembrī spółka TFS iesāka jaunu konkursa procedūru, kā rezultātā netika iesniegts neviens saistošs priekšlikums.
(16)
Pēc kārtējā uzaicinājuma iesniegt priekšlikumus, kas tika izsludināts 2007. gadā, spółka TFS, lai uzņēmumus būtu vieglāk privatizēt, nolēma konsolidēt uzņēmumu spółka WRJ un uzņēmumu spółka WRJ-Serwis. Šim nolūkam izveidoja divus jaunus uzņēmumus, proti, FEREX Sp. z o.o. (turpmāk “spółka FEREX”) un Walcownia Rur Silesia. TFS turējumā atrodas 100 % no abu uzņēmumu akcijām. Spółka TFS ar uzņēmumu Walcownia Rur Silesia un spółka FEREX starpniecību ieguva aktīvus, kas nepieciešami WRJ projekta īstenošanai, kā arī pārņēma uzņēmuma spółka WRJ un uzņēmuma spółka WRJ-Serwis parādus:
a)
uzņēmums Walcownia Rur Silesia kļuva par uzņēmuma spółka WRJ kreditoru, iegādājoties no banku konsorcija uzņēmuma spółka WRJ parādus PLN 168 940 469 apmērā, kā arī no uzņēmuma Stalexporti uzņēmuma spółka WRJ parādus PLN 95 595 057 apmērā. Turklāt uzņēmums Walcownia Rur Silesia no banku konsorcija, ko vada ING Bank Śląski, iegādājās kustamo īpašumu - stiepšanas ceha aprīkojumu;
b)
uzņēmums spółka FEREX arī kļuva par uzņēmuma spółka WRJ kreditoru, iegādājoties no bankām uzņēmuma spółka WRJ parādus par kopējo summu PLN 142 941 270,43, kas apdrošināti ar hipotēku uz zemi, kas pieder uzņēmumam spółka WRJ un uzņēmumam spółka WRJ-Serwis.
(17)
Polijas iestādes 2008. gada augustā sāka kārtējo mēģinājumu pārdot uzņēmumus WRJ, WRJ-Serwis, FEREX un Walcownia Rur Silesia. Uzņēmumi spółka TFS un Walcownia Rur Silesia uzaicināja ieinteresētās personas uz sarunām par uzņēmuma Walcownia Rur Silesia aktīvu, uzņēmuma spółka FEREX pamatkapitāla, TFS parādu, kas pienākas no uzņēmuma spółka FEREX, kā arī TFS akciju uzņēmuma spółka WRJ-Serwis kapitālā kopēju iegādi. Procedūra noslēdzās 2009. gada 15. janvārī, kā rezultātā netika pārdots neviens no piedāvātajiem aktīviem.
2.2. Pasākumu novērtējums
(18)
Pasākumi, kas veikti attiecībā uz uzņēmumu spółka WRJ, ietver spółka TFS kapitālieguldījumus (2.2.1.), TFS sniegtās garantijas (2.2.2.), kā arī Valsts kases sniegto nodrošinājumu (2.2.3.). Pasākumi, kas veikti attiecībā uz uzņēmumu spółka WRJ-Serwis, ietver spółka TFS kapitālieguldījumus (2.2.4.).
2.2.1. TFS kapitālieguldījumi uzņēmumā WRJ
(19)
Pirmie spółka TFS kapitālieguldījumi uzņēmumā spółka WRJ tika veikti 2002. gada 26. jūnijā, kad WRJ akcionāri pieņēma lēmumu palielināt pamatkapitālu. Spółka TFS par parādiem ieguva akcijas PLN 15 miljonu nominālvērtībā. Šie parādi spółka TFS pienācās no uzņēmuma Huta Andrzej un uzņēmuma Huta Katowice, un to vērtība bija PLN 15 miljoni. Kapitāla palielināšanu reģistrēja, un tā stājās spēkā 2002. gada 22. novembrī.
(20)
Otra pamatkapitāla palielināšana notika 2003. gada 17. janvārī, kad uzņēmuma WRJ akcionāri nolēma atkal palielināt sabiedrības pamatkapitālu. Par parādiem, kas spółka TFS pienācās no uzņēmuma spółka WRJ TFS, tā saņēma akcijas PLN 40 miljonu nominālvērtībā (parāda maiņa pret akcijām pamatkapitālā). Parāda nominālvērtība bija PLN 40 miljoni, un spółka TFS to bija pārņēmusi 2002. gada decembrī no ING Bank Śląski S.A. Kapitāla palielināšanu reģistrēja, un tā stājās spēkā 2003. gada 25. augustā.
2.2.2. Garantijas, ko TFS sniedz uzņēmumam WRJ
(21)
Spółka TFS 2001. gadā sniedza garantijas kopsummā līdz PLN 5 miljoniem attiecībā uz PLN 20 miljonu aizdevumu. Uzņēmums spółka WRJ šo aizdevumu saņēma 1999. gadā no Vojevodistes Vides un ūdenssaimniecības aizsardzības fonda.
(22)
Spółka TFS 2001. gadā tāpat sniedza garantijas kopsummā līdz PLN 50 miljoniem attiecībā uz PLN 115 miljonu aizdevumu. Uzņēmums spółka WRJ šo aizdevumu saņēma 1996. gadā no Valsts Vides un ūdenssaimniecības aizsardzības fonda.
2.2.3. Valsts kases piešķirtais nodrošinājums uzņēmumam WRJ
(23)
Valsts kase 1997. gada 14. oktobrī piešķīra garantiju, kas aptvēra 45 % no pamatsummas un procentus par diviem aizdevumiem PLN 262,5 miljonu kopsummā. Šos aizdevumus veidoja valūtas kredīts un kredīts zlotos, un tos abus 1997. gadā bija piešķīris banku konsorcijs.
(24)
Ministru padome, parakstot attiecīgos dokumentus, 2003. gada 2. janvārī palielināja valsts garantiju līdz 55 %. Garantijas palielināšana netika veikta.
2.2.4. TFS kapitālieguldījumi uzņēmumā WRJ-Serwis
(25)
Spółka TFS 2003. gada decembrī veica kapitāla intervenci uzņēmumā spółka WRJ-Serwis, lai iegūtu vairākumu akciju, kas ļautu pārņemt kontroli pār WRJ projektu. 2003. gada decembra lēmumā uzņēmuma spółka WRJ-Serwis akcionāri pauda piekrišanu tam, ka tā akcijas pārņem spółka TFS. Akciju nominālvērtība bija PLN 7 910 000. Spółka TFS pārņēma akcijas galvenokārt pret parādiem, kas TFS pienākas no uzņēmuma Huta Jedność. Šie parādi pārskaitīti uzņēmumam spółka WRJ-Serwis. Turklāt Spółka TFS par akcijām samaksāja skaidrā naudā (PLN 890 000) un ar ieguldījumiem (izejvielas - metāla skaidas - no uzņēmuma Huta Jedność tālākai apstrādei ar atlikušo vērtību PLN 450 000). Vienošanās par akciju pārņemšanu parakstīta 2004. gada 8. jūnijā. Kapitāla palielināšana reģistrēta tikai 2007. gada 17. augustā.
(26)
Vienlaicīgi ar spółka TFS akcijas palielinātajā pamatkapitālā pārņēma viens no līdzšinējiem akcionāriem, PIW Enpol Sp. z o.o., kā arī jauns akcionārs Commplex Sp. z o.o. (abos gadījumos privātās sabiedrības). Sabiedrības pārņēma akcijas, cedējot uzņēmumam WRJ-Serwis uzņēmuma Huta Jedność parādu.
3. OFICIĀLĀS IZMEKLĒŠANAS PROCEDŪRAS UZSĀKŠANAS IEMESLI
(27)
Kā norādīts 3. apsvērumā, Komisija 2007. gada 23. oktobrī pieņēma lēmumu par oficiālas izmeklēšanas procedūras uzsākšanu (turpmāk “lēmums par izmeklēšanas uzsākšanu”). Lēmumā par izmeklēšanas uzsākšanu Komisija sākotnēji pauda uzskatu, ka tā ir kompetenta lemt par šo lietu un ka šie pasākumi ir valsts atbalsts, kas nav saderīgs ar kopējo tirgu.
3.1. Piemērojamās tiesības un Komisijas kompetence
(28)
Lēmumā par procedūras uzsākšanu Komisija atzina, ka LESD 107. un 108. pants (tobrīd EK līguma 87. un 88. pants) nav piemērojami kā parasti attiecībā uz atbalstu, kas piešķirts pirms pievienošanās un kas pēc pievienošanās vairs netiek sniegts. Taču Pievienošanās līguma 8. protokola par Polijas dzelzs un tērauda rūpniecības pārstrukturēšanu (turpmāk “8. protokols”) noteikumus var uzskatīt par lex specialis attiecībā uz LESD 107. un 108. pantu, paplašinot uz LESD pamata veiktās valsts atbalsta kontroles jomu uz visāda veida atbalstu, kas sniegts Polijas dzelzs un tērauda rūpniecības pārstrukturēšanai laikā no 1997. līdz 2006. gadam. Līdz ar to Komisija principā ir kompetenta novērtēt šādu atbalstu.
(29)
Attiecībā uz jautājumu, vai cauruļu ražotāji, piemēram, uzņēmums spółka WRJ un uzņēmums spółka WRJ-Serwis, ir daļa no “dzelzs un tērauda rūpniecības” nozares saskaņā ar 8. protokolu, Komisija ņēma vērā šādus faktus: 8. protokols attiecas uz valsts pārstrukturēšanas programmu (programmu “Dzelzs un tērauda ražošanas pārstrukturēšana un attīstība Polijā”, turpmāk “KPR”). Gan KPR, gan 8. protokola darbības jomu neierobežo Līguma par Eiropas Ogļu un tērauda kopienas dibināšanu (turpmāk “EOTK līgums”) I pielikums, bet tas ietver arī dažas dzelzs un tērauda rūpniecības nozares, piemēram, bezšuvju cauruļu un lielu metinātu cauruļu ražošanu.
(30)
Saskaņā ar lēmumu par izmeklēšanas uzsākšanu, pirmkārt, minētā interpretācija atbilst dzelzs un tērauda ražošanas nozares definīcijai ES noteikumos par valsts atbalstu, proti, definīcijai daudznozaru pamatprincipu (5) B pielikumā. Otrkārt, tas izriet no KPR projekta ietvariem, kur puse no atbalsta saņēmējiem ir cauruļu ražotāji. Uzņēmums Huta Jedność, uzņēmuma spółka WRJ un uzņēmuma spółka WRJ-Serwis priekštecis, tiešām piedalījās pārstrukturēšanas programmā un vairākas reizes ir tieši pieminēts KPR projektā, bet beigās netika atzīts par potenciālu atbalsta saņēmēju, jo tobrīd 2002. gada bankrota rezultātā bija paredzēta tā likvidācija.
(31)
Komisija beigās atzina, ka uz uzņēmumu Huta Jedność, uzņēmumu spółka WRJ un uzņēmumu spółka WRJ-Serwis, kas nav ietverti KPR un 8. protokola darbības jomā, attiecas aizliegums piešķirt atbalstu.
3.2. Valsts atbalsta klātbūtne
(32)
Attiecībā uz spółka TFS veiktajiem ieguldījumiem uzņēmumā spółka WRJ un tā piešķirtajiem nodrošinājumiem Komisija pauda nopietnas šaubas par to, vai tie atbilst privāta ieguldītāja testa noteikumiem. Šo pasākumu veikšanas brīdī uzņēmums spółka WRJ bija nonācis grūtībās un nebūtu spējīgs piesaistīt līdzekļus kapitāla tirgū. Turklāt Komisija pauda šaubas par to, vai izdotos iegūt pietiekamu atdevi no ieguldījumiem. Visbeidzot, tā atzina, ka ieguldījumus būtu grūti pamatot ar to, ka spółka TFS nākotnē ir nodomājusi privatizēt uzņēmumu spółka WRJ.
(33)
Attiecībā uz Valsts kases piešķirto garantiju uzņēmumam spółka WRJ Komisija norādīja, ka nav skaidrs, vai garantijas piešķiršanas brīdī, proti, 1997. gadā, uzņēmums WRJ bija nonācis grūtībās. No otras puses, attiecībā uz garantijas palielināšanu 2003. gadā varēja uzskatīt, ka uzņēmums spółka WRJ ir nonācis grūtībās, līdz ar to Komisija pauda šaubas par šīs garantijas palielināšanas atbilstību privāta ieguldītāja testa noteikumiem.
(34)
Attiecībā uz spółka TFS ieguldījumiem uzņēmumā WRJ-Serwis Komisija pauda šaubas par to, vai tie atbilst privāta ieguldītāja testa noteikumiem. Komisija norādīja, ka 2003. gadā uzņēmums bija nonācis grūtībās, tāpēc ir apšaubāmi, vai ieguldījumiem varētu būt atdeve apmierinošā līmenī.
3.3. Valsts atbalsta saderība ar iekšējo tirgu
(35)
Komisijai neizdevās atrast nekādu pamatojumu, lai uzskatītu iespējamo valsts atbalstu par saderīgu ar saistošajiem iekšējā tirgus noteikumiem, jo no 1997. līdz 2006. gadam 8. protokols un tam sekojošie ES noteikumi valsts atbalsta jomā aizliedza veikt ieguldījumus vai sniegt atbalstu dzelzs un tērauda ražošanas nozares pārstrukturēšanai.
4. POLIJAS IESTĀŽU PIEZĪMES ATTIECĪBĀ UZ LĒMUMU PAR IZMEKLĒŠANAS UZSĀKŠANU
(36)
Polijas iestādes vēstulēs 2008. gada 21. janvārī un 2008. gada 1. februārī sniedza savas piezīmes attiecībā uz lēmumu par izmeklēšanas uzsākšanu. Polijas iestādes kopumā nepiekrīt Komisijas veiktai 8. protokola interpretācijai un atkārtoti apgalvo, ka šie pasākumi nav valsts atbalsts.
4.1. Piemērojamās tiesības un Komisijas kompetence
(37)
Polijas iestādes uzskata, ka 8. protokols kā izņēmums no neiejaukšanās principa attiecībā uz valsts atbalstu pirms pievienošanās ES nav interpretējams vispārināti.
(38)
Pirmkārt, tās uzsver, ka Eiropas nolīguma par asociācijas izveidi starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Polijas Republiku, no otras puses (6), 2. protokola I pielikums (turpmāk “Eiropas nolīguma 2. protokols”) neietver ne cauruļu ražotājus, ne to izstrādājumus, tāpēc tos neaptver tā piemērošanas joma.
(39)
Otrkārt, aizliegums piešķirt valsts atbalstu cauruļu ražotājiem dalībvalstīs ieviests tikai 2002. gada 24. jūlijā, kad stājās spēkā daudznozaru pamatprincipu B pielikums, kurā definēta termina “dzelzs un tērauda rūpniecība” darbības joma. Saskaņā ar šo definīciju bezšuvju cauruļu un lielu metināto cauruļu segments ir daļa no “dzelzs un tērauda rūpniecības” nozares. Līdz ar to Komisijas 2003. gadā apstiprinātais KPR, kā arī 8. protokols ietver arī cauruļu ražotājus. Iepriekš EOTK līguma piemērošanas laikā cauruļu nozare nebija norādīta.
(40)
Polijas iestādes uzskata, ka 8. protokols jāinterpretē tā, ka pirms 2002. gada 24. jūlija cauruļu ražotājiem piešķirtais atbalsts nebija pakļauts Komisijas kontrolei, tāpat kā cita intervence pirms Pievienošanās līguma spēkā stāšanās dienas. Pēc šīs dienas cauruļu ražotāji bija pakļauti minētajiem ierobežojumiem.
(41)
Attiecībā uz atbalsta saņēmējiem Polijas iestādes norāda, ka uzņēmumu spółka WRJ-Serwis var atzīt par tērauda izstrādājumu ražotāju tikai no 2004. gada, kad tas uzsāka darbību, izmantojot stiepšanas ceha iekārtas, un ka līdz tam laikam nekādu valsts intervenci nevar atzīt par valsts atbalstu dzelzs un tērauda rūpniecībai.
(42)
Polijas iestādes vēl uzsver, ka WRJ projekts nav bijušā uzņēmuma Huta Jedność projekta turpinājums.
4.2. Valsts atbalsta klātbūtne
(43)
Polijas iestādes uzsver, ka spółka TFS, lai gan to kontrolē Valsts kase, rīkojas saskaņā ar tirgus principiem, lai gūtu peļņu. Tās veiktie pasākumi attiecībā uz uzņēmumu spółka WRJ un uzņēmumu spółka WRJ-Serwis nav saistīti ar īpašu kontroli vai uzraudzību no valsts puses. Līdz ar to Valsts kase neīstenoja kontroli Stardust Marine lietas (7) sprieduma nozīmē.
(44)
Attiecībā uz uzņēmuma spółka WRJ kapitāla palielināšanu un spółka TFS piešķirtajām garantijām Polijas iestādes uzskata, ka spółka TFS nav veikusi ievērojamas finanšu līdzekļu iemaksas WRJ projektā. Parādu apmaiņa pret uzņēmuma spółka WRJ akcijām bija ekonomiski racionālāka, nekā tieša minēto parādu piedziņa. Turklāt laikā, kad spółka TFS veica ieguldījumus uzņēmumā spółka WRJ, tai bija operatīvie plāni, kas liecināja par WRJ projekta rentabilitāti. Arī banku konsorcijs jau bija gatavs nodrošināt tālāku uzņēmuma spółka WRJ finansēšanu. Spółka TFS tādējādi rīkojās kā privāts ieguldītājs.
(45)
Polijas iestādes uzskata, ka valsts garantijas palielināšana uzņēmumam spółka WRJ bija atbilstoša privātā ieguldītāja testa noteikumiem, jo tā tika nodrošināta ar vērtīgu nodrošinājumu, un uzņēmums WRJ par garantijas palielināšanu iemaksāja Valsts kasē maksu, kas bija atbilstoša tirgus likmei. Turklāt garantija bija atkarīga no WRJ projekta banku finansējuma atjaunošanas, kas nenotika. Rezultātā garantija netika palielināta, un Polijas iestādes uzskata, ka uzņēmums spółka WRJ nav guvis labumu.
(46)
Kapitāla intervence uzņēmumā spółka WRJ-Serwis tiek uzskatīta par atbilstošu privātā ieguldītāja testa noteikumiem. Pirmkārt, bez spółka TFS akcijas pārņēma privātie akcionāri. Otrkārt, uzņēmums spółka WRJ-Serwis neatradās grūtā finansiālā situācijā, un spółka TFS pieņēma lēmumu, domājot par uzņēmuma spółka WRJ-Serwis turpmāko peļņu. Visbeidzot, spółka TFS spēja pārņemt kontroli pār uzņēmumu spółka WRJ-Serwis un nekustamo īpašumu, uz kura balstījās WRJ projekts.
(47)
Attiecībā uz uzņēmuma spółka WRJ un uzņēmuma WRJ-Serwis konsolidāciju Polijas iestādes apgalvo, ka tā bija vienīgā iespēja ātri nokārtot WRJ projekta pārņemšanu un pabeigšanu no privāta ieguldītāja puses, tajā pat laikā nodrošinot maksimālas kapitāla daļas atgūšanu, ko pirms tam ieguldījusi valsts.
5. IEINTERESĒTO PERSONU PIEZĪMES
(48)
Komisija saņēma piezīmes no vienas ieinteresētās trešās personas, kura stingri iebilst pret Polijas piešķirtajām subsīdijām. Šī persona atgādina, ka caurules nekad nav bijušas izstrādājumi, uz kuriem attiecas EOTK līgums, un ka cauruļu rūpniecībai bija jāveic pārstrukturēšana par saviem līdzekļiem, bez valsts atbalsta. Atbalsta akceptēšana dotajā gadījumā nozīmē zaudējumus Eiropas cauruļu rūpniecībai. Ieinteresētā persona arī apgalvo, ka atbalsta akceptēšana var apdraudēt tās uzsāktos mēģinājumus pierādīt, ka dažas no valstīm, kuras importē caurules, veic importēšanu ES par dempinga vai subsidētām cenām. Vēl tā apgalvo, ka Eiropas tērauda bezšuvju cauruļu nozare atrodas īpašā ekonomiskajā situācijā, ņemot vērā ražošanas jaudu pārpalikumu un nepieciešamību eksportēt lielus daudzumus apstākļos, kad 2007. gadā ir pieaudzis importa apjoms no Ķīnas.
6. POLIJAS IESTĀŽU PIEZĪMES ATTIECĪBĀ UZ IEINTERESĒTĀS PERSONAS VĒROJUMIEM
(49)
Ieinteresētās personas vērojumi tika nosūtīti Polijas iestādēm, kuras 2009. gada 16. februārī iesniedza savas piezīmes. Polijas iestādes atbalsta viedokli par pārredzamu principu nepieciešamību attiecībā uz godīgu konkurenci cauruļu tirgū.
(50)
Polijas iestādes piekrīt trešai personai, ka caurules nekad nav tikušas ietvertas EOTK līgumā, un atkārto, ka tikai ar daudznozaru pamatprincipu ieviešanu, kuri stājās spēkā 2002. gada 24. jūlijā, cauruļu ražotāji ir pievienoti “dzelzs un tērauda ražošanas nozarei”. Līdz ar to valsts atbalsta aizliegums attiecībā uz cauruļu nozari ir attiecināms tikai uz laiku, sākot no 2002. gada 24. jūlija, kad stājās spēkā “paplašinātā” dzelzs un tērauda ražošanas nozares definīcija.
(51)
Polijas iestādes vēl atkārto, ka uzņēmums spółka WRJ nekad nav uzsācis ražošanu, bet uzņēmums spółka WRJ-Serwis 2008. gadā ir pārtraucis ražošanu. Polijas iestādes uzsver, ka nekad nav piešķīrušas uzņēmumam spółka WRJ valsts atbalstu.
7. PASĀKUMU NOVĒRTĒJUMS
7.1. Piemērojamās tiesības un Komisijas kompetence
(52)
Šie pasākumi tika veikti pirms Polijas pievienošanās Eiropas Savienībai (2004. gada 1. maijā). LESD 107. un 108. pants principā neattiecas uz atbalstu, kurš piešķirts pirms pievienošanās un kurš netiek izmantots pēc pievienošanās (8). Atkāpjoties no šī vispārējā principa, līdz ar to - izņēmuma kārtā - Komisija ir kompetenta aplūkot Polijas piešķirto valsts atbalstu saistībā ar valsts dzelzs un tērauda nozares pārstrukturēšanu pirms pievienošanās ES saskaņā ar Pievienošanās līguma 8. protokolu.
7.1.1. 8. protokols kā lex specialis
(53)
8. protokolā ir ietverti noteikumi, kas atļauj Polijai pabeigt dzelzs un tērauda ražošanas pārstrukturēšanu, kura ir uzsākta vēl pirms pievienošanās ES. Polijas dzelzs un tērauda ražošanas pārstrukturēšana pirms pievienošanās ir uzsākta saskaņā ar Eiropas nolīguma 2. protokolu, kura piemērošana pagarināta ar ES un Polijas Asociācijas padomes lēmumu (turpmāk “Asociācijas padomes lēmums”) (9).
(54)
Eiropas nolīguma 2. protokolā Polijai ir piešķirts piecu gadu nogaidīšanas periods no 1992. gada līdz 1996. gada beigām, kurā šī valsts savas EOTK tērauda ražošanas pārstrukturēšanai var izmantot publisku atbalstu.
(55)
Šis nogaidīšanas periods ar Asociācijas padomes lēmumu tika pagarināts uz nākamajiem astoņiem gadiem, sākot no 1997. gada 1. janvāra, jeb līdz Polijas pievienošanās brīdim ES. Polija šajā periodā izņēmuma kārtā attiecībā uz “tērauda izstrādājumiem” varēja pārstrukturēšanas procesa vajadzībām piešķirt publisku atbalstu, ievērojot Eiropas nolīguma 2. protokola (kura piemērošana pagarināta ar Asociācijas padomes lēmumu) noteikumus, kā arī balstoties uz KPR, ko Polijas iestādes iesniedza Komisijai 2003. gada aprīlī. 2003. gada jūlijā, pēc tam, kad Komisija bija izvērtējusi KPR, dalībvalstis apstiprināja Polijas iestāžu priekšlikumu (10).
(56)
Saskaņā ar 8. protokolu Komisija ir pilnvarota pēc Polijas pievienošanās ES uzraudzīt valsts atbalstu dzelzs un tērauda rūpniecībai, ko šī valsts ir piešķīrusi, pamatojoties uz Eiropas nolīguma 2. protokolu (kura piemērošana pagarināta ar Asociācijas padomes lēmumu), kā arī KPR. 8. protokols nosaka, ka Komisijai ir tiesības dot rīkojumu atgūt atbalstu, kas piešķirts, pārkāpjot Eiropas nolīguma 2. protokolu un KPR. Saistībā ar to 8. protokolam ir lex specialis raksturs, kas ļauj izņēmuma kārtā un atkāpjoties no vispārējiem principiem veikt atpakaļejošu uzraudzību un pārskatīt valsts atbalstu, ko Polija piešķīrusi valsts dzelzs un tērauda ražošanai pirms pievienošanās. To apstiprināja Vispārējā tiesa, kura konstatēja, ka 8. protokols ir lex specialis attiecībā uz LESD 107. un 108. pantu un paplašina Komisijas aplūkojamo valsts atbalstu saskaņā ar LESD attiecībā uz atbalstu, kas piešķirts Polijas dzelzs un tērauda ražošanas reorganizācijai 1997.-2003. gadā (11).
7.1.2. Komisijas kompetences joma attiecībā uz atpakaļejošu kontroli, pamatojoties uz 8. protokolu
(57)
Komisijai šīs procedūras kontekstā ir jāizvērtē, vai kompetences jomā attiecībā uz izņēmuma kārtas atpakaļejošu kontroli, par kuru bija runa 53.-56. apsvērumā, ietilpst arī pasākumi, ko Polija veikusi attiecībā uz cauruļu ražotājiem pirms pievienošanās ES. Šajā nolūkā jāveic šai lietai piemērojamo juridisko pamatu, t. i., Eiropas nolīguma 8. protokola saistībā ar 2. protokolu un Asociācijas padomes lēmuma, skaidrojums, lai konstatētu, vai šie noteikumi attiecas uz pasākumiem, ko Polija veikusi attiecībā uz cauruļu ražotājiem, pirms pievienošanās ES.
(58)
Atbilstoši vispāratzītajam principam jāveic precīzs lex specialis noteikumu, kuri nosaka atkāpšanos no vispārējiem noteikumiem, juridiskais skaidrojums. Precīza skaidrojuma izmantošana šim juridiskajam pamatam (skatīt turpmāk 59.-65. apsvērumu) liek secināt, ka Komisijas kompetence izņēmuma kārtas atpakaļejošas kontroles jomā aprobežojas ar pasākumiem, kas pielietoti pirms pievienošanās attiecībā uz EOTK izstrādājumu ražotājiem, līdz ar to neietverot pasākumus, kas attiecas uz cauruļu ražotājiem.
7.1.3. Juridisko pamatu skaidrojums
(59)
Komisijas kompetenci uzraudzības un atpakaļejošas kontroles jomā attiecībā uz atbalstu Polijas dzelzs un tērauda ražošanai pirms pievienošanās ES nosaka 8. protokola 12. un 18. punkts. Saskaņā ar 12. punktu Komisija un Padome ir pilnvarotas uzraudzīt KPR īstenošanu periodā pirms un pēc pievienošanās līdz 2006. gadam. Saskaņā ar 18. punktu Komisija ir pilnvarota likt atdot valsts atbalstu, kas piešķirts, pārkāpjot 8. protokola noteikumus.
(60)
Minētā 8. protokola 1. punkts nosaka, ka valsts atbalsts, ko Polija piešķīrusi “noteiktas Polijas dzelzs un tērauda ražošanas daļas” pārstrukturēšanas vajadzībām, tiek atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu, ja “periods, par kuru ir runa Eiropas nolīguma 2. protokola 8. panta 4. punktā attiecībā uz EOTK ražojumiem (..), ir pagarināts līdz pievienošanās dienai”, tiek ievēroti KPR noteikumi, tiek pildīti 8. protokola noteikumi, kā arī “Polijas metalurģijas pārstrukturēšanas mērķiem pēc pievienošanās dienas netiek izmaksāts valsts atbalsts”.
(61)
Savukārt 8. protokola 2. punkts nosaka, lai Polijas dzelzs un tērauda ražošanas pārstrukturēšana atbilstoši aprakstam atsevišķu 1. pielikumā norādītu uzņēmumu uzņēmējdarbības plānos tiktu pabeigta ne vēlāk kā 2006. gada 31. decembrī. 8. protokola 3. punkts nosaka, ka valsts atbalsta piešķiršanai Polijas dzelzs un tērauda ražošanas pārstrukturēšanas programmas ietvaros tiek kvalificēti tikai tie uzņēmumi, kas norādīti šī protokola 1. pielikumā.
(62)
Minētā 8. protokola 1. punkts strikti atsaucas uz Eiropas nolīguma 2. protokola 8. panta 4. punktu; šī noteikuma piemērošanu pagarināja Asociācijas padomes lēmums. Eiropas nolīguma 2. protokolu piemēroja tikai “EOTK tērauda izstrādājumiem” (2. protokola 8. panta 4. punkts), un pielikumā ir ievietots šādu tērauda izstrādājumu uzskaitījums. Minētajā pielikumā atkārtojas EOTK izstrādājumu uzskaitījums, kas ietverts EOTK līguma I pielikumā, kurā no “EOTK tērauda izstrādājumu” definīcijas noteikti ir izņemtas caurules (“tērauda caurules (bezšuvju vai metinātās) (..), tērauda stieņi, stiepti un slīpēti vai pulēti, kā arī dzelzs lējumi (caurules, biezsienu caurules un savienojumi, kā arī citi dzelzs lējumi)”).
(63)
EOTK līgums zaudēja spēku 2002. gada 23. jūlijā. Sākot no minētās dienas, valsts atbalsts dzelzs un tērauda nozarei iekļāvās EK kopējā tiesiskā regulējuma jomā. Šādā sakarībā tika nolemts, ka Eiropas dzelzs un tērauda ražošanas nozares definīcijā tiks iekļauti cauruļu ražotāji. Definīcija ar grozījumiem tika ievietota daudznozaru pamatprincipu 27. pantā un B pielikumā, kura izpratnē ES dzelzs un tērauda ražošanas nozare aptver “dobtas caurules, cauruļu pārvadus un profilus bez šuves”, kā arī “metinātas caurules un cauruļu pārvadus (..) no čuguna vai tērauda”. Šī paplašinātā dzelzs un tērauda ražošanas nozares definīcija pēc tam tika atkārtota Valstu reģionālā atbalsta pamatnostādņu 2007.-2013. gadam (12) I pielikumā, kā arī Vispārējā grupu atbrīvojuma regulas (13) 2. panta 29. punktā.
(64)
Tomēr ne Eiropas nolīguma 2. protokolā, ne Asociācijas padomes lēmumā nav ieviests attiecīgs grozījums, kas atspoguļo jauno ES dzelzs un tērauda ražošanas nozares definīciju, kas papildināta ar cauruļu ražotājiem. Eiropas nolīguma 2. protokols zaudēja spēku 1996. gada 31. decembrī. Ar Asociācijas padomes lēmumu Eiropas nolīguma 2. protokola termiņš tika pagarināts par astoņiem gadiem, sākot no 1997. gada 1. janvāra, vai līdz Polijas pievienošanās dienai ES (atkarībā no tā, kas notiks vispirms). Asociācijas padomes lēmuma 1. pants attiecas uz “tērauda izstrādājumiem” vispār, turklāt tā piemērošanas joma tāpat ir strikti saistīta ar Eiropas nolīguma 2. protokola 8. panta 4. punktu, kas attiecas vienīgi uz EOTK tērauda izstrādājumiem. Daļēji Eiropas nolīguma 2. protokola termiņa pagarinājums ir saistīts ar to, ka Polija iesniedz Komisijai KPR un atbalsta saņēmēju uzņēmējdarbības plānus, kuri, kā nosaka Asociācijas padomes lēmuma 2. pants, “atbilst prasībām, kas norādītas 2. protokola 8. panta 4. punktā un kurus novērtējis un apstiprinājis valsts varas iestāde, kas uzrauga valsts atbalstu (Konkurences un patērētāju aizsardzības iestāde)”.
(65)
Saistībā ar iepriekš minēto Komisija konstatē, ka 8. protokola 18. punkts, kas skaidrots 8. protokola 1.-3. punkta, kā arī Eiropas nolīguma 2. protokola un Asociācijas padomes lēmuma izpratnē, nepiešķir Komisijai kompetenci atbalsta kontroles jomā, kurš piešķirts Polijas cauruļu ražotājiem pirms pievienošanās ES.
7.1.4. Eiropas nolīguma īstenošanas noteikumi kā skaidrojuma instruments
(66)
Neatkarīgi no izmantoto juridisko pamatu (t. i., 8. protokola, Eiropas nolīguma 2. protokola, kā arī Asociācijas padomes lēmuma - skatīt iepriekš 59.-65. apsvērumu) jomas juridiskā skaidrojuma Komisija pārbaudīja arī to, vai īstenošanas noteikumi, kas pieņemti, lai piemērotu Eiropas nolīguma un ES un Polijas Asociācijas padomes 2001. gadā pieņemtos 2. protokola noteikumus attiecībā uz valsts atbalstu (turpmāk “īstenošanas noteikumi”) (14), ir atbilstīgi arī Komisijas kompetences jomas noteikšanai attiecībā uz to pasākumu atpakaļejošu kontroli, kas veikti Polijas cauruļu ražotāju labā pirms pievienošanās ES.
(67)
Īstenošanas noteikumi principā satur procesuālos noteikumus, kuri jānošķir no materiālajiem noteikumiem, kas attiecas uz valsts atbalstu, kuri ietverti Eiropas nolīgumā un Eiropas nolīguma 2. protokolā. Taču jāatzīmē, ka īstenošanas noteikumi satur arī detalizētus noteikumus attiecībā uz atbalsta saderības kritērijiem atbilstīgi Eiropas nolīgumam, kā arī Eiropas nolīguma 2. protokolam.
(68)
Īstenošanas noteikumu 2. panta 1. punkta pirmais teikums nosaka: “Piešķirtā individuālā atbalsta un atbalsta programmu saderības novērtējums ar Eiropas nolīgumu, kā nosaka šo īstenošanas noteikumu 1. pants, notiek, balstoties uz kritērijiem, kas izriet no Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 87. panta, kā arī aktuāli saistošiem un turpmākiem sekundāriem tiesību aktiem, nostādnēm, pamatnostādnēm un citiem spēkā esošiem Kopienā saistošiem administratīvajiem aktiem, kā arī Pirmās instances tiesas un Eiropas Kopienu Tiesas prakses, un visiem Asociācijas padomes lēmumiem, kas pieņemti, pamatojoties uz 4. panta 3. punktu.” Šie noteikumi nosaka vispārējo principu, pēc kura valsts atbalsta saderības novērtējuma materiālajiem kritērijiem vispārējā izpratnē Eiropas nolīgumā ir “evolucionārs” raksturs tādā ziņā, ka tie atspoguļo notiekošās izmaiņas ES tiesību aktos un tiesas spriedumos.
(69)
Īstenošanas noteikumu 2. panta 1. punkta otrajā teikumā ir ietverta īpaša attieksme pret saderības kritērijiem pēc 2. protokola: “Šīs daļas pirmais teikums pilnībā attiecas uz jomu, kādā piešķirtais atbalsts vai atbalsta programmas atbilstoši savam nolūkam attiecas uz ražojumiem, kas ietverti Eiropas nolīguma 2. protokolā, ar atrunu, ka novērtējums notiek, nevis balstoties uz kritērijiem, kas izriet no Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 87. panta noteikumiem, bet gan, balstoties uz kritērijiem, kas izriet no Eiropas Ogļu un tērauda kopienas dibināšanas līguma noteikumiem attiecībā uz valsts atbalstu.” No iepriekš minēto noteikumu formulējuma skaidri izriet, ka atšķirībā no vispārēja atbalsta gadījuma, uz kuru attiecas 2. panta 1. punkta pirmais teikums (skatīt iepriekš 68. apsvērumu), Eiropas nolīguma 2. protokolā ietvertā atbalsta saderības kritēriju evolūcija ir saistīta ar EOTK līgumu. Pēc EOTK līguma spēka zaudēšanas 2002. gadā nav skaidri noteikta saderības kritēriju evolūcija.
(70)
Īstenošanas noteikumu 2. panta 2. un 3. punkts nosaka mehānismu, kas paredz tos grozījumus ES saderības kritērijos, kādi jāņem vērā Polijai. Polijas iestādes atsevišķi tiek informētas par visiem grozījumiem Kopienas saderības kritērijos, kuri netika publiskoti, bet, “ja Polijas Republika trīs mēnešu laikā kopš oficiāla paziņojuma saņemšanas neiebildīs pret šiem grozījumiem, tie kļūs par saderības kritērijiem saskaņā ar šī panta 1. punktu. Gadījumā, ja Polijas Republika paziņos par saviem iebildumiem, kā arī ievērojot Eiropas nolīgumā pieminēto tiesību aktu tuvināšanu, saskaņā ar šo īstenošanas noteikumu 7. un 8. pantu notiks apspriedes”.
(71)
Pat ja Polijas iestādes trīs mēnešu laikā neiebildīs pret grozījumiem Kopienas dzelzs un tērauda ražošanas sektora definīcijā, kura 2002. gadā tika attiecināta arī uz cauruļu ražotājiem, šādus grozījumus Kopienas tiesību aktos nevar attiecināt uz pasākumiem ārpus Eiropas nolīguma, proti, pasākumiem, ko neietver EOTK līgums. Turklāt 8. protokolam ir lex specialis raksturs, un no tā izriet, ka Komisija, nosakot tā piemērošanas jomu, nevar balstīties uz Eiropas Savienības dzelzs un tērauda ražošanas nozares definīcijas paplašināšanu pēc EOTK līguma termiņa beigām. Tādējādi jāatzīst, ka ir nepieciešama tiesību akta, kuru piemēro attiecībā uz valsts atbalstu Polijas dzelzs un tērauda ražošanas nozarei atbilstīgi Eiropas nolīgumam pirms pievienošanās ES, “evolucionārā” rakstura, no vienas puses, strikta nodalīšana no nepieciešamības stingri noteikt Komisijas kompetences jomu attiecībā uz atpakaļejošu kontroli, kas izriet no 8. protokola, Eiropas nolīguma 2. protokola un Asociācijas padomes lēmuma, no otras puses.
8. SECINĀJUMI
(72)
Komisijai saistībā ar iepriekš minēto jāatzīst, ka tā nav kompetenta aplūkot pasākumus, kas veikti Polijas cauruļu ražotāju labā pirms pievienošanās ES, jo īpaši 1997.-2003. gadā, pamatojoties uz 8. protokolu. Šī procedūra tiek slēgta, atzīstot Komisijas nekompetenci izvērtēt šajā procedūrā ietvertos pasākumus,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Oficiālā izmeklēšanas procedūra saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu, kas sākta ar 2007. gada 23. oktobra vēstuli Polijas iestādēm, tiek slēgta, jo atbilstoši Polijas Pievienošanās līguma 8. protokola noteikumiem Komisija nav kompetenta izskatīt pasākumus, ko Polija 2001., 2002. un 2003. gadā veikusi uzņēmumu WRJ un spółka WRJ-Serwis labā.
2. pants
Šis lēmums ir adresēts Polijas Republikai.
Briselē, 2010. gada 6. jūlijā