ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 14. července 2010
o vynětí výroby a velkoobchodního prodeje elektřiny v italské makrozóně Sever a maloobchodního prodeje elektřiny konečným zákazníkům napojeným na soustavu středního, vysokého a velmi vysokého napětí v Itálii z použití směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb
(oznámeno pod číslem K(2010) 4740)
(Pouze italské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2010/403/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (1), a zejména na čl. 30 odst. 5 a 6 této směrnice,
s ohledem na žádost Compagnia Valdostana delle Acque S.p.A. - Compagnie Valdôtaine des eaux S.p.A. (dále jen „CVA“) předloženou prostřednictvím elektronické pošty ze dne 15. února 2010,
po konzultaci s Poradním výborem pro veřejné zakázky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. SKUTEČNOSTI
(1)
Dne 15. února 2010 zaslala CVA elektronickou poštou Komisi žádost dle čl. 30 odst. 5 směrnice 2004/17/ES. Komise požádala elektronickou poštou ze dne 15. dubna 2010 italské orgány a společnost CVA o doplňující informace. Doplňující informace byly zaslány italskými orgány prostřednictvím elektronické pošty ve dnech 10. a 20. května 2010 a společností CVA po prodloužení původní lhůty dne 7. května 2010.
(2)
Žádost předložená společností CVA, veřejným podnikem ve smyslu směrnice 2004/17/ES, se týká těchto činností, které jsou popsány v žádosti:
a)
výroby a velkoobchodního prodeje elektřiny na celém území Italské republiky;
b)
podpůrně výroby a velkoobchodního prodeje elektřiny na území severní zeměpisné zóny (dále jen „Makrozóna Sever“ (2)) a
c)
maloobchodního prodeje elektřiny konečným zákazníkům na volném trhu s elektřinou na celém území Italské republiky.
II. PRÁVNÍ RÁMEC
(3)
Článek 30 směrnice 2004/17/ES stanoví, že zakázky určené pro umožnění výkonu jedné z činností, na které se směrnice vztahuje, se neřídí touto směrnicí, pokud je činnost v členském státě, ve kterém má být vykonávána, přímo vystavena hospodářské soutěži na trzích, na které není omezen přístup. Přímé vystavení hospodářské soutěži se vyhodnocuje na základě objektivních kritérií, která vezmou v úvahu zvláštní vlastnosti dotčeného odvětví. K neomezenému přístupu na trh dochází, pokud členský stát provede a uplatní příslušné právní předpisy Společenství k otevření daného odvětví nebo jeho části. Tyto právní předpisy jsou uvedeny v příloze XI směrnice 2004/17/ES, která pro odvětví elektrické energie odkazuje na směrnici Evropského parlamentu a Rady 96/92/ES ze dne 19. prosince 1996 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou (3). Směrnice 96/92/ES byla nahrazena směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES (4).
(4)
Itálie provedla a uplatnila nejen směrnici 96/92/ES, ale rovněž směrnici 2003/54/ES a zvolila právní a funkční oddělení u přenosových a rozvodných sítí s výjimkou nejmenších distribučních společností, které jsou vyňaty z požadavků na právní a funkční oddělení. Přístup na trh by proto v souladu s čl. 30 odst. 3 prvním pododstavcem měl být považován za neomezený na celém území Italské republiky.
(5)
Přímé vystavení hospodářské soutěži by mělo být hodnoceno na základě různých ukazatelů, z nichž žádný není sám o sobě rozhodující. Pokud jde o trhy dotčené tímto rozhodnutím, jedním kritériem, které by mělo být vzato v úvahu, je podíl hlavních účastníků na daném trhu. Dalším kritériem je míra koncentrace na těchto trzích. Vzhledem k charakteristice daných trhů by měla být vzata v úvahu i další kritéria, jako je fungování vyrovnávacího trhu, cenová konkurence a míra, v jaké zákazníci mění dodavatele.
(6)
Tímto rozhodnutím není dotčeno uplatňování pravidel hospodářské soutěže.
III. POSOUZENÍ
(7)
Na základě precedentů Komise (5) lze v odvětví elektrické energie odlišit tyto relevantní trhy výrobků: i) výroba a velkoobchodní dodávky, ii) přenos, iii) rozvod a iv) maloobchodní dodávky. Žádost CVA by tedy měla být analyzována nezávisle, pokud jde o výrobu a velkoobchodní dodávky na jedné straně a maloobchodní prodej na straně druhé.
(8)
Jak se připomíná výše v 2. bodě odůvodnění, žádost předložená společností CVA se týká výroby a velkoobchodního prodeje elektřiny na celém území Italské republiky nebo případně v makrozóně Sever.
(9)
Podle dostupných informací (6) by se mělo mít za to, že celostátní území Itálie kvůli přetížení na spojení mezi jednotlivými zónami, jejichž ceny jsou téměř dokonale korelované, tvoří čtyři zeměpisné trhy, pokud jde o výrobu a velkoobchodní dodávky elektrické energie: makrozóna Sever, makrozóna Střed-Jih (7), makrozóna Sicílie (8) a Sardinie. Italské orgány potvrdily, že vymezení makrozóny Sever zůstává v platnosti jako relevantní trh. Dodaly však, že probíhají změny, takže vymezení mezi zbývajícími makrozónami není zatím jasné, a dokud neproběhnou rozsáhlá šetření, není v současné době konečné posouzení stavu hospodářské soutěže na těchto zeměpisných trzích možné. Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k tomu, že se mimochodem všechny elektrárny CVA nacházejí v makrozóně Sever, se pro účely posouzení podmínek stanovených v čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES toto rozhodnutí omezí na zkoumání situace v oblasti hospodářské soutěže na území makrozóny Sever, pokud jde o výrobu a velkoobchodní dodávky elektrické energie. Přestože makrozóna Sever tvoří relevantní trh sám o sobě, nemůže být nicméně považována za zcela oddělenou od okolních zemí a ostatních regionů.
(10)
Jak vyplývá z ustálené praxe (9) v rozhodnutích Komise podle článku 30, Komise dospěla k závěru, že pokud jde o výrobu elektřiny, „je jedním z ukazatelů míry hospodářské soutěže na vnitrostátních trzích celkový podíl na trhu tří největších výrobců“. Podle italských orgánů činil v makrozóně Sever v roce 2009 podíl tří největších výrobců 49,7 %. Tato míra koncentrace zahrnující celkový podíl na trhu tří největších výrobců je nižší než míra (52,2 %) uvedená v rozhodnutí 2008/585/ES ohledně Rakouska a je rovněž nižší než míra (58 % hrubé produkce) uvedená v rozhodnutí 2008/741/ES v případě Polska a mnohem nižší než příslušné míry uvedené v rozhodnutích 2006/422/ES a 2007/706/ES týkající se Finska (73,6 %) a Švédska (86,7 %). Je však třeba poznamenat, že míra koncentrace je vyšší než odpovídající procentní podíl, který uvádějí rozhodnutí Komise 2006/211/ES a 2007/141/ES pro Spojené království, tj. 39 %. Tato míra je nicméně považována za uspokojivě nízkou, a lze ji tedy považovat za projev určitého stupně přímého vystavení hospodářské soutěži v oblasti výroby a velkoobchodních dodávek elektřiny v makrozóně Sever.
(11)
Itálie navíc rovněž vykazuje významné hodnoty dovozu elektrické energie, kdy v roce 2008 její vývoz dosáhl více než 42 997 GWh. Itálie je čistým dovozcem a dovezená elektřina se na pokrytí jejích celkových potřeb podílela zhruba 13,43 % (10). Jak potvrdily italské orgány (11), dovoz má pozitivní účinek na hospodářskou soutěž, a to zejména v makrozóně Sever. Přestože je tento účinek podmíněn technickým omezením vzájemného propojení s jinými zeměmi, očekává se, že s ohledem na zavedení nových právních předpisů (12) se situace dále zlepší. Dovoz elektřiny ze zahraničí tedy vytváří určitý tlak na cenové chování předních výrobců elektrické energie v makrozóně Sever. Tyto faktory by se proto měly považovat za projev určitého stupně přímého vystavení hospodářské soutěži z jiných členských států EU v oblasti výroby a velkoobchodních dodávek elektřiny v makrozóně Sever.
(12)
Ze sdělení Komise ze dne 11. března 2010„Zpráva o pokroku při vytváření vnitřního trhu s plynem a elektřinou“ (13) vyplynulo, že tři největší producenti stále kontrolují více než 75 % výrobní kapacity ve 14 členských státech. Zpráva nicméně řadí italský trh s elektřinou do kategorie „mírně koncentrovaných“ trhů (14), ve které má Herfindahl-Hirschmanův index (HHI) nižší hodnoty ve srovnání s ostatními kategoriemi. Vzhledem k tomu, že konkurenční tlak je v makrozóně Sever pociťován ještě mnohem více než ve zbytku zón, může být míra koncentrace považována za projev přímého vystavení hospodářské soutěži v oblasti výroby elektřiny a velkoobchodního prodeje v makrozóně Sever.
(13)
Za doplňkový ukazatel by se také mělo považovat fungování vyrovnávacích mechanismů, byť představují malý podíl na celkovém množství elektřiny vyrobené a/nebo spotřebované v členském státě. Podle dostupných informací fungování vyrovnávacího mechanismu (zejména tržní ceny a dobře vyvinutý intradenní trh) nepředstavuje samo o sobě překážku tomu, aby byla výroba elektřiny přímo vystavena hospodářské soutěži.
(14)
Pokud jde o maloobchodní dodávky elektřiny, lze rozdělit relevantní trhy výrobků na: (A) maloobchodní dodávky velkým průmyslovým zákazníkům napojeným na soustavu středního, vysokého a velmi vysokého napětí a (B) maloobchodní dodávky menším zákazníkům z řad podniků, obchodníků a domácností napojeným na nízkonapěťovou soustavu. Tyto trhy budou dále analyzovány samostatně.
(15)
Jak potvrdily italské orgány, trh pro maloobchodní dodávky elektřiny konečným zákazníkům napojeným na soustavu středního, vysokého a velmi vysokého napětí je celostátního rozsahu.
(16)
Podle dostupných informací (15) celkové tržní podíly všech tří největších maloobchodních prodejců elektřiny pro konečné zákazníky napojené na soustavu středního, vysokého a velmi vysokého napětí činí 43,89 %, což je uspokojivě nízká úroveň (16) a měla by být považována za projev přímého vystavení hospodářské soutěži.
(17)
Vzhledem k vlastnostem daného výrobku (elektřina) a nedostatku či nedostupnosti vhodných náhradních výrobků nebo služeb má při hodnocení stavu hospodářské soutěže na trzích s elektřinou větší význam cenová konkurence a tvorba cen. Počet zákazníků, kteří mění dodavatele, může proto sloužit jako ukazatel cenové konkurence, a tedy nepřímo jako „přirozený ukazatel účinnosti hospodářské soutěže. Mění-li dodavatele pouze málo zákazníků, je pravděpodobné, že trh nefunguje správně, ačkoli by se neměly opomíjet výhody plynoucí z možnosti opětovného uzavírání dohod s dosavadními dodavateli.“ (17)
(18)
Podle posledních dostupných údajů (18) dosahuje míra změn dodavatele na odběrní místo v roce 2008 úrovně 32,50 % v případě velkých průmyslových zákazníků a úrovně 32,80 % v případě středně velkých průmyslových subjektů v Itálii. Třebaže je nižší než míra změny dodavatele např. v Rakousku, kde míra změny dodavatele u velkých a největších průmyslových zákazníků činila 41,5 % (19), přesto je míra změny dodavatele v Itálii stále značná, přičemž ji využívá téměř jedna třetina velkých a středně velkých průmyslových zákazníků. Maloobchodní trh pro konečné zákazníky napojené na soustavu středního, vysokého a velmi vysokého napětí navíc nepodléhá regulovaným cenám. Situace v Itálii je proto uspokojivá, pokud jde o změnu dodavatele a regulaci cen pro koncového uživatele, a měla by se považovat za ukazatel přímého vystavení hospodářské soutěži.
(19)
Co se týče relevantního zeměpisného trhu pro maloobchodní dodávky, byl tradičně považován za trh celostátního rozsahu. Ve své přihlášce CVA používá celostátní trh jako trh relevantní pro maloobchodní dodávky elektrické energie.
(20)
Na základě předpokladu, že zeměpisný trh je celostátního rozsahu, a na základě údajů, které jsou v současné době dostupné (20), se zdá, že míra koncentrace trhu pro maloobchodní dodávky elektřiny na italském trhu je velmi vysoká. Kumulovaný podíl na trhu tří největších maloobchodních dodavatelů pro zákazníky napojené na nízkonapěťovou soustavu činí 79,44 %, z toho největší společnost má sama o sobě podíl 71,11 %. V této souvislosti by mělo být přihlédnuto k ustálené judikatuře (21), podle které jsou až na výjimečné případy „velké podíly na trhu samy o sobě důkazem existence dominantního postavení. To je situace, kdy podíl na trhu představuje 50 %“.
(21)
Mimoto je maloobchodní trh v Itálii rozdělen do tří podkategorií, z nichž první dvě podléhají regulovaným cenám:
a)
služba zvýšené ochrany pro zákazníky v domácnostech a malé společnosti (s méně než 50 zaměstnanci a obratem nejvýše 10 milionů EUR) napojené na nízkonapěťovou soustavu, kteří nepodepsali smlouvu o nákupu na volném trhu. Provozování této služby je vyhrazeno pro společnost Acquirente Unico SpA (dále jen „Jediný kupující“);
b)
chráněná služba pro všechny zákazníky, kteří nejsou způsobilí pro službu zvýšené ochrany a kteří nemají smlouvu pro nákupy na volném trhu. Tato služba je dodávána poskytovateli vybranými Jediným kupujícím prostřednictvím výběrového řízení; a
c)
volný trh, tedy zbývající část maloobchodního trhu
(22)
Tyto trhy by však neměly být považovány za nezávislé relevantní trhy pro účely tohoto rozhodnutí, jelikož zákazníci mohou přecházet z jedné podkategorie do druhé a jelikož ceny v rámci všech tří podkategorií jsou tržně orientované (22). Podle výroční zprávy AEEG z roku 2009 však na takzvaný „trh vlastní spotřeby“, který zahrnuje „službu zvýšené ochrany“ a „chráněnou službu“, připadá zhruba 36 % celého maloobchodního trhu. Podle stejné zprávy se navíc služba zvýšené ochrany vyznačuje velmi silnou přítomností (84,3 %) jednoho konkrétního dodavatele, který působí také na volném trhu. Podle italských orgánů jsou náklady na změnu dodavatele vnímány zákazníky jako vysoké a vnímané výhody změny dodavatele jsou považovány za nízké. To ve spojení s nízkými cenami v podkategorii služby zvýšené ochrany způsobuje novým operátorům velké obtíže při získávání dostatečné zákaznické základny v této podkategorii. To má v podstatě za následek konkurenční výhodu operátorů působících v podkategorii služby zvýšené ochrany, kteří působí rovněž na volném trhu, vzhledem k tomu, že zákazníci, kteří chtějí přejít od služby zvýšené ochrany na volný trh nebo naopak, tak činí, aniž by změnili dodavatele.
(23)
Nicméně na základě údajů předaných příslušnými italskými orgány (23) lze mít pro účely tohoto rozhodnutí za to, že zeměpisný trh pro maloobchodní prodej elektřiny v Itálii není celostátního rozsahu, za jaký je tradičně považován a jak předpokládá žadatel, nýbrž je rozsahu místního, s územím, které nejčastěji nepřekračuje úroveň obce.
(24)
Při nedostatku informací o míře hospodářské soutěže na každém z takto definovaných místních trhů pro maloobchodní dodávky elektřiny koncovým uživatelům napojeným na nízkonapěťovou soustavu a s ohledem na výše uvedené pochybnosti o míře hospodářské soutěže na maloobchodním trhu pro zákazníky napojené na nízkonapěťovou soustavu posuzované celkově na vnitrostátní úrovni, jak je uvedeno v 19. až 22. bodě odůvodnění, nelze mít za to, že jsou splněny podmínky pro udělení výjimky podle čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES v případě maloobchodních dodávek elektřiny konečným zákazníkům napojeným na nízkonapěťovou soustavu v Itálii.
(25)
Směrnice 2004/17/ES proto nadále zůstává v platnosti v případě, kdy zadavatelé udělují zakázky určené pro umožnění maloobchodních dodávek elektřiny konečným zákazníkům napojeným na nízkonapěťovou soustavu, které mají být poskytovány v Itálii, a v případě, jsou-li pořádány veřejné soutěže s ohledem na výkon této činnosti v Itálii.
IV. ZÁVĚRY
(26)
Pokud jde o výrobu a velkoobchodní prodej elektřiny v makrozóně Sever, lze tudíž situaci shrnout takto: celkový podíl tří největších výrobců na trhu je relativně nízký a podstatné množství dovážené elektrické energie má v této zóně na hospodářskou soutěž pozitivní účinky. Jak je uvedeno v 13. bodu odůvodnění, fungování vyrovnávacího mechanismu nepředstavuje překážku přímému vystavení hospodářské soutěži v oblasti výroby elektřiny. Lze mít tedy za to, že všechny výše uvedené faktory jsou projevem přímého vystavení hospodářské soutěži v makrozóně Sever.
(27)
Na základě faktorů posouzených v 8. až 13. bodě odůvodnění je podmínka přímého vystavení hospodářské soutěži stanovená v čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES splněná, pokud jde o výrobu a velkoobchodní dodávky elektřiny v makrozóně Sever.
(28)
Dále vzhledem k tomu, že se podmínka neomezeného přístupu na trh považuje za splněnou, neměla by se směrnice 2004/17/ES uplatňovat v případě, že zadavatelé udělují zakázky určené pro umožnění výroby a velkoobchodních dodávek elektřiny v makrozóně Sever, ani v případě, jsou-li pořádány veřejné soutěže s ohledem na výkon této činnosti v této zeměpisné oblasti.
(29)
Pokud jde o maloobchodní prodej elektřiny konečným zákazníkům napojeným na soustavu středního, vysokého a velmi vysokého napětí v Itálii, lze tudíž situaci shrnout takto: celkový podíl tří největších maloobchodních společností na trhu je nízký a míra změny dodavatele podle odběrního místa je uspokojivá a neexistuje kontrola cen pro koncového uživatele. Tyto závěry jsou rovněž v souladu se stanoviskem příslušných italských orgánů, dle kterého byl tento trh vystaven hospodářské soutěži po několik let a výsledná míra hospodářské soutěže je uspokojivá.
(30)
Na základě faktorů posouzených v 15. až 18. bodě odůvodnění je podmínka přímého vystavení hospodářské soutěži stanovená v čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES splněná, pokud jde o maloobchodní dodávky elektrické energie konečným zákazníkům napojeným na soustavu středního, vysokého a velmi vysokého napětí na celém území Italské republiky.
(31)
Dále vzhledem k tomu, že se podmínka neomezeného přístupu na trh považuje za splněnou, neměla by se směrnice 2004/17/ES uplatňovat v případě, že zadavatelé udělují zakázky určené pro umožnění maloobchodních dodávek elektřiny konečným zákazníkům napojeným na soustavu středního, vysokého a velmi vysokého napětí v Itálii, ani v případě, jsou-li pořádány veřejné soutěže s ohledem na výkon této činnosti v této zeměpisné oblasti.
(32)
Na základě faktorů posouzených v 19. až 25. bodě odůvodnění a vzhledem k pochybnostem o existenci dostatečné hospodářské soutěže na vnitrostátní úrovni, pokud jde o maloobchodní dodávky konečným zákazníkům napojeným na nízkonapěťovou soustavu, a mimoto při nedostatku podrobnějších informací o všech jednotlivých relevantních místních trzích, jak jsou definovány italskými orgány, není možné mít za to, že jsou splněny podmínky pro udělení výjimky podle čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES v případě maloobchodních dodávek elektřiny konečným zákazníkům napojeným na nízkonapěťovou soustavu v Itálii. Směrnice 2004/17/ES se tedy nadále uplatňuje v případě, kdy zadavatelé zadají zakázky určené pro umožnění maloobchodních dodávek elektřiny konečným zákazníkům napojeným na nízkonapěťovou soustavu v Itálii nebo když pořádají veřejné soutěže na výkon této činnosti v Itálii. Vzhledem k tomu, že budou nadále platit statistické povinnosti podle článku 67, může být nezbytné zajistit, aby dotyční zadavatelé přijali vhodná opatření, jako je oddělené řízení a/nebo účetnictví, aby bylo možné podávat přesné zprávy o zadávání zakázek na výkon příslušných činností, které nebyly vyňaty podle tohoto rozhodnutí.
(33)
Rovněž se připomíná, že se zakázkami zahrnujícími více činností se nakládá v souladu s článkem 9 směrnice 2004/17/ES. Za stávající situace to znamená, že pokud zadavatel provádí „smíšené“ zadávání zakázek, tj. zadávání zakázek určených na podporu provádění jak činností vyňatých z použití směrnice 2004/17/ES, tak činností nevyňatých, je třeba přihlížet k činnostem, pro které je zakázka především zamýšlena. V případě tohoto smíšeného zadávání zakázek, kde je účelem především podpora maloobchodního prodeje konečným zákazníkům napojeným na nízkonapěťovou soustavu, se použije ustanovení směrnice 2004/17/ES. Jestliže je objektivně nemožné stanovit, pro které činnosti je zakázka především zamýšlena, zadává se zakázka v souladu s pravidly stanovenými v odstavcích 2 a 3 článku 9.
(34)
Toto rozhodnutí se zakládá na právní a skutkové situaci z období února až května 2010, jak je zřejmé z informací předložených Italskou republikou, společností CVA, ze sdělení z roku 2005 a 2010 a jejich technických příloh a z dokumentu útvarů Komise z roku 2007 a ze závěrečné zprávy a z výroční zprávy AEEG z roku 2009. Může být revidováno, pokud by v případě zásadních změn právní či skutkové situace došlo k tomu, že by nebyly splněny podmínky pro uplatnění čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES pro velkoobchodní dodávky elektřiny v makrozóně Sever a maloobchodní dodávky konečným zákazníkům napojeným na soustavu středního, vysokého a velmi vysokého napětí,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Směrnice 2004/17/ES se nevztahuje na zakázky zadané zadavateli, které jim mají umožnit provádět tyto činnosti:
a)
výrobu a velkoobchodní dodávky elektřiny v makrozóně Sever;
b)
maloobchodní dodávky elektřiny konečným zákazníkům napojeným na soustavu středního, vysokého a velmi vysokého napětí na celém území Italské republiky.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
V Bruselu dne 14. července 2010.
KOMISIJAS LĒMUMS
(2010. gada 14. jūlijs),
ar kuru elektroenerģijas ražošanai un piegādei vairumtirdzniecībā Itālijas ziemeļu makrozonā un elektroenerģijas piegādei mazumtirdzniecībā galapatērētājiem, kas ir pieslēgti vidēja, augsta un ļoti augsta sprieguma elektrotīklam Itālijā, piemēro atbrīvojumu no Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/17/EK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs
(izziņots ar dokumenta numuru C(2010) 4740)
(Autentisks ir tikai teksts itāļu valodā)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2010/403/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/17/EK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs (1), un jo īpaši tās 30. panta 5. un 6. punktu,
ņemot vērā Compagnia Valdostana delle Acque S.p.A. - Compagnie valdôtaine des eaux S.p.A. (turpmāk “CVA”) pieprasījumu, kas saņemts pa e-pastu 2010. gada 15. februārī,
apspriedusies ar Valsts līgumu padomdevēju komiteju,
tā kā:
I. FAKTI
(1)
2010. gada 15. februārīCVA pa e-pastu nosūtīja Komisijai pieprasījumu atbilstīgi Direktīvas 2004/17/EK 30. panta 5. punktam. Komisija pieprasīja papildu informāciju Itālijas iestādēm 2010. gada 15. aprīļa e-pasta vēstulē un CVA - 2010. gada 15. aprīļa e-pasta vēstulē. Itālijas iestādes nosūtīja papildu informāciju 2010. gada 10. un 20. maija e-pasta vēstulēs, un CVA pēc sākotnējā termiņa pagarināšanas nosūtīja papildu informāciju 2010. gada 7. maija vēstulē.
(2)
CVA - publiska uzņēmuma Direktīvas 2004/17/EK nozīmē - iesniegtais pieprasījums attiecas uz šādām darbībām, kas aprakstītas pieprasījumā:
a)
elektroenerģijas ražošana un vairumtirdzniecība visā Itālijas Republikas teritorijā;
b)
vai elektroenerģijas ražošana un vairumtirdzniecība ziemeļu ģeogrāfiskajā zonā (turpmāk “ziemeļu makrozona” (2)); un
c)
elektroenerģijas mazumtirdzniecība galapatērētājiem brīvā elektroenerģijas tirgū visā Itālijas Republikas teritorijā.
II. TIESISKAIS REGULĒJUMS
(3)
Direktīvas 2004/17/EK 30. pantā noteikts, ka direktīva neattiecas uz līgumiem, kas paredzēti, lai dotu tiesības veikt kādu no darbībām, uz kurām attiecas minētā direktīva, ja dalībvalstī, kurā attiecīgo darbību veic, uz to attiecas tieša konkurence tirgos ar neierobežotu piekļuvi. To, vai uz kādu darbību attiecas tieša konkurence, novērtē, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, ņemot vērā attiecīgās nozares īpatnības. Piekļuvi tirgum uzskata par neierobežotu, ja dalībvalsts ir īstenojusi un piemērojusi attiecīgos Kopienas tiesību aktus, atverot konkrēto nozari vai tās daļu. Šie tiesību akti ir uzskaitīti Direktīvas 2004/17/EK XI pielikumā, kurā attiecībā uz elektroenerģijas nozari minēta Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 19. decembra Direktīva 96/92/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu (3). Direktīva 96/92/EK ir aizstāta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. jūnija Direktīvu 2003/54/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 96/92/EK atcelšanu (4).
(4)
Itālija ir īstenojusi un piemērojusi ne tikai Direktīvu 96/92/EK, bet arī Direktīvu 2003/54/EK, izvēloties pārvades un sadales tīklu tiesisku un funkcionālu nošķiršanu, izņemot attiecībā uz mazākajiem uzņēmumiem, kuriem funkcionālās nošķiršanas prasības nepiemēro. Attiecīgi un saskaņā ar 30. panta 3. punkta pirmo daļu piekļuvi tirgum uzskata par neierobežotu visā Itālijas Republikas teritorijā.
(5)
Tiešā konkurence jānovērtē, pamatojoties uz dažādiem rādītājiem, no kuriem neviens pats par sevi nav izšķirošs. Attiecībā uz tirgiem, uz kuriem attiecas šis lēmums, galveno tirgus dalībnieku tirgus daļa attiecīgajā tirgū ir viens no kritērijiem, kas jāņem vērā. Cits kritērijs ir koncentrācijas līmenis attiecīgajos tirgos. Ņemot vērā attiecīgo tirgu īpašās iezīmes, būtu jāņem vērā arī citi kritēriji, piemēram, līdzsvarošanas mehānisma darbība, cenu konkurence un tas, cik daudz klientu maina piegādātāju.
(6)
Šis lēmums neskar konkurences noteikumu piemērošanu.
III. NOVĒRTĒJUMS
(7)
Pamatojoties uz Komisijas precedentiem (5), elektroenerģijas nozarē var izšķirt šādus konkrētos ražojumu tirgus: i) elektroenerģijas ražošana un piegāde vairumtirdzniecībā; ii) elektroenerģijas pārvade; iii) elektroenerģijas sadale un iv) elektroenerģijas piegāde mazumtirdzniecībā. Attiecīgi CVA pieprasījums būtu jāizskata atsevišķi attiecībā uz, pirmkārt, ražošanu un piegādi vairumtirdzniecībā, otrkārt, piegādi mazumtirdzniecībā.
(8)
Kā atgādināts 2. apsvērumā iepriekš, CVA iesniegtais pieprasījums attiecas uz elektroenerģijas ražošanu un piegādi vairumtirdzniecībā visā Itālijas Republikas teritorijā vai, alternatīvi, ziemeļu makrozonā.
(9)
Saskaņā ar pieejamo informāciju (6) attiecībā uz elektroenerģijas ražošanu un piegādi vairumtirdzniecībā pārslodzes punktu dēļ savienojumos starp dažādām zonām, kurās panākta gandrīz ideāla cenu korelācija, būtu jāuzskata, ka Itālijas teritorijā pastāv četri reģionāli ģeogrāfiskie tirgi: ziemeļu makrozona, centra dienvidu makrozona (7), Sicīlijas makrozona (8) un Sardīnija. Itālijas iestādes ir apstiprinājušas, ka ziemeļu makrozonas kā konkrēta tirgus norobežošana paliek spēkā; taču tās arī norādīja, ka patlaban tiek veiktas izmaiņas un tāpēc pārējo makrozonu robežas vēl nav skaidri noteiktas un ka jāveic plaši pētījumi un, ņemot to vērā, patlaban nav iespējams sniegt galīgo konkurences novērtējumu šajos ģeogrāfiskajos tirgos. Ņemot vērā iepriekš minēto, kā arī to, ka gadījuma pēc visas CVA spēkstacijas atrodas ziemeļu makrozonā, tad, lai novērtētu atbilstību Direktīvas 2004/17/EK 30. panta 1. punkta nosacījumiem, šis lēmums attiecināms tikai uz konkurences situācijas novērtēšanu ziemeļu makrozonas teritorijā attiecībā uz elektroenerģijas ražošanu un piegādi vairumtirdzniecībā. Lai gan ziemeļu makrozona atsevišķi veido konkrētu tirgu, tomēr to nevar uzskatīt par tirgu, kas pilnīgi izolēts no apkārtējām valstīm un citiem reģioniem.
(10)
Kā izriet no nemainīgās prakses (9), pieņemot Komisijas lēmumus saskaņā ar 30. pantu, Komisija uzskatīja, ka attiecībā uz elektroenerģijas ražošanu “viens no rādītājiem, cik spēcīga ir konkurence valstu tirgos, ir triju lielāko ražotāju kopējais tirgus īpatsvars”. Saskaņā ar Itālijas iestāžu sniegto informāciju trīs lielāko ražotāju tirgus daļa ziemeļu makrozonā 2009. gadā bija 49,7 %. Šāds koncentrācijas līmenis, ko nosaka trīs lielāko ražotāju tirgus daļa, ir zemāks par Lēmumā 2008/585/EK norādīto līmeni (52,2 %) Austrijā un Lēmumā 2008/741/EK norādīto līmeni (58 % no bruto produkcijas) Polijā un daudz zemāks par Lēmumā 2006/422/EK un Lēmumā 2007/706/EK norādītajiem attiecīgajiem koncentrācijas līmeņiem Somijā (73,6 %) un Zviedrijā (86,7 %). Taču jāatzīmē, ka koncentrācijas līmenis ir augstāks par attiecīgo procentuālo daļu, proti, 39 %, kas norādīta Lēmumā 2006/211/EK un Lēmumā 2007/141/EK attiecībā uz Apvienoto Karalisti. Tādējādi šo līmeni uzskata par apmierinoši zemu, un tāpēc to var uzskatīt par norādi, ka uz elektroenerģijas ražošanu un piegādi vairumtirdzniecībā ziemeļu makrozonā zināmā mērā attiecas tieša konkurence.
(11)
Turklāt Itālija arī importē būtisku elektroenerģijas daudzumu, kas 2008. gadā bija vairāk nekā 42 997 GWh. Itālija ir elektroenerģijas neto importētāja, un importētās elektroenerģijas apjoms veido aptuveni 13,43 % no tās kopējām vajadzībām (10). Kā apstiprināja Itālijas iestādes (11), elektroenerģijas imports veicina konkurenci, it sevišķi ziemeļu makrozonā. Lai gan šo iedarbību ietekmē tehniskie ierobežojumi starpsavienojumiem ar citām valstīm, sagaidāms, ka, ņemot vērā jauno likumu (12), situācija vēl vairāk uzlabosies. Tāpēc ziemeļu makrozonas vadošie ražotāji, ņemot vērā importu no ārvalstīm, cenu noteikšanas ziņā ir zināmā mērā ierobežoti. Tāpēc šie faktori būtu uzskatāmi par norādi, ka uz elektroenerģijas ražošanu un piegādi vairumtirdzniecībā ziemeļu makrozonā zināmā mērā attiecas tieša citu ES dalībvalstu konkurence.
(12)
Komisijas 2010. gada 11. marta paziņojumā “Pārskats par progresu iekšējā gāzes un elektroenerģijas tirgus izveidē” (13) norādīts, ka trīs lielākie ražotāji joprojām kontrolē vairāk nekā 75 % no ražošanas jaudas 14 dalībvalstīs. Taču ziņojumā Itālijas elektroenerģijas tirgus klasificēts kategorijā “mēreni koncentrēts tirgus” (14), jo Herfindāla-Hiršmaņa indekss (HHI) salīdzinājumā ar citām kategorijām ir zemāks. Ņemot vērā to, ka ziemeļu makrozonā konkurences radītais spiediens ir pat vairāk jūtams nekā pārējās zonās, koncentrācijas līmenis ir uzskatāms par norādi, ka uz elektroenerģijas ražošanu un piegādi vairumtirdzniecībā ziemeļu zonā attiecas tieša konkurence.
(13)
Turklāt par papildu rādītāju būtu jāuzskata arī līdzsvarošanas mehānismu darbība, pat ja tie veido tikai nelielu daļu no dalībvalstī saražotās un/vai patērētās elektroenerģijas kopējā daudzuma. Saskaņā ar pieejamo informāciju līdzsvarošanas mehānisma darbība, jo īpaši uz tirgu balstīta cenu veidošana un labi attīstīts dienas tirgus, pati par sevi nav šķērslis tiešas konkurences attiecināšanai uz elektroenerģijas ražošanu.
(14)
Attiecībā uz elektroenerģijas piegādi mazumtirdzniecībā konkrēto ražojumu tirgu vēl var iedalīt šādi: A) elektroenerģijas piegāde mazumtirdzniecībā rūpnieciskajiem patērētājiem, kas ir pieslēgti vidēja, augsta un ļoti augsta sprieguma elektrotīklam, un B) elektroenerģijas piegāde mazumtirdzniecībā mazākiem rūpnieciskajiem, komerciālajiem patērētājiem un mājsaimniecībām, kas ir pieslēgti zema sprieguma elektrotīklam. Šie tirgi turpmāk tekstā analizēti atsevišķi.
(15)
Kā apstiprināja Itālijas iestādes, tirgus elektroenerģijas piegādei mazumtirdzniecībā galapatērētājiem, kas ir pieslēgti vidēja, augsta un ļoti augsta sprieguma elektrotīklam, pēc apjoma ir valsts tirgus.
(16)
Saskaņā ar pieejamo informāciju (15) trīs lielāko mazumtirgotāju, kas piegādā elektroenerģiju mazumtirdzniecībā galapatērētājiem, kuri ir pieslēgti vidēja, augsta un ļoti augsta sprieguma elektrotīklam, tirgus daļa ir 43,89 %, kas ir apmierinoši zems līmenis (16) un būtu uzskatāms par norādi uz to, ka pastāv tieša konkurence.
(17)
Ņemot vērā attiecīgā ražojuma (elektroenerģijas) īpašības un to, ka piemēroti produkti vai pakalpojumi aizstāšanai ir retums vai nav pieejami nemaz, cenu konkurencei un cenu veidošanai ir daudz lielāka nozīme, novērtējot konkurences situāciju elektroenerģijas tirgos. Tādējādi to patērētāju skaits, kuri maina piegādātāju, ir cenu konkurences rādītājs un tādējādi netieši arī “normāla norāde par konkurences efektivitāti. Ja piegādātājus maina tikai daži patērētāji, varētu rasties problēmas ar tirgus funkcionēšanu, pat ja nevar neņemt vērā labumus, ko rada iespēja no jauna vienoties ar sākotnējo piegādātāju.” (17)
(18)
Saskaņā ar jaunāko pieejamo informāciju (18) 2008. gadā Itālijā piegādātāja maiņas koeficients (attiecība pret tiesīgo lietotāju skaitītājiem) lielo rūpniecisko patērētāju sektorā bija 32,50 % un vidējo uzņēmumu sektorā - 32,80 %. Lai gan šis koeficients ir zemāks par koeficientu, piemēram, Austrijā, kur tas lielo un ļoti lielo rūpniecisko patērētāju sektorā bija 41,5 % (19), Itālijā piegādātāja maiņas koeficients joprojām ir ievērojams un attiecas uz gandrīz vienu trešdaļu lielo un vidējo rūpniecisko patērētāju. Turklāt mazumtirdzniecības tirgū, piegādājot elektroenerģiju galapatērētājiem, kas ir pieslēgti vidēja, augsta un ļoti augsta sprieguma elektrotīklam, cenas netiek regulētas. Tāpēc attiecībā uz piegādātāja maiņu un galapatērētāju cenu kontroli situācija Itālijā ir apmierinoša un būtu uzskatāma par norādi uz to, ka pastāv tieša konkurence.
(19)
Konkrētais ģeogrāfiskais tirgus elektroenerģijas piegādei mazumtirdzniecībā tradicionāli tiek uzskatīts par valsts tirgu. Savā pieprasījumā CVA valsts tirgu uzskata par konkrētu tirgu elektroenerģijas piegādei mazumtirdzniecībā.
(20)
Ņemot vērā pieņēmumu, ka ģeogrāfiskais tirgus ir valsts tirgus, un patlaban pieejamo informāciju (20), var secināt, ka tirgus koncentrācijas līmenis Itālijas tirgū elektroenerģijas piegādei mazumtirdzniecībā ir ļoti augsts. Trīs lielāko mazumtirgotāju, kas piegādā elektroenerģiju patērētājiem, kuri ir pieslēgti zema sprieguma elektrotīklam, kopējā tirgus daļa ir 79,44 %, un no tās lielākā uzņēmuma tirgus daļa ir 71,11 %. Šajā sakarā būtu jāatsaucas uz pastāvīgu tiesas praksi (21), saskaņā ar kuru “ļoti lielas tirgus daļas pašas par sevi, izņemot ārkārtas apstākļus, var būt pierādījums tam, ka pastāv dominējošs stāvoklis. Tāda situācija ir tad, ja tirgus daļa ir 50 %.”
(21)
Turklāt mazumtirdzniecības tirgu Itālijā sadala apakškategorijās un pirmajos divos no turpmāk minētajiem tirgiem cenas ir regulētas:
a)
pastiprinātas aizsardzības pakalpojuma tirgus iekšzemes patērētājiem un maziem uzņēmumiem (mazāk nekā 50 darbinieki un apgrozījums, kas nepārsniedz EUR 10 miljonus), kas ir pieslēgti zema sprieguma elektrotīklam un nav parakstījuši līgumu par iepirkumiem brīvajā tirgū. Šo pakalpojumu izmantošana ir rezervēta uzņēmumam Acquirente Unico SpA (turpmāk “vienīgais pircējs”);
b)
aizsargāta pakalpojuma tirgus visiem patērētājiem, kam nav tiesību saņemt pastiprinātas aizsardzības pakalpojumu un kas nav noslēguši līgumu par iegādēm brīvajā tirgū. Šo pakalpojumu sniedz pakalpojumu sniedzēji, ko, organizējot piedāvājumu konkursu, izvēlas vienīgais pircējs;
c)
brīvais tirgus, proti, atlikusī mazumtirdzniecības tirgus daļa.
(22)
Taču šos tirgus nevar uzskatīt par neatkarīgiem konkrētajiem tirgiem saistībā ar šo lēmumu, jo patērētāji var pāriet no vienas tirgus apakškategorijas uz citu un cenu noteikšana visās trīs tirgus apakškategorijās ir balstīta uz tirgu (22). Tomēr saskaņā ar AEEG 2009. gada pārskatu tā sauktais “ierobežotais tirgus”, kas ietver “pastiprinātas aizsardzības pakalpojuma tirgu” un “aizsargāta pakalpojuma tirgu”, veido 36 % no kopējā mazumtirdzniecības tirgus. Turklāt saskaņā ar šo pašu ziņojumu pastiprinātas aizsardzības pakalpojuma tirgū ļoti liela tirgus daļa (84,3 %) pieder vienam konkrētam piegādātājam, kas aktīvi darbojas arī brīvajā tirgū. Saskaņā ar Itālijas iestāžu sniegto informāciju patērētāji uzskata, ka piegādātāja maiņas izmaksas ir augstas un ieguvumi no šādas maiņas - nelieli. Šis apstāklis, kā arī zemās cenas pastiprinātas aizsardzības pakalpojuma tirgū lielā mērā apgrūtina iespēju jaunajiem operatoriem iegūt pietiekami lielu patērētāju bāzi šajā tirgus apakškategorijā. Tādējādi pastiprinātas aizsardzības pakalpojuma tirgus operatori, kas darbojas arī brīvajā tirgū, faktiski gūst konkurences priekšrocību, ņemot vērā to, ka patērētāji, kas vēlas pāriet no pastiprinātas aizsardzības pakalpojuma tirgus uz brīvo tirgu vai otrādi, nereti to dara, nemainot piegādātāju.
(23)
Taču, pamatojoties uz informāciju, kas saņemta no attiecīgajām Itālijas iestādēm (23), attiecībā uz šo lēmumu var secināt, ka ģeogrāfiskais tirgus elektroenerģijas piegādei mazumtirdzniecībā Itālijā, kā tradicionāli tiek uzskatīts un kā uzskata pieprasījuma iesniedzējs, ir nevis valsts tirgus, bet vietējais tirgus, kas vairumā gadījumu aptver tikai pašvaldības teritoriju.
(24)
Tā kā trūkst informācijas par konkurences līmeni katrā no šādi definētiem vietējiem tirgiem elektroenerģijas piegādei mazumtirdzniecībā galapatērētājiem, kas ir pieslēgti zema sprieguma elektrotīklam, un ņemot vērā iepriekš minētās šaubas par konkurences līmeni mazumtirdzniecības tirgū elektroenerģijas piegādei galapatērētājiem, kas ir pieslēgti zema sprieguma elektrotīklam, vērtējot valsts līmenī, kā izklāstīts 19.-22. apsvērumā, nevar secināt, ka ir izpildīti nosacījumi atbrīvojuma piemērošanai elektroenerģijas piegādei mazumtirdzniecībā galapatērētājiem, kas ir pieslēgti zema sprieguma elektrotīklam Itālijā, saskaņā ar Direktīvas 2004/17/EK 30. panta 1. punktu.
(25)
Tāpēc tajos gadījumos, kad līgumslēdzēji piešķir līgumus, kas paredzēti, lai dotu tiesības piegādāt elektroenerģiju mazumtirdzniecībā galapatērētājiem, kas ir pieslēgti zema sprieguma elektrotīklam Itālijā, un organizē projektu konkursus šādas darbības veikšanai Itālijā, turpina piemērot Direktīvu 2004/17/EK.
IV. SECINĀJUMI
(26)
Attiecībā uz elektroenerģijas ražošanu un vairumtirdzniecību ziemeļu makrozonā situāciju kopumā var raksturot šādi: trīs lielāko elektroenerģijas ražotāju kopējā tirgus daļa ir vidēji maza, un lielais importētās elektroenerģijas apjoms veicina konkurenci šajā zonā. Kā izklāstīts 13. apsvērumā, līdzsvarošanas mehānisma darbība nav šķērslis tiešai konkurencei elektroenerģijas ražošanas tirgū. Tāpēc visi iepriekš minētie faktori ir uzskatāmi par norādi, ka ziemeļu makrozonā pastāv tieša konkurence.
(27)
Ņemot vērā 8.-13. apsvērumā izvērtētos faktorus, jāuzskata, ka Direktīvas 2004/17/EK 30. panta 1. punkta nosacījums par tiešu konkurenci attiecībā uz elektroenerģijas ražošanu un piegādi vairumtirdzniecībā ziemeļu makrozonā ir izpildīts.
(28)
Turklāt, tā kā nosacījums par neierobežotu piekļuvi tirgum uzskatāms par izpildītu, Direktīva 2004/17/EK nav jāpiemēro ne tajos gadījumos, kad līgumslēdzēji piešķir līgumus, kas paredzēti, lai dotu tiesības ziemeļu makrozonā veikt elektroenerģijas ražošanu un piegādi vairumtirdzniecībā, ne arī tad, kad līgumslēdzēji organizē projektu konkursus šādas darbības veikšanai attiecīgajā ģeogrāfiskajā zonā.
(29)
Tāpēc attiecībā uz elektroenerģijas piegādi mazumtirdzniecībā galapatērētājiem, kas ir pieslēgti vidēja, augsta un ļoti augsta sprieguma elektrotīklam Itālijā, situāciju kopumā var raksturot šādi: trīs lielāko mazumtirdzniecības uzņēmumu kopējā tirgus daļa ir neliela, un piegādātāja maiņas koeficients (attiecība pret skaitītājiem) ir apmierinošs, un galapatērētāju cenas netiek regulētas. Šie secinājumi atbilst arī attiecīgo Itālijas iestāžu viedoklim, ka uz šo tirgu jau vairākus gadus attiecas konkurence un ka galīgais konkurences līmenis ir apmierinošs.
(30)
Ņemot vērā 15.-18. apsvērumā izvērtētos faktorus, jāuzskata, ka Direktīvas 2004/17/EK 30. panta 1. punkta nosacījums par tiešu konkurenci attiecībā uz elektroenerģijas piegādi mazumtirdzniecībā galapatērētājiem, kas ir pieslēgti vidēja, augsta un ļoti augsta sprieguma elektrotīklam visā Itālijas Republikas teritorijā, ir izpildīts.
(31)
Turklāt, tā kā nosacījums par neierobežotu piekļuvi tirgum uzskatāms par izpildītu, Direktīva 2004/17/EK nav jāpiemēro ne tajos gadījumos, kad līgumslēdzēji piešķir līgumus, kas paredzēti, lai dotu tiesības Itālijā piegādāt elektroenerģiju mazumtirdzniecībā galapatērētājiem, kas ir pieslēgti vidēja, augsta un ļoti augsta sprieguma elektrotīklam, ne arī tad, kad līgumslēdzēji organizē projektu konkursus šādas darbības veikšanai attiecīgajā ģeogrāfiskajā zonā.
(32)
Ņemot vērā 19.-25. apsvērumā izvērtētos faktorus un šaubas par to, vai pastāv pietiekams konkurences līmenis valsts līmenī attiecībā uz elektroenerģijas piegādi mazumtirdzniecībā galapatērētājiem, kas ir pieslēgti zema sprieguma elektrotīklam, un tā kā trūkst plašākas informācijas par katru no konkrētajiem vietējiem tirgiem, ko noteikušas Itālijas iestādes, nevar secināt, ka ir izpildīti nosacījumi atbrīvojuma piemērošanai elektroenerģijas piegādei mazumtirdzniecībā galapatērētājiem, kas ir pieslēgti zema sprieguma elektrotīklam Itālijā, saskaņā ar Direktīvas 2004/17/EK 30. panta 1. punktu. Tāpēc tajos gadījumos, kad līgumslēdzēji piešķir līgumus, kas paredzēti, lai dotu tiesības piegādāt elektroenerģiju mazumtirdzniecībā galapatērētājiem, kas ir pieslēgti zema sprieguma elektrotīklam Itālijā, un organizē projektu konkursus šādas darbības veikšanai Itālijā, turpina piemērot Direktīvu 2004/17/EK. Tā kā turpina piemērot 67. pantā noteiktās statistikas datu sniegšanas saistības, var būt nepieciešams nodrošināt, lai iesaistītie līgumslēdzēji veiktu atbilstīgus pasākumus, piemēram, pārvaldības un/vai grāmatvedības nošķiršanu, lai varētu pienācīgi ziņot par veiktajiem iepirkumiem, lai veiktu attiecīgās darbības, kurām nepiemēro atbrīvojumus saskaņā ar šo lēmumu.
(33)
Jāatgādina arī, ka uz līgumiem, kas paredzēti vairāku darbību veikšanai, attiecas Direktīvas 2004/17/EK 9. panta noteikumi. Šajā gadījumā tas nozīmē: ja līgumslēdzējs ir iesaistīts “jauktā” iepirkuma procedūrā, proti, iepirkuma procedūrā, ko izmanto, lai atbalstītu darbības, kurām piemēro atbrīvojumu no Direktīvas 2004/17/EK, un arī darbības, kurām šādu atbrīvojumu nepiemēro, uz līgumu attiecas noteikumi, kas piemērojami darbībai, kura paredzēta kā līguma galvenā darbība. Šādas jauktas iepirkuma procedūras gadījumā, kuras mērķis galvenokārt ir atbalstīt elektroenerģijas piegādi mazumtirdzniecībā galapatērētājiem, kas ir pieslēgti zema sprieguma elektrotīklam, piemēro Direktīvas 2004/17/EK noteikumus. Ja nav iespējams objektīvi noteikt, kura darbība paredzēta kā līguma galvenā darbība, līgumu piešķir saskaņā ar 9. panta 2. un 3. punktā minētajiem noteikumiem.
(34)
Šā lēmuma pamatā ir juridiskā un faktiskā situācija no 2010. gada februāra līdz maijam, kā tā ir atspoguļota Itālijas Republikas CVA iesniegtajā informācijā, 2005. gada paziņojumā un 2010. gada paziņojumā, un to tehniskajos pielikumos, kā arī 2007. gada Komisijas dienestu darba dokumentā, galīgajā ziņojumā un AEEG 2009. gada pārskatā. Lēmumu var pārskatīt, ja būtiskas juridiskas vai faktiskas izmaiņas norādīs uz to, ka situācija vairs neatbilst Direktīvas 2004/17/EK 30. panta 1. punkta piemērošanas nosacījumiem attiecībā uz elektroenerģijas piegādi vairumtirdzniecībā ziemeļu makrozonā un elektroenerģijas piegādi mazumtirdzniecībā galapatērētājiem, kas ir pieslēgti vidēja, augsta un ļoti augsta sprieguma elektrotīklam,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Direktīva 2004/17/EK neattiecas uz līgumslēdzēju piešķirtiem līgumiem, kas paredzēti, lai dotu tiesības veikt šādas darbības:
a)
elektroenerģijas ražošana un piegāde vairumtirdzniecībā ziemeļu makrozonā;
b)
elektroenerģijas piegāde mazumtirdzniecībā galapatērētājiem, kas ir pieslēgti vidēja, augsta un ļoti augsta sprieguma elektrotīklam visā Itālijas Republikas teritorijā.
2. pants
Šis lēmums ir adresēts Itālijas Republikai.
Briselē, 2010. gada 14. jūlijā