ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 13. července 2011
o státní podpoře č. C 6/08 (ex NN 69/07), kterou poskytlo Finsko společnosti Ålands Industrihus Ab
(oznámeno pod číslem K(2011) 4905)
(Pouze finské a švédské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2012/252/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1),
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Prostřednictvím stížnosti podané dne 5. září 2006 byla Komise informována o různých opatřeních, která provedla alandská místní správa (dále jen „místní správa“) ve prospěch realitní společnosti Ålands Industrihus Ab (dále jen „ÅI“). Dopisy ze dne 25. října 2006 a 14. února 2007 si Komise od Finska vyžádala informace, které byly poskytnuty dopisy ze dne 11. ledna 2007 a 3. dubna 2007. Další informace poskytly finské orgány dne 31. května 2007 a 12. července 2007. Stěžovatel poskytl doplňkové informace v listopadu 2006 a květnu 2007.
(2)
Dopisem ze dne 30. ledna 2008 Komise Finsko informovala, že se s ohledem na tuto podporu rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“) (2) (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“).
(3)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (3). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby se k podpoře vyjádřily.
(4)
Komise neobdržela žádné připomínky zúčastněných stran.
(5)
V návaznosti na rozhodnutí o zahájení řízení poskytlo Finsko informace, které Komise zaevidovala dne 6. května 2008, 21. ledna 2010, 26. února 2010, 21. května 2010, 18. června 2010, 18. dubna 2011, 27. června 2011 a 28. června 2011. Dne 4. června 2010 se uskutečnila schůzka mezi útvary Komise, finskými orgány a zástupci společnosti ÅI.
2. POPIS PODPORY
2.1 PŘÍJEMCE
(6)
Společnost ÅI je zaregistrovaná v městě Mariehamn, hlavním městě Alandských ostrovů, souostroví v Baltském moři mezi finskou a švédskou pevninou s celkovým počtem obyvatel přibližně 28 000. Alandské ostrovy jsou jednou z finských provincií, mají však vysokou míru autonomie. Společnost ÅI vlastní především orgány místní správy (84,43 %) a město Mariehamn (15,01 %). Zbývajícími akcionáři jsou ostatní místní orgány na Alandských ostrovech (4).
(7)
Společnost ÅI podniká v oblasti výstavby, vlastnictví a pronájmu budov pro průmyslové a obchodní využití. Podle Finska je cílem činnosti společnosti poskytovat společnostem na Alandských ostrovech budovy za účelem přispění k diverzifikovanému a konkurenceschopnému hospodářství.
(8)
Až do roku 1999 byly obchodní činnosti společnosti ÅI co do rozsahu malé (5). Bilanční suma společnosti ÅI rostla velmi pomalu, pokud vůbec (6). V této souvislosti se správní rada společnosti ÅI rozhodla, že začne hledat nové obchodní příležitosti, aby společnost mohla expandovat. Současně místní podnikatelská komunita (kterou tvoří téměř výhradně malé podniky) vyslovila přání týkající se „technologického parku“, tj. seskupení kancelářských prostor, kde by mohly místní podniky sídlit pod jednou střechou v zájmu snazší spolupráce, vytváření nových nápadů a celkového zlepšení podnikavosti. Tím se měl stát nakonec kancelářský park „iTiden“ (kvarteret iTiden). Vznik projektu je podrobněji vysvětlen v oddíle 2.2.
2.2 PROJEKT iTiden (7)
(9)
Diskuse mezi zástupci místní podnikatelské komunity a místní správou ohledně možnosti vybudování „technologického parku“ začaly již v roce 1999. Uskutečnily se společné studijní cesty do řady obdobných zařízení ve Švédsku.
(10)
V roce 2000 byl projekt přidělen pracovní skupině, která na jaře 2000 předložila návrh místní správě a městu Mariehamn. Projekt a plány místní správy týkající se jeho vybudování a financování byly uvedeny v rozpočtu místní správy na rok 2000 (8) a potvrzeny v rozpočtu na rok 2001, v němž místní správa požadovala rovněž finanční prostředky na případné navýšení kapitálu pro infrastrukturní projekty, včetně pro společnost ÅI (obdobná žádost byla uvedena v rozpočtu na rok 2000) (9).
(11)
Dne 12. července 2001 zakoupila společnost ÅI díky navýšení kapitálu pozemek ve čtvrti „Västra Klinten“ v Mariehamnu, na němž měl být projekt iTiden vybudován. V souvislosti s tímto nákupem zajistila společnost ÅI rovněž potřebné změny s ohledem na projekt iTiden v územním plánu města.
(12)
V rozpočtu na rok 2002 místní správa uvedla, že společnost ÅI zahájí v roce 2002 výstavbu projektu iTiden a že to bude se vší pravděpodobností vyžadovat navýšení kapitálu (pro něž místní správa požadovala potřebné částky vyhrazené v rozpočtu) (10).
(13)
Počátkem roku 2002 byla jmenována pracovní skupina pro výstavbu projektu iTiden a byl najat architekt. Byli kontaktováni potenciální nájemci s cílem zjistit jejich zájem o pronájem prostor v iTiden. Přípravné zemní práce byly provedeny na jaře 2003 a výstavba první etapy (projekt byl navržen ve dvou po sobě jdoucích etapách stavby) byla zahájena v létě 2003. První nájemci se do části projektu iTiden dokončené v rámci „první etapy“ nastěhovali dne 1. prosince 2004.
(14)
Výstavba druhé etapy projektu iTiden byla zahájena na podzim 2006 a dokončena v roce 2007.
2.3 OPATŘENÍ STÁTNÍ PODPORY
(15)
Formální vyšetřovací řízení Komise zahrnovalo několik kapitálových injekcí (dále jen „navýšení kapitálu“) a záruk za bankovní půjčky (dále jen „úvěrové záruky“), které místní správa poskytla společnosti ÅI mezi rokem 1997 a 2007. Opatření jsou uvedena v následující tabulce (kapitálové injekce jsou očíslovány C-I až C-XI a záruky G-I až G-III).
Opatření
Datum opatření
Navýšení kapitálu
(v EUR)
Úvěrové záruky
(v EUR)
C-I (11)
18.6.1997
84 094,39
C-II (11)
22.6.2000
340 582,27
C-III (11)
10.10.2000
114 368,37
C-IV
20.7.2001
353 199,00
C-V
15.8.2002
599 933,73
C-VI
13.3.2003
799 911,64
G-I
9.10.2003
2 600 000,00
C-VII
6.5.2004
515 165,97
C-VIII
30.9.2004
669 896,95
G-II
2.11.2004
1 160 000,00
C-IX
16.6.2005
199 977,91
C-X
16.6.2005
234 961,43
G-III
13.12.2005
2 600 000,00
C-XI
15.2.2007
1 379 998,95
CELKEM
5 292 090,61
6 360 000,00
(16)
V porovnání s tabulkou opatření v bodě 7 rozhodnutí o zahájení řízení byla vyškrtnuta úvěrová záruka ve výši 2 587 500 EUR ze dne 26. října 2006, jelikož nebyla nikdy uplatněna (na základě rozhodnutí finských soudů). Navýšení kapitálu C-XI ze dne 12. června 2006 v rozhodnutí o zahájení řízení je zde uvedeno s datem 15. února 2007, jelikož během vyšetřovacího řízení vyšlo najevo, že toto opatření bylo provedeno k tomuto pozdějšímu dni. Rozhodnutí místní správy provést toto navýšení kapitálu bylo nedávno (6. dubna 2011) finským Nejvyšším správním soudem zrušeno (viz bod 114). Jelikož však byl kapitál společnosti ÅI v roce 2007 vyplacen a nebyl vrácen, má Komise za to, že rozhodnutí vnitrostátního soudu neznamená, že by toto opatření mělo být z předmětu jejího šetření vyloučeno.
(17)
Podle finských orgánů byla všechna navýšení kapitálu provedena za účelem financování projektu iTiden kromě těchto navýšení:
C-I) navýšení kapitálu ze dne 18. června 1997 (84 094,39 EUR)
C-II) navýšení kapitálu ze dne 22. června 2000 (340 582,27 EUR)
C-III) navýšení kapitálu ze dne 10. října 2000 (114 368,37 EUR)
C-VIII) navýšení kapitálu ze dne 30. září 2004 (669 896,95 EUR)
C-IX) navýšení kapitálu ze dne 16. června 2005 (199 977,91 EUR).
(18)
Všechny úvěrové záruky byly podle Finska vydány za účelem financování projektu iTiden. Více informací o úvěrových zárukách je uvedeno v bodech 66 až 86.
3. DŮVODY ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ PODLE ČL. 108 ODST. 2 SFEU
(19)
V rozhodnutí o zahájení řízení vyslovila Komise pochybnosti, zda jsou navýšení kapitálu a úvěrové záruky slučitelné s vnitřním trhem, a to z těchto důvodů.
(20)
Pokud jde o existenci státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, Komise uvedla, že opatření zahrnovala státní prostředky, jelikož byla provedena místními orgány, a že jsou selektivní, jelikož byla určena společnosti ÅI. Pokud jde o kritérium, zda tato opatření poskytla společnosti ÅI „výhody, které by za běžných tržních podmínek čerpat nemohla“, jelikož by soukromý investor, který se řídí vyhlídkou ziskovosti v dlouhodobém horizontu, tuto podporu neposkytl, Komise měla pochybnosti, zda by soukromý investor poskytl kapitál stejně jako místní správa, jelikož společnost ÅI vykazovala dlouhodobě ztráty, nebo přinejlepším velmi skromné zisky. Co se týká konkrétně úvěrových záruk, Komise pochybovala, že by společnost ÅI mohla získat srovnatelnou finanční podporu na trzích, a měla tudíž za to, že tyto záruky společnost ÅI zvýhodnily. Komise se rovněž domnívala, že tyto výhody mohou narušit hospodářskou soutěž a obchod uvnitř Společenství.
(21)
Pokud by se opatření považovala za státní podporu, Komise pochybovala, že by ji bylo možno pokládat za slučitelnou s vnitřním trhem.
(22)
Komise zpochybnila rovněž tvrzení Finska, že pokud by se opatření skutečně považovala za státní podporu, byla tato opatření provedena v souladu s režimy podpor, které se uplatňovaly již před vstupem Finska do EU, a byla by proto zákonná.
4. PŘIPOMÍNKY FINSKA
4.1 OPATŘENÍ NEPŘEDSTAVUJÍ STÁTNÍ PODPORU
(23)
Finsko zastávalo názor, že místní správa jednala v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství, tj. že se opatření řídila vyhlídkou místní správy na návratnost jejích investic. Finsko tvrdilo, že investiční rozhodnutí byla odůvodněna programem společnosti týkajícím se nových investic, především projektem iTiden. Opatření tudíž neměla pokrýt předchozí ztráty nebo podporovat ztrátové podnikání. Místní správa obdržela za své investice konkrétní hodnotu v nových podílech ve společnosti ÅI, jelikož se hodnota společnosti v souladu s úpisem akcií zvýšila. Společnost ÅI proto nezískala žádnou výhodu, kterou by nebyla schopna dosáhnout u soukromého investora.
(24)
Bez ohledu na možnou výhodu zastávalo Finsko rovněž názor, že opatření nelze považovat za státní podporu, jelikož neexistují žádné konkrétní důkazy o významném dopadu na hospodářskou soutěž na alandském trhu nemovitostí.
4.2 JEDNÁ-LI SE O STÁTNÍ PODPORU, JE TO ZÁKONNÁ PODPORA NA ZÁKLADĚ EXISTUJÍCÍCH REŽIMŮ PODPORY
(25)
Pokud by se však zjistilo, že opatření zahrnují prvek státní podpory, měla by se tato podpora podle Finska považovat za zákonnou. Finsko tvrdilo, že se na navýšení kapitálu i záruky vztahovaly existující režimy podpory, které byly zavedeny před tím, než se Finsko stalo členem EU.
4.3 JEDNÁ-LI SE O NOVOU STÁTNÍ PODPORU, JE TATO PODPORA SLUČITELNÁ S VNITŘNÍM TRHEM
(26)
Pokud by opatření představovala protiprávní státní podporu, měla by se tato považovat za slučitelnou s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, jelikož účelem těchto opatření je rozvoj regionu a vytvoření nových pracovních míst, a to především přispěním k diverzifikaci hospodářství tohoto regionu, jež je příliš závislé na loďařském průmyslu.
4.4 MOŽNÉ NAVRÁCENÍ PODPORY
(27)
Pokud by Komise shledala, že opatření představují protiprávní a neslučitelnou podporu, která má být navrácena, předložilo Finsko tato tvrzení.
(28)
Podle čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (12), nebude Komise vyžadovat navrácení podpory, pokud by to bylo v rozporu s obecnými zásadami práva Společenství. Tak by tomu bylo v tomto případě, jelikož Finsko oprávněně očekávalo, že výše uvedené režimy, které pocházely z doby před přistoupením, byly a jsou platné, a že tudíž podpora poskytnutá podle těchto pravidel je zákonná.
(29)
Pokud by se však Komise domnívala, že je nutno podporu vrátit, Finsko tvrdí, že prvek podpory obsažený v navýšení kapitálu nepředstavuje nutně celou nominální hodnotu transakcí, jež zahrnují státní podporu. Pokud jde o záruky, případná podpora, která má být navrácena, nemůže být vyšší než úrokové zvýhodnění, jehož společnost dosáhla v důsledku záruky (v porovnání s nezaručenými půjčkami). Stejně tak v případě kapitálových injekcí nemůže podpora činit více než náklady společnosti ÅI na získání odpovídajícího kapitálu na trhu.
5. POSOUZENÍ
5.1 HODNOCENÍ OPATŘENÍ JAKO STÁTNÍ PODPORY
(30)
V čl. 107 odst. 1 SFEU se uvádí, že „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem“.
(31)
Aby bylo opatření považováno za státní podporu, musí být splněny tyto podmínky: a) musí být financováno členským státem nebo ze státních prostředků; b) musí poskytnout selektivní výhodu, která zvýhodňuje určité podniky nebo odvětví výroby, a c) narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod mezi členskými státy. Jelikož jsou tyto podmínky kumulativní, musí být všechny splněny, aby se opatření pokládalo za státní podporu.
5.1.1 STÁTNÍ PROSTŘEDKY A SELEKTIVITA
(32)
Z důvodů uvedených v rozhodnutí o zahájení řízení (jež Finsko nezpochybnilo) jsou tato dvě kritéria splněna. Opatření byla provedena na základě individuálních rozhodnutí vydaných místní správou za účelem využití finančních prostředků, které byly v jejím ročním rozpočtu přiděleny regionálním shromážděním Alandských ostrovů. Tato opatření jsou proto jednoznačně financovaná státem a byla individuálně určena společnosti ÅI.
5.1.2 VÝHODA
(33)
Finsko uvedlo, že opatření nepředstavují státní podporu, jelikož neposkytují společnosti ÅI výhodu, kterou by nemohla získat na trzích, ať už u soukromého akcionáře nebo soukromého věřitele.
(34)
Podle ustálené zásady práva v oblasti státních podpor (na niž se obvykle odkazuje jako na zásadu investora v tržním hospodářství) platí, že investování orgánů veřejné správy do kapitálu podniků představuje státní podporu, pokud by stejný kapitál v podobné situaci neposkytl soukromý investor, zejména s vyhlídkou na dosažení návratnosti (13). Podle bodu 3.1 sdělení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk (14) (dále jen „sdělení o zárukách“) představuje záruka poskytnutá orgány veřejné správy státní podporu, ledaže je financování poskytnuto za podmínek, které by byly přijatelné pro soukromý subjekt za normálních podmínek tržního hospodářství.
(35)
V rozhodnutí o zahájení řízení vyslovila Komise pochybnosti, zda byla s ohledem na navýšení kapitálu a záruky splněna zásada investora v tržním hospodářství, zejména na základě dvou připomínek týkajících se společnosti ÅI:
a)
Společnost ÅI vykazovala v letech, v nichž byla opatření provedena, ztráty nebo zanedbatelné zisky. Společnost ÅI vykázala v každém roce v období 2001 až 2005 ztrátu. Zisky mezi rokem 1998 a 2000 byly malé a snižovaly se (38 000 EUR, 28 000 EUR resp. 9 000 EUR). Když společnost ÅI v roce 2006 znovu vykázala zisk, jednalo se pouze o částku ve výši 557,43 EUR. V roce 2006 činil zisk odhadovaný pro rok 2007 (tj. zisk, který se předpokládal v době přijetí rozhodnutí o provedení posledních opatření) pouze 5 868,46 EUR (15).
b)
Mimoto se Komisi zdálo, že peněžní tok společnosti ÅI od roku 2000 nepostačuje k pokrytí jejích nákladů, což vedlo k předpokladu, že opatření byla nezbytná jednoduše kvůli pokrytí tohoto nedostatečného peněžního toku (16).
(36)
Finsko tento názor odmítlo. Jeho tvrzení budou projednána níže, a to zvlášť pro navýšení kapitálu a úvěrové záruky.
5.1.2.1 Kapitálová injekce
(37)
Finsko především odmítá názor, že společnost ÅI měla potíže s likviditou. I když byly činnosti společnosti před projektem iTiden co do velikosti omezené, její provozní hospodářský výsledek a likvidita byly uspokojivé a tak tomu bylo během celého prošetřovaného období. Opatření proto nebyla nutná k uhrazení nákladů na činnost. Cílem opatření bylo financovat rozšíření společnosti, a měla by se proto považovat za investice. Vzhledem k podmínkám těchto investic byla tato opatření opodstatněná podle zásady investora v tržním hospodářství, a nepředstavují proto státní podporu.
(38)
Finsko v této souvislosti uvedlo, že většina navýšení kapitálu byla použita k financování projektu iTiden, zatímco zbytek byl určen na jiné projekty společnosti ÅI (viz bod 17 výše).
(39)
Hodnocení Komise je následující.
(40)
Komise na úvod zdůrazňuje, že kapitál, který akcionář poskytne podniku, není a priori vyhrazen na určité použití, nýbrž se stává součástí hmotného majetku společnosti. Je proto běžné, že je-li investice poskytnuta jako vlastní kapitál, je její soulad se zásadou investora v tržním hospodářství posuzován na základě výhledů týkajících se výsledků společnosti jako celku. V případě, jsou-li k dispozici příslušné důkazy, to nevylučuje posouzení předpokládané návratnosti u konkrétních plánovaných investic, pokud jsou samozřejmě takovéto informace dostupné v době přijetí investičního rozhodnutí.
(41)
Pokud jde o celkové finanční výsledky společnosti ÅI, Komise na základě důkazů předložených v rámci vyšetřovacího řízení uznává, že provozní hospodářský výsledek společnosti ÅI trvale pokrýval její ztráty a zajišťoval likviditu. Dostupné důkazy neumožňují vyvodit závěr, že navýšení kapitálu (nebo půjčky získané prostřednictvím záruk) byla použita k uhrazení ztrát vyplývajících z činnosti společnosti ÅI.
(42)
Je však skutečností, že místní správa poskytla společnosti ÅI důležitý dodatečný kapitál, který mezi rokem 1997 a 2006 na první pohled nevytvořil žádný zisk, nebo jen zisk velmi malý. Rozhodující otázkou proto je (jak tvrdí samotné Finsko), zda měla místní správa důvod očekávat u svého kapitálu návratnost, jež by byla dostatečná pro soukromého investora, aby uskutečnil stejnou investici. To je nutno posoudit na základě informací, které byly místní správě známy v době navýšení kapitálu.
(43)
Finsko uvedlo, že velká část navýšení kapitálu byla určena na financování první a druhé etapy projektu iTiden, zatímco zbývající navýšení kapitálu bylo přiděleno na různé jiné investice. Kvůli srozumitelnosti následující analýza zabývá nejprve navýšením kapitálu, který byl použit k financování projektu iTiden.
(44)
Finsko tvrdí, že se veškerá navýšení kapitálu kromě C-I, C-II, C-III, C-VIII a C-IX uskutečnila za účelem financování projektu iTiden, což byl zdaleka největší samostatný projekt společnosti ÅI. První navýšení kapitálu, které bylo určeno na projekt iTiden, se uskutečnilo v roce 2001 (C-IV).
(45)
Pokud jde o podmínky, za nichž místní správa tato navýšení kapitálu provedla, a (co je zásadní) o návratnost, která se očekávala v době přijetí rozhodnutí, Finsko poskytlo tyto informace:
(46)
Rozhodnutí místní správy přikročit k navýšením kapitálu v souvislosti s projektem iTiden byla přijata na základě informací, které byly poskytnuty na neformálních schůzkách, jichž se zúčastnila místní správa a zástupci společnosti ÅI. Finsko uvedlo, že z těchto schůzek nebyly pořízeny žádné zápisy. Finsko však Komisi předložilo prezentace uvedené na těchto neformálních schůzkách nebo na schůzích správní rady společnosti ÅI. Tyto prezentace obsahovaly stručný popis souvislostí a hlavních charakteristik projektu iTiden a výpočty ziskovosti pro první a druhou etapu tohoto projektu. Tyto důkazy proto Komisi umožnily zjistit, jakou návratnost místní správa očekávala v době, kdy provedla navýšení kapitálu pro projekt iTiden.
(47)
Dne 31. ledna 2002 uspořádala společnost ÅI neformální schůzku s místní správou za účelem schválení zahájení výstavby projektu iTiden v roce 2002 (po koupi pozemku, k níž došlo v roce 2001). Na této schůzce předložila společnost ÅI výpočty ziskovosti, které předpokládaly, že projekt zajistí u vlastního kapitálu společnosti ÅI roční návratnost ve výši 3 %.
(48)
Další neformální schůzka mezi společností ÅI a místní správou se konala dne 4. března 2003 za účelem přípravy valné hromady akcionářů společnosti ÅI dne 5. března 2003. Valná hromada měla rozhodnout o zahájení výstavby první etapy projektu iTiden, k níž v roce 2002 nedošlo. Byl poskytnut aktualizovaný výpočet ziskovosti. V tomto výpočtu se odhadovalo, že první etapa přinese přebytek ve výši pouze 700 EUR, což znamená nulovou návratnost vlastního kapitálu společnosti ÅI.
(49)
Dne 2. února 2006 zasedala správní rada společnosti ÅI, aby projednala zahájení výstavby druhé etapy a požádala o navýšení kapitálu za účelem jejího financování. Podle výpočtu ziskovosti, který byl předložen na této schůzi, měl projekt dosáhnout hranice rentability s návratností vlastního kapitálu ve výši 3 %. Tento výpočet však bylo nutno revidovat, aby se zohlednily vyšší náklady na přizpůsobení budov potřebám nájemců. Revidovaný výpočet ze dne 10. ledna 2006 tudíž sloužil jako základ pro navýšení kapitálu, o němž bylo rozhodnuto na valné hromadě, která se konala dne 12. června 2006 (ačkoliv k navýšení kapitálu došlo z technických důvodů až dne 15. února 2007 - jedná se o navýšení kapitálu C-XI). V tomto výpočtu byla předpokládaná roční návratnost vlastního kapitálu u druhé etapy projektu iTiden stanovena na 1 %.
(50)
Finsko poskytlo tyto důkazy a uvedlo, že to přesně vysvětluje tehdejší očekávání týkající se výnosů, na jejichž základě místní správa rozhodla o navýšení kapitálu pro projekt iTiden, tj. C-IV, C-V, C-VI, C-VII a C-X v případě první etapy a C-XI v případě druhé etapy. Tyto odhady ziskovosti jsou založeny na předpokládaných příjmech (tj. nájemném) plynoucích z projektu iTiden. Finsko uvedlo, že by návratnost investice místní správy měla zohledňovat rovněž vyhlídku na kapitálové zisky spočívající ve zvyšování hodnoty nemovitosti v čase. Finsko však v tomto ohledu nepředložilo žádné konkrétní důkazy. Tyto úvahy nejsou ve výpočtech ziskovosti zahrnuty, což naznačuje, že při rozhodování o investicích nebyly vzaty v úvahu. Na základě výše uvedených důkazů Komise konstatuje, že by soukromý investor při takovéto očekávané návratnosti podobné investice neuskutečnil.
(51)
Každý investor vkládající peněžní prostředky do projektu, který zahrnuje určitý prvek rizika (jako je rozvoj komerčních nemovitostí), bude požadovat návratnost, jež náležitě zohledňuje riziko spojené s investicí. Bude tudíž očekávat „rizikovou přirážku“ převyšující známou návratnost, kterou může docílit u alternativního, bezrizikového aktiva („bezriziková úroková míra“). Běžným měřítkem pro bezrizikovou úrokovou míru jsou státní dluhopisy s ratingem AAA a s kratší dobou splatnosti. Pro účely tohoto posouzení je použit výnos u dvouletých finských státních dluhopisů, jelikož Finsko nevydává dluhopisy s kratší dobou splatnosti. Z toho vyplývá bezriziková úroková míra v roce 2002 v rozmezí od 2,7 do 4,2 %, v roce 2003 mezi 2,2 a 2,7 % a v roce 2006 mezi 2,8 a 3,8 %.
(52)
Po porovnání s návratností kapitálu, kterou očekávala místní správa, když se rozhodla provést navýšení kapitálu v souvislosti s projektem iTiden, Komise podotýká, že místní správa mohla dosáhnout stejné či ještě vyšší návratnosti bez jakéhokoli rizika spojeného s projekty týkajícími se nemovitostí. I podle nejoptimističtějších údajů by „riziková přirážka“ (tj. návratnost přesahující bezrizikovou prémii) činila u navýšení kapitálu C-IV a C-V (tj. navýšení kapitálu v roce 2001 a 2002) nejvýše 0,3 %. U navýšení kapitálu, která byla provedena v důsledku rozhodnutí o zahájení výstavby první etapy projektu iTiden v roce 2003 (a tudíž na základě očekávané návratnosti sdělené na neformální schůzce dne 4. března 2003, viz bod 48), tj. C-VI, C-VII a C-X, byla očekávaná návratnost nulová, což znamená, že v případě nepřevzetí žádného rizika mohlo být dosaženo nesrovnatelně lepší návratnosti. Obdobně u navýšení kapitálu pro druhou etapu, C-XI, byla očekávaná návratnost ve výši 1 % mnohem nižší než bezriziková úroková míra, která byla dostupná v té době.
(53)
Je zřejmé, že by žádný soukromý investor nebyl spokojen se zápornou či velmi nízkou rizikovou přirážku, kterou byla místní správa ochotna akceptovat u navýšení kapitálu, jež byla zmíněna v bodech 47-49. V případě potřeby lze toto doložit empirickými údaji o očekávané návratnosti na alandském trhu nemovitostí.
(54)
Podle zprávy (17) společnosti KPMG ze dne 10. července 2007, kterou zadaly finské orgány a která byla dne 17. července 2007 předložena Komisi, činí návratnost, kterou požadují soukromí investoři u investic do kancelářských prostor na Alandských ostrovech, 7 % (a u průmyslových nemovitostí 8 %). Ačkoliv byla tato zpráva vypracována později než investiční rozhodnutí místní správy, jež jsou předmětem tohoto rozhodnutí, je přesto důležitá, jelikož je založena na zkoumání minulých investic a neexistuje žádný zřejmý důvod pro domněnku, že v předchozích letech byla požadovaná návratnost podstatně nižší. Zpráva každopádně poskytuje přesvědčivé údaje, že návratnost, kterou předpokládala společnost ÅI, by pro soukromého investora nebyla dostatečná.
(55)
Finsko tvrdilo, že navzdory nízké či nulové očekávané návratnosti jsou investice v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství, jelikož i) před zahájením výstavby oslovila společnost ÅI potenciální nájemce a byla si jistá, že míra obsazenosti dosáhne nejméně 80 %, a ii) vzhledem ke skutečným finančním výsledkům společnosti ÅI (a tudíž v zásadě projektu iTiden) v letech od roku 2004 a možným dosaženým kapitálovým ziskům se investice ukázaly jako ziskové.
(56)
V této souvislosti postačuje zopakovat (aniž by bylo nutno se zabývat finančními výsledky společnosti ÅI v pozdějších letech), že otázkou není, zda jsou současné výsledky podniku přiměřené, nýbrž zda by na základě informací, které byly známy nebo které bylo možno předpokládat v době, kdy se místní správa rozhodla poskytnout společnosti ÅI státní prostředky (s ohledem na očekávanou 80 % míru obsazenosti), soukromý investor působící v tržních podmínkách poskytl společnosti stejný kapitál. Z výše objasněných důvodů Komise konstatuje, že by tak soukromý investor neučinil.
(57)
Komise proto uvádí, že navýšení kapitálu C-IV, C-V, C-VI, C-VII, C-X a C-XI poskytla společnosti ÅI výhodu, kterou by nebyla schopna získat za tržních podmínek (18).
(58)
Komise nyní posoudí ostatní navýšení kapitálu, jichž se týkalo rozhodnutí o zahájení řízení a která podle Finska nesouvisela s projektem iTiden.
(59)
Podle pravidel de minimis platných v době provedení této kapitálové injekce nepředstavují dotace nižší než 100 000 ECU poskytnuté podniku v tříletém období státní podporu (19). Toto navýšení kapitálu činí 84 094,39 EUR, to znamená, že je podstatně nižší než strop podle pravidel de minimis ve výši 100 000 ECU. Společnost ÅI neměla během tříletého období prospěch ze žádného jiného opatření (20). Na tomto základě by kapitálová injekce z roku 1997 každopádně (bez ohledu na okolnosti, za nichž se uskutečnila) nepředstavovala státní podporu.
(60)
Finsko uvedlo, že tato opatření byla určena na výstavbu průmyslové nemovitosti v Norrböle, rekonstrukci nemovitosti v Mariehamnu (C-II) a pořízení průmyslové nemovitosti ve východní části Alandských ostrovů (C-III). Tato navýšení proto jednoznačně nesouvisí s projektem iTiden, který v té době ještě neměl jasnou podobu (k tomu došlo v roce 2001, kdy byl zakoupen pozemek).
(61)
Ačkoliv je pravdou, že celkové zisky společnosti ÅI byly v období 1998-2007 nízké nebo záporné, skutečností je, že v roce 2000 a ve dvou předchozích letech vykázala mírný zisk a že ztráty začaly v roce 2001. Při vyšetřovacím řízení bylo prokázáno, že společnost hradila své náklady a že její likvidní pozice byla přiměřená. Zdá se, že investice, které odůvodňovaly tato dvě navýšení kapitálu, jsou úměrné velikosti a „tradičnímu“ obchodnímu modelu společnosti ÅI před rozšířením v souvislosti s projektem iTiden. Neexistují proto žádné přesvědčivé důvody pro domněnku, že by soukromý investor neprovedl stejná navýšení kapitálu, a neexistují tudíž jednoznačné důkazy o zvýhodnění společnosti ÅI.
(62)
Až do roku 2000 vykazovaly obchodní činnosti společnosti ÅI skromné, avšak kladné hospodářské výsledky (v období 1997-2000 v rozmezí od 9 000 EUR do 38 000 EUR). Obchodní činnosti společnosti ÅI byly v souladu s tehdejším plánem společnosti. Společnost ÅI vlastnila a pronajímala sklady a kanceláře po celých Alandských ostrovech. Soubor nemovitostí ve vlastnictví společnosti ÅI byl až do roku 2000 velmi stálý, což vysvětluje rovněž stabilní finanční výsledky společnosti. Obrat společnosti ÅI byl v období 1997-2000 v rozmezí od 95 000 EUR do 101 000 EUR. V souladu s tím byla společnost ÅI schopna zajistit, aby byly její činnosti ziskové, i když při poměrně malém obratu.
(63)
Podle Finska byla tato navýšení kapitálu použita k pořízení průmyslové nemovitosti (C-VIII) a výstavbě hangáru na letišti Jomala mimo Mariehamn (C-IX).
(64)
Ačkoli tato opatření nebyla bezprostředně odůvodněna projektem iTiden, byla provedena v situaci, která se zcela lišila od situace v případě výše projednaných opatření C-II a C-III. Navýšení kapitálu C-VIII a C-IX byla provedena v roce 2004 resp. 2005. V té době vykazovala společnost ÅI od roku 2001 ztráty. Co je důležité, tyto investice se uskutečnily v době, kdy místní správa od roku 2001 již investovala do společnosti ÅI více než 2,25 milionu EUR s tím, že tato investice nezajistí návratnost, která by byla přijatelná pro tržního investora.
(65)
Nepřiměřená návratnost u projektu iTiden by měla nevyhnutelně negativní dopad na celkové výsledky společnosti ÅI. Vlastní kapitál podniku není konkrétně vyhrazen, nýbrž je zaměnitelný, a musí obdržet odměnu podle celkových výsledků společnosti. Místní správě proto muselo být v době, kdy provedla opatření C-VIII a C-IX, zřejmé, že dodatečné navýšení kapitálu společnosti ÅI v dohledné budoucnosti pravděpodobně nepřinese přiměřenou návratnost. Tržní investor by byl ochoten provést tyto kapitálové injekce, pokud by investice umožnily tržní návratnost na základě celkových výsledků podniku (tj. návratnost, která by nahradila nízkou návratnost u navýšení kapitálu), nejsou však k dispozici žádné údaje, které by naznačovaly, že se toto očekávalo. Finsko neposkytlo ohledně těchto opatření žádné konkrétní informace, jež by tento názor změnily. Komise proto usuzuje, že by žádný soukromý investor neposkytl společnosti ÅI za této situace další kapitál. Navýšení kapitálu C-VIII a C-IX tudíž poskytla společnosti ÅI výhodu, kterou by nemohla získat na trhu.
5.1.2.2 Úvěrové záruky
(66)
Při posuzování možné státní podpory obsažené v zárukách používá Komise zásady, které jsou stanoveny ve sdělení o zárukách. V bodě 3.2 sdělení jsou objasněny podmínky, jež obvykle postačují k vyloučení existence státní podpory v záruce, kterou poskytly orgány veřejné správy. Tyto podmínky však nejsou u záruk G-I, G-II a G-III splněny (stačí poznamenat, že tyto záruky pokrývaly související půjčky v plné výši, viz bod 3.2 písm. c) sdělení o zárukách).
(67)
Komise za prvé podotýká, že finanční situace společnosti ÅI byla v době, kdy byly záruky poskytnuty, dostatečně dobrá, aby nebyla vyloučena schopnost podniku získat půjčky na trhu bez záruk. Společnost nebyla podnikem v obtížích ve smyslu pokynů Komise pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (21). Na základě dostupných důkazů nelze vyvodit závěr, že společnost ÅI byla podnikem, který by bez státní podpory vůbec nepřežil. V letech před navýšením kapitálu, tj. před zahájením projektu iTiden, byla finanční situace společnosti ÅI stabilní a její obchodní činnosti vykazovaly mírně kladné hospodářské výsledky. Důvodem, proč orgány veřejné správy začaly v roce 2001 masivně vkládat kapitál, nebyla záchrana podniku, nýbrž financování jeho růstu. Pokud by podpora ve formě navýšení kapitálu neexistovala, společnost ÅI by nebyla podnikem v úpadku, nýbrž menší společností, která by měla stále přístup na finanční trhy. Komise proto nemůže vyvodit závěr, že by společnost ÅI neměla bez záruk přístup na úvěrové trhy. Otázkou je, zda záruky poskytly podniku výhodu v podobě nižších úvěrových nákladů, než by musel zaplatit za tržních podmínek, pokud by nebyla záruka poskytnuta.
(68)
Další otázkou, kterou je třeba přezkoumat, je to, zda byla za záruky účtována odpovídající prémie, která je srovnatelná s prémií účtovanou soukromým poskytovatelem záruk. V daném případě nezjistila Komise žádné soukromé záruky, jež by umožnily snadné srovnání. Za této situace porovná Komise celkové finanční náklady na zaručenou půjčku, včetně úrokové sazby u úvěru a záruční prémie, s tržní prémií u podobné nezaručené půjčky (22).
(69)
Dne 9. října 2003 poskytla […] (23), obchodní banka, společnosti ÅI půjčku ve výši […] EUR oproti zajištění […]. Úroková sazba byla do 15. ledna 2007 stanovena na […] ročně (24).
(70)
Ačkoliv tato půjčka byla poskytnuta současně se zárukou G-I, Komise ji pro účely srovnání nákladů na toto opatření nepokládá za vhodnou. Mezi červnem 2000 a březnem 2003 obdržela společnost ÅI pět kapitálových injekcí v celkové hodnotě 2 208 595,01 EUR. Státní podpora v takovéto výši nevyhnutelně ovlivnila posouzení rizika, které […] provedla před poskytnutím půjčky, a tudíž zlepšila úvěrové podmínky, včetně nákladů, v porovnání s podmínkami, které by podnik byl schopen získat na trzích v případě neexistence prvku státní podpory v navýšení kapitálu. Komise proto nemůže mít za to, že úroková sazba u nezaručené půjčky z roku 2003 (či jiných pozdějších půjček) přesně odráží úvěrové podmínky společnosti ÅI v případě neexistence státní podpory, a nelze ji proto použít jako věrohodné a spolehlivé měřítko ke srovnání nákladů na půjčky, na něž se vztahovaly záruky poskytnuté místní správou.
(71)
Komise se domnívá, že v případě neexistence jiných spolehlivých důkazů, pokud jde o srovnatelné půjčky za tržních podmínek, poskytuje vhodné srovnávací měřítko (nesouvisející s příjemcem) pro posouzení, zda byla opatření G-I, G-II a G-III provedena za tržních podmínek, sdělení o referenčních sazbách (25). Sdělení o referenčních sazbách poskytuje náhradu pro tržní úrokovou míru a pro výpočet prvku podpory v opatřeních podpory. Metoda stanovování referenčních sazeb je založena na těchto dvou činitelích: základní sazbě (v tomto případě jednoleté sazbě EURIBOR), k níž se připočte úvěrová marže. Úvěrová marže, která se připočítá k základní sazbě, závisí na dvou činitelích: ratingu podniku, jemuž je půjčka poskytnuta, a úrovni nabízeného zajištění za půjčku. Ve sdělení je rozlišeno pět ratingových kategorií (velmi dobrý [AAA-A], dobrý [BBB], uspokojivý [BB], slabý [B] a špatný [CCC a níže]) a u každé ratingové kategorie tři úrovně zajištění (vysoké, běžné, nízké).
(72)
Dne 18. června 2010 předložilo Finsko Komisi zprávu poradenské společnosti […], která udává rating společnosti ÅI v prosinci každého roku. Rating je stanoven se zpětnou účinností na základě údajů, které byly dostupné na konci účetního roku (tj. rating přiznaný v prosinci 2002 se vztahuje zpětně na zdraví společnosti v roce 2002). Společnost […] vyhotovila ratingovou zprávu, která popisuje celkový finanční stav a vývoj společnosti a zahrnuje tyto oblasti hodnocení: růst, ziskovost, peněžní tok, likviditu, platební schopnost a závazky. Použitá ratingová stupnice má pět ratingových kategorií: výborný (A + a A), dobrý (A- a B+), uspokojivý (B a B-), přiměřený (C + a C) a slabý (C- a D), což umožňuje přímé srovnání s ratingovou stupnicí uvedenou ve sdělení o referenčních sazbách.
(73)
Společnost […] stanovila rating společnosti ÅI v prosinci 2002, 2003 a 2004 na C+, C + resp. C, což společnost řadí do kategorie „přiměřený“. Tato kategorie odpovídá ratingové kategorii „slabý“ ve smyslu sdělení o referenčních sazbách. U společnosti s ratingem „slabý“ musí být k základní sazbě připočteny úvěrové marže podle rozpětí uvedeného ve sdělení o referenčních sazbách, a to v závislosti na nabídnutém zajištění od 220 základních bodů u vysokého zajištění do 650 základních bodů u nízkého zajištění. V prosinci 2005 stanovila společnost […] rating společnosti ÅI na B- („uspokojivý“), což odpovídá „uspokojivému“ ratingu ve smyslu sdělení o referenčních sazbách.
(74)
Dne 27. června 2011 poskytlo Finsko dodatečné informace o ratingu a zajištění půjček. Rating stanovila […], tj. banka, která společnosti ÅI poskytla nezaručené půjčky a dvě zaručené půjčky. Rating […] používá pro roky 2000 až 2003 systém písmen doplněný o jednoslovné hodnocení. Rating je snadno porovnatelný s ratingovou stupnicí uvedenou ve sdělení o referenčních sazbách. Od roku 2005 poskytuje rating […], poradenská společnost podobná společnosti […]. V roce 2003 a 2004 stanovila […] rating společnosti ÅI na B- (uspokojivý) a A (uspokojivý), což odpovídá „uspokojivému“ ratingu ve smyslu sdělení o referenčních sazbách. To znamená, že pro roky 2003 a 2004 stanovila […] rating společnosti ÅI o jednu kategorii vyšší než společnost […]. Pro rok 2005 stanovila společnost […] rating společnosti ÅI jako A (uspokojivý), což odpovídá „uspokojivému“ ratingu podle sdělení o referenčních sazbách, a zařazuje tudíž společnost ÅI do stejné kategorie jako společnost […].
(75)
Komise zastává názor, že by se při posuzování, zda byly záruky G-I, G-II a G-III poskytnuty za tržních podmínek, měl použít rating společnosti […]. Vzhledem k tomu, že před poskytnutím první záruky G-I v říjnu 2003, kdy společnost ÅI již obdržela pět kapitálových injekcí v celkové hodnotě 2 208 595,01 EUR, je jakýkoli rating společnosti v roce 2003 pravděpodobně ovlivněn značnou částkou státní podpory. Komise proto považuje za vhodné použít konzervativnější rating stanovený společností […]. To má dopady pro roky 2004 a 2005, jelikož u těchto dvou let stanovila společnost […] rating společnosti ÅI o jednu kategorii níže než […]. Je třeba rovněž podotknout, že […] poskytla společnosti ÅI půjčky, za něž se zaručila místní správa, přičemž současně stanovila rating společnosti ÅI, což mohlo její hodnocení ovlivnit. Společnost […] se nepodílela na finančních transakcích, a její hodnocení je proto s menší pravděpodobností přímo ovlivněno nepatřičnými aspekty spojenými se státní podporou.
(76)
Pro účely použití sdělení o referenčních sazbách proto Komise přebírá níže uvedené ratingy společnosti ÅI: slabý (B) v roce 2003 a 2004 a uspokojivý (BB) v roce 2005.
(77)
Pokud jde o zajištění, společnost ÅI poskytla zajištění v nominální hodnotě záruk v podobě hypoték na pozemek, na němž byl budován projekt iTiden. Finsko neposkytlo žádné informace týkající se ztráty při selhání podle poznámky pod čarou č. 2 ve sdělení o referenčních sazbách. Tyto informace pomáhají stanovit úroveň zajištění a úvěrové marže, které je nutno připočítat k základní sazbě. Komise si proto vyžádala informace o prioritě hypoték a o hodnotě nemovitosti v době poskytnutí záruk. Finsko nemá k dispozici ocenění, která prokazují hodnotu nemovitosti v době poskytnutí záruk. Finské orgány však uvedly, že se hodnota nemovitosti v čase zvyšovala s tím, jak projekt postupoval. Podle Finska hodnota nemovitosti v roce 2010 činila […] EUR.
(78)
Pokud jde o senioritu zajištění, Komise podotýká, že u záruk G-I a G-II mělo zajištění místní správy nejvyšší senioritu ze všech hypoték poskytnutých na nemovitý majetek. Komise uvádí, že obchodní banky poskytly společnosti ÅI nezaručené půjčky a akceptovaly jako zajištění hypotéky na stejnou nemovitost s nižší senioritou (a tudíž méně dobré zajištění), než je zajištění, které získala místní správa. Vzhledem k této skutečnosti a neexistenci lepších důkazů má Komise za to, že pro účely použití sdělení o zárukách byla úroveň zajištění za záruky „běžná“.
(79)
Na základě výše uvedených skutečností bude referenční sazba posouzena zvlášť pro každou záruku, kterou společnost ÅI obdržela od místní správy.
(80)
Komise podotýká, že u všech záruk poskytnutých společnosti ÅI se prémie skládaly ze dvou částí: i) stálé prémie hrazené ročně a vyjádřené jako procentní podíl nesplacené jistiny úvěru a ii) „jednorázového“ poplatku, který byl rovněž vyjádřen jako procentní podíl výše úvěru, byl však uhrazen pouze jednou při vydání záruky. V níže uvedeném posouzení zahrnují celkové finanční náklady zaručených půjček pouze stálou prémii, která byla hrazena každý rok. Podle bodu 4.2 sdělení o zárukách je nutno prvek podpory obsažený v záruce vypočítat jako rozdíl mezi tržní cenou (v tomto případě referenční sazbou) a skutečně hrazenou cenou. Cena, kterou skutečně uhradila společnost ÅI, zahrnuje stálou prémii placenou ročně a jednorázovou prémii, která byla zaplacena pouze jednou. Z praktických důvodů bude jednorázová prémie projednána v oddíle 8.2, který se zabývá navrácením podpory, jelikož je snazší odečíst částku jednorázového poplatku od částky podpory, která má být navrácena. Každopádně i v případě, že by byly jednorázové prémie připočítány k celkovým finančním nákladům zaručených půjček, závěr ohledně existence podpory by se nezměnil. Jednorázová prémie ovlivňuje pouze výši podpory, která byla poskytnuta společnosti ÅI.
(81)
Záruku G-I poskytla místní správa dne 9. října 2003 za účelem pokrytí půjčky ve výši […] EUR, kterou společnosti ÅI poskytla […] (číslo úvěru […]). Jako zajištění v případě uplatnění záruky poskytla společnost ÅI hypotéku na nemovitý majetek. Úroková sazba u půjčky byla do 15. ledna 2007 stanovena na […] % (26). Prémie za záruku činila […] % půjčky ročně (27). Celkové finanční náklady na zaručenou půjčku v době jejího poskytnutí proto činily […] % ročně, což je nutno porovnat s referenční sazbou vypočítanou pro záruku na základě základní sazby a rozpětí, které závisí na ratingu společnosti ÅI a úrovni zajištění půjčky. Základní sazba (jednoletá sazba EURIBOR) ke dni 9. října 2003 činila 2,235 %. V té době byl rating společnosti ÅI „slabý“ ve smyslu sdělení o referenčních sazbách. Jak bylo uvedeno výše, Komise má za to, že úroveň zajištění půjčky byla běžná, což znamená, že úvěrová marže, která se připočítá k základní sazbě, činí 400 základních bodů. Referenční sazba u této půjčky proto činí 6,235 %, což je více než celkové finanční náklady záruky G-I ve výši […] % ročně.
(82)
Ode dne 6. září 2004 mimoto místní správa záruční prémii u záruky G-I snížila na […] %. Celkové finanční náklady zaručené půjčky proto činily […] %, tj. o […] základního bodu méně, než je referenční sazba, což společnosti ÅI poskytlo odpovídající výhodu.
(83)
Dne 2. listopadu 2004 získala společnost ÅI od […] půjčku ve výši […] EUR (číslo úvěru […]). Tato půjčka byla zajištěna zárukou místní správy, za niž poskytla společnost ÅI zajištění v podobě zástavního práva na nemovitý majetek. Úroková sazba byla stanovena ve výši […] + […] základního bodu a poplatku za záruku ve výši […] % částky půjčky ročně, což znamená, že celkové finanční náklady této zaručené půjčky činily […] % ročně (28).
(84)
Referenční sazbu u záruky G-II je nutno vypočítat na základě jednoleté sazby EURIBOR platné ke dni 2. listopadu 2004, tj. 2,314 %. V té době byl rating společnosti ÅI „slabý“ ve smyslu sdělení o referenčních sazbách. S ohledem na běžnou úroveň zajištění činí referenční sazba u této půjčky 6,314 % ročně, což je více než celkové finanční náklady záruky G-II ve výši […] % ročně. Z porovnání nákladů na tuto novou zaručenou půjčku s referenční sazbou vyplývá, že celkové finanční náklady půjčky, na niž se vztahovala záruka G-II, byly nejméně o […] základních bodů nižší než referenční sazba, poskytly tudíž společnosti ÅI finanční výhodu. Podle informací, které má Komise k dispozici, se úroková sazba u zaručené půjčky od jejího poskytnutí nezměnila.
(85)
Dne 13. prosince 2005 vydala místní správa ve prospěch společnosti ÅI novou záruku. Tato záruka se měla vztahovat na „referenční půjčku“, tj. původně nezaručenou půjčku ze dne 9. října 2003, jejíž podmínky se tudíž změnily. Úroková sazba u půjčky se k tomuto okamžiku změnila na […] % ročně. Poplatek za záruku byl stanoven na […] % částky půjčky, což znamená celkové finanční náklady ve výši […] % ročně (29) (podmínky platné od tohoto dne byly stejné jako výše popsané podmínky, které se vztahovaly na půjčku se zárukou G-I, včetně postupných změn úrokové sazby).
(86)
Referenční sazbu u záruky G-III je nutno vypočítat na základě jednoleté sazby EURIBOR ke dni 13. prosince 2005, která činila 2,769 %. V té době byl rating společnosti ÅI „uspokojivý“ ve smyslu sdělení o referenčních sazbách. S přihlédnutím k běžné úrovni zajištění činí referenční sazba u této půjčky 4,969 % ročně. To je více než celkové finanční náklady záruky G-III ve výši […] % ročně. Místní správa proto poskytla společnosti ÅI odpovídající finanční výhodu ve výši nejméně […] % ročně.
5.2 NARUŠENÍ HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE A OVLIVNĚNÍ OBCHODU
(87)
Finské orgány tvrdily, že dotyčná opatření neovlivňují obchod mezi členskými státy, a proto nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Na podporu tohoto tvrzení Finsko v podstatě uvedlo, že společnost ÅI je pouze jedním z řady podniků působících na trhu nemovitostí a nepatří k největším. Neexistují proto žádné důkazy, že by opatření (pokud by se pokládala za státní podporu) posílila postavení společnosti ÅI na úkor ostatních soutěžitelů.
(88)
Komise nemůže toto tvrzení uznat. Skutečnost, že společnosti ÅI byla poskytnuta finanční výhoda, kterou její konkurenti neměli k dispozici (a jak potvrdilo Finsko, na alandském trhu nemovitostí působí řada dalších hospodářských subjektů), znamená, že společnost ÅI mohla uskutečnit větší investice a rozšířit svou činnost za finančních podmínek, které byly výhodnější než podmínky, jež byly dostupné jejím konkurentům (kteří se v případě neexistence výhody, která byla poskytnuta společnosti ÅI, mohli rozhodnout pro uskutečnění podobných investic). Není nutné prokázat, že opatření umožnila společnosti ÅI převzít podíly na trhu od konkrétního soutěžitele.
(89)
Obdobně mohla výhoda, která byla poskytnuta společnosti ÅI, ovlivnit obchod mezi členskými státy. Je pravdou, že alandský trh je malý, nachází se na souostroví, na něž se lze dostat pouze po moři nebo letecky, a že zde na základě aktu o přistoupení Finska k EU platí zvláštní omezení práva usazování. Skutečností však je, že pro působení zahraničních podniků na Alandských ostrovech neexistuje žádná absolutní překážka a zcela jistě žádná překážka pro to, aby takovéto podniky investovaly do místního trhu nemovitostí. Komise rovněž podotýká, že Finsko nezpochybnilo tvrzení uvedené v rozhodnutí o zahájení řízení, že nemovitosti na Alandských ostrovech v minulosti získaly podniky se sídlem v jiných členských státech. Výhoda, kterou tato opatření poskytla společnosti ÅI, proto přinejmenším mohla ovlivnit obchod mezi členskými státy nepatřičným posílením postavení společnosti ÅI v porovnání s potenciálními zahraničními konkurenty nebo investory.
5.3 ZÁVĚR OHLEDNĚ HODNOCENÍ OPATŘENÍ JAKO STÁTNÍ PODPORY
(90)
Z výše uvedených důvodů Komise uvádí, že veškerá navýšení kapitálu (s výjimkou C-I, C-II a C-III) a úvěrové záruky G-I, G-II a G-III představují státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU.
6. ÚDAJNÁ ZÁKONNOST PODPORY
(91)
Finsko tvrdilo, že kapitálové injekce i záruky jsou v případě, že by se pokládaly za státní podporu, zákonné na základě režimů podpory, které byly zavedeny před tím, než se Finsko stalo členem EU, a před přistoupením k EU byly náležitě oznámeny Kontrolnímu úřadu ESVO (dále jen „Kontrolní úřad“) s referenčními čísly 93-074 (navýšení kapitálu) a 93-079 (záruky).
(92)
Toto tvrzení je nutno přezkoumat na základě ustanovení nařízení (ES) č. 659/1999. Podle čl. 1 písm. d) se „režimem podpory“ rozumí „jakýkoliv akt, na jehož základě může být bez dalších prováděcích opatření poskytnuta jednotlivá podpora pro podniky definované aktem obecným a abstraktním způsobem, a dále akt, na jehož základě může být na neurčitou dobu a/nebo na neurčitou částku poskytnuta pro jeden nebo několik podniků podpora, která není spojena se zvláštním projektem“. Podle čl. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 659/1999 se „existující podporou“ rozumí: „i) aniž jsou dotčeny články 144 a 172 aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, všechny podpory existující v příslušných členských státech před vstupem Smlouvy v platnost, to znamená režimy podpor a jednotlivé podpory, které byly zavedeny před vstupem Smlouvy v platnost a zůstávají použitelné i po něm“.
(93)
Finsko přistoupilo k Evropskému společenství dne 1. ledna 1995. Podle čl. 172 odst. 5 aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska se „[…] státní podpory poskytnuté novými členskými státy v průběhu roku 1994, které však v rozporu s Dohodou o EHP či ujednáními na základě této dohody nebyly oznámeny Kontrolnímu úřadu ESVO, nebo mu byly oznámeny, byly však poskytnuty dříve, než Kontrolní úřad vydal rozhodnutí, nepovažují za existující státní podpory podle čl. 93 odst. 1 Smlouvy o ES […]“ [neověřený překlad - pozn. překl.].
(94)
Podle čl. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 659/1999 se „novou podporou“ rozumí každá podpora, což znamená režimy podpory a jednotlivou podporu, která není existující podporou, včetně změn existující podpory (30).
(95)
V čl. 4 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (31) je změna stávající podpory vymezena jako „jakákoli změna kromě úprav čistě formálního či administrativního charakteru, která nemůže ovlivnit hodnocení slučitelnosti opatření se společným trhem. Zvýšení původního rozpočtu stávajícího režimu podpor maximálně o 20 % se však nepovažuje za změnu stávající podpory.“
(96)
Z výše uvedených skutečností vyplývá, že opatření, které pochází z doby před přistoupením a představuje režim státní podpory, lze pokládat za existující podporu, jsou-li splněny dvě podmínky. První podmínkou je to, že režim byl zaveden před vstupem Smlouvy o ES v platnost, a druhou, že se jeho podstata od té doby významně nezměnila.
(97)
Komise posoudí tvrzení Finska ohledně zákonnosti podpory pro oba údajné režimy zvlášť.
6.1 ÚDAJNÝ SYSTÉM ZÁRUK (93-079)
(98)
Komise za prvé posoudí, zda tato opatření představují režim podpory ve smyslu čl. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 659/1999.
(99)
Vnitrostátním právním základem systému záruk je provinciální zákon o zárukách provincie pro průmysl a některá jiná odvětví podnikání (ÅFS 1966:14) (32), který byl schválen v roce 1966 a pozměněn zákony ÅFS 1979:84, 1982:37, 1988:53, 1992:9, 1994:29, 1996:56 a 2002:23. Pokud jde o rozpočet nebo „obálku“, v době přistoupení Finska k ES provinciální zákon z roku 1966 stanovil, že „výše nesplacených záruk nebo půjček (33) nesmí v žádném okamžiku překročit 20 000 000 FIM“. Na druhou stranu dotyčné opatření nestanovilo žádné časové omezení, pokud jde o jeho uplatňování.
(100)
Na základě výše uvedených skutečností a ustanovení ve vnitrostátním právním předpise se na první pohled zdá, že opatření splňují definici režimu podpory, jelikož akt povoluje podporu, která není spojena se zvláštním projektem, který má být zadán jednomu nebo několika podnikům na neurčitou dobu. Údajný režim byl zaveden dne 1. září 1982, tj. dlouho před 1. lednem 1994, a byl oznámen Kontrolnímu úřadu. Zdá se proto, že první podmínka týkající se existující podpory je splněna, jelikož původní režim byl zaveden před vstupem Smlouvy ve Finsku v platnost, a dokonce před 1. lednem 1994, což znamená, že v tomto případě není použitelný čl. 172 odst. 5 aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska.
(101)
Komise však musí rovněž posoudit, zda opatření prošla od 1. ledna 1994 podstatnými změnami.
(102)
Regionální orgány provedly po 1. lednu 1994 nejméně tři změny systému záruk (provinciálními zákony 1994:29, 1996:56 a 2002:23), a to před poskytnutím první záruky dne 14. srpna 2003. Tyto změny umožnily podstatné zvýšení rozpočtu režimu (tj. navýšení celkové výše záruk, jež lze poskytnout v daném okamžiku). Jelikož se tento případ týká poskytnutí úvěrové záruky, je nutno posoudit, zda by se změny rozpočtu režimu, které byly zavedeny před provedením projednávaných opatření, měly považovat za podstatné a oddělitelné od existujícího režimu.
(103)
Jak bylo popsáno výše, podle článku 4 nařízení (ES) č. 794/2004 představuje zvýšení rozpočtu o více než 20 % změnu stávajícího režimu podpory. Dvě výše uvedené změny (34) zvýšily původní rozpočet režimu o 50 % resp. 150 %. Toto zvýšení rozpočtu představuje podstatné změny režimu, které nebyly nikdy oznámeny Komisi.
(104)
Dopad těchto podstatných změn nelze považovat za oddělitelný od údajného režimu s tím, že se celý režim stává novou podporou. Původní režim podpory byl ve skutečnosti omezen pouze s ohledem na celkovou výši záruk, které mohly být nesplaceny v daném okamžiku. Za této situace se velmi významné zvýšení rozpočtu (i bez jakékoli jiné změny režimu) dotýká samotné podstaty stávajících pravidel.
(105)
Komise mimoto podotýká, že z dokumentů týkajících se záruk, které předložilo Finsko, nevyplývá, že právním základem těchto záruk byl údajný systém záruk.
(106)
Záruky, na něž se vztahuje toto rozhodnutí, je proto nutno považovat za novou podporu. Jelikož podpora byla zavedena bez předchozího schválení Komisí, jak se požaduje v článku 108 SFEU, jedná se o protiprávní podporu.
6.2 ÚDAJNÝ REŽIM UPISOVÁNÍ AKCIÍ (93-079)
(107)
Vnitrostátní pravidla týkající se tohoto údajného režimu byla Kontrolnímu úřadu oznámena jako opatření podpory pro upisování akcií. Podle dokumentů předložených v té době se zdá, že jako vnitrostátní právní základ byl uveden „roční rozpočet Alandských ostrovů“. Pod nadpisem „maximální možná míra podpory, která (…) může být dosažena u jednoho projektu“, uvedlo Finsko „30 %“. Pod nadpisem „Rozpočet/výdaje“ uvedlo Finsko rozpočty pro roky 1992 až 1994, kolonku „Odhad celkového rozpočtu na celou plánovanou dobu trvání režimu“ však ponechalo prázdnou.
(108)
V průběhu vyšetřovacího řízení Finsko objasnilo, že formálním právním základem údajného režimu je zákon o autonomii Alandských ostrovů (1144/1991), který byl schválen v roce 1991. Podle § 18 odst. 22 mají alandské místní orgány „obecnou pravomoc“ přijímat různé druhy opatření zaměřujících se na podporu alandského hospodářství. Tyto pravomoci jsou uplatňovány (např. prostřednictvím půjček, kapitálových injekcí, záruk) pomocí prostředků v ročním souhrnném rozpočtu místní správy.
(109)
Komise uvádí následující:
(110)
Bez ohledu na skutečnost, že Finsko může považovat pravomoci místních orgánů poskytovat takovéto kapitálové injekce (na základě obecných pravomocí, které jsou uděleny zákonem o autonomii) za „režim“, musí Komise ověřit, zda ustanovení vnitrostátního zákona, jež stanoví tyto pravomoci, splňují definici „režimu“ podle čl. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 659/1999. V tomto ohledu se zdá, že právní základ (§ 18 odst. 22 zákona č. 1144/1991) sestává z pravidel, která se týkají rozdělení pravomocí mezi jednotlivými orgány v rámci finského právního řádu a která nesplňují požadavky pro to, aby představovala režim podpory (jenž je definován mimo jiné jako „… akt, na jehož základě může být bez dalších prováděcích opatření poskytnuta jednotlivá podpora …“). Přidělení kapitálu jednotlivému příjemci proto za prvé vyžaduje přidělení částky v ročním rozpočtu místní správy (schváleném regionálním alandským shromážděním podle jeho uvážení) a poté provedení rozhodnutí přijatých místní správou. Zdá se proto, že kapitálové injekce poskytnuté na základě těchto pravomocí je nutno pokládat spíše za řadu jednotlivých rozhodnutí než za režim podpory.
(111)
Komise každopádně rovněž podotýká, že se údajný režim týkal pouze let 1992 až 1994, jelikož pod nadpisem „Rozpočet/výdaje“ nebyly uvedeny žádné další informace, ačkoliv právním základem byl „roční rozpočet Alandských ostrovů“.
(112)
Komise rovněž poznamenává, že Finsko uvedlo, že maximální míra podpory, která může být „dosažena u jednoho projektu“, činí 30 %. To lze každopádně chápat pouze v tom smyslu, že kapitálové injekce na základě tohoto údajného režimu měly být spolu s významnými soukromými příspěvky (ve výši nejméně 70 %) použity na „projekty“, jež mají podporovat cíl údajného režimu, jímž byl „cestovní ruch, průmysl, výzkum a vývoj“. Navýšení kapitálu, jimiž se zabývá toto rozhodnutí, tuto formální podmínku nesplňují, a nemohou se na ně proto vztahovat vnitrostátní právní předpisy, které byly oznámeny Kontrolnímu úřadu, bez ohledu na skutečnost, zda tato opatření představovala řádný režim podpory, a pokud ano, zda byla uplatňována po roce 1994.
(113)
Státní podpora, která byla poskytnuta ve formě navýšení kapitálu společnosti ÅI, proto představuje novou podporu. Jelikož podpora byla zavedena bez předchozího schválení Komisí, jak požaduje článek 108 SFEU, jedná se o protiprávní podporu.
6.3 DODATEČNÁ PŘIPOMÍNKA K NEDÁVNÝM ROZHODNUTÍM FINSKÉHO NEJVYŠŠÍHO SPRÁVNÍHO SOUDU
(114)
Je třeba rovněž uvést, že dvě opatření, která místní správa provedla ve prospěch společnosti ÅI, byla nedávno finským soudem zrušena. Těmito opatřeními je i) navýšení kapitálu C-XI, jež bylo společnosti ÅI poskytnuto v roce 2007 (viz poznámka v bodě 16), a ii) úvěrová záruka z roku 2006, která nebyla uplatněna. V rozsudku ze dne 6. dubna 2011 Nejvyšší správní soud rozhodl o tom, zda byla rozhodnutí místní správy přijata v souladu s vnitrostátními správními předpisy. Přitom soud rovněž posoudil, zda existují dostatečné náznaky, že opatření představovala státní podporu, což znamená, že je místní orgány měly před zavedením oznámit Komisi. Soud shledal, že jsou zjevně splněna všechna kritéria státní podpory. Soud analyzoval rovněž tvrzení Finska, že by se na opatření (pokud by představovala podporu) vztahovala vnitrostátní pravidla, která platila před přistoupením, a proto by se považovala za „existující podporu“. Soud přitom podrobně posoudil vnitrostátní pravidla a zjistil, že bez ohledu na skutečnost, zda tato pravidla představovala skutečný režim státní podpory, či nikoli, rozhodnutí místních orgánů nesplňují formální požadavek podle vnitrostátních předpisů, především z důvodů, které uvedla výše Komise. Závěry Nejvyššího správního soudu Finska jsou proto v souladu se závěry Komise, že kapitálová injekce C-XI, jíž se týká vyšetřovací řízení, zahrnuje novou státní podporu. Nejvyšší soud dospěl k témuž závěru u úvěrové záruky z roku 2006. Jelikož záruka nebyla nikdy zavedena, nebyla v tomto rozhodnutí posouzena.
7. SLUČITELNOST
(115)
Finsko obecně tvrdilo, že by opatření v případě, že by se považovala za novou státní podporu, byla slučitelná s vnitřním trhem, jelikož účelem činností společnosti ÅI financovaných podporou bylo usnadnit rozvoj regionu a vytvořit nová pracovní místa.
(116)
Ačkoliv je státní podpora v zásadě zakázána, považuje se za slučitelnou s vnitřním trhem v případech uvedených v čl. 107 odst. 2 SFEU a může být považována za slučitelnou, je-li použita k dosažení cílů zmíněných v čl. 107 odst. 3. Jediným důvodem slučitelnosti, který lze předpokládat v tomto případě, je důvod uvedený v ustanovení čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU, jež povoluje státní podpory, které mají napomáhat hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností, nebo ustanovení čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, jež stanoví, že mohou být povoleny státní podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských oblastí.
(117)
Podle pravidel regionální podpory, která platila pro Finsko v té době (mapy regionální podpory 2000-2006 a 2007-2013), nebylo město Mariehamn, v němž se nachází projekt iTiden, každopádně pro tuto podporu způsobilé. To znamená, že i kdyby bylo možno říci, že podporu lze spojit s tímto projektem, nelze ji považovat za slučitelnou. Komise mimoto podotýká, že Finsko neprokázalo splnění podmínek pro slučitelnost na základě pravidel regionální podpory (co se týká např. formy podpory, způsobilých nákladů nebo maximální míry podpory).
(118)
Podporu nelze považovat za slučitelnou s vnitřním trhem ani podle žádných jiných pokynů a sdělení přijatých Komisí s ohledem na použití čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU nebo přímo podle uvedeného článku. Finské orgány nepředložily žádné konkrétní tvrzení nebo důkazy, které by Komisi umožnily schválit tato opatření jako slučitelná podle některého z ustanovení SFEU.
8. NAVRÁCENÍ PODPORY
8.1 TVRZENÍ FINSKA
(119)
V čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 je stanoveno, že „je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil […]. Komise nebude vyžadovat navrácení podpory, pokud by to bylo v rozporu s obecnými zásadami práva Společenství.“ Samozřejmým důsledkem proto je, že by protiprávní státní podpora pro společnost ÅI měla být navrácena.
(120)
Finsko však tvrdilo, že by Komise neměla v tomto případě navrácení podpory nařídit, jelikož Finsko oprávněně očekávalo, že podpora byla zákonná na základě údajných režimů použitelných před přistoupením, a že by navrácení bylo v rozporu se zásadami práva Společenství. Komise podotýká, že se Finsko oficiálně dovolávalo oprávněných očekávání pouze s ohledem na místní správu. Oprávněná očekávání příjemce nebyla výslovně zmíněna.
(121)
Komise nemůže každopádně toto tvrzení přijmout.
(122)
Pokud jde o navýšení kapitálu, Komise výše prokázala, že bez ohledu na to, co se společnost ÅI či kdokoli jiný mohl domnívat s ohledem na právní status údajného režimu upisování akcií ve vztahu k pravidlům státní podpory, tato navýšení nesplňovala formální podmínky údajného režimu, jak byl oznámen Kontrolnímu úřadu. Nelze proto tvrdit, že společnost ÅI mohla využít oprávněná očekávání, pokud jde o zákonnost navýšení kapitálu, jelikož se na ně nemohly vztahovat vnitrostátní předpisy, ve vztahu k nimž se Finsko dovolává oprávněných očekávání.
(123)
Co se týká úvěrových záruk, Komise prokázala, že se systém záruk podstatně změnil ještě před poskytnutím záruk, jichž se týká toto rozhodnutí. Tyto změny, které provedly alandské orgány, nebyly Komisi oznámeny. Důsledkem je to, že záruky poskytnuté podle vnitrostátních předpisů, které tvořily původní režim, je nutno považovat za novou podporu. Podle ustálené judikatury nemůže příjemce podpory oprávněně očekávat, že podpora, které měla být podle článku 108 SFEU oznámena Komisi, avšak oznámena nebyla, je zákonná (35).
(124)
Záruky i navýšení kapitálu proto představují novou podporu, která měla být před zavedením oznámena Komisi.
(125)
Podle ustálené judikatury (36) se členský stát, jehož orgány při poskytnutí podpory porušily postup stanovený v článku 108 SFEU, nemůže odvoláním se na oprávněná očekávání příjemců podpory vyhnout povinnosti přijmout opatření k provedení rozhodnutí Komise, které nařizuje navrácení podpory. Pokud by se vnitrostátní orgány mohly dovolávat svého vlastního protiprávního jednání, pozbyly by články 107 a 108 SFEU zcela platnosti a rozhodnutí přijatá Komisí na základě těchto ustanovení by byla zbavena jejich účinků.
(126)
Stejná zásada se musí nutně použít v případě, že se vnitrostátní orgány dovolávají oprávněných očekávání ohledně zákonnosti opatření, která však neoznámily Komisi, ačkoliv tato opatření představovala novou podporu (37).
(127)
Pokud jsou relevantní oprávněná očekávání společnosti ÅI, Komise obdobně podotýká, že podle ustálené judikatury platí, že s ohledem na imperativní charakter kontroly státních podpor prováděné Komisí na základě článku 108 SFEU mohou podniky, které jsou příjemci podpory, v zásadě mít oprávněná očekávání, že byla zachována pravidla při poskytování podpory, pouze v případě, že byla tato podpora poskytnuta při dodržení postupu upraveného uvedeným článkem. Subjekt jednající s péčí řádného hospodáře musí být běžně schopen ujistit se o tom, že byl tento postup dodržen (38).
(128)
Komise podotýká, že nikdo jiný než společnost ÅI nemohl mít lepší přehled o opatřeních místní správy v souvislosti s údajnými režimy podpory, jelikož místní správa je hlavním akcionářem této společnosti a ve správní radě společnosti ÅI je zastoupena fyzickými osobami, které jsou rovněž členy výkonného orgánu místní správy. Toto tvrzení dokládá skutečnost, že (jak bylo uvedeno výše v souvislosti s kapitálovými navýšeními) zástupci společnosti ÅI a místní správy si pravidelně vyměňovali informace. I když se finské orgány výslovně nedovolávaly oprávněných očekávání jménem příjemce podpory, Komise se domnívá, že společnost ÅI nemůže v daném případě oprávněná očekávání uplatňovat.
(129)
Komise mimoto nikdy Finsko ani příjemce podpory výslovně neujistila, že dotyčná opatření nebudou státní podporou, nebo že budou představovat slučitelnou podporu, což by mohlo vést k takovýmto očekáváním (39).
(130)
Finsko dále uvedlo, že by v případě navrácení podpory poskytnuté prostřednictvím navýšení kapitálu neměla být prvkem podpory nutně celá částka poskytnutého kapitálu, nýbrž (analogicky s výpočtem prvku podpory v zárukách) náklady společnosti ÅI na nalezení alternativní investice na trzích. V tomto ohledu Finsko navrhlo, aby byly náklady takovéhoto alternativního financování stanoveny pomocí 7 % předpokládané návratnosti investic u kancelářských prostor, která byla uvedena ve zprávě společnosti KPMG.
(131)
Komise nemůže tento názor uznat.
(132)
Jako obecný předpoklad je jistě správné, že státní podporu v daném případě představuje rozdíl mezi výhodou (v podobě financování), kterou společnost skutečně obdržela ze státních prostředků, a tím, co by nemohla získat na kapitálových trzích. „Tímto vrácením tak příjemce ztrácí výhodu, kterou měl na trhu ve vztahu ke svým soutěžitelům, a dochází k obnovení situace před poskytnutím podpory“ (40).
(133)
Každý subjekt uskutečňující investici, ať už poskytnutím úvěru nebo převzetím kapitálové účasti ve společnosti, usiluje u této investice o dosažení návratnosti, která odpovídá riziku.
(134)
Je-li podpora ve formě půjčky s náklady, které jsou nižší než tržní náklady (což je případ zaručené půjčky, jsou-li celkové finanční náklady nižší než úroková sazba u půjčky poskytnuté za tržních podmínek), poskytnuta společnosti, která není vyloučena z úvěrového trhu, a byla by proto schopna jako alternativu podpory získat půjčku za tržní sazbu, je zřejmé, že účelu navrácení podpory lze dosáhnout tím, že společnost zaplatí tento rozdíl (s připočtením úroků), což ji znovu postaví na roveň jejím konkurentům.
(135)
U investic do vlastního kapitálu se situace liší. Návratnost zde nezávisí na ochotě společnosti platit (jak je tomu v případě půjčky), nýbrž je zcela závislá na související ziskovosti obchodního modelu společnosti. Pokud se soukromý investor nedomnívá, že podnik poskytne za riziko, které podstupuje, náležitou odměnu, investici neuskuteční, nýbrž vloží své peněžní prostředky jinam. Jinými slovy, Komise nemůže uznat, že by společnost byla schopna získat stejné peněžní prostředky k navýšení svého kapitálu na kapitálovém trhu nabídnutím vyšší odměny, jelikož očekávané výsledky jí neumožňovaly nabídnout investorovi do vlastního kapitálu tuto vyšší odměnu. Hypotetickou situací (tj. situací v případě, že by podpora neexistovala), kterou má navrácení podpory obnovit nebo přivodit, je tudíž situace, kdy by nebyl investován žádný kapitál. Podporou, kterou je nutno navrátit, je proto celá částka navýšení kapitálu.
(136)
Komise proto nemůže přijmout názor Finska, pokud jde o prvek podpory v navýšeních kapitálu.
8.2 PODPORA, KTERÁ MÁ BÝT NAVRÁCENA
(137)
Protiprávní a neslučitelná podpora, kterou zjistila Komise a kterou musí Finsko získat zpět od společnosti ÅI, proto činí:
(138)
Navýšení kapitálu:
a)
Navýšení kapitálu C-IV: 353 199,00 EUR. Tato podpora byla společnosti ÅI poskytnuta dne 20. července 2001.
b)
Navýšení kapitálu C-V: 599 933,78 EUR. Tato podpora byla společnosti ÅI poskytnuta dne 15. srpna 2002.
c)
Navýšení kapitálu C-VI: 799 911,64 EUR. Tato podpora byla společnosti ÅI poskytnuta dne 13. března 2003.
d)
Navýšení kapitálu C-VII: 515 165,97 EUR. Tato podpora byla společnosti ÅI poskytnuta dne 6. května 2004.
e)
Navýšení kapitálu C-VIII: 669 896,95 EUR. Tato podpora byla společnosti ÅI poskytnuta dne 30. září 2004.
f)
Navýšení kapitálu C-IX: 199 977,91 EUR. Tato podpora byla společnosti ÅI poskytnuta dne 16. června 2005.
g)
Navýšení kapitálu C-X: 234 961,43 EUR. Tato podpora byla společnosti ÅI poskytnuta dne 16. června 2005.
h)
Navýšení kapitálu C-XI: 1 379 998,95 EUR. Tato podpora byla společnosti ÅI poskytnuta dne 15. února 2007.
(139)
Úvěrové záruky: Prvek podpory je u všech záruk vypočítán jako rozdíl mezi referenční sazbou použitou jako srovnávací měřítko pro úvěrové náklady, které by společnost ve finanční situaci srovnatelné se společností ÅI musela uhradit bez záruky, na straně jedné a na straně druhé úrokovou sazbou, jíž bylo docíleno prostřednictvím státní záruky, po zohlednění zaplacených prémií v souladu s bodem 4.2 sdělení o zárukách (jak je podrobně objasněno v bodech 66 až 80).
a)
Pokud jde o záruku G-I, prvek podpory tvoří rozdíl mezi referenční sazbou u půjčky pro podnik v ratingové kategorii „slabý (B)“ a s běžným zajištěním a celkovými finančními náklady půjčky, na niž se vztahovala záruka (čímž se rozumí prémie zaplacené za záruku a úroky z půjčky). Tato podpora byla společnosti ÅI dána k dispozici dne 9. října 2003 (jak je objasněno v bodech 81 a 82). Od této částky se odečte jednorázová záruční prémie ve výši 19 500 EUR (41).
b)
Co se týká záruky G-II, prvek podpory tvoří rozdíl mezi referenční sazbou u půjčky pro podnik v ratingové kategorii „slabý (B)“ a s běžným zajištěním a celkovými finančními náklady půjčky, na niž se vztahovala záruka (čímž se rozumí prémie zaplacené za záruku plus úroky z půjčky). Tato podpora byla společnosti ÅI dána k dispozici dne 2. listopadu 2004. Od této částky se odečte jednorázová záruční prémie ve výši 2 900 EUR (42).
c)
Pokud jde o záruku G-III, prvek podpory tvoří rozdíl mezi referenční sazbou u půjčky pro podnik v ratingové kategorii „uspokojivý (BB)“ a s běžným zajištěním a celkovými finančními náklady půjčky, na niž se vztahovala záruka (čímž se rozumí prémie zaplacené za záruku plus úroky z půjčky). Tato podpora byla společnosti ÅI dána k dispozici dne 13. prosince 2005. Od této částky se odečte jednorázová záruční prémie ve výši 6 500 EUR (43).
(140)
Přesnou celkovou výši podpory, která má být navrácena, určí finské orgány ve spolupráci s Komisí v rámci postupu zpětného získání podpory podle metody popsané v bodech 138 a 139. K částce podpory, která bude stanovena, se připočítají úroky ode dne, kdy byla podpora dána příjemci dispozici, do dne jejího navrácení. Komise finské orgány vyzývá, aby s ní v souladu se svou povinností loajální spolupráce spolupracovaly při stanovení přesné výše podpory, která má být navrácena,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Navýšení kapitálu ve výši 84 094,39 EUR, které Finsko provedlo ve prospěch společnosti Ålands Industrihus AB dne 18. června 1997, nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Článek 2
Opatření státní podpory uvedená v oddíle 8.2 tohoto rozhodnutí, která Finsko provedlo protiprávně v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie ve prospěch společnosti Ålands Industrihus AB, nejsou slučitelná s vnitřním trhem.
Článek 3
1. Finsko získá od příjemce státní podporu uvedenou v článku 2.
2. Částky, které mají být navráceny, jsou úročeny ode dne, kdy byly pro příjemce uvolněny, do dne jejich skutečného navrácení.
3. Úroky se vypočtou jako složený úrok podle kapitoly V nařízení (ES) č. 794/2004.
4. Finsko zruší s účinkem ode dne přijetí tohoto rozhodnutí veškeré dosud neprovedené platby podpory uvedené v článku 2.
Článek 4
1. Navrácení podpory uvedené v článku 2 se provede s okamžitým účinkem.
2. Finsko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 5
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí poskytne Finsko Komisi tyto informace:
a)
celkovou částku (jistinu a úroky), kterou má příjemce vrátit;
b)
podrobný popis opatření již přijatých a plánovaných k dosažení souladu s tímto rozhodnutím;
c)
doklady prokazující, že příjemcům bylo nařízeno podporu vrátit.
2. Finsko Komisi průběžně informuje o pokroku při provádění vnitrostátních opatření přijatých k provedení tohoto rozhodnutí, dokud není podpora uvedená v článku 2 zcela navrácena. Na žádost Komise předloží Finsko okamžitě informace o již přijatých a plánovaných opatřeních k dosažení souladu s tímto rozhodnutím. Poskytne rovněž podrobné informace o částkách podpory a úrocích z podpory, které již příjemce vrátil.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno Finské republice.
V Bruselu dne 13. července 2011.
KOMISIJAS LĒMUMS
(2011. gada 13. jūlijs)
par valsts atbalstu Nr. C 6/08 (ex NN 69/07), ko Somija piešķīrusi uzņēmumam Ålands Industrihus Ab
(izziņots ar dokumenta numuru C(2011) 4905)
(Autentisks ir tikai teksts somu un zviedru valodā)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2012/252/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu un jo īpaši tā 62. panta 1. punkta a) apakšpunktu,
uzaicinājusi ieinteresētās personas iesniegt savas piezīmes saskaņā ar iepriekš minētajiem noteikumiem (1),
tā kā:
1. PROCEDŪRA
(1)
Sūdzībā, ko iesniedza 2006. gada 5. septembrī, Komisija tika informēta par dažādiem pasākumiem, ko Olandes vietējā pašpārvalde (turpmāk - VP) bija veikusi par labu nekustamā īpašuma uzņēmumam Ålands Industrihus Ab (turpmāk - ÅI). Vēstulēs, kas datētas ar 2006. gada 25. oktobri un 2007. gada 14. februāri, Komisija pieprasīja no Somijas informāciju, kas tika sniegta 2007. gada 11. janvāra un 2007. gada 3. aprīļa vēstulēs. Somijas iestādes sniedza papildu informāciju 2007. gada 31. maijā un 2007. gada 12. jūlijā. Sūdzības iesniedzējs sniedza papildu informāciju 2006. gada novembrī un 2007. gada maijā.
(2)
Ar 2008. gada 30. janvāra vēstuli Komisija informēja Somiju, ka tā ir nolēmusi attiecībā uz atbalstu sākt procedūru, kas paredzēta Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) (2) 108. panta 2. punktā (“lēmums par procedūras sākšanu”).
(3)
Komisijas lēmums par procedūras sākšanu tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (3). Komisija aicināja ieinteresētās personas iesniegt piezīmes par minēto atbalstu.
(4)
Komisija nesaņēma piezīmes no ieinteresētajām personām.
(5)
Atbildot uz lēmumu par procedūras sākšanu, Somija sniedza informāciju, ko Komisijā reģistrēja 2008. gada 6. maijā, 2010. gada 21. janvārī, 2010. gada 26. februārī, 2010. gada 21. maijā, 2010. gada 18. jūnijā, 2011. gada 18. aprīlī, 2011. gada 27. jūnijā un 2011. gada 28. jūnijā. Savukārt 2010. gada 4. jūnijā notika sanāksme, kurā piedalījās Komisijas dienesti, Somijas iestādes un ÅI pārstāvji.
2. ATBALSTA APRAKSTS
2.1. ATBALSTA SAŅĒMĒJS
(6)
ÅI ir reģistrēts Olandes galvaspilsētā Mariehamnā - Baltijas jūras arhipelāgā starp Somijas kontinentālo daļu un Zviedriju, kurā kopējais iedzīvotāju skaits ir aptuveni 28 000. Olande ir Somijas province, bet tai ir augsta autonomijas pakāpe. ÅI pieder galvenokārt VP (84,43 %) un Mariehamnas pilsētai (15,01 %). Pārējie akcionāri ir citas vietējās pašpārvaldes Olandē (4).
(7)
ÅI darbība ir saistīta ar būvniecību, īpašumiem un ēku iznomāšanu rūpnieciskai un komerciālai izmantošanai. Kā norādījusi Somija, uzņēmuma darbības mērķis ir nodrošināt ēkas uzņēmumiem Olandē, lai veicinātu daudzveidīgu un konkurētspējīgu ekonomiku.
(8)
Līdz 1999. gadam ÅI uzņēmējdarbības vēriens bija neliels (5). ÅI bilance palielinājās ļoti lēnām, ja vispār palielinājās (6). Šajā saistībā ÅI valde nolēma meklēt jaunas uzņēmējdarbības iespējas, lai varētu izvērst savu darbību. Vienlaikus vietējā uzņēmēju kopiena (ko veidoja gandrīz tikai mazi uzņēmumi) izteica vēlmi, lai tiktu izveidots “tehnoloģiju parks”, t. i., tādu biroja telpu kopums, kur zem viena jumta varētu mitināties vietējie uzņēmumi, lai tādējādi veicinātu sadarbību, radītu jaunas idejas un kopumā sekmētu uzņēmējdarbību. Galu galā šī vēlme konkretizējās kā iTiden biroju parks (kvarteret iTiden). Projekta priekšvēsture ir sīkāk izklāstīta 2.2. iedaļā.
2.2. iTiden PROJEKTS (7)
(9)
Apspriedes par iespēju uzbūvēt “tehnoloģiju parku” starp vietējās uzņēmēju kopienas pārstāvjiem un VP sākās jau 1999. gadā. Tika organizēti kopīgi izpētes braucieni uz līdzīgiem objektiem Zviedrijā.
(10)
Projekts 2000. gadā tika nodots darba grupai, kas 2000. gada pavasarī iesniedza VP un Mariehamnas pilsētai priekšlikumu. Projekts un VP plāni to uzbūvēt un finansēt tika minēti VP 2000. gada budžetā (8) un apstiprināti 2001. gada budžetā, kurā VP arī pieprasīja līdzekļus iespējamai kapitāla palielināšanai infrastruktūras projektiem, tostarp ÅI vajadzībām (līdzīga prasība tika iekļauta 2000. gada budžetā) (9).
(11)
ÅI2001. gada 12. jūlijā, izmantojot kapitāla palielinājumu, nopirka zemi Mariehamnas Västra Klinten rajonā, kur tika plānots būvēt iTiden. Saistībā ar šo pirkumu ÅI arī panāca iTiden projektam vajadzīgās pārmaiņas pilsētplānojumā.
(12)
Savā 2002. gada budžetā VP norādīja, ka ÅI sāks būvēt iTiden 2002. gadā un ka tam, visticamāk, būs vajadzīgs kapitāla palielinājums (kura nodrošināšanai VP pieprasīja vajadzīgās budžeta apropriācijas) (10).
(13)
2002. gada sākumā tika iecelta iTiden būvniecības darba grupa un nolīgts arhitekts. Tika aptaujāti potenciālie īrnieki, lai noskaidrotu viņu ieinteresētību īrēt īpašumu iTiden parkā. Savukārt 2003. gada pavasarī tika veikti zemes sagatavošanas darbi, un 2003. gada vasarā sākās būvniecības 1. posms (projekts tika plānots divos secīgos būvniecības posmos). Pirmie īrnieki iTiden pabeigtajā 1. posma daļā ievācās 2004. gada 1. decembrī.
(14)
iTiden 2. posma būvniecība tika sākta 2006. gada rudenī un pabeigta 2007. gadā.
2.3. VALSTS ATBALSTA PASĀKUMI
(15)
Komisijas oficiālajā izmeklēšanā tika aptvertas vairākas kapitāla iepludināšanas (“kapitāla palielinājumi”) un banku aizdevumu garantijas (“aizdevumu garantijas”), ko sniedza VP par labu ÅI laikposmā no 1997. līdz 2007. gadam. Šie pasākumi ir atspoguļoti turpmāk tabulā (kapitāla iepludināšanas ir numurētas no C-I līdz C-XI, un garantijas ir numurētas no G-I līdz G-III).
Pasākums
Pasākuma datums
Kapitāla palielinājumi
(EUR)
Aizdevumu garantijas
(EUR)
C-I (11)
18.6.1997.
84 094,39
C-II (11)
22.6.2000.
340 582,27
C-III (11)
10.10.2000.
114 368,37
C-IV
20.7.2001.
353 199,00
C-V
15.8.2002.
599 933,73
C-VI
13.3.2003.
799 911,64
G-I
9.10.2003.
2 600 000,00
C-VII
6.5.2004.
515 165,97
C-VIII
30.9.2004.
669 896,95
G-II
2.11.2004.
1 160 000,00
C-IX
16.6.2005.
199 977,91
C-X
16.6.2005.
234 961,43
G-III
13.12.2005.
2 600 000,00
C-XI
15.2.2007.
1 379 998,95
KOPĀ
5 292 090,61
6 360 000,00
(16)
Salīdzinot ar pasākumu tabulu, kas iekļauta procedūras sākšanas lēmuma 7. punktā, ir svītrota aizdevuma garantija par summu EUR 2 587 500, datēta ar 2006. gada 26. oktobri, jo tā nekad netika īstenota praksē (pēc Somijas tiesu lēmuma pieņemšanas). Turklāt kapitāla palielinājums C-XI, kas procedūras sākšanas lēmumā datēts ar 2006. gada 12. jūniju, šajā tabulā ir datēts ar 2007. gada 15. februāri, jo izmeklēšanā kļuva skaidrs, ka šis pasākums tika īstenots vēlākā datumā. VP lēmumu piešķirt šo kapitāla palielinājumu nesen (2011. gada 6. aprīlī) atcēla Somijas Augstākā administratīvā tiesa (sk. 114. apsvērumu). Tomēr, tā kā kapitāls tika izmaksāts ÅI 2007. gadā un nav atmaksāts, Komisija uzskata, ka valsts tiesas lēmums nav iemesls, lai šo pasākumu neiekļautu tās izmeklēšanas jomā.
(17)
Kā norādījušas Somijas iestādes, visi kapitāla palielinājumi tika nodrošināti, lai finansētu iTiden projektu, izņemot šos:
C-I) kapitāla iepludināšana 1997. gada 18. jūnijā (EUR 84 094,39);
C-II) kapitāla iepludināšana 2000. gada 22. jūnijā (EUR 340 582,27);
C-III) kapitāla iepludināšana 2000. gada 10. oktobrī (EUR 114 368,37);
C-VIII) kapitāla iepludināšana 2004. gada 30. septembrī (EUR 669 896,95);
C-IX) kapitāla iepludināšana 2005. gada 16. jūnijā (EUR 199 977,91).
(18)
Kā norādījusi Somija, visas aizdevumu garantijas tika sniegtas, lai finansētu iTiden projektu. Plašāka informācija par aizdevumu garantijām izklāstīta 66.-86. apsvērumā.
3. IEMESLI PROCEDŪRAS SĀKŠANAI ATBILSTOŠI LESD 108. PANTA 2. PUNKTAM
(19)
Lēmumā par procedūras sākšanu Komisija apšaubīja, vai kapitāla palielinājumi un aizdevumu garantijas ir saderīgi ar iekšējo tirgu turpmāk izklāstīto iemeslu dēļ.
(20)
Attiecībā uz valsts atbalsta esamību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē Komisija norādīja, ka pasākumi ietver valsts līdzekļus, jo tos piešķīra vietējās pašpārvaldes, un ka tie ir selektīvi, jo paredzēti konkrēti ÅI. Attiecībā uz kritēriju, vai pasākumi radīja “priekšrocību, kuru atbalsta saņēmējs nebūtu saņēmis parastos tirgus apstākļos”, jo privāts ieguldītājs, pamatojoties uz rentabilitātes izredzēm ilgtermiņā, nebūtu piešķīris tādu pašu atbalstu, Komisija apšaubīja, ka privāts ieguldītājs būtu nodrošinājis kapitālu, kā to darīja VP, ņemot vērā ÅI ilgstošos zaudējumus vai - labākajā gadījumā - ļoti pieticīgo peļņu. Konkrēti attiecībā uz aizdevumu garantijām Komisija apšaubīja, ka ÅI būtu spējis saņemt salīdzināmu finansiālu atbalstu tirgos, un tādējādi secināja, ka minētās garantijas nodrošināja priekšrocību ÅI. Komisija arī uzskatīja, ka jebkuras šādas priekšrocības varētu kropļot konkurenci un Kopienas iekšējo tirdzniecību.
(21)
Komisija apšaubīja, ka tad, ja šie pasākumi būtu uzskatāmi par valsts atbalstu, tos varētu uzskatīt par saderīgiem ar iekšējo tirgu.
(22)
Visbeidzot, Komisija apšaubīja Somijas apgalvojumu, ka tad, ja pasākumi patiešām tiktu uzskatīti par valsts atbalstu, tie tika piešķirti atbilstoši atbalsta shēmām, kas bija piemērojamas jau pirms Somijas iestāšanās ES, un tāpēc būtu likumīgi.
4. NO SOMIJAS SAŅEMTIE APSVĒRUMI
4.1. PASĀKUMI NAV VALSTS ATBALSTS
(23)
Somija uzskata, ka VP ir rīkojusies saskaņā ar tirgus ieguldītāja principu, t. i., ka pasākumi tika veikti, pamatojoties uz VP izredzēm gūt ieņēmumus no tās ieguldījumiem. Somija ir apgalvojusi, ka motivācija lēmumam par ieguldījumiem bija uzņēmuma programma par jaunu ieguldījumu veikšanu, galvenokārt izmantojot iTiden projektu. Tāpēc pasākumi nebija paredzēti, lai segtu iepriekšējus zaudējumus vai atbalstītu uzņēmumu, kas strādā ar zaudējumiem. VP ir guvusi konkrētu vērtību no saviem ieguldījumiem jaunās akcijās uzņēmumā ÅI, jo uzņēmuma vērtība palielinājās vienlaikus ar akciju parakstīšanu. Tāpēc ÅI nesaņēma tādu priekšrocību, ko tas nebūtu varējis saņemt no privāta ieguldītāja.
(24)
Neatkarīgi no jebkādas iespējamas priekšrocības Somija arī uzskata, ka pasākumus nevar klasificēt kā valsts atbalstu, jo nav konkrētu pierādījumu par būtisku ietekmi uz konkurenci Olandes nekustamā īpašuma tirgū.
4.2. JA PASĀKUMI IR VALSTS ATBALSTS, TAS IR LIKUMĪGS ATBILSTOŠI PASTĀVOŠAJĀM ATBALSTA SHĒMĀM
(25)
Tomēr, ja tiek secināts, ka pasākumi ietver valsts atbalsta elementu, tad atbalsts, pēc Somijas ieskatiem, būtu jāuzskata par likumīgu. Somija ir apgalvojusi, ka gan uz kapitāla ieplūdēm, gan uz garantijām attiecās pastāvošās atbalsta shēmas, kas tika ieviestas pirms Somijas iestāšanās ES.
4.3. JA TAS IR JAUNS VALSTS ATBALSTS, TAS TOMĒR IR SADERĪGS AR IEKŠĒJO TIRGU
(26)
Ja pasākumi būtu nelikumīgs valsts atbalsts, tie tomēr būtu jāuzskata par saderīgiem ar iekšējo tirgu atbilstoši LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktam, jo to mērķis bija reģiona attīstīšana un jaunu darbavietu radīšana, galvenokārt veicinot reģiona ekonomikas daudzveidību, jo tā ir pārāk atkarīga no kuģniecības nozares.
4.4. IESPĒJAMA ATGŪŠANA
(27)
Ja Komisija secinātu, ka atbalsts ir nelikumīgs un nesaderīgs atbalsts, kas ir jāatgūst, Somija izvirzīja turpmāk izklāstītos argumentus.
(28)
Saskaņā ar 14. panta 1. punktu Padomes 1999. gada 22. marta Regulā (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (12), Komisija neprasa atbalsta atgūšanu, ja tas būtu pretrunā kādam Kopienas tiesību vispārējam principam. Šis būtu tas gadījums, jo Somijai ir pamatoti iemesli uzskatīt, ka minētās shēmas, kas tika ieviestas pirms Somijas iestāšanās ES, bija un joprojām ir spēkā un ka tāpēc jebkurš atbalsts, kas piešķirts atbilstoši minētajiem noteikumiem, būtu likumīgs.
(29)
Somija apgalvo, ka tad, ja Komisija tomēr uzskatītu, ka atbalsts ir jāatgūst, atbalsta elements kapitāla palielinājumos nebūt nav valsts atbalstu veidojošo darījumu pilna nominālā summa. Attiecībā uz garantijām atbalsts, kas ir jāatgūst, nevar būt lielāks par procentu priekšrocību, ko uzņēmums saņēma garantijas rezultātā (salīdzinājumā ar negarantētiem aizdevumiem). Līdzīgi tas ir attiecībā uz kapitāla ieplūdēm -atbalsts nevar būt lielāks par ÅI izmaksām, ko rada līdzvērtīga kapitāla iegūšana tirgū.
5. NOVĒRTĒJUMS
5.1. KLASIFICĒŠANA PAR VALSTS ATBALSTU
(30)
Saskaņā ar LESD 107. panta 1. punktu “ar kopējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl tāds atbalsts iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm”.
(31)
Lai pasākumu varētu klasificēt kā valsts atbalstu, ir jābūt izpildītiem šādiem nosacījumiem: a) pasākums jāfinansē dalībvalstij vai no valsts līdzekļiem; b) tam jāpiešķir selektīva priekšrocība, kas var būt izdevīga konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, un c) tam jābūt tādam, kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus un var iespaidot tirdzniecību starp dalībvalstīm. Tā kā šie nosacījumi ir kumulatīvi, tiem visiem ir jābūt izpildītiem, lai pasākumu varētu uzskatīt par valsts atbalstu.
5.1.1. VALSTS LĪDZEKĻI UN SELEKTIVITĀTE
(32)
Pamatojoties uz iemesliem (ko Somija nav apstrīdējusi), kas norādīti lēmumā par procedūras sākšanu, šie divi kritēriji ir izpildīti. Pasākumi tiek veikti, pamatojoties uz atsevišķiem lēmumiem, ko pieņēmusi VP, lai izmantotu līdzekļus, kurus tai gada budžetā piešķīrusi Olandes reģionālā asambleja. Tāpēc pasākumi acīmredzami tiek finansēti no valsts līdzekļiem un ir paredzēti konkrēti ÅI.
5.1.2. PRIEKŠROCĪBA
(33)
Somija ir apgalvojusi, ka pasākumi nav valsts atbalsts, jo tie nav radījuši ÅI priekšrocību, ko tas nebūtu varējis saņemt tirgos no privāta akcionāra vai privāta kreditora.
(34)
Saskaņā ar valsts atbalsta tiesībās vispāratzīto principu (ko parasti dēvē par “tirgus ekonomikas ieguldītāja principu” jeb “TEIP”) valsts iestāžu ieguldījums uzņēmumu kapitālā ir valsts atbalsts, izņemot gadījumu, ja līdzīgos apstākļos privāts ieguldītājs, ņemot vērā izredzes gūt ieņēmumus, varētu būt nodrošinājis tādu pašu kapitālu (13). Līdzīgi saskaņā ar 3.1. punktu Komisijas Paziņojumā par EK līguma 87. un 88. panta piemērošanu valsts atbalstam garantiju veidā (14) (“Garantiju paziņojums”) valsts iestāžu sniegta garantija ir valsts atbalsts, ja vien finansējums netiek piešķirts ar nosacījumiem, kas būtu pieņemami privātam uzņēmumam normālos tirgus ekonomikas apstākļos.
(35)
Lēmumā par procedūras sākšanu Komisija izteica šaubas, ka ir ievērots TEIP attiecībā uz kapitāla ieplūdēm un garantijām, pamatojoties īpaši uz diviem apsvērumiem par ÅI:
a)
ÅI ilgstošie zaudējumi vai mazā peļņa gados, kad līdzekļi tika piešķirti. No 2001. gada līdz 2005. gadam ÅI katru gadu strādāja ar zaudējumiem. No 1998. gada līdz 2000. gadam peļņa bija maza un samazinājās (attiecīgi EUR 38 000, EUR 28 000 un EUR 9 000). Līdzīgi, kad ÅI 2006. gadā galu galā atkal strādāja ar peļņu, tā bija vien EUR 557,43. Savukārt 2006. gadā prognozētā peļņa par 2007. gadu (t. i., peļņa, kas tika paredzēta, kad tika pieņemts lēmums piešķirt pēdējos līdzekļus) bija tikai EUR 5 868,46 (15);
b)
turklāt Komisija uzskatīja, ka ÅI naudas plūsma ir nepietiekama, lai segtu tā izmaksas, un ka tā ir bijusi nepietiekama kopš 2000. gada, kā rezultātā tika izdarīts pieņēmums, ka pasākumi bija vajadzīgi, vienkārši lai segtu šo naudas iztrūkumu (16).
(36)
Somija nepiekrīt šim viedoklim. Turpmāk ir izklāstīti tās argumenti atsevišķi par kapitāla palielinājumiem un aizdevumu garantijām.
5.1.2.1. Kapitāla iepludināšanas
(37)
Pirmkārt, Somija nepiekrīt uzskatam, ka ÅI bija radusies likviditātes problēma. Faktiski, lai gan pirms iTiden projekta šā uzņēmuma darbības vēriens bija ierobežots, tā darbības rezultāti un likviditāte bija apmierinoša un tāda arī saglabājās visā laikposmā, uz ko attiecas izmeklēšana. Tāpēc pasākumi nebija vajadzīgi, lai segtu darbības izmaksas. Pasākumi bija paredzēti, lai finansētu uzņēmuma paplašināšanos, un tāpēc tie būtu jāuzskata par ieguldījumiem. Ņemot vērā šo ieguldījumu apstākļus, tie bija pamatoti atbilstoši tirgus ekonomikas ieguldītāja principam un tāpēc nav valsts atbalsts.
(38)
Šajā saistībā Somija apgalvo, ka lielākā daļa kapitāla palielinājumu tika izmantota, lai finansētu iTiden projektu, savukārt atlikušie kapitāla palielinājumi bija paredzēti citiem ÅI projektiem (sk. 17. apsvērumu).
(39)
Komisija piedāvā turpmāk izklāstīto novērtējumu.
(40)
Vispirms Komisija uzsver, ka kapitāls, ko akcionārs nodrošina uzņēmumam, savā būtībā nav paredzēts konkrētam lietojumam, bet kļūst par daļu no uzņēmuma materiālā pašu kapitāla. Tāpēc ir normāli gadījumā, ja ieguldījums tiek nodrošināts kā vispārējs pašu kapitāls, novērtēt tā atbilstību TEIP, ņemot vērā uzņēmuma vispārējās darbības izredzes kopumā. Tomēr, ja ir pieejami pierādījumi, tas neizslēdz novērtējumu par paredzamajiem ieņēmumiem no konkrētiem plānotiem ieguldījumiem, protams, ar nosacījumu, ka šāda informācija bijusi pieejama brīdī, kad pieņemts lēmums ieguldīt.
(41)
Attiecībā uz ÅI vispārējo finansiālo stāvokli Komisija, pamatojoties uz izmeklēšanā iesniegtajiem pierādījumiem, piekrīt, ka ÅI darbības ieņēmumi pastāvīgi nodrošināja zaudējumu segšanu un likviditāti. Pieejamie pierādījumi neļauj secināt, ka kapitāla palielinājumi (vai ar garantiju palīdzību saņemtie aizdevumi) tika izmantoti, lai segtu no ÅI darbības izrietošos zaudējumus.
(42)
Tomēr fakts joprojām ir tāds, ka VP piešķīra ÅI ievērojamu papildu kapitālu, kas prima facie laikposmā no 1997. līdz 2006. gadam neradīja nekādu peļņu, vai arī šī peļņa bija ļoti maza. Tāpēc galvenais jautājums, kā to atzīst pati Somija, ir par to, vai VP bija iemesls gaidīt no tās kapitāla ieņēmumus, kas būtu bijuši pietiekami privātam ieguldītājam, lai tas veiktu tādu pašu ieguldījumu. Tas ir jānovērtē, pamatojoties uz informāciju, kas VP bija zināma kapitāla palielināšanas brīdī.
(43)
Somija ir apgalvojusi, ka lielākā daļa kapitāla palielinājumu bija paredzēta, lai finansētu iTiden projekta 1. un 2. posmu, savukārt atlikušie kapitāla palielinājumi tika atvēlēti dažādiem citiem ieguldījumiem. Skaidrības labad turpmāk izklāstītajā analīzē vispirms ir aprakstīti kapitāla palielinājumi, ko izmantoja iTiden projekta finansēšanai.
(44)
Somija apgalvo, ka visi kapitāla palielinājumi, izņemot C-I, C-II, C-III, C-VIII un C-IX, tika veikti ar nolūku finansēt iTiden, kas bija ÅI pats lielākais projekts. Tādējādi pirmais kapitāla palielinājums iTiden projektam tika piešķirts 2001. gadā.
(45)
Attiecībā uz nosacījumiem, ar kādiem VP piešķīra minētos kapitāla palielinājumus, un - kam ir izšķirīga nozīme - attiecībā uz ieņēmumiem, kas tika paredzēti lēmuma pieņemšanas brīdī, Somija ir sniegusi šādu informāciju:
(46)
VP lēmumus piešķirt kapitāla palielinājumus saistībā ar iTiden pieņēma, pamatojoties uz informāciju, kas tika sniegta neoficiālās sanāksmēs, kurās piedalījās VP un pārstāvji no ÅI. Somija norāda, ka minētās sanāksmes netika protokolētas. Tomēr Somija ir iesniegusi Komisijai informatīvos materiālus, ar kuriem iepazīstināja šajās neoficiālajās sanāksmēs vai ÅI valdes sanāksmēs. Informatīvajos materiālos ir ietverts īss pārskats par iTiden projekta priekšvēsturi un galvenajām iezīmēm, kā arī rentabilitātes aprēķini par iTiden 1. un 2. posmu. Šie pierādījumi attiecīgi ļauj Komisijai noskaidrot, kādus ieņēmumus VP paredzēja, kad tā veica ar iTiden saistītos kapitāla palielinājumus.
(47)
ÅI2002. gada 31. janvārī organizēja neoficiālu sanāksmi ar VP piedalīšanos, lai saņemtu tās apstiprinājumu iTiden būvniecības sākšanai 2002. gadā (pēc zemes iegādes, kas bija notikusi 2001. gadā). Šajā sanāksmē ÅI iesniedza rentabilitātes aprēķinu, kurā tika pieņemts, ka projekta radītā gada peļņa būs 3 % no ÅI pašu kapitāla.
(48)
Vēl viena neoficiāla ÅI un VP sanāksme notika 2003. gada 4. martā, lai sagatavotos ÅI ģenerālajai asamblejai 2003. gada 5. martā. Ģenerālajā asamblejā bija paredzēts lemt par iTiden 1. posma būvniecības sākšanu, kas netika veikta 2002. gadā. Tika iesniegts atjaunināts rentabilitātes aprēķins. Šajā aprēķinā tika lēsts, ka 1. posma radītā peļņa būs vien EUR 700, pieņemot, ka nebūtu nekādas atdeves no ÅI pašu kapitāla.
(49)
ÅI valde 2006. gada 2. janvārī rīkoja sanāksmi, lai apspriestu 2. posma būvniecības sākšanu un prasību pēc kapitāla palielinājuma, kas piešķirams būvniecības finansēšanai. Saskaņā ar sanāksmē iesniegto rentabilitātes aprēķinu projekta ieņēmumi segtu izdevumus un atdeve no pašu kapitāla būtu 3 %. Tomēr šis aprēķins bija jāpārskata, lai ņemtu vērā izmaksu palielinājumu saistībā ar ēku pielāgošanu nomnieku vajadzībām. Tādējādi 2006. gada 10. janvārī tika sagatavots pārskatīts aprēķins, kas izmantojams par pamatu kapitāla palielinājumam, par kuru tika nolemts ģenerālajā asamblejā 2006. gada 12. jūnijā (lai gan tehnisku iemeslu dēļ kapitāla palielinājums tika izmaksāts tikai 2007. gada 15. februārī - tas ir kapitāla palielinājums C-XI). Šajā aprēķinā tika pieņemts, ka gada peļņa no pašu kapitāla attiecībā uz iTiden 2. posmu ir 1 %.
(50)
Somija ir iesniegusi šos pierādījumus un norāda, ka tajos ir pareizi ņemtas vērā aktuālās peļņas prognozes, pamatojoties uz kurām VP nolēma veikt kapitāla palielinājumus iTiden projektam, t. i., C-IV, C-V, C-VI, C-VII un C-X 1. posmam un C-XI 2. posmam. Šo rentabilitātes novērtējumu pamatā ir paredzamie ieņēmumi (t. i., nomas maksa) no iTiden. Somija ir apgalvojusi, ka, nosakot ieņēmumus no VP ieguldījumiem, būtu jāņem vērā arī izredzes gūt kapitāla pieaugumu, ko nosaka īpašuma vērtības palielināšanās laika gaitā. Tomēr Somija nav iesniegusi konkrētus pierādījumus šajā saistībā. Šādi apsvērumi nav iekļauti rentabilitātes aprēķinos, un tas nozīmē, ka tie netika ņemti vērā, pieņemot ieguldījumu lēmumus. Pamatojoties uz minētajiem pierādījumiem, Komisija secina, ka privāts ieguldītājs nebūtu veicis līdzīgus ieguldījumus, ņemot vērā šādu paredzamo peļņu.
(51)
Jebkurš ieguldītājs, kas iegulda naudu projektā, kurš ietver noteiktu riska elementu (piemēram, komerciālā nekustamā īpašuma attīstīšana), gribēs saņemt peļņu, kas pienācīgi atspoguļo ar ieguldījumu saistīto risku. Tādējādi šāds ieguldītājs cerēs saņemt “riska prēmiju”, kas pārsniedz zināmo peļņu, kuru tas var saņemt no alternatīva bezriska aktīva (“bezriska likme”). Parastais atsauces lielums bezriska likmei ir “AAA” reitinga valsts obligācijas īsākiem maksājuma termiņiem. Šā novērtējuma mērķiem izmanto peļņu no Somijas valsts obligācijām, kuru termiņš ir divi gadi, jo Somija neemitēja obligācijas ar īsāku maksājuma termiņu. Attiecīgi iegūtā bezriska likme ir 2,7-4,2 % 2002. gadā, 2,2-2,7 % 2003. gadā un 2,8-3,8 % 2006. gadā.
(52)
Salīdzinot ar peļņu no pašu kapitāla, ko paredzēja VP, kad tā nolēma veikt ar iTiden saistītos kapitāla palielinājumus, Komisija secina, ka VP būtu varējusi gūt tādu pašu vai pat lielāku peļņu bez jebkāda ar īpašumu projektiem saistīta riska. Patiešām, pat visoptimistiskākajā scenārijā “riska prēmija” (t. i., peļņa, kas pārsniedz bezriska prēmiju) būtu bijusi lielākais 0,3 % kapitāla palielinājumiem C-IV un C-V (t. i., 2001. un 2002. gada kapitāla palielinājumiem). Kapitāla palielinājumiem, kas veikti, pamatojoties uz 2003. gada lēmumu sākt iTiden būvniecības 1. posmu (un tādējādi pamatojoties uz paredzamo peļņu, kas minēta neoficiālajā 2003. gada 4. marta sanāksmē; sk. 48. apsvērumu), t. i., kapitāla palielinājumiem C-VI, C-VII un C-X, paredzamā peļņa bija nulle, kas nozīmē, ka daudz lielāku atdevi būtu varēts sasniegt, neuzņemoties vispār nekādu risku. Līdzīgi tas ir saistībā ar kapitāla palielinājumu attiecībā uz 2. posmu, t. i., C-XI, kura paredzamā peļņa 1 % apmērā bija ievērojami mazāka nekā tobrīd pieejamā bezriska likme.
(53)
Ir skaidrs, ka neviens privāts ieguldītājs nebūtu bijis apmierināts ar negatīvo vai niecīgo riska prēmiju, ko VP bija gatava pieņemt attiecībā uz 47.-49. apsvērumā minētajiem kapitāla palielinājumiem. Vajadzības gadījumā to var apstiprināt ar empīriskiem datiem par paredzamo peļņu Olandes īpašuma tirgū.
(54)
Saskaņā ar KPMG2007. gada 10. jūlija ziņojumu (17), kura sagatavošanu pasūtīja Somijas iestādes un kurš tika iesniegts Komisijai 2007. gada 17. jūlijā, peļņa no ieguldījumiem biroja īpašumos Olandē, ko pieprasa privāti ieguldītāji, ir 7 % (un 8 % attiecībā uz rūpniecisku īpašumu). Lai gan minētais ziņojums tika sagatavots vēlāk nekā pieņemti šajā lēmumā aplūkotie VP ieguldījumu lēmumi, tas tomēr dod ieskatu, jo tā pamatā ir novērojumi par iepriekšējiem ieguldījumiem, un nav acīmredzama iemesla uzskatīt, ka iepriekšējos gados prasītā peļņa būtu bijusi ievērojami zemāka. Jebkurā gadījumā minētais ziņojums nodrošina pārliecinošus pierādījumus, ka peļņa, ko cerēja gūt ÅI, nebūtu bijusi pietiekama privātam ieguldītājam.
(55)
Somija ir apgalvojusi, ka neatkarīgi no paredzamās zemās vai nulles peļņas ieguldījumi būtu saderīgi ar TEIP, jo i) pirms būvniecības sākšanas ÅI bija apzinājis potenciālos īrniekus un bija pārliecināts, ka tie aizņems vismaz 80 % no visām brīvajām telpām, un ii) ņemot vērā ÅI faktisko (un līdz ar to principā arī iTiden projekta) finansiālo stāvokli, sākot no 2004. gada, un tādējādi potenciālo kapitāla pieaugumu, ieguldījumi galu galā bija rentabli.
(56)
Šajā saistībā un bez vajadzības iedziļināties ÅI finansiālajā stāvoklī vēlākos gados ir pietiekami vēlreiz atgādināt, ka jautājums ir nevis par to, vai uzņēmuma rezultāti šobrīd ir atbilstoši, bet gan par to, vai, pamatojoties uz informāciju, kas bija zināma un ko varēja pieņemt brīdī, kad VP nolēma piešķirt valsts līdzekļus ÅI (ņemot vērā, ka paredzamais telpu aizņemšanas īpatsvars ir 80 %), privāts ieguldītājs, rīkojoties atbilstoši tirgus nosacījumiem, būtu nodrošinājis uzņēmumam tādu pašu kapitālu. Iepriekš izskaidroto iemeslu dēļ Komisija secina, ka privāts ieguldītājs tā nebūtu rīkojies.
(57)
Attiecīgi Komisija secina, ka kapitāla palielinājumi C-IV, C-V, C-VI, C-VII, C-X un C-XI ir radījuši ÅI priekšrocību, ko tas nebūtu varējis gūt atbilstoši tirgus nosacījumiem (18).
(58)
Turpmāk Komisija izvērtē pārējos kapitāla palielinājumus, uz kuriem attiecas lēmums par procedūras sākšanu un kuru veikšanas motivācija, kā norādījusi Somija, nebija iTiden projekts.
(59)
Saskaņā ar de minimis noteikumiem, kas bija piemērojami šīs kapitāla iepludināšanas brīdī, subsīdijas mazāk nekā ECU 100 000 apmērā, ko uzņēmumam piešķīra trīs gadu laikā, nebija valsts atbalsts (19). Šā kapitāla palielinājuma summa ir EUR 84 094,39, t. i., daudz mazāka nekā ECU 100 000de minimis griesti. Minēto trīs gadu laikā ÅI neguva labumu no citiem pasākumiem (20). Pamatojoties uz iepriekš minēto, 1997. gada kapitāla iepludināšana jebkurā gadījumā, neatkarīgi no apstākļiem, kādos tā notika, nebūtu valsts atbalsts.
(60)
Somija ir norādījusi, ka šie pasākumi bija paredzēti rūpnieciska īpašuma būvniecībai Norbolē, īpašuma renovācijai Mariehamnā (C-II) un rūpnieciska īpašuma iegādei Olandes austrumu daļā (C-III). Tādējādi nav acīmredzamas saistības ar iTiden projektu, kas tobrīd vēl nebija ieguvis skaidras aprises (tas notika 2001. gadā, kad tika iegādāta zeme).
(61)
Lai gan ir tiesa, ka no 1998. līdz 2007. gadam ÅI kopējā peļņa bija neliela vai negatīva, fakts ir tāds, ka tas guva nelielu peļņu 2000. gadā un abos iepriekšējos gados un ka zaudējumi sākās 2001. gadā. Izmeklēšanā ir pierādīts, ka uzņēmums sedza savas izmaksas un ka likviditātes stāvoklis bija atbilstošs. Ieguldījumi, kas motivēja šo divu kapitāla palielinājumu veikšanu, šķiet samērīgi ar ÅI lielumu un “tradicionālo” uzņēmējdarbības modeli pirms darbības izvēršanas, kas bija saistīta ar iTiden projektu. Tāpēc nav pārliecinoša iemesla uzskatīt, ka privāts ieguldītājs nebūtu uzņēmies veikt tādus pašus kapitāla palielinājumus, un līdz ar to nav acīmredzamu pierādījumu par priekšrocības piešķiršanu ÅI.
(62)
Līdz 2000. gadam ÅI uzņēmējdarbībā bija vērojami pieticīgi, bet tomēr pozitīvi peļņas rezultāti (no EUR 9 000 līdz EUR 38 000 1997.-2000. gadā). ÅI uzņēmējdarbība noritēja saskaņā ar tobrīd spēkā esošo uzņēmuma plānu. Attiecīgi ÅI turēja īpašumā un izīrēja noliktavas un birojus Olandes salās. ÅI piederošā nekustamā īpašuma klāsts saglabājās ļoti stabils līdz 2000. gadam, un tas arī izskaidro uzņēmuma stabilo finansiālo stāvokli. No 1997. līdz 2000. gadam ÅI apgrozījums svārstījās no EUR 95 000 līdz EUR 101 000. Attiecīgi - kaut arī ar salīdzinošu nelielu apgrozījumu - ÅI spēja nodrošināt savas uzņēmējdarbības rentabilitāti.
(63)
Kā norādījusi Somija, šie kapitāla palielinājumi tika izmantoti, lai iegādātos rūpniecisku īpašumu (C-VIII) un uzbūvētu angāru Jomalas lidostā Mariehamnas pievārtē (C-IX).
(64)
Kaut gan šie pasākumi nav tieši pamatoti ar iTiden projektu, tie tika īstenoti apstākļos, kas pilnīgi atšķīrās no tiem, kuri ietekmēja iepriekš apspriestos pasākumus C-II un C-III. Kapitāla palielinājumi C-VIII un C-IX tika veikti attiecīgi 2004. un 2005. gadā. Tobrīd ÅI bija darbojies ar zaudējumiem jau kopš 2001. gada. Izšķiroša nozīme ir arī tam, ka šie ieguldījumi tika veikti laikā, kad VP jau bija ieguldījusi ÅI vairāk nekā EUR 2,25 miljonus kopš 2001. gada, pieņemot, ka minētais ieguldījums neradīs peļņu, kas būtu pieņemama tirgus ieguldītājam.
(65)
Nepietiekamā peļņa no iTiden projekta nenovēršami negatīvi ietekmētu ÅI darbības rezultātus kopumā. Uzņēmuma pašu kapitāls nav paredzēts konkrētam mērķim, bet tas ir vispārēji izmantojams un atlīdzināms no uzņēmuma kopējiem darbības ieņēmumiem. Tāpēc tad, kad VP īstenoja pasākumus C-VIII un C-IX, tai noteikti bija skaidrs, ka ir maz ticams, ka jebkādi ÅI kapitāla papildu palielinājumi paredzamā nākotnē radītu pietiekamu peļņu. Tirgus ieguldītājs būtu bijis gatavs veikt šādu kapitāla iepludināšanu, ja minētie ieguldījumi būtu ļāvuši gūt tirgus apstākļiem atbilstošu peļņu no uzņēmuma vispārējās darbības (t. i., peļņu, kas būtu kompensējusi zemo peļņu no pārējiem kapitāla palielinājumiem), bet nav nekādu pierādījumu, kas liecinātu, ka tas tika paredzēts. Somija par minētajiem pasākumiem nav sniegusi konkrētu informāciju, kas mainītu šo viedokli. Attiecīgi Komisija uzskata, ka neviens privāts ieguldītājs nebūtu nodrošinājis ÅI papildu kapitālu šādos apstākļos. Tādējādi kapitāla palielinājumi C-VIII un C-IX ir radījuši ÅI priekšrocību, ko tas nebūtu varējis gūt tirgū.
5.1.2.2. Aizdevumu garantijas
(66)
Novērtējot ar garantijām saistīto iespējamo valsts atbalstu, Komisija piemēro tās Garantiju paziņojumā noteiktos principus. Paziņojuma 3.2. punktā ir izklāstīti nosacījumi, kas parasti būtu pietiekams pamats, lai uzskatītu, ka valsts sektora iestāžu piešķirtā garantijā nav valsts atbalsta. Tomēr minētie nosacījumi nav izpildīti attiecībā uz garantijām G-I, G-II un G-III (ir pietiekami norādīt, ka šīs garantijas aptvēra 100 % no attiecīgajiem aizdevumiem; sk. Garantiju paziņojuma 3.2. punkta c) apakšpunktu).
(67)
Komisija pirmām kārtām norāda, ka ÅI finansiālais stāvoklis laikposmā, kad tika piešķirtas garantijas, bija pietiekami stabils, lai neizslēgtu uzņēmuma spēju saņemt tirgū aizdevumus bez garantijām. Uzņēmums nebija grūtībās nonācis uzņēmums tādā izpratnē, kā tas definēts Komisijas Pamatnostādnēs par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai (21). Pamatojoties uz pieejamiem pierādījumiem, nevar secināt, ka ÅI bija uzņēmums, kas bez valsts atbalsta nebūtu varējis izdzīvot. Gados pirms kapitāla palielinājumiem, t. i., pirms iTiden projekta sākšanas, ÅI finansiālais stāvoklis bija stabils un tā uzņēmējdarbība nesa nelielu peļņu. Valsts sektora iestāžu mērķis, sākot aktīvi iepludināt kapitālu 2001. gadā, bija nevis glābt uzņēmumu, bet gan finansēt tā izaugsmi. Ja nebūtu valsts atbalsta kapitāla palielinājumu veidā, ÅI nebūtu bankrotējis, bet būtu bijis mazāks uzņēmums, kam joprojām būtu bijusi piekļuve finanšu tirgiem. Tāpēc Komisija nevar secināt, ka bez garantijām ÅI nebūtu bijis piekļuves kredītu tirgiem. Tātad jautājums ir par to, vai garantijas nodrošināja uzņēmumam priekšrocību, kas izpaudās kā zemākas aizdevuma izmaksas nekā izmaksas, kuras tam būtu vajadzējis segt atbilstoši tirgus nosacījumiem, ja nebūtu garantijas.
(68)
Nākamais jautājums, kas jāizvērtē, ir šāds: vai par garantijām tiek iekasēta atbilstoša prēmija salīdzinājumā ar prēmiju, ko būtu iekasējis privāts garantijas sniedzējs. Šajā konkrētajā gadījumā Komisija nav konstatējusi privātas garantijas, kas ļautu veikt tūlītēju salīdzināšanu. Šādos apstākļos Komisija salīdzinās garantētā aizdevuma kopējās finansiālās izmaksas, ieskaitot aizdevuma procentu likmi un garantijas prēmiju, ar līdzīga negarantēta aizdevuma tirgus prēmiju (22).
(69)
Komercbanka […] (23)2003. gada 9. oktobrī piešķīra ÅI aizdevumu EUR […] pret nodrošinājumu […]. Procentu likme tika noteikta […] % apmērā gadā līdz 2007. gada 15. janvārim. (24)
(70)
Lai gan šis aizdevums tika piešķirts vienlaikus ar garantiju G-I, Komisija uzskata, ka tas nav atbilstošs salīdzinājums konkrētā pasākuma izmaksām. No 2000. gada jūnija līdz 2003. gada martam ÅI saņēma piecus kapitāla palielinājumus par kopējo summu EUR 2 208 595,01. Tik apjomīgs valsts atbalsts nenoliedzami būs ietekmējis riska novērtējumu, ko […] veica pirms aizdevuma piešķiršanas, un tādējādi uzlabojis aizdevuma nosacījumus, tostarp izmaksas, salīdzinājumā ar nosacījumiem, kādus uzņēmums būtu varējis saņemt tirgos, ja kapitāla palielinājumos nebūtu bijis valsts atbalsta elementa. Tāpēc Komisija nevar pieņemt, ka procentu likme, kas tika noteikta 2003. gada negarantētajam aizdevumam (vai jebkuriem vēlākiem aizdevumiem), precīzi atspoguļo kredīta nosacījumus, kādus ÅI būtu saņēmis, ja nebūtu valsts atbalsta, un nevar to izmantot kā ticamu un reālistisku kritēriju to aizdevumu izmaksām, uz kuriem attiecās VP piešķirtās garantijas.
(71)
Komisija uzskata, ka, tā kā nav nekādu citu ticamu pierādījumu par salīdzināmiem aizdevumiem, kas būtu piešķirti saskaņā ar tirgus nosacījumiem, Paziņojums par atsauces likmi (25) nodrošina atbilstošu, ar atbalsta saņēmēju nesaistītu kritēriju, lai novērtētu, vai pasākumi G-I, G-II un G-III tika veikti saskaņā ar tirgus nosacījumiem. Paziņojumā par atsauces likmi ir norādīts aizstājējs tirgus likmei, ko izmanto atbalsta elementa aprēķinam atbalsta pasākumos. Metodoloģijai, ko izmanto atsauces likmes noteikšanai, pamatā ir šādi divi faktori: bāzes likme (šajā gadījumā tā ir viena gada Euribor), kam pieskaita aizdevuma rezervi. Aizdevuma rezerve, kas jāpieskaita bāzes likmei, ir atkarīga no diviem faktoriem: aizdevuma saņēmējuzņēmuma novērtējuma un par aizdevumu piedāvātā nodrošinājuma līmeņa. Minētajā paziņojumā ir norādītas piecas novērtējuma kategorijas (spēcīga (“AAA-A”), laba (“BBB”), apmierinoša (“BB”), vāja (“B”) un slikta (“CCC” un zemāk) un trīs nodrošinājuma līmeņi (augsts, parasts un zems) katrai novērtējuma kategorijai.
(72)
Somija 2010. gada 18. jūnijā iesniedza Komisijai konsultāciju uzņēmuma […] ziņojumu, kurā norādīts ÅI ikgadējais novērtējums katra gada decembrī. Novērtējums tiek sagatavots ar atpakaļejošu spēku un pamatojoties uz rādītājiem, kas pieejami finanšu gada beigās (t. i., novērtējumā, kas piešķirts 2002. gada decembrī, ar atpakaļejošu spēku ir ņemts vērā uzņēmuma vispārējais stāvoklis 2002. gadā). […] sagatavoja novērtējuma ziņojumu, kurā aprakstīts uzņēmuma vispārējais finansiālais stāvoklis un attīstība un kurš aptver šādas novērtējuma jomas: izaugsmi, rentabilitāti, naudas plūsmu, likviditāti, maksātspēju un saistības. Izmantotajai novērtējuma skalai ir piecas novērtējuma kategorijas: izcili (“A+” un “A”), labi (“A-” un “B+”), apmierinoši (“B” un “B-”), pietiekami (“C+” un “C”) un slikti (“C-” un “D”), kas ļauj tieši salīdzināt ar novērtējuma skalu, kura norādīta Paziņojumā par atsauces likmi.
(73)
Attiecīgi 2002., 2003. un 2004. gada decembrī […] piešķīra ÅI novērtējumu “C+”, “C+” un “C”, tādējādi ierindojot uzņēmumu kategorijā “pietiekami”. Šī kategorija atbilst novērtējuma kategorijai “vāja” Paziņojumā par atsauces likmi. Attiecībā uz uzņēmumu, kura novērtējums ir “vājš”, aizdevumu rezerves, kas jāpieskaita bāzes likmei saskaņā ar Paziņojumu par atsauces likmi, atšķiras atkarībā no piedāvātā nodrošinājuma, svārstoties no 220 bāzes punktiem augstam nodrošinājumam līdz 650 bāzes punktiem zemam nodrošinājumam. Savukārt 2005. gada decembrī […] piešķirtais ÅI novērtējums bija “B-” (apmierinoši), kas atbilst novērtējuma kategorijai “apmierinoša” arī Paziņojumā par atsauces likmi.
(74)
Somija 2011. gada 27. jūnijā iesniedza papildu informāciju par novērtējumu un aizdevumu nodrošinājumiem. Novērtējumu bija sagatavojusi […] - banka, kas piešķīra ÅI negarantētos aizdevumus un divus no garantētajiem aizdevumiem. […] novērtējumā attiecībā uz 2000.-2003. gadu ir izmantota burtu sistēma, kas papildināta ar vienā vārdā apzīmētu novērtējumu. Šis novērtējums ir viegli salīdzināms ar novērtējuma skalu, kas noteikta Paziņojumā par atsauces likmi. Sākot no 2005. gada, novērtējumu sagatavo […] - konsultāciju uzņēmums, kas ir līdzīgs uzņēmumam […]. Novērtējums, ko […] piešķīra ÅI 2003. un 2004. gadā, bija “B-” (“apmierinoši”) un “A” (“apmierinoši”), kas atbilst novērtējuma kategorijai “apmierinoša” arī Paziņojumā par atsauces likmi. Tas nozīmē, ka attiecībā uz 2003. un 2004. gadu […] piešķīra ÅI par vienu kategoriju augstāku novērtējumu nekā […]. Savukārt 2005. gadā […] piešķirtais novērtējums ÅI bija “A” (“apmierinoši”), kas atbilst novērtējuma kategorijai “apmierinoša” arī saskaņā ar Paziņojumu par atsauces likmi, tādējādi ierindojot ÅI tādā pašā kategorijā, kā to novērtēja […].
(75)
Komisija uzskata, ka, novērtējot, vai garantijas G-I, G-II un G-III tika piešķirtas atbilstoši tirgus nosacījumiem, būtu jāizmanto […] piešķirtais novērtējums. Jāpatur prātā, ka pirms pirmās garantijas G-I piešķiršanas 2003. gada oktobrī, kad ÅI jau bija saņēmis piecus kapitāla palielinājumus par kopējo summu EUR 2 208 595,01, jebkuru uzņēmuma novērtējumu 2003. gadā, visticamāk, ietekmēja ievērojamā valsts atbalsta summa. Tāpēc Komisija uzskata, ka ir atbilstoši piemērot piesardzīgāko novērtējumu, ko piešķīra […]. Tam ir nozīme attiecībā uz 2003. un 2004. gadu, jo novērtējums, ko […] piešķīra ÅI par šiem diviem gadiem, ir par vienu kategoriju zemāks nekā […] piešķirtais. Būtu arī jāņem vērā, ka […] piešķīra ÅI aizdevumus, ko garantēja VP, vienlaikus piešķirot ÅI novērtējumu, kas varētu būt ietekmējis attiecīgo vērtējumu. […] nebija iesaistīts finansēšanas procedūrā, un tāpēc ir mazāk iespējams, ka tā piešķirto novērtējumu ir tieši ietekmējuši ar valsts atbalstu saistīti apsvērumi.
(76)
Attiecīgi Komisija, lai piemērotu Paziņojumu par atsauces likmi, pieņem izmantošanai šādas ÅI novērtējuma kategorijas: “vāja” (“B”) 2003. un 2004. gadā un “apmierinoša” (“BB”) 2005. gadā.
(77)
Attiecībā uz nodrošinājumu jānorāda, ka ÅI sniedza nodrošinājumu garantiju nominālvērtībā tā nekustamā īpašuma hipotēku veidā, uz kura tika izbūvēts iTiden projekts. Somija nav iesniegusi informāciju par zaudējuma noteikto likmi saistību neizpildes gadījumā (LGD) saskaņā ar Paziņojumu par atsauces likmi. Šāda informācija palīdz noteikt nodrošinājuma līmeni un aizdevumu rezerves, kas jāpieskaita bāzes likmei. Tāpēc Komisija pieprasīja informāciju par ieķīlāto hipotēku prioritāti un īpašuma vērtību, kāda tā bija garantiju piešķiršanas brīdī. Somijas rīcībā nav novērtējumu, kuros būtu norādīta īpašuma vērtība, kāda tā bija garantijas piešķiršanas brīdī. Tomēr Somijas iestādes ir apgalvojušas, ka īpašuma vērtība laika gaitā ir palielinājusies, projektam attīstoties. Kā norādījusi Somija, 2010. gadā īpašums tika novērtēts EUR […] vērtībā.
(78)
Runājot par nodrošinājuma rangu, Komisija norāda, ka attiecībā uz garantijām G-I un G-II VP nodrošinājumam bija visaugstākais rangs no visām par īpašumu piešķirtajām hipotēkām. Komisija norāda, ka komercbankas ir piešķīrušas ÅI negarantētus aizdevumus un kā nodrošinājumu par to pašu īpašumu pieņēmušas hipotēkas, kuru rangs ir zemāks (un kuras tādējādi nav tik labs nodrošinājums) nekā VP saņemtajam nodrošinājumam. Ņemot to vērā un tā kā nav labāku pierādījumu, Komisija pieņem, ka garantiju nodrošinājuma līmenis Garantiju paziņojuma nozīmē bija “parasts”.
(79)
Pamatojoties uz iepriekš minēto, atsauces likme tiks novērtētā atsevišķi par katru garantiju, ko ÅI saņēma no VP.
(80)
Komisija norāda, ka attiecībā uz visām garantijām, kas piešķirtas ÅI, prēmijas sastāvēja no divām daļām: i) atkārtotām prēmijām, ko maksā katru gadu un kas izteikta procentos no nesamaksātās aizdevuma pamatsummas, un ii) vienreizēja maksājuma, kas arī izteikts procentos no aizdevuma summas, bet ko maksā tikai vienreiz, izsniedzot garantiju. Turpmāk izklāstītajā novērtējumā garantēto aizdevumu kopējās finansiālās izmaksas ietver tikai atkārtoto prēmiju, ko maksā katru gadu. Saskaņā ar Garantiju paziņojuma 4.2. punktu atbalsta elementu garantijā aprēķina kā starpību starp tirgus cenu (šajā gadījumā - atsauces likmi) un faktiski samaksāto cenu. Cena, ko faktiski samaksājis ÅI, ietver atkārtoto prēmiju, ko maksā katru gadu, un vienreizēju prēmiju. Praktisku apsvērumu dēļ vienreizējā prēmija ir aplūkota 8.2. iedaļā, kurā aprakstīta atgūšana, jo vieglāk ir atskaitīt vienreizējā maksājuma summu no atgūstamās atbalsta summas. Katrā ziņā, pat ja vienreizējās prēmijas tiktu pieskaitītas garantēto aizdevumu kopējām finansiālajām izmaksām, nemainītos secinājums par to, ka ir sniegts valsts atbalsts. Vienreizējā prēmija ietekmē tikai atbalsta summu, kas piešķirta ÅI.
(81)
VP piešķīra garantiju G-I 2003. gada 9. oktobrī, lai segtu […] aizdevumu ÅI EUR […] apmērā (kredīta numurs […]). Kā nodrošinājumu pret jebkādām prasībām atbilstoši garantijai ÅI sniedza hipotēku par nekustamo īpašumu. Aizdevuma procentu likme tika noteikta […] % apmērā līdz 2007. gada 15. janvārim. (26) Prēmija par garantiju bija […] % no aizdevuma summas gadā (27). Tādējādi garantētā aizdevuma kopējās finansiālās izmaksas aizdevuma piešķiršanas brīdī bija […] % gadā, un tās būtu jāsalīdzina ar atsauces likmi, kas aprēķināta garantijai, pamatojoties uz bāzes likmi, un rezervi, kas ir atkarīga no ÅI novērtējuma un aizdevuma nodrošinājuma līmeņa. Bāzes likme (viena gada Euribor) 2003. gada 9. oktobrī bija 2,235 %. Tobrīd ÅI novērtējums bija “vājš” Paziņojuma par atsauces likmi izpratnē. Kā jau secināts iepriekš, Komisija pieņem, ka aizdevuma nodrošinājuma līmenis bija normāls, kas nozīmē, ka aizdevuma rezerve, kas jāpieskaita bāzes likmei, ir 400 bāzes punktu. Tāpēc atsauces likme šim aizdevumam ir 6,235 % gadā, kas ir vairāk nekā G-I kopējās finansiālās izmaksas […] %.
(82)
Turklāt no 2004. gada 6. septembra VP samazināja G-I garantijas prēmiju līdz […] %. Attiecīgi garantētā aizdevuma kopējās finansiālās izmaksas samazinājās līdz […] %, t. i., […] bāzes punktiem zem atsauces likmes, tādējādi radot attiecīgu priekšrocību par labu ÅI.
(83)
ÅI2004. gada 2. novembrī saņēma EUR […] aizdevumu no […] (kredīta numurs […]). Šis aizdevums tika nodrošināts ar VP garantiju, par kuru ÅI sniedza nodrošinājumu nekustamā īpašuma apķīlāšanas tiesību veidā. Noteiktā procentu likme bija […] + […] bāzes punkti, un garantijas maksa bija […] % no aizdevuma summas gadā, kas nozīmē, ka šā garantētā aizdevuma kopējās finansiālās izmaksas bija […] % gadā (28).
(84)
Atsauces likme garantijai G-II ir jāaprēķina, pamatojoties uz viena gada Euribor, kāda tā bija 2004. gada 2. novembrī, proti, 2,314 %. Tobrīd ÅI novērtējums bija “vājš” Paziņojuma par atsauces likmi izpratnē. Pieņemot, ka nodrošinājuma līmenis bija normāls, atsauces likme šim aizdevumam ir 6,314 % gadā, kas ir vairāk nekā G-II kopējās finansiālās izmaksas […] % gadā. Salīdzinot šā jaunā garantētā aizdevuma izmaksas ar atsauces likmi, ir redzams, ka kopējās finansiālās izmaksas aizdevumam, uz kuru attiecās garantija G-II, bija vismaz […] bāzes punkti zem atsauces likmes, tādējādi nodrošinot ÅI finansiālu priekšrocību. Saskaņā ar Komisijai pieejamo informāciju procentu likme garantētajam aizdevumam kopš tā izsniegšanas nav mainījusies.
(85)
VP 2005. gada 13. decembrī izsniedza jaunu garantiju par labu ÅI. Šī garantija bija paredzēta, lai segtu “atsauces aizdevumu”, t. i., sākotnēji negarantēto 2003. gada 9. oktobra aizdevumu, kura nosacījumi tika tādējādi grozīti. Tobrīd aizdevuma procentu likme bija mainīta uz […] % gadā. Garantijas maksa bija noteikta […] % apmērā no aizdevuma summas, kas nozīmē, ka kopējās finansiālās izmaksas bija […] % gadā (29) (nosacījumi, ko piemēroja no šā datuma, ir identiski iepriekš izklāstītajiem, kas attiecas uz aizdevumu, kurš tika segts ar garantiju G-I, ieskaitot procentu likmes maiņu laika gaitā).
(86)
Atsauces likme garantijai G-III ir jāaprēķina, pamatojoties uz viena gada Euribor, kāda tā bija uz 2005. gada 13. decembri, proti, 2,769 %. Tobrīd ÅI novērtējums bija “apmierinošs” Paziņojuma par atsauces likmi izpratnē. Ņemot vērā normālu nodrošinājuma līmeni, atsauces likme šim aizdevumam ir 4,969 % gadā. Tas ir vairāk nekā G-III kopējās finansiālās izmaksas […] % gadā. Tāpēc VP ir nodrošinājusi ÅI attiecīgu finansiālu priekšrocību vismaz […] % apmērā gadā.
5.2. KONKURENCES IZKROPĻOJUMS UN IETEKME UZ TIRDZNIECĪBU
(87)
Somijas iestādes ir apgalvojušas, ka attiecīgie pasākumi neietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm un tāpēc nav valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. Lai pamatotu šo argumentu, Somija ir būtībā apgalvojusi, ka ÅI ir tikai viens no vairākiem uzņēmumiem, kas aktīvi darbojas nekustamā īpašuma tirgū, bet ne vislielākais. Tādējādi nav pierādījumu, ka pasākumi, ja tos uzskata par valsts atbalstu, būtu nostiprinājuši ÅI stāvokli, kaitējot konkurentiem.
(88)
Komisija nevar pieņemt šo argumentu. Fakts, ka ÅI ir nodrošināta finansiāla priekšrocība, kas nebija pieejama tā konkurentiem (un - kā ir apstiprinājusi Somija - ir vairāki citi uzņēmēji, kas darbojas Olandes nekustamā īpašuma tirgū), nozīmē, ka ÅI varēja veikt lielus ieguldījumus un paplašināt savu darbību ar finansiāliem nosacījumiem, kas bija izdevīgāki nekā tie, kuri bija pieejami tā konkurentiem (kas gadījumā, ja ÅI nebūtu piešķirta priekšrocība, varētu būt izvēlējušies veikt līdzīgus ieguldījumus). Nav vajadzības pierādīt, ka pasākumi ir ļāvuši ÅI pārņemt tirgus daļas no kāda konkrēta konkurenta.
(89)
Līdzīgi priekšrocība, kas tika piešķirta ÅI, varēja ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm. Ir tiesa, ka Olande ir mazs tirgus, kas izvietots uz arhipelāga, kuram var piekļūt tikai ar jūras vai gaisa transportu, un ka saskaņā ar Līgumu par Somijas pievienošanos ES tajā ir piemērojami īpaši ierobežojumi tiesībām veikt uzņēmējdarbību. Tomēr fakts joprojām ir tāds, ka nav absolūtu šķēršļu ārvalstu uzņēmumu darbībai Olandē un ka nekas šiem uzņēmumiem neliedz veikt ieguldījumus vietējā īpašumu tirgū. Komisija arī norāda, ka Somija nav apstrīdējusi procedūras sākšanas lēmumā norādīto, ka nekustamo īpašumu Olandē iepriekš ir iegādājušies uzņēmumi, kuru mītne ir citās dalībvalstīs. Tādējādi jebkura priekšrocība, kas piešķirta ÅI ar šiem pasākumiem, varētu vismaz potenciāli ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm, nepamatoti nostiprinot ÅI stāvokli salīdzinājumā ar iespējamiem ārvalstu konkurentiem vai ieguldītājiem.
5.3. SECINĀJUMS PAR VALSTS ATBALSTA KLASIFIKĀCIJU
(90)
Iepriekš izklāstīto iemeslu dēļ Komisija secina, ka visi kapitāla palielinājumi (izņemot C-I, C-II un C-III) un aizdevumu garantijas G-I, G-II un G-III ir valsts atbalsts LESD 107. panta izpratnē.
6. ATBALSTA IESPĒJAMAIS LIKUMĪGUMS
(91)
Somija ir apgalvojusi, ka gan kapitāla iepludināšanas, gan garantijas, ja tās ir valsts atbalsts, ir likumīgas atbilstoši atbalsta shēmām, kas ieviestas pirms Somijas iestāšanās ES un pienācīgi paziņotas EBTA Uzraudzības iestādei (ESA) pirms iestāšanās ES ar atsaucēm 93-074 (kapitāla palielinājumi) un 93-079 (garantijas).
(92)
Šis arguments ir jāizvērtē Regulas (EK) Nr. 659/1999 noteikumu kontekstā. Saskaņā ar 1. panta d) punktu “atbalsta shēma” ir “visi dokumenti, pamatojoties uz kuriem bez turpmākiem izpildes pasākumiem var piešķirt individuālu atbalstu uzņēmumiem, kuri vispārīgi un teorētiski definēti attiecīgajos dokumentos, un visi dokumenti, pamatojoties uz kuriem vienam vai vairākiem uzņēmumiem uz nenoteiktu laika periodu un/vai nenoteiktā apmērā var piešķirt atbalstu, kas nav saistīts ar kādu konkrētu projektu”. Turklāt saskaņā ar 1. panta b) punktu Regulā (EK) Nr. 659/1999 “pastāvošais atbalsts” ir, “i) neskarot 144. un 172. pantu Austrijas, Somijas un Zviedrijas Pievienošanās aktā, jebkāds atbalsts, kas pastāvēja pirms Līguma stāšanās spēkā attiecīgajās dalībvalstīs, t. i., atbalsta shēmas un individuāls atbalsts, kurš ieviests pirms [un] joprojām ir piemērojams pēc Līguma stāšanās spēkā”.
(93)
Somija pievienojās Eiropas Kopienai 1995. gada 1. janvārī. Turklāt saskaņā ar Austrijas, Somijas un Zviedrijas Pievienošanās līguma 172. panta 5. punktu “[…] valsts atbalstu, ko piešķīrušas jaunas dalībvalstis 1994. gadā, bet kas, pārkāpjot EEZ līgumu vai saskaņā ar to noslēgtās vienošanās, vai nu nav paziņots ESA, vai arī ir paziņots, bet ir piešķirts pirms ESA lēmuma pieņemšanas, attiecīgi neuzskata par pastāvošo valsts atbalstu atbilstoši EK līguma 93. panta 1. punktam […]”.
(94)
Turklāt saskaņā ar 1. panta c) punktu Regulā (EK) Nr. 659/1999 “jauns atbalsts” ir atbalsts, t. i., atbalsta shēmas un individuāls atbalsts, kas nav pastāvošs atbalsts, tostarp pastāvoša atbalsta grozījumi (30).
(95)
Visbeidzot, 4. panta 1. punktā Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regulā (EK) Nr. 794/2004, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 659/1999, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK Līguma 93. panta piemērošanai (31) pārmaiņas pastāvošā atbalstā ir definētas kā “jebkādas pārmaiņas, izņemot pilnībā formāla vai administratīva rakstura izmaiņas, kas nevar ietekmēt novērtējumu par atbalsta pasākuma saderību ar kopējo tirgu. Tomēr esošas atbalsta shēmas sākotnējā budžeta palielinājumu par summu līdz 20 % apmērā neuzskata par esoša atbalsta izmaiņām”.
(96)
No iepriekš minētā izriet, ka var teikt, ka pasākums, kas veikts pirms pievienošanās un ir valsts atbalsta shēma, ir pastāvošs atbalsts, ja ir izpildīti divi nosacījumi. Pirmkārt, atbalsta shēmai jābūt ieviestai pirms EK līguma stāšanās spēkā un, otrkārt, tās būtība nedrīkst būt ievērojami grozīta kopš tā laika.
(97)
Komisija novērtēs Somijas argumentu par atbalsta likumīgumu atsevišķi par abām iespējamām shēmām.
6.1. IESPĒJAMĀ GARANTIJU SHĒMA (93-079)
(98)
Komisija vispirms novērtēs, vai šie pasākumi ir atbalsta shēma Regulas (EK) Nr. 659/1999 1. panta b) punkta izpratnē.
(99)
Valsts līmeņa juridiskais pamats garantiju shēmai ir Provinces likums par provinces garantijām rūpniecībai un dažām citām uzņēmējdarbības nozarēm (ÅFS 1966:14) (32), kas tika izsludināts 1966. gadā un grozīts ar ÅFS 1979:84, 1982:37, 1988:53, 1992:9, 1994:29, 1996:56 un 2002:23. Attiecībā uz budžetu jeb finansējumu jānorāda, ka tad, kad Somija pievienojās EK, 1966. gada Provinces likums paredzēja, ka “nesamaksāto garantiju vai aizdevumu (33) summa nevienā brīdī nedrīkst pārsniegt FIM 20 000 000”. Savukārt konkrētā pasākuma piemērošanai nav paredzēti nekādi termiņa ierobežojumi.
(100)
Ņemot vērā iepriekš minēto un valsts likuma noteikumus, attiecīgie pasākumi prima facie būtu atbilstoši atbalsta shēmas definīcijai, jo var secināt, ka likums atļauj piešķirt ar konkrētu projektu nesaistītu atbalstu vienam vai vairākiem uzņēmumiem uz nenoteiktu termiņu. Konkrētā iespējamā shēma tika ieviesta 1982. gada 1. septembrī, t. i., pirms 1994. gada 1. janvāra, un tika paziņota ESA. Tādējādi pirmais nosacījums attiecībā uz pastāvošo atbalstu ir izpildīts, jo sākotnējā shēma tika ieviesta pirms Līguma stāšanās spēkā Somijā un pat pirms 1994. gada 1. janvāra, kas nozīmē, ka šajā gadījumā Austrijas, Somijas un Zviedrijas Pievienošanās līguma 172. panta 5. punkts nav piemērojams.
(101)
Tomēr Komisijai ir arī jānovērtē, vai kopš 1994. gada 1. janvāra pasākumos ir ieviestas būtiskas pārmaiņas.
(102)
Reģionālās iestādes ieviesa garantiju shēmā vismaz trīs grozījumus pēc 1994. gada 1. janvāra (ar Provinces likumiem 1994:29, 1996:56 un 2002:23) un pirms pirmās garantijas piešķiršanas 2003. gada 14. augustā. Šie grozījumi paredzēja būtiski palielināt shēmas budžetu (t. i., palielināt garantiju kopējo summu, ko var piešķirt jebkurā konkrētā brīdī). Tā kā konkrētais gadījums attiecas uz aizdevuma garantijas piešķiršanu, būtu jānovērtē, vai tie grozījumi saistībā ar shēmas budžetu, kas ieviesti pirms apspriestajiem pasākumiem, būtu jāuzskata par būtiskiem un nošķiramiem no pastāvošās shēmas.
(103)
Kā izklāstīts iepriekš, saskaņā ar 4. pantu Regulā (EK) Nr. 794/2004 budžeta palielinājums par vairāk nekā 20 % ir uzskatāms par grozījumu pastāvošajā atbalsta shēmā. Divi no iepriekš minētajiem grozījumiem (34) ir palielinājuši shēmas sākotnējo budžetu attiecīgi par 50 % un 150 %. Šie budžeta palielinājumi ir uzskatāmi par būtiskiem shēmas grozījumiem, kas nekad netika paziņoti Komisijai.
(104)
Šo būtisko grozījumu ietekmi nevar uzskatīt par nošķiramu no iespējamās shēmas, un tas nozīmē, ka shēma kopumā kļūst par jaunu atbalstu. Sākotnējā atbalsta shēma bija ierobežota tikai attiecībā uz garantiju kopējo summu, kas var būt apstiprināta jebkurā konkrētā brīdī. Ņemot vērā šo konkrēto konfigurāciju, ļoti būtisks budžeta palielinājums (pat bez jebkādiem citiem grozījumiem shēmā) skar spēkā esošo noteikumu būtību.
(105)
Turklāt Komisija norāda, ka no Somijas iesniegtajiem garantijas dokumentiem nevar secināt, ka šo garantiju juridiskais pamats bija iespējamā garantiju shēma.
(106)
Attiecīgi garantijas, uz kurām attiecas šis lēmums, ir jāuzskata par jaunu atbalstu. Ņemot vērā, ka atbalsts tika īstenots bez Komisijas iepriekšēja apstiprinājuma, kas prasīts LESD 108. pantā, tas ir nelikumīgs.
6.2. IESPĒJAMĀ AKCIJU PARAKSTĪŠANAS SHĒMA (93-079)
(107)
Valsts noteikumi attiecībā uz šo iespējamo shēmu tika paziņoti ESA kā atbalsta piešķiršanas kārtība, ko piemēro akciju parakstīšanai. No tobrīd iesniegtajiem dokumentiem izriet, ka “Olandes gada budžets” tika norādīts kā valsts līmeņa juridiskais pamats. Pozīcijā “maksimālā iespējamā atbalsta intensitāte, ko […] var iegūt vienam projektam”, Somija ir norādījusi “30 %”. Turklāt pozīcijā “Budžets/izdevumi” Somija ir norādījusi budžetus par 1992.-1994. gadu, bet pozīcija “Kopējā budžeta tāme par visu shēmas plānošanas periodu” ir atstāta neaizpildīta.
(108)
Izmeklēšanas gaitā Somija paskaidroja, ka iespējamās shēmas oficiālais juridiskais pamats ir Likums par Olandes autonomiju (1144/1991), kas pieņemts 1991. gadā. Saskaņā ar minētā likuma 18. panta 22. punktu Olandes vietējām pašpārvaldēm ir “vispārējas pilnvaras” veikt dažādus pasākumus, kuru mērķis ir Olandes ekonomikas veicināšana. Šīs pilnvaras īsteno (piemēram, izmantojot aizdevumus, kapitāla iepludināšanas, garantijas), paredzot apropriācijas VP kopējā gada budžetā.
(109)
Komisija norāda uz turpmāk izklāstīto.
(110)
Neatkarīgi no tā, ka vietējo pašpārvalžu pilnvaras nodrošināt kapitāla iepludināšanas (saskaņā ar vispārējām pilnvarām tās piešķir ar Autonomijas likumu) Somija klasificē kā “shēmu”, Komisijai ir jāpārbauda, vai noteikumi valsts tiesību aktos, kas nosaka minētās pilnvaras, atbilst “shēmas” definīcijai saskaņā ar 1. panta d) punktu Regulā (EK) Nr. 659/1999. Šajā saistībā juridiskais pamats (18. panta 22. punkts Likumā 1144/1991) ir noteikumi, kas attiecas uz pilnvaru sadalījumu starp dažādām iestādēm Somijas tiesību sistēmā un kas neatbilst prasībām, lai tos varētu uzskatīt par atbalsta shēmu (kas cita starpā ir definēta kā “[…] dokumenti, pamatojoties uz kuriem bez turpmākiem izpildes pasākumiem var piešķirt individuālu atbalstu […]”). Tāpēc, lai veiktu jebkādu kapitāla piešķiršanu individuālam saņēmējam, vispirms būtu vajadzīga apropriācija VP gada budžetā (par ko Olandes reģionālā asambleja balso pēc saviem ieskatiem) un pēc tam - VP pieņemto lēmumu īstenošana. Tādējādi kapitāla iepludināšanas, kas piešķirtas saskaņā ar minētajām pilnvarām, ir jāuzskata par atsevišķu lēmumu kopumu, nevis par atbalsta shēmu.
(111)
Katrā ziņā Komisija arī norāda, ka iespējamā shēma attiecās tikai uz 1992.-1994. gadu, jo pozīcijā “Budžets/izdevumi” netika norādīta cita informācija, lai gan juridiskais pamats bija “Olandes gada budžets”.
(112)
Visbeidzot, Komisija atgādina, ka Somija ir norādījusi, ka maksimālā atbalsta intensitāte, ko “var iegūt vienam projektam”, ir 30 %. Katrā ziņā to var saprast tikai tādējādi, ka kapitāla iepludināšanas atbilstoši šai iespējamai shēmai bija paredzētas, lai tās izmantotu kopā ar būtiskiem privātiem ieguldījumiem (vismaz 70 %) “projektos”, kas paredzēti, lai veicinātu iespējamās shēmas mērķus (kuri norādīti kā “Tūrisms, rūpniecība, pētniecība un izstrāde”). Šajā lēmumā izvērtētie kapitāla palielinājumi neatbilst šim oficiālajam nosacījumam, un tāpēc uz tiem nevar attiecināt valsts tiesību normas, kas tika iesniegtas ESA, neatkarīgi no tā, vai šie pasākumi veidoja pienācīgu atbalsta shēmu, un, ja veidoja, vai tā bija piemērojama pēc 1994. gada.
(113)
Attiecīgi valsts atbalsts, kas piešķirts ÅI kapitāla palielinājumu veidā, ir jauns atbalsts. Tā kā atbalsts tika īstenots bez Komisijas iepriekšēja apstiprinājuma, kas prasīts LESD 108. pantā, tas ir nelikumīgs.
6.3. PAPILDU PIEZĪME PAR SOMIJAS AUGSTĀKĀS ADMINISTRATĪVĀS TIESAS NESENAJIEM LĒMUMIEM
(114)
Būtu arī jānorāda, ka divus pasākumus, ko VP apstiprināja par labu ÅI, nesen atcēla Somijas valsts tiesa. Šie pasākumi ir i) kapitāla palielinājums C-XI, kas izmaksāts ÅI 2007. gadā (sk. piezīmi 16. apsvērumā), un ii) 2006. gada aizdevuma garantija, kas tā arī netika īstenota. Augstākā administratīvā tiesa 2011. gada 6. aprīļa lēmumā noteica, vai VP lēmumi tika pieņemti, ievērojot valsts administratīvos noteikumus. Tomēr Tiesa arī novērtēja, vai ir pietiekami daudz pierādījumu, ka šie finanšu pasākumi ir valsts atbalsts, jo, ja tas ir valsts atbalsts, vietējām pašpārvaldēm pirms to īstenošanas vajadzēja paziņot Komisijai. Tiesa secina, ka visi valsts atbalsta kritēriji ir prima facie izpildīti. Tiesa arī izvērtēja Somijas apgalvojumu, ka uz pasākumiem - ja tie ir valsts atbalsts - attiektos valsts noteikumi, kas bija piemērojami pirms pievienošanās, un ka tie attiecīgi būtu klasificējami kā “pastāvošs atbalsts”. Šajā saistībā Tiesa padziļināti izvērtēja valsts noteikumus un secināja, ka neatkarīgi no tā, vai tie ir reālas valsts atbalsta shēmas vai nē, vietējo pašpārvalžu lēmumi neatbilda oficiālajai prasībai atbilstoši valsts noteikumiem Komisijas iepriekš izklāstīto iemeslu dēļ. Tādējādi valsts Augstākās administratīvās tiesas secinājumi ir saskaņā ar Komisijas secinājumiem, ka kapitāla iepludināšana C-XI, uz ko tiek attiecināta izmeklēšana, ietver jaunu valsts atbalstu. Tādu pašu secinājumu Augstākā tiesa izdarīja attiecībā uz 2006. gada aizdevuma garantiju. Tā kā konkrētā garantija tā arī netika īstenota, tā šajā lēmumā nav vērtēta.
7. SADERĪBA
(115)
Somija ir vispārīgi apgalvojusi, ka pasākumi, ja tie tiktu atzīti par jaunu valsts atbalstu, vienalga būtu saderīgi ar iekšējo tirgu, jo no atbalsta finansēto ÅI darbību mērķis bija veicināt reģiona attīstību un radīt jaunas darbavietas.
(116)
Kaut arī valsts atbalsts principā ir aizliegts, tas tik un tā būtu uzskatāms par saderīgu ar iekšējo tirgu apstākļos, kas minēti LESD 107. panta 2. punktā, un var tikt uzskatīts par saderīgu, ja to izmanto 107. panta 3. punktā minēto mērķu sasniegšanai. Vienīgais pamatojums saderībai, ko var pieņemt šajā gadījumā, ir LESD 107. panta 3. punkta a) apakšpunkts, ar ko atļauj atbalstu, kurš veicina ekonomikas attīstību apgabalos, kur dzīves līmenis ir ārkārtīgi zems vai kur valda liels bezdarbs, vai LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts, kas paredz, ka valsts atbalstu var atļaut, lai veicinātu konkrētu tautsaimniecības jomu attīstību.
(117)
Saskaņā ar tobrīd Somijai piemērojamiem reģionālajiem atbalsta noteikumiem (reģionālā atbalsta plāniem 2000.-2006. gadam un 2007.-2013. gadam) Mariehamnas pilsēta, kur atrodas iTiden, jebkurā gadījumā nebija tiesīga uz šādu atbalstu. Tas nozīmē, ka pat tad, ja atbalstu varētu atzīt par tādu, kas piešķirts minētajam projektam, to nevarētu uzskatīt par saderīgu. Turklāt Komisija norāda, ka Somija nav pierādījusi, ka ir izpildīts jebkurš no saderības nosacījumiem atbilstoši reģionālā atbalsta noteikumiem (piemēram, attiecībā uz atbalsta veidu, attiecināmajām izmaksām vai maksimālo atbalsta intensitāti).
(118)
Atbalstu nevar arī uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu, pamatojoties uz jebkurām citām Komisijas pieņemtām pamatnostādnēm un paziņojumiem attiecībā uz LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu vai pamatojoties tieši uz minēto apakšpunktu. Somijas iestādes nav iesniegušas konkrētus argumentus vai pierādījumus, kas ļautu Komisijai atzīt minētos pasākumus par saderīgiem, pamatojoties uz jebkuru LESD noteikumu.
8. ATBALSTA ATGŪŠANA
8.1. SOMIJAS ARGUMENTI
(119)
Regulas (EK) Nr. 659/1999 14. panta 1. punkts paredz: “Kad nelikumīga atbalsta gadījumos tiek pieņemti negatīvi lēmumi, Komisija izlemj, ka attiecīgā dalībvalsts veic visus vajadzīgos pasākumus, lai atgūtu atbalstu no saņēmēja […]. Komisija neprasa atbalsta atgūšanu, ja tas būtu pretrunā ar kādu Kopienas tiesību vispārēju principu.” Tāpēc pats par sevi saprotams, ka summas par pasākumiem, kas ir nelikumīgs valsts atbalsts ÅI, būtu jāatgūst.
(120)
Tomēr Somija ir apgalvojusi, ka šajā gadījumā Komisijai vajadzētu atturēties no atgūšanas pieprasīšanas, jo Somija tiesiski paļāvās uz to, ka atbalsts ir likumīgs atbilstoši iespējamām shēmām, kas bija spēkā pirms pievienošanās, un ka atgūšana būtu pretrunā Kopienas tiesību principam. Komisija norāda, ka Somija ir oficiāli norādījusi uz tiesisku paļāvību tikai attiecībā uz VP. Tiesiskā paļāvība atbalsta saņēmēja vārdā netika skaidri norādīta.
(121)
Jebkurā gadījumā Komisija nevar pieņemt šo argumentu.
(122)
Attiecībā uz kapitāla palielinājumiem Komisija jau iepriekš pierādīja, ka neatkarīgi no tā, kāds ÅI vai jebkuram citam varētu būt bijis iemesls uzskatam par iespējamās akciju parakstīšanas shēmas juridisko statusu saistībā ar valsts atbalsta noteikumiem, tie pat neizpildīja iespējamās shēmas oficiālos nosacījumus, par ko bija paziņots ESA. Tāpēc ir neiespējami apgalvot, ka ÅI varēja atsaukties uz tiesisko paļāvību attiecībā uz kapitāla palielinājumu likumīgumu, jo uz tiem nevarēja attiecināt valsts noteikumus, attiecībā uz kuriem, kā apgalvo Somija, tai bija tiesiskā paļāvība.
(123)
Attiecībā uz aizdevumu garantijām Komisija ir pierādījusi, ka garantiju shēma tika būtiski grozīta pat pirms šajā lēmumā aplūkoto garantiju piešķiršanas. Šie grozījumi, ko ieviesa Olandes iestādes, netika paziņoti Komisijai. Tādējādi jebkuras garantijas, kas piešķirtas atbilstoši valsts noteikumiem, kuri veidoja sākotnējo shēmu, ir jāuzskata par jaunu atbalstu. Ir vispārēji atzīts, ka neviens atbalsta saņēmējs nevar tiesiski paļauties uz to, ka atbalsts, ko būtu vajadzējis paziņot Komisijai saskaņā ar LESD 108. pantu, bet kas nav paziņots, ir likumīgs (35).
(124)
Rezumējot - gan garantijas, gan kapitāla palielinājumi ir jauns valsts atbalsts, ko pirms īstenošanas būtu vajadzējis paziņot Komisijai.
(125)
Saskaņā ar iedibināto judikatūru (36) dalībvalsts, kuras iestādes ir piešķīrušas atbalstu pretrunā LESD 108. pantā paredzētajiem procedūras noteikumiem, nedrīkst atsaukties uz atbalsta saņēmēju tiesisko paļāvību, lai pamatotu to, ka nav izpildīts pienākums veikt vajadzīgos pasākumus, lai īstenotu Komisijas lēmumu, kurā tai dots rīkojums atgūt atbalstu. Ja valsts iestādes varētu paļauties uz savu nelikumīgo interpretāciju, tās pilnībā atņemtu LESD 107. un 108. panta jēgu un arī sagrautu to lēmumu efektivitāti, kurus Komisija pieņem atbilstoši minētajiem pantiem.
(126)
Tas pats princips noteikti jāpiemēro tad, kad valsts iestādes apgalvo, ka tās pašas tiesiski paļāvās uz pasākumu likumīgumu, bet nepaziņoja par pasākumiem Komisijai, lai gan tie ir jauns atbalsts (37).
(127)
Līdzīgi, ciktāl runa ir par ÅI tiesisko paļāvību, Komisija norāda, ka saskaņā ar iedibināto judikatūru, ņemot vērā, ka Komisijai saskaņā ar LESD 108. pantu ir obligāts pienākums uzraudzīt valsts atbalstu, uzņēmumi, kam atbalsts piešķirts, principā nevar tiesiski paļauties uz to, ka atbalsts ir likumīgs, ja vien tas nav piešķirts saskaņā ar minētajā pantā noteikto procedūru. Rūpīgam uzņēmējam parasti būtu jāspēj noteikt, vai minētā procedūra ir ievērota (38).
(128)
Komisija norāda, ka neviens uzņēmums neatradās izdevīgākā stāvoklī par ÅI, lai varētu rast priekšstatu par VP darbībām attiecībā uz iespējamām atbalsta shēmām, jo VP ir ÅI galvenais akcionārs un to ÅI valdē pārstāv personas, kuras ir arī VP izpildstruktūras locekļi. Šo argumentu apstiprina fakts, ka ÅI un VP pārstāvji regulāri apmainās ar informāciju, kā norādīts iepriekš saistībā ar kapitāla palielinājumiem. Tāpēc, lai gan Somijas iestādes nav skaidri norādījušas uz tiesisko paļāvību atbalsta saņēmēja vārdā, Komisija uzskata, ka ÅI šajā gadījumā nevar atsaukties uz tiesisko paļāvību.
(129)
Visbeidzot, Komisija ne Somijai, ne atbalsta saņēmējam nekad nav sniegusi precīzas garantijas, ka attiecīgie pasākumi nebūtu valsts atbalsts vai būtu saderīgs atbalsts, kas attiecīgi varētu dot pamatu atsaukties uz tiesisko paļāvību (39).
(130)
Somija ir arī apgalvojusi, ka ja atgūtu atbalstu, kas piešķirts ar kapitāla palielinājumu starpniecību, par atbalsta elementu nav obligāti jāuzskata visa nodrošinātā kapitāla summa, bet (pēc analoģijas ar atbalsta elementa aprēķinu garantijās) gan tikai izmaksas, kas ÅI rastos, meklējot alternatīvu ieguldījumu tirgos. Šajā saistībā Somija ir ierosinājusi, ka šāda alternatīva finansējuma izmaksas varētu noteikt, atsaucoties uz paredzamajiem 7 % peļņai no ieguldījumiem attiecībā uz biroja īpašumu, kas noteikti KPMG ziņojumā.
(131)
Komisija nevar pieņemt šādu viedokli.
(132)
Katrā ziņā, vispārīgi runājot, ir pareizi, ka valsts atbalstu konkrētā gadījumā veido starpība starp priekšrocību (finansējuma veidā), ko uzņēmums faktiski saņēmis no valsts līdzekļiem, un priekšrocību, ko tas būtu spējis iegūt kapitāla tirgos. Attiecīgi “atmaksājot atbalstu, saņēmējs zaudē tās priekšrocības, kādas viņam bija attiecībā pret saviem konkurentiem tirgū, un tiek atjaunota situācija, kas pastāvēja pirms atbalsta piešķiršanas” (40).
(133)
Ikviens, kurš veic ieguldījumu - vai tā būtu kredīta piešķiršana vai piedalīšanās uzņēmuma pašu kapitālā - centīsies gūt tādu peļņu no sava ieguldījuma, kas ir samērīga ar risku.
(134)
Ja atbalsts tiek piešķirts tāda kredīta veidā, kura izmaksas ir mazākas par tirgus izmaksām (kā tas ir attiecībā uz garantētu aizdevumu, kad kopējās finansiālās izmaksas ir mazākas nekā tirgus aizdevuma procentu likme), uzņēmumam, kas nav izstumts no aizdevumu tirgus un kas kā alternatīvu atbalstam būtu varējis saņemt aizdevumu pēc tirgus likmes, ir skaidrs, ka atgūšanas korektīvo mērķi var sasniegt, liekot uzņēmumam samaksāt starpību (ar procentiem), tādējādi to nostādot atkal vienlīdzīgā līmenī ar tā konkurentiem.
(135)
Attiecībā uz kapitālieguldījumiem situācija ir atšķirīga. Tādā gadījumā peļņa nav atkarīga no uzņēmuma vēlmes maksāt (kā tas ir attiecībā uz aizdevumu), bet to pilnībā nosaka uzņēmuma darbības modelim raksturīgā rentabilitāte. Ja vien privāts ieguldītājs neuzskatīs, ka darījums pienācīgi kompensēs ar to saistīto risku, tas neieguldīs, bet izmantos savu naudu citam mērķim. Citiem vārdiem sakot, Komisija nevar pieņemt argumentu, ka uzņēmums būtu spējis saņemt tādus pašus līdzekļus kapitāla tirgū, lai palielinātu savu kapitālu, piedāvājot augstāku atlīdzību, jo tā paredzamie darbības rezultāti neļāva tam nevienam kapitāla ieguldītājam piedāvāt šādu augstāku atlīdzību. Tādējādi hipotētiskā situācija, t. i., situācija bez atbalsta, kuru iecerēts atjaunot vai radīt ar atgūšanas starpniecību, ir tāda, ka nebūtu ieguldīts vispār nekāds kapitāls. Tāpēc atgūstamais atbalsts ir pilna kapitāla palielinājumu summa.
(136)
Attiecīgi Komisija nevar piekrist Somijas viedoklim par atbalsta elementu kapitāla palielinājumos.
8.2. ATGŪSTAMAIS ATBALSTS
(137)
Ņemot vērā iepriekš minēto, nelikumīgais un nesaderīgais atbalsts, ko ir identificējusi Komisija un kas Somijai ir jāatgūst no ÅI, ir šāds.
(138)
Kapitāla palielinājumi:
a)
kapitāla palielinājums C-IV - EUR 353 199,00. Šis atbalsts tika nodots ÅI rīcībā 2001. gada 20. jūlijā;
b)
kapitāla palielinājums C-V - EUR 599 933,78. Šis atbalsts tika nodots ÅI rīcībā 2002. gada 15. augustā;
c)
kapitāla palielinājums C-VI - EUR 799 911,64. Šis atbalsts tika nodots ÅI rīcībā 2003. gada 13. martā;
d)
kapitāla palielinājums C-VII - EUR 515 165,97. Šis atbalsts tika nodots ÅI rīcībā 2004. gada 6. maijā;
e)
kapitāla palielinājums C-VIII - EUR 669 896,95. Šis atbalsts tika nodots ÅI rīcībā 2004. gada 30. septembrī;
f)
kapitāla palielinājums C-IX - EUR 199 977,91. Šis atbalsts tika nodots ÅI rīcībā 2005. gada 16. jūnijā;
g)
kapitāla palielinājums C-X - EUR 234 961,43. Šis atbalsts tika nodots ÅI rīcībā 2005. gada 16. jūnijā;
h)
kapitāla palielinājums C-XI - EUR 1 379 998,95. Šis atbalsts tika nodots ÅI rīcībā 2007. gada 15. februārī.
(139)
Aizdevumu garantijas: atbalsta elements visām garantijām tiek aprēķināts kā starpība starp atsauces likmi, ko piemēro kā kritēriju aizdevumu izmaksām, kuras uzņēmums ar ÅI pielīdzināmu finansiālo stāvokli būtu sedzis bez garantijas, no vienas puses, un procentu likmi, kas iegūta, izmantojot valsts garantiju, pēc tam, kad ir ņemtas vērā visas samaksātās prēmijas, atbilstoši Garantiju paziņojuma 4.2. punktam (kā sīkāk paskaidrots 66.-80. apsvērumā), no otras puses.
a)
Attiecībā uz garantiju G-I atbalsta elementu veido starpība starp atsauces likmi aizdevumam, ko piešķir uzņēmumam novērtējuma kategorijā “vāja” (“B”) un ar normālu nodrošinājumu, un tā aizdevuma kopējām finansiālajām izmaksām, uz kuru attiecas garantija (to saprot kā par garantiju izmaksātās prēmijas, kam pieskaitīti aizdevuma procenti). Šis atbalsts tika nodots ÅI rīcībā 2003. gada 9. oktobrī (kā paskaidrots 81. un 82. apsvērumā). No šīs summas atskaita vienreizējo garantijas prēmiju EUR 19 500 (41).
b)
Attiecībā uz garantiju G-II atbalsta elementu veido starpība starp atsauces likmi aizdevumam, ko piešķir uzņēmumam novērtējuma kategorijā “vāja” (“B”) un ar normālu nodrošinājumu, un tā aizdevuma kopējām finansiālajām izmaksām, uz kuru attiecas garantija (to saprot kā par garantiju izmaksātās prēmijas, kam pieskaitīti aizdevuma procenti). Šis atbalsts tika nodots ÅI rīcībā 2004. gada 2. novembrī. No šīs summas atskaita vienreizējo garantijas prēmiju EUR 2 900 (42).
c)
Attiecībā uz garantiju G-III atbalsta elementu veido starpība starp atsauces likmi aizdevumam, ko piešķir uzņēmumam novērtējuma kategorijā “apmierinoša” (“BB”) un ar normālu nodrošinājumu, un tā aizdevuma kopējām finansiālajām izmaksām, uz kuru attiecas garantija (to saprot kā par garantiju izmaksātās prēmijas, kam pieskaitīti aizdevuma procenti). Šis atbalsts tika nodots ÅI rīcībā 2005. gada 13. decembrī. No šīs summas atskaita vienreizējo garantijas prēmiju EUR 6 500 (43).
(140)
Precīzu atbalsta kopējo summu, kas jāatgūst, noteiks Somijas iestādes sadarbībā ar Komisiju atgūšanas procedūras ietvaros saskaņā ar 138. un 139. apsvērumu aprakstīto metodoloģiju. Noteiktajai atbalsta summai pieskaita procentus, kas uzkrāti no dienas, kurā atbalsts nodots saņēmēja rīcībā, līdz atbalsta atgūšanas dienai. Komisija aicina Somijas iestādes saskaņā ar to lojālas sadarbības pienākumu sadarboties ar Komisiju atgūstamā atbalsta precīzas summas noteikšanā,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Kapitāla palielinājums par summu EUR 84 094,39, ko Somija piešķīra Ålands Industrihus AB1997. gada 18. jūnijā, nav valsts atbalsts Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punkta izpratnē.
2. pants
Šā lēmuma 8.2. iedaļā uzskaitītie valsts atbalsta pasākumi, ko Somija nelikumīgi veikusi par labu Ålands Industrihus AB, pārkāpjot Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 3. punktu, nav saderīgi ar iekšējo tirgu.
3. pants
1. Somija no atbalsta saņēmēja atgūst 2. pantā minēto valsts atbalstu.
2. Atgūstamajām summām piemēro procentus, kas uzkrāti no dienas, kad summas nodotas atbalsta saņēmēja rīcībā, līdz to faktiskās atgūšanas dienai.
3. Procentus aprēķina pēc salikto procentu metodes saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 794/2004 V nodaļu.
4. Somija no šā lēmuma pieņemšanas dienas atceļ visus 2. pantā minētā atbalsta nesamaksātos maksājumus.
4. pants
1. Lēmuma 2. pantā minētā atbalsta atgūšana ir tūlītēja un spēkā esoša.
2. Somija nodrošina, ka šis lēmums tiek izpildīts četru mēnešu laikā no tā paziņošanas.
5. pants
1. Divu mēnešu laikā no šā lēmuma paziņošanas Somija iesniedz Komisijai šādu informāciju:
a)
no atbalsta saņēmēja atgūstamo kopējo summu (pamatsummu un atgūšanas procentus);
b)
šā lēmuma izpildei jau veikto un iecerēto pasākumu sīku aprakstu;
c)
dokumentus, kas apliecina, ka atbalsta saņēmējam ir pieprasīts atmaksāt atbalstu.
2. Somija turpina informēt Komisiju par valsts pasākumu īstenošanas gaitu šā lēmuma izpildes ietvaros tikmēr, kamēr nav pabeigta 2. pantā minētā atbalsta atgūšana. Tā pēc Komisijas pieprasījuma nekavējoties iesniedz informāciju par šā lēmuma izpildei jau veiktajiem un iecerētajiem pasākumiem. Tā arī sniedz sīku informāciju par atbalsta summām un atgūšanas procentiem, kas jau atgūti no atbalsta saņēmēja.
6. pants
Šis lēmums ir adresēts Somijas Republikai.
Briselē, 2011. gada 13. jūlijā