PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 456/2012
ze dne 30. května 2012,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1266/2007 o prováděcích předpisech ke směrnici Rady 2000/75/ES, co se týče tlumení, sledování, dozoru a omezení přesunů některých zvířat vnímavých druhů ve vztahu ke katarální horečce ovcí
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 2000/75/ES ze dne 20. listopadu 2000, kterou se stanoví zvláštní ustanovení týkající se tlumení a eradikace katarální horečky ovcí (1), a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. c), články 11 a 12 a čl. 19 třetí pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 1266/2007 (2) stanoví pravidla pro tlumení, sledování, dozor a omezení přesunů zvířat uvnitř uzavřených pásem a mimo ně v souvislosti s katarální horečkou ovcí. Stanoví rovněž podmínky pro výjimky ze zákazu přesunů vnímavých zvířat a jejich spermatu, vajíček a embryí stanoveného směrnicí 2000/75/ES, včetně pravidel o používání očkovacích látek proti katarální horečce ovcí.
(2)
Na základě stávajících pravidel stanovených ve směrnici 2000/75/ES není použití očkovacích látek proti katarální horečce ovcí povoleno mimo ochranná pásma. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/5/EU ze dne 14. března 2012, kterou se mění směrnice Rady 2000/75/ES, pokud jde o očkování proti katarální horečce ovcí (3), činí pravidla týkající se očkování stanovená ve směrnici 2000/75/ES pružnějšími, aby se umožnilo očkování inaktivovanýmí očkovacími látkami proti katarální horečce ovcí i mimo oblasti, na které se vztahují omezení přesunů zvířat. Proto by nařízení (ES) č. 1266/2007 mělo být změněno. Kromě toho jsou změny nezbytné proto, aby se zjednodušily postupy sledování a dozoru a aby se upravily postupy stanovené nařízením (ES) č. 1266/2007 na základě posledních vědeckých stanovisek.
(3)
Pro účely shromažďování a analýzy epizootologických informací o katarální horečce ovcí stanoví nařízení (ES) č. 1266/2007, že členské státy musí poskytovat aplikaci BlueTongue NETwork (sytém BT-Net) informace o katarální horečce ovcí shromážděné v průběhu uplatňování programů pro sledování katarální horečky ovcí a dozor nad katarální horečkou ovcí.
(4)
Zkušenosti však ukazují, že je k dispozici dostatek informací v rámci jiných již existujících povinností týkajících se oznamování a hlášení nákaz v Unii. Povinnost spočívající ve výměně informací prostřednictvím systému BT-Net již tedy není nutná.
(5)
Nařízením (ES) č. 1266/2007 ve znění nařízení Komise (ES) č. 123/2009 (4) byla pro členské státy zavedena možnost vymezit za určitých podmínek „oblasti s nižším rizikem“, aby se usnadnilo preventivní očkování v těch částech jejich území, kde se virus nevyskytuje. V důsledku vstupu směrnice 2012/5/EU v platnost může být očkování proti katarální horečce ovcí prováděno i mimo uzavřená pásma, a proto již nejsou ustanovení o vymezení „oblastí s nižším rizikem“ nezbytná.
(6)
V souladu s čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 1266/2007 se členský stát může rozhodnout odstranit epizootologicky relevantní zeměpisnou oblast z uzavřeného pásma, a tím ji prohlásit za prostou nákazy, po dvou letech nepřítomnosti viru, která byla prokázána sledováním.
(7)
U těch částí uzavřeného pásma, kde sledování a dozor prokázaly nepřítomnost specifického sérotypu (sérotypů) viru katarální horečky ovcí alespoň po dobu jednoho roku (včetně období plné aktivity vektorů), však hrozí riziko opětovného zavlečení nákazy vstupem nakažených zvířat z jiných částí téhož uzavřeného pásma, kde se virus katarální horečky ovcí stále vyskytuje. Aby se zajistil bezpečný přechod ke statusu prostému nákazy za příznivých epizootologických podmínek, členským státům by mělo být v těchto situacích povoleno vymezit „přechodně prostou oblast“ pod podmínkou, že se provede sledování a dozor, které potvrdí nepřítomnost viru.
(8)
Podle vědeckého stanoviska komise pro zdraví a dobré životní podmínky zvířat Evropského úřadu pro bezpečnost potravin o riziku přenosu katarální horečky ovcí při tranzitu zvířat, přijatého dne 11. září 2008 (5), existuje teoreticky možnost, že spolu se zvířaty se přesouvají i infekční pakomárci. Uvedené riziko lze omezit tím, že se vozidlo vyčistí a ošetří insekticidy nebo repelenty před nakládkou zvířat nebo že se zvířata přesouvají známými oblastmi s nízkým rizikem nebo že se přesouvají v době, kdy je riziko podle zkušeností nízké. Aby se omezily nežádoucí účinky uvedených látek pro životní prostředí a aby se zabránilo možným problémům, pokud jde o čekací doby a možná rezidua ve zvířatech, nemělo by se již požadovat ošetření zvířat schválenými insekticidy nebo repelenty, jelikož toto ošetření poskytuje jen omezenou dodatečnou bezpečnost.
(9)
Nařízení (ES) č. 1266/2007 ve znění prováděcího nařízení (EU) č. 648/2011 (6) umožňuje členským státům určení, v jejichž případě by vstup neimunních zvířat mohl za určitých okolností představovat riziko pro zdraví zvířat, požadovat během přechodného období, aby přesuny těchto zvířat podléhaly určitým dodatečným podmínkám. Jelikož toto nařízení stanoví pravidla pro kritéria týkající se zařízení chráněných před vektory, uvedené přechodné ustanovení již není zapotřebí.
(10)
Vzhledem k různým úrovním výskytu viru, podmínkám okolního prostředí a různým strategiím očkování v členských státech se může epizootologická situace, pokud jde o katarální horečku ovcí, v různých oblastech Unie výrazně lišit. Zkušenosti ukázaly, že za účelem dosažení požadovaných cílů lze úspěšně provádět různé strategie dozoru. Proto by minimální harmonizované požadavky na sledování a dozor stanovené v příloze I nařízení (ES) č. 1266/2007 měly být zjednodušeny, aby členským státům umožňovaly větší flexibilitu při tvorbě jejich vnitrostátních programů sledování a dozoru, s přihlédnutím k vědeckému stanovisku komise pro zdraví a dobré životní podmínky zvířat Evropského úřadu pro bezpečnost potravin o sledování katarální horečky ovcí a dozoru nad katarální horečkou ovcí (7).
(11)
Na základě výše uvedeného vědeckého stanoviska by měla být minimální velikost vzorku pro odhalení prevalence 5 % se spolehlivostí 95 % v populaci vnímavých druhů dostatečná pro dozor za účelem prokázání nepřítomnosti viru v epizootologicky relevantní zeměpisné oblasti v průběhu dvou let.
(12)
Držet zvířata vnímavá ke katarální horečce ovcí po určitou dobu v zařízení zabezpečeném před vektory je důležitý požadavek pro určité podmínky pro výjimky ze zákazu přesunů stanovené v příloze III nařízení (ES) č. 1266/2007. Zkušenosti ukazují, že pro členské státy je obtížné stanovit vhodná kritéria pro určení zařízení zabezpečeného před vektory při pravidelných přesunech za účelem obchodu se zvířaty vnímavých druhů, jako je skot, ovce a kozy.
(13)
Za účelem zlepšení účinnosti zařízení zabezpečených před vektory a za účelem pomoci členským státům při provádění uvedeného opatření pro tlumení by měla být stanovena některá kritéria. Tato kritéria by měla být založena na zkušenostech členských států a na Kodexu zdraví suchozemských živočichů Světové organizace pro zdraví zvířat (OIE). Za účelem sladění terminologie s terminologií OIE by se pojem „zařízení zabezpečené před vektory“, který se v současnosti používá v nařízení (ES) č. 1266/2007, měl nahradit pojmem „zařízení chráněné před vektory“.
(14)
V reakci na nové vědecké informace, které naznačují možnost transplacentárního přenosu viru katarální horečky ovcí, zejména v případě sérotypu 8 tohoto viru, byla v nařízení (ES) č. 1266/2007 ve znění nařízení (ES) č. 384/2008 (8) zavedena předběžná opatření, aby se zamezilo možnému rozšíření katarální horečky ovcí prostřednictvím březích zvířat nebo některých nově narozených zvířat.
(15)
Podle vědeckého stanoviska komise pro zdraví a dobré životní podmínky zvířat Evropského úřadu pro bezpečnost potravin o sérotypu 8 viru katarální horečky ovcí (9) existují důkazy o transplacentárním přenosu sérotypu 8 viru katarální horečky ovcí, který byl do Unie zavlečen v roce 2006. Nebyl však prokázán transplacentární přenos jiných sérotypů viru katarální horečky ovcí v postižených oblastech, kde se nepoužívaly žádné modifikované živé očkovací látky. Vzhledem k závěrům uvedeného stanoviska by se mělo předběžné opatření, pokud jde o přesuny březích zvířat, použít pouze pro pásma uzavřená pro sérotyp 8 viru katarální horečky ovcí.
(16)
Nařízení (ES) č. 1266/2007 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(17)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1266/2007 se mění takto:
1)
Článek 4 se nahrazuje tímto:
„Článek 4
Programy pro sledování katarální horečky ovcí a pro dozor nad katarální horečkou ovcí
Členské státy uplatňují v souladu s minimálními požadavky stanovenými v příloze I programy pro sledování katarální horečky ovcí a pro dozor nad katarální horečkou ovcí.“
2)
Článek 5 se zrušuje.
3)
V článku 6 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Před jakýmkoli rozhodnutím o odstranění epizootologicky relevantní zeměpisné oblasti z uzavřeného pásma poskytnou členské státy Komisi odůvodněné informace, které prokazují nepřítomnost viru katarální horečky ovcí v uvedené oblasti v období dvou let, včetně dvou období plné aktivity vektorů, po zahájení uplatňování programu pro sledování katarální horečky ovcí a pro dozor nad katarální horečkou ovcí v souladu s přílohou I bodem 3.“
4)
V článku 7 se odstavec 2a nahrazuje tímto:
„2a. Členské státy mohou vymezit epizootologicky relevantní zeměpisnou oblast v uzavřeném pásmu jako „přechodně prostou oblast“ pod podmínkou, že sledování a dozor v souladu s přílohou I bodem 3 prokázaly nepřítomnost viru katarální horečky ovcí po dobu jednoho roku, včetně jednoho období plné aktivity vektorů, v uvedené části uzavřeného pásma, pokud jde o konkrétní sérotyp nebo kombinaci sérotypů katarální horečky ovcí.
Členský stát, který má v úmyslu vymezit uzavřené pásmo nebo část uzavřeného pásma jako „přechodně prostou oblast“, oznámí svůj úmysl Komisi. Toto oznámení musí být doplněno o informace uvedené v příloze I bodě 3.
Komise poskytne členským státům prostřednictvím Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat informace o seznamu „přechodně prostých oblastí“.
Přesuny zvířat uvnitř téhož uzavřeného pásma z oblasti s výskytem téhož sérotypu (týchž sérotypů) viru katarální horečky ovcí do části téhož uzavřeného pásma vymezené jako „přechodně prostá oblast“ mohou být povoleny pouze tehdy, pokud:
a)
zvířata splňují podmínky stanovené v příloze III, nebo
b)
zvířata splňují jakékoli jiné vhodné veterinární záruky založené na pozitivním výsledku posouzení rizika týkajícího se opatření proti šíření viru katarální horečky ovcí a ochrany proti napadením vektory, které si vyžádá příslušný orgán v místě původu a které schválí příslušný orgán v místě určení před přesunem těchto zvířat, nebo
c)
zvířata jsou určena pro okamžitou porážku.“
5)
V čl. 8 odst. 5 se třetí pododstavec nahrazuje tímto:
„Informace o stanovených jatkách jsou zpřístupněny ostatním členským státům a veřejnosti.“
6)
Článek 9 se nahrazuje tímto:
„Článek 9
Další podmínky pro tranzit zvířat
1. Tranzit zvířat povolí příslušný orgán, pokud:
a)
dopravní prostředky, v nichž jsou zvířata přepravována, byla po řádném vyčištění a dezinfekci v místě nakládky ošetřena schválenými insekticidy a/nebo repelenty. Toto ošetření musí být v každém případě provedeno před opuštěním uzavřeného pásma nebo před vstupem do něj;
b)
jestliže je při přesunu uzavřeným pásmem naplánována přestávka na kontrolním stanovišti delší než jeden den, jsou zvířata chráněna před jakýmkoli napadením vektory v zařízení chráněném před vektory v souladu s kritérii stanovenými v příloze II.
2. Odstavec 1 se nepoužije, pokud k tranzitu dochází:
a)
výhradně z epizootologicky relevantních zeměpisných oblastí uzavřeného pásma nebo přes tyto oblasti během období sezónně prostého vektorů katarální horečky ovcí vymezeného v souladu s přílohou V, nebo
b)
z částí uzavřeného pásma vymezených jako „přechodně prosté oblasti“ podle čl. 7 odst. 2a nebo přes tyto části uzavřeného pásma.
3. V případě zvířat uvedených v odstavci 1 tohoto článku jsou příslušná veterinární osvědčení, která stanoví směrnice 64/432/EHS, 91/68/EHS a 92/65/EHS nebo která jsou uvedena v rozhodnutí 93/444/EHS, opatřena touto doplňující poznámkou: „Ošetření insekticidem/repelentem … (uveďte název výrobku) dne … (uveďte datum) v souladu s článkem 9 nařízení (ES) č. 1266/2007.“ “
7)
Článek 9a se zrušuje.
8)
Přílohy I, II, III a V se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost pátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 30. května 2012.
KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) Nr. 456/2012
(2012. gada 30. maijs),
ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1266/2007 par Padomes Direktīvas 2000/75/EK īstenošanas noteikumiem dažu uzņēmīgu sugu dzīvnieku kontrolei, monitoringam, uzraudzībai un pārvietošanās ierobežojumiem saistībā ar infekciozo katarālo drudzi
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes 2000. gada 20. novembra Direktīvu 2000/75/EK, ar ko paredz īpašus noteikumus infekciozā katarālā drudža kontrolei un apkarošanai (1), un jo īpaši tās 9. panta 1. punkta c) apakšpunktu, 11. un 12. pantu un 19. panta trešo daļu,
tā kā:
(1)
Komisijas Regulā (EK) Nr. 1266/2007 (2) ir izklāstīti noteikumi par dzīvnieku kontroli, monitoringu, uzraudzību un pārvietošanās ierobežojumiem saistībā ar infekciozo katarālo drudzi, pārvietojot tos aizliegto zonu robežās vai ārpus tām. Tajā paredzēti arī nosacījumi, kuri jāizpilda, lai saņemtu atbrīvojumu no izvešanas aizlieguma, kas saskaņā ar Direktīvu 2000/75/EK piemērojams uzņēmīgu dzīvnieku, to spermas, olšūnu un embriju pārvietošanai, kā arī izmantošanas noteikumi vakcīnām pret infekciozo katarālo drudzi.
(2)
Saskaņā ar līdzšinējiem Direktīvā 2000/75/EK paredzētajiem noteikumiem ārpus aizsardzības zonām nav atļauta vakcīnu izmantošana pret infekciozo katarālo drudzi. Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 14. marta Direktīva 2012/5/ES, ar ko Padomes Direktīvu 2000/75/EK groza attiecībā uz vakcinēšanu pret infekciozo katarālo drudzi (3), padara elastīgākus ar Direktīvu 2000/75/EK izstrādātos noteikumus, lai ar inaktivētām vakcīnām pret infekciozo katarālo drudzi varētu vakcinēt arī ārpus zonām, kurās ir spēkā dzīvnieku pārvietošanas ierobežojumi. Tādēļ attiecīgi būtu jāgroza Regula (EK) Nr. 1266/2007. Turklāt grozījumi ir vajadzīgi, lai vienkāršotu monitoringa un uzraudzības procesu un Regulā (EK) Nr. 1266/2007 noteiktās procedūras pielāgotu jaunākajiem zinātniskajiem atzinumiem.
(3)
Regula (EK) Nr. 1266/2007 nosaka, ka nolūkā apkopot un analizēt epidemioloģisko informāciju par infekciozo katarālo drudzi dalībvalstīm uz infekciozā katarālā drudža tīkla lietojumprogrammu (BT-Net sistēma) ir jānosūta infekciozā katarālā drudža monitoringa un uzraudzības programmu īstenošanas laikā savāktā informācija par šo slimību.
(4)
Tomēr pieredze liecina, ka pietiekami daudz informācijas ir pieejams no citiem spēkā esošajiem slimību paziņošanas un ziņojumu iesniegšanas pienākumiem Savienībā. Tāpēc pienākums apmainīties ar informāciju, izmantojot BT-Net sistēmu, vairs nav nepieciešams.
(5)
Ar Regulu (EK) Nr. 1266/2007, kas grozīta ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 123/2009 (4), tika paredzēta iespēja, ka, ievērojot konkrētus nosacījumus, dalībvalstis var norobežot “zemāka riska apgabalus”, lai sekmētu profilaktisko vakcināciju valstu teritoriju daļās, kurās nenotiek vīrusa cirkulācija. Kopš stājās spēkā Direktīva 2012/5/EK, ar kuru vakcināciju pret infekciozo katarālo drudzi ir atļauts veikt arī ārpus aizliegtajām zonām, noteikumi par “zemāka riska apgabalu” norobežošanu vairs nav nepieciešami.
(6)
Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1266/2007 6. panta 2. punktu dalībvalsts var nolemt izslēgt epidemioloģiski atbilstīgu ģeogrāfisku apgabalu no aizliegtās zonas un pēc tam šo apgabalu uzskatīt par brīvu no slimības, ja divu gadu laikā tur nav konstatēta infekciozā katarālā drudža vīrusa cirkulācija un to pierāda monitorings.
(7)
Tomēr tās aizliegtās zonas daļas, kurās vismaz vienu gadu, ieskaitot pilnu slimības pārnēsātāja aktivitātes sezonu, monitoringa un uzraudzības laikā nav konstatēta infekciozā katarālā drudža konkrēta serotipa vai serotipu vīrusa cirkulācija, ir pakļautas riskam, ka slimību varētu atkārtoti ievazāt, ievedot inficētus dzīvniekus no citām tās pašas aizliegtās zonas daļām, kurās joprojām cirkulē infekciozā katarālā drudža vīruss. Šādos gadījumos dalībvalstīm būtu jāatļauj norobežot “pagaidu no slimības brīvus apgabalus”, lai epidemioloģiski labvēlīgos apstākļos droši noritētu pāreja uz stāvokli, kad apgabals ir brīvs no slimības, ar nosacījumu, ka vienlaikus būtu jāveic monitorings un uzraudzība, lai pārliecinātos, ka vīrusa cirkulācija nenotiek.
(8)
EFSA Dzīvnieku veselības un labturības ekspertu grupas 2008. gada 11. septembra atzinumā “Infekciozā katarālā drudža pārnešanas risks, pārvadājot dzīvniekus tranzītā” (5) pieļauta teorētiska iespēja, ka inficētie knišļi var tikt pārvietoti kopā ar dzīvniekiem. Šo risku var mazināt, pirms dzīvnieku iekraušanas tīrot transportlīdzekli un apstrādājot to ar insekticīdiem vai repelentiem, pārvietojot dzīvniekus caur apgabaliem, kas zināmi kā zema riska apgabali, vai pārvietošanu veicot periodā, kad risks tiek uzskatīts par zemu. Lai mazinātu apstrādes vielu nelabvēlīgo ietekmi uz vidi un izvairītos no iespējamām problēmām saistībā ar nogaidīšanas periodiem un potenciālām atliekām dzīvniekos, turpmāk vairs nebūtu jāpieprasa dzīvnieku apstrāde ar atļautiem insekticīdiem vai repelentiem, jo šāda apstrāde nepietiekami paaugstina drošību.
(9)
Ar Regulu (EK) Nr. 1266/2007, kas grozīta ar Īstenošanas Regulu (ES) Nr. 648/2011 (6), pārejas laikposmā galamērķa dalībvalstīm, kurās neimūnu dzīvnieku ievešana zināmos apstākļos varētu radīt dzīvnieku veselības apdraudējumu, atļauts pieprasīt, lai šādu dzīvnieku pārvietošana notiktu, ievērojot zināmus papildu nosacījumus. Tā kā šajā regulā ir paredzēti noteikumi kritērijiem, pēc kuriem nosaka pret slimības pārnēsātājiem aizsargātus uzņēmumus, šis pārejas noteikums turpmāk nebūs vajadzīgs.
(10)
Ņemot vērā atšķirīgos vīrusa cirkulācijas līmeņus, vides apstākļus un dažādās vakcinācijas stratēģijas dalībvalstīs, epidemioloģiskā situācija attiecībā uz infekciozo katarālo drudzi dažādos Savienības reģionos var ievērojami atšķirties. Pieredze liecina, ka plānotos mērķus var sasniegt, veiksmīgi īstenojot atšķirīgas uzraudzības stratēģijas. Tādēļ būtu jāvienkāršo Regulas (EK) Nr. 1266/2007 I pielikumā noteiktās minimālās harmonizētās prasības attiecībā uz infekciozā katarālā drudža monitoringu un uzraudzību, lai ļautu dalībvalstīm brīvāk izstrādāt nacionālās monitoringa un uzraudzības programmas, ņemot vērā EFSA Dzīvnieku veselības un labturības ekspertu grupas zinātnisko atzinumu par infekciozā katarālā drudža monitoringu un uzraudzību (7).
(11)
Saskaņā ar iepriekšminēto zinātnisko atzinumu minimālais parauga lielums, kas vajadzīgs, lai ar 95 % ticamību varētu noteikt 5 % izplatību uzņēmīgo sugu populācijā, ir pietiekams uzraudzības rādītājs, lai apliecinātu, ka epidemioloģiski atbilstīgajā ģeogrāfiskajā apgabalā divu gadu laikposmā nenotiek vīrusa cirkulācija.
(12)
Atbilstoši Regulas (EK) Nr. 1266/2007 III pielikumam viena no būtiskām prasībām, lai saņemtu atbrīvojumu no izvešanas aizlieguma, ir pret infekciozo katarālo drudzi uzņēmīgo dzīvnieku turēšana noteiktu laika posmu uzņēmumos, kas ir droši pret slimību pārnēsātājiem. Pieredze liecina, ka dalībvalstīm ir grūti noteikt pietiekami stingrus kritērijus pret slimības pārnēsātājiem drošiem uzņēmumiem, no kuriem veic uzņēmīgo sugu dzīvnieku, piemēram, govju, aitu un kazu, regulārus pārvadājumus tirdzniecības vajadzībām.
(13)
Lai paaugstinātu pret slimības pārnēsātājiem drošu uzņēmumu efektivitāti un palīdzētu dalībvalstīm īstenot šo kontroles pasākumu, ir jānosaka virkne kritēriju. Šie kritēriji būtu jāizstrādā, balstoties uz dalībvalstu pieredzi un Pasaules Dzīvnieku veselības organizācijas (OIE) Sauszemes dzīvnieku veselības kodeksu. Lai saskaņotu terminoloģiju ar OIE, Regulā (EK) Nr. 1266/2007 šobrīd lietotais termins “pret slimības pārnēsātājiem drošs uzņēmums” būtu jāaizstāj ar terminu “pret slimības pārnēsātājiem aizsargāts uzņēmums”.
(14)
Ņemot vērā jaunāko zinātnisko informāciju, kas liecina par infekciozā katarālā drudža vīrusa, un jo īpaši par vīrusa 8. serotipa, iespējamo nodošanu caur placentu, ar Regulu (EK) Nr. 1266/2007, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 384/2008 (8), tika ieviesti piesardzības pasākumi, lai novērstu infekciozā katarālā drudža iespējamo izplatīšanos, ko var izraisīt grūsni dzīvnieki vai atsevišķi jaundzimuši dzīvnieki.
(15)
Saskaņā ar EFSA Dzīvnieku veselības un labturības ekspertu grupas zinātnisko atzinumu par infekciozā katarālā drudža vīrusa 8. serotipu (9) zinātniski ir pierādīts, ka infekciozā katarālā drudža vīrusa 8. serotipu, kas Savienībā tika ievazāts 2006. gadā, var nodot caur placentu. Taču slimības skartajās zonās, kurās netika izmantotas modificētas dzīvās vakcīnas, netika pierādīta citu infekciozā katarālā drudža vīrusa serotipu nodošana caur placentu. Ņemot vērā minētā zinātniskā atzinuma secinājumus, piesardzības pasākumi saistībā ar grūsnu dzīvnieku pārvietošanu būtu jāattiecina tikai uz zonām, kuras ir aizliegtās zonas saistībā ar infekciozā katarālā drudža vīrusa 8. serotipu.
(16)
Tāpēc būtu attiecīgi jāgroza Regula (EK) Nr. 1266/2007.
(17)
Šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Regulu (EK) Nr. 1266/2007 groza šādi:
1)
regulas 4. pantu aizstāj ar šādu:
“4. pants
Infekciozā katarālā drudža monitoringa un uzraudzības programmas
Dalībvalstis ievieš infekciozā katarālā drudža monitoringa un uzraudzības programmas saskaņā ar I pielikumā noteiktajām minimālajām prasībām.”;
2)
regulas 5. pantu svītro;
3)
regulas 6. panta 2. punktu aizstāj ar šādu:
“2. Pirms lēmuma pieņemšanas par epidemioloģiski atbilstīga ģeogrāfiska apgabala izslēgšanu no aizliegtās zonas dalībvalsts iesniedz Komisijai pamatotu informāciju, kas pierāda, ka šajā apgabalā infekciozā katarālā drudža vīrusa cirkulācija nav konstatēta divu gadu laikā (ieskaitot divas pilnas slimības pārnēsātāja aktivitātes sezonas) pēc infekciozā katarālā drudža monitoringa un uzraudzības programmas īstenošanas atbilstīgi I pielikuma 3. punktam.”;
4)
regulas 7. panta 2.a punktu aizstāj ar šādu:
“2.a. Dalībvalstis var norobežot epidemioloģiski atbilstīgu ģeogrāfisku apgabalu aizliegtajā zonā kā “pagaidu no slimības brīvu apgabalu”, ja vismaz vienu gadu, ieskaitot pilnu slimības pārnēsātāja aktivitātes sezonu, veicot monitoringu un uzraudzību saskaņā ar I pielikuma 3. punktu, nav konstatēta infekciozā katarālā drudža vīrusa cirkulācija konkrētajā aizliegtās zonas daļā attiecībā uz konkrēto infekciozā katarālā drudža serotipu vai serotipu kombinācijām.
Dalībvalsts, kura plāno norobežot aizliegto zonu vai tās daļu kā “pagaidu no slimības brīvu apgabalu”, par savu nodomu paziņo Komisijai. Šim paziņojumam pievieno I pielikuma 3. punktā minēto informāciju.
Komisija ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas starpniecību informē dalībvalstis par “pagaidu no slimības brīvu apgabalu” sarakstu.
Dzīvnieku pārvietošanu vienas aizliegtās zonas robežās no apgabala, kurā cirkulē viens un tas pats infekciozā katarālā drudža vīrusa serotips vai serotipi, uz minētās aizliegtās zonas daļu, kas norobežota kā “pagaidu no slimības brīvs apgabals”, var atļaut tikai šādos gadījumos:
a)
dzīvnieki atbilst III pielikuma nosacījumiem; vai
b)
dzīvnieki atbilst kādām citām attiecīgām dzīvnieku veselības garantijām, kuru pamatā ir riska novērtējuma pozitīvs rezultāts attiecībā uz pasākumiem pret infekciozā katarālā drudža vīrusa izplatību un aizsardzību pret slimības izplatītājiem un kuras pieprasa kompetentā iestāde izcelsmes vietā, un kuras pirms šādu dzīvnieku pārvietošanas ir apstiprinājusi galamērķa kompetentā iestāde; vai
c)
dzīvnieki ir paredzēti tūlītējai nokaušanai.”;
5)
regulas 8. panta 5. punkta trešo daļu aizstāj ar šādu:
“Informāciju par izraudzītajām kautuvēm dara pieejamu pārējām dalībvalstīm un sabiedrībai.”;
6)
regulas 9. pantu aizstāj ar šādu:
“9. pants
Dzīvnieku tranzīta turpmākie nosacījumi
1. Kompetentā iestāde atļauj dzīvnieku tranzītu šādos gadījumos:
a)
ja transportlīdzekļi, kuros dzīvniekus transportē, iekraušanas vietā pēc atbilstošas tīrīšanas un dezinfekcijas ir apstrādāti ar atļautiem insekticīdiem un/vai repelentiem. Visos gadījumos šī apstrāde jāveic pirms izbraukšanas no aizliegtās zonas vai iebraukšanas tajā;
b)
ja, veicot pārvietošanu caur aizliegto zonu, kontroles vietā ir paredzēts atpūtas periods, kas ir ilgāks par vienu dienu, dzīvnieki tiek pasargāti no slimību pārnēsātājiem, izvietojot tos pret slimības pārnēsātājiem aizsargātos uzņēmumos, kas atbilst II pielikumā minētajiem kritērijiem.
2. Šā panta 1. punktu nepiemēro, ja tranzīts notiek:
a)
tikai no epidemioloģiski atbilstīgiem ģeogrāfiskajiem apgabaliem aizliegtajā zonā vai caur tiem un no infekciozā katarālā drudža slimības pārnēsātājiem sezonāli brīvajā laikposmā, kas definēts V pielikumā; vai
b)
no aizliegtās zonas daļām, kas saskaņā ar 7. panta 2.a punktu norobežotas kā “pagaidu no slimības brīvi apgabali”, vai caur tām.
3. Šā panta 1. punktā minēto dzīvnieku attiecīgos veselības sertifikātus, kas paredzēti ar Direktīvu 64/432/EEK, 91/68/EEK un 92/65/EEK vai minēti Lēmumā 93/444/EEK, papildina ar šādu ierakstu: “Apstrādāts ar insekticīdu/repelentu … (ierakstīt līdzekļa nosaukumu) … (ierakstīt datumu) atbilstoši Regulas (EK) Nr. 1266/2007 9. pantam.” ”;
7)
regulas 9.a pantu svītro;
8)
I, II, III un V pielikumu groza saskaņā ar šīs regulas pielikumu.
2. pants
Šī regula stājas spēkā piektajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2012. gada 30. maijā