PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 25. ledna 2012
o pravidlech týkajících se veterinárních kontrol živých zvířat a produktů živočišného původu dovážených do určitých francouzských zámořských departementů ze třetích zemí
(oznámeno pod číslem K(2012) 222)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2012/44/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS (1), a zejména na článek 13 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství (2), a zejména na článek 18 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 91/496/EHS a 97/78/ES podrobně popisují specifické požadavky na veterinární kontroly každé zásilky živých zvířat a produktů živočišného původu pocházející ze třetích zemí a směřující do Unie v Unií schválených stanovištích hraniční kontroly (SHK).
(2)
Článek 13 směrnice 91/496/EHS povoluje zvláštní pravidla pro kontroly, které mají být prováděny na živých zvířatech dovážených k porážce a která jsou určena pro místní spotřebu a na plemenných nebo užitkových zvířatech určených pro použití v odlehlých oblastech členských států. Tato pravidla vyžadují, aby plány, které popisují podobu kontrol, které mají být provedeny, byly předloženy Komisi. V těchto plánech musí být uvedeny kontroly, které mají zajistit, aby zvířata dovezená do dotyčných odlehlých oblastí nebo produkty získané z těchto zvířat nebyly za žádných okolností odesílány do jiných částí území Unie.
(3)
Článek 18 směrnice 97/78/ES povoluje zvláštní pravidla pro kontroly, které mají být prováděny na produktech živočišného původu dovážených pro místní použití v odlehlých oblastech, mimo jiné v odlehlých oblastech Francouzské republiky. Tato pravidla vyžadují, aby plány, které popisují podobu kontrol, které mají být provedeny, byly předloženy Komisi. Tyto plány musí podat vysvětlení o kontrolách, kterými se má zajistit, aby produkty živočišného původu dovážené do dotyčných odlehlých oblastí nebyly odsud v žádném případě posílány na ostatní území Unie.
(4)
Nařízení Komise (ES) č. 136/2004 ze dne 22. ledna 2004, kterým se stanoví postupy veterinárních kontrol produktů dovážených ze třetích zemí na stanovištích hraniční kontroly Společenství (3), a nařízení Komise (ES) č. 282/2004 ze dne 18. února 2004, kterým se zavádí doklad pro celní prohlášení u zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a pro veterinární kontroly těchto zvířat (4), podrobně popisují postupy pro oznámení a veterinární kontroly produktů živočišného původu a živých zvířat a společné veterinární vstupní doklady (SVVD), které musí být použity k dokumentaci výsledků veterinárních kontrol těchto zásilek.
(5)
Francouzské orgány předložily Komisi své plány na vytvoření určitých vstupních míst nacházejících se ve francouzských zámořských departementech Guadeloupe, Martinik a Francouzská Guyana.
(6)
Podle francouzských plánů musí být všechny dovážené zásilky živých zvířat nebo produktů živočišného původu předloženy na určených vstupních místech v departementech, ve kterých se na ně vztahují veterinární kontroly. Plány prokazují, že při jejich provádění bude posílání zásilek na ostatní území Unie, která nesplňují požadavky příslušných právních předpisů Unie, účinně zabráněno. To bude možné díky razítku v SVVD živých zvířat nebo produktů živočišného původu schválených pro dovoz do departementů, kterým bude potvrzeno, že jejich spotřeba je omezena pouze pro území příslušného departementu. Dovozci budou informováni o tom, že tato živá zvířata, produkty z nich získané nebo produkty živočišného původu není možné posílat na ostatní území Unie a příslušné orgány francouzských zámořských departementů budou sledovat tento požadavek při schvalování osvědčení pro obchod uvnitř Unie.
(7)
Francouzské plány také podrobně popisují infrastrukturu zařízení, která budou vybavena dostatečně velkými prostory umožňujícími namátkové hygienické kontroly a vybavením nezbytným k provádění veterinárních kontrol vyžadovaných k potvrzení, že jsou plněny požadavky Unie na veřejné zdraví a zdraví zvířat, pokud jde o živá zvířata i produkty živočišného původu. Kromě toho budou k dispozici prostory a chladírny pro skladování zásilek, z nichž budou odebírány vzorky, jež budou zadrženy nebo na nichž se na místě bude provádět kontrola a pro živá zvířata navíc vhodná zařízení k ustájení během čekání na výsledky jakýchkoli prováděných kontrol.
(8)
Francouzské plány podrobně popisují, že je k dispozici dostatečné množství veterinárních a technických zaměstnanců pro provádění veterinárních kontrol podle článku 4 směrnice 91/496/EHS a článku 4 směrnice 97/78/ES a v souladu s ustanoveními uvedenými v příloze I nařízení (ES) č. 136/2004 a v nařízení (ES) č. 282/2004.
(9)
Zatímco obecně musí být veterinární kontroly provedeny u všech zásilek produktů živočišného původu, článek 10 směrnice 97/78/ES umožňuje snížit četnost fyzických kontrol některých produktů živočišného původu, které jsou uvedeny spolu s příslušnou četností fyzických kontrol v přílohách I a II rozhodnutí Komise 94/360/ES ze dne 20. května 1994 o snížené četnosti fyzických kontrol zásilek některých produktů při dovozu ze třetích zemí podle směrnice Rady 90/675/EHS (5). Aby byly tyto kontroly v souladu s veterinárními kontrolami na hranicích Unie, možnosti tohoto snížení četnosti může být využito pro veterinární zásilky určené do dotyčných tří francouzských zámořských departementů.
(10)
Obchodní řídicí a expertní systém Unie (Traces) zřízený rozhodnutím Komise 2004/292/ES ze dne 30. března 2004 o zavedení systému Traces (6) stanoví, že členské státy mají zavést a začít používat systém Traces, zejména pokud jde o zásilky živých zvířat a produktů živočišného původu pocházející ze zemí, jež nejsou členy EU.
(11)
Používání systému Traces pro dovoz živých zvířat a produktů živočišného původu vyžaduje vydání SVVD pro každou příchozí zásilku. Tyto dokumenty by měly být použity, aby bylo zajištěno, že tyto dovážené zásilky živých zvířat nebo produktů živočišného původu nebyly posílány na ostatní území Unie a jsou určeny pouze pro místní použití.
(12)
V tomto rozhodnutí by tedy měla být vyjmenována vstupní místa ve francouzských zámořských departementech Guadeloupe, Martinik a Francouzská Guyana a měly by v něm být specifikovány požadavky na jejich činnost.
(13)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely článku 13 směrnice 91/496/EHS a článku 18 směrnice 97/78/ES jsou povolená vstupní místa do francouzských zámořských departementů Guadeloupe, Martinik a Francouzská Guyana uvedena v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
1. Za každé vstupní místo uvedené v příloze odpovídá příslušný orgán s úředními veterinárními lékaři a určenými techniky, které má k dispozici, pokud je to nezbytné.
2. Každé vstupní místo musí mít k dispozici všechna zařízení, vybavení a zaměstnance potřebné k provádění veterinárních kontrol u přijímaných zásilek živých zvířat nebo produktů živočišného původu.
Článek 3
Dovozce nebo jeho zástupce musí:
1)
uvědomit příslušný orgán odpovědný za vstupní místo před fyzickým příjezdem zásilky produktů, s použitím první části SVVD v souladu s článkem 2 nařízení (ES) č. 136/2004 a s použitím systému Traces v souladu s čl. 3 rozhodnutí 2004/292/ES;
2)
jeden pracovní den předem oznámit příslušnému orgánu v místě, kam mají být živá zvířata přivezena, počet a druh zvířat a předpokládanou dobu příjezdu, s použitím první části SVVD v souladu s článkem 1 nařízení (ES) č. 282/2004 a s použitím systému Traces v souladu s článkem 3 rozhodnutí 2004/292/ES;
3)
vést evidenci schválenou příslušným orgánem o množství produktů či dovezených zvířat a o jménu a adrese kupujícího (kupujících);
4)
informovat odběratele o tom, že dovezené produkty získané ze zvířat nebo produkty živočišného původu jsou výlučně pro místní spotřebu a pokud jde o plemenná a užitková zvířata, nesmějí být v žádném případě posílány na ostatní území Unie;
5)
informovat kupujícího (kupující), že v případě opětovného uvedení do prodeje musí kupující informovat nového (nové) kupujícího (kupující), pokud je (jsou) komerčním (komerčními) provozovatelem (provozovateli), že výrobky jsou určeny výlučně pro místní spotřebu a v případě plemenných a užitkových zvířat nesmějí být v žádném případě posílány na ostatní území Unie.
Článek 4
1. Úřední veterinární lékař za pomoci určených techniků provede kontroly na vstupních místech uvedených v příloze tohoto rozhodnutí v souladu s článkem 4 směrnice 91/496/EHS a článkem 4 směrnice 97/78/ES a v souladu s ustanoveními uvedenými v příloze I nařízení (ES) č. 136/2004 a v nařízení (ES) č. 282/2004.
2. Fyzické kontroly na určitých produktech živočišného původu mohou být prováděny v četnosti stanovené v přílohách I a II rozhodnutí 94/360/ES.
3. Úřední veterinární lékaři zajistí, že veškeré údaje obsažené v SVVD pro dovážená živá zvířata a produkty živočišného původu byly uloženy do systému Traces v souladu s čl. 3 odst. 2 rozhodnutí 2004/292/ES.
4. Úřední veterinární lékaři zajistí, že po provedení veterinárních kontrol je příslušné SVVD opatřeno razítkem, které potvrzuje, že zvířata nebo produkty živočišného původu mohou být určena pouze pro místní použití a nesmí být v žádném případě posílány na ostatní území Unie.
5. Úřední veterinární lékař provede pravidelné kontroly místa pro ustájení dovážených zvířat nebo skladování produktů živočišného původu a ověří tak, že jsou dodržovány požadavky na ochranu zdraví lidí a zvířat a zásilky nejsou posílány na ostatní území Unie.
Článek 5
Ustanovení směrnice 91/496/EHS, s výjimkou těch, která jsou uvedena v článku 6, a směrnice 97/78/ES, s výjimkou těch, která jsou uvedena v článku 6, se použijí i nadále.
Článek 6
Francouzské orgány přijmou odpovídající správní nebo trestněprávní opatření proti jakémukoli porušení tohoto rozhodnutí, kterého se dopustí fyzická nebo právnická osoba.
Článek 7
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dne 1. března 2012.
Článek 8
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
V Bruselu dne 25. ledna 2012.
KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS LĒMUMS
(2012. gada 25. janvāris)
par noteikumiem par veterināro pārbaužu veikšanu dzīviem dzīvniekiem un dzīvnieku valsts produktiem, kas no trešām valstīm tiek ievesti Francijas aizjūras departamentos
(izziņots ar dokumenta numuru C(2012) 222)
(Autentisks ir tikai teksts franču valodā)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2012/44/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvu 91/496/EEK, ar ko nosaka principus attiecībā uz tādu dzīvnieku veterināro pārbaužu organizēšanu, kurus Kopienā ieved no trešām valstīm, un ar ko groza Direktīvu 89/662/EEK, Direktīvu 90/425/EEK un Direktīvu 90/675/EEK (1), un jo īpaši tās 13. pantu,
ņemot vērā Padomes 1997. gada 18. decembra Direktīvu 97/78/EK, ar ko nosaka principus, kuri reglamentē veterināro pārbaužu organizēšanu attiecībā uz produktiem, ko ieved Kopienā no trešām valstīm (2), un jo īpaši tās 18. pantu,
tā kā:
(1)
Direktīvās 91/496/EEK un 97/78/EK sīki izklāstītas konkrētas prasības tam, kādā veidā Savienības apstiprinātā robežkontroles punktā (RKP) veikt veterinārās pārbaudes katram dzīvu dzīvnieku un dzīvnieku valsts produktu sūtījumam, kas paredzēts Savienībai un ko ieved no trešās valsts.
(2)
Direktīvas 91/496/EEK 13. pants ļauj piemērot īpašus noteikumus, lai pārbaudītu dzīvus dzīvniekus, kas ievesti kaušanai un paredzēti vietējam patēriņam, un vaislas vai lauksaimniecības dzīvniekus, kas ievesti izmantošanai attālās dalībvalstu teritorijās. Saskaņā ar šiem noteikumiem ir jāiesniedz Komisijai plāni, kuros izklāstīts, kāda veida pārbaudes tiks veiktas. Šādos plānos jānorāda pārbaudes, kas veiktas, lai novērstu attiecīgajos attālajos reģionos ievestu dzīvnieku vai no šādiem dzīvniekiem iegūtu produktu jebkādu iespējamu pārsūtīšanu uz citām Savienības teritorijas daļām.
(3)
Direktīvas 97/78/EK 18. pants ļauj piemērot īpašus noteikumus, lai pārbaudītu dzīvnieku valsts produktus, kas vietējām vajadzībām ievesti cita starpā arī Francijas Republikas attālajās teritorijās. Saskaņā ar šiem noteikumiem ir jāiesniedz Komisijai plāni, kuros izklāstīts, kāda veida pārbaudes ir veicamas. Šādos plānos jānorāda pārbaudes, kas veiktas, lai novērstu attiecīgajos attālajos reģionos ievestu dzīvnieku valsts produktu jebkādu iespējamu pārsūtīšanu uz citām Savienības teritorijas daļām.
(4)
Komisijas 2004. gada 22. janvāra Regulā (EK) Nr. 136/2004, ar ko nosaka procedūras veterinārajām pārbaudēm Kopienas robežkontroles punktos attiecībā uz produktiem, ko importē no trešām valstīm (3), un Komisijas 2004. gada 18. februāra Regulā (EK) Nr. 282/2004, ar ko ievieš no trešām valstīm Kopienā ievestu dzīvnieku deklarēšanas un veterinārās kontroles dokumentu (4), ir sīki aprakstīta kārtība, kādā jāpaziņo par dzīvnieku valsts produktiem un dzīviem dzīvniekiem un kādā jāveic to veterinārās pārbaudes, un aprakstīti kopējie veterinārās ievešanas dokumenti (KVID), kuros dokumentēt šādu sūtījumu veterināro pārbaužu rezultātus.
(5)
Francijas iestādes ir iesniegušas Komisijai attiecīgus plānus konkrētiem ievešanas punktiem Francijas aizjūras departamentos Gvadelupā, Martinikā un Franču Gviānā.
(6)
Kā liecina Francijas plāni, visi dzīvi dzīvnieki un dzīvnieku valsts produktu sūtījumi ir jāuzrāda ievešanai noteiktos ievešanas punktos šajos departamentos, kur tie iziet veterinārās pārbaudes. Minētie plāni ir par pierādījumu tam, ka, tos īstenojot, tiek efektīvi novērsta iespēja, ka sūtījumi, kas neatbilst attiecīgo Savienības tiesību aktu prasībām, tiek pārsūtīti uz citām Savienības teritorijas daļām. To panāk, importam apstiprināto dzīvu dzīvnieku un dzīvnieku valsts produktu KVID apzīmogojot ar norādi, ka to izmantošana ir atļauta tikai attiecīgā departamenta teritorijā. Importētāji ir informēti par to, ka minētos dzīvos dzīvniekus, no tiem iegūtos produktus un dzīvnieku valsts produktus nedrīkst pārsūtīt uz citām Savienības teritorijas daļām, un Francijas aizjūras departamentu kompetentās iestādes, apstiprinot iekšējās tirdzniecības sertifikātus, pārbauda šo prasību.
(7)
Francijas plānos arī sīki izklāstīts, kāda būs kompleksa infrastruktūra ar pietiekami lielām telpām higiēniskai paraugu ņemšanai un ar tehnisko aprīkojumu, kas nepieciešams veterinārajām pārbaudēm, kādas vajadzīgas, lai pārliecinātos, ka tiek ievērotas sabiedrības un dzīvnieku veselības prasības, kādas Savienībā izvirza dzīviem dzīvniekiem un dzīvnieku valsts produktiem. Turklāt ir pieejamas telpas un saldētavas, kurās uzglabāt sūtījumus, kam ņemti paraugi un kas ir aizturēti vai pārbaudīti uz vietas, kā arī telpas, kas piemērotas dzīvu dzīvnieku izmitināšanai, kamēr tiek gaidīti jebkādu veikto pārbaužu rezultāti.
(8)
Francijas plānos norādīts, ka veterināro pārbaužu veikšanai ir pieejams pietiekami liels veterinārais un tehniskais personāls, kā noteikts Direktīvu 91/496/EEK un 97/78/EK 4. pantā un kā paredzēts prasībās, kas minētas Regulas (EK) Nr. 136/2004 I pielikumā un Regulā (EK) Nr. 282/2004.
(9)
Lai gan kopumā veterinārās pārbaudes veicamas visiem dzīvnieku valsts produktu sūtījumiem, Direktīvas 97/78/EK 10. pants ļauj samazināt biežumu, kādā veic fiziskās pārbaudes noteiktiem dzīvnieku valsts produktiem, kas kopā ar attiecīgo fizisko pārbaužu biežumu norādīti I un II pielikumā Komisijas 1994. gada 20. maija Lēmumam 94/360/EK par tādu fizisko pārbaužu veikšanas biežuma samazināšanu konkrētu produktu sūtījumiem no trešām valstīm, ko īsteno saskaņā ar Padomes Direktīvu 90/675/EEK (5). Atbilstoši uz Savienības robežām veiktajām pārbaudēm šo samazināto biežumu var piemērot veterinārajiem sūtījumiem uz minētajiem trim Francijas aizjūras departamentiem.
(10)
Savienības tirdzniecības kontroles un ekspertu sistēma (Traces), kas izveidota ar Komisijas 2004. gada 30. marta Lēmumu 2004/292/EK par Traces sistēmas ieviešanu (6), paredz, ka dalībvalstīm jāievieš un jāsāk izmantot Traces jo īpaši dzīvu dzīvnieku un dzīvnieku valsts produktu sūtījumiem no valstīm, kas atrodas ārpus Savienības.
(11)
Lai izmantotu Traces sistēmu dzīvu dzīvnieku un dzīvnieku valsts produktu importam, ir jāizsniedz KVID katram ievešanai uzrādītajam sūtījumam. Šie dokumenti būtu jāizmanto, lai nodrošinātu, ka tādi ievesti dzīvu dzīvnieku vai dzīvnieku valsts produktu sūtījumi netiek pārsūtīti uz citām Savienības teritorijas daļām un ir paredzēti tikai vietējām vajadzībām.
(12)
Tādējādi šajā lēmumā būtu jānosaka ievešanas punkti Francijas aizjūras departamentos Gvadelupā, Martinikā un Franču Gviānā un jāprecizē prasības to darbībai.
(13)
Šajā lēmumā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Piemērojot Direktīvas 91/496/EEK 13. pantu un Direktīvas 97/78/EK 18. pantu, šā lēmuma pielikumā ir uzskaitīti pilnvarotie ievešanas punkti Francijas aizjūras departamentos Gvadelupā, Martinikā un Franču Gviānā.
2. pants
1. Par visiem pielikumā uzskaitītajiem ievešanas punktiem ir atbildīga kompetenta iestāde, un tās rīcībā, ja nepieciešams, ir valsts pilnvaroti veterinārārsti un nozīmēti tehniķi.
2. Katra ievešanas punkta rīcībā ir visas telpas, aprīkojums un personāls, kas nepieciešams, lai dzīvu dzīvnieku vai dzīvnieku valsts produktu sūtījumiem veiktu tiem nozīmētās veterinārās pārbaudes.
3. pants
Importētājam vai viņa pārstāvim:
1)
izmantojot KVID pirmo daļu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 136/2004 2. pantu un izmantojot Traces sistēmu saskaņā ar Lēmuma 2004/292/EK 3. pantu, jāziņo par ievešanas punktu atbildīgajai kompetentajai iestādei pirms produktu sūtījumu fiziskas ierašanās;
2)
vienu darbdienu iepriekš kompetentā iestāde jāinformē, kur tiks uzrādīti dzīvi dzīvnieki, norādot skaitu, sugu, izmantošanas veidu un plānoto ierašanās laiku un KVID pirmo daļu izmantojot saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 282/2004 1. pantu, bet Traces sistēmu - saskaņā ar Lēmuma 2004/292/EK 3. pantu;
3)
jāglabā reģistrs, kuru apstiprinājusi kompetentā iestāde un kurā norādītas ievesto produktu vai dzīvnieku daudzums un pircēja(-u) vārds, uzvārds vai nosaukums un adrese;
4)
jāinformē pircējs(-i), ka produkti, kas iegūti no ievestiem dzīvniekiem vai dzīvnieku valsts produktiem, ir paredzēti tikai vietējam patēriņam un ka vaislas vai lauksaimniecības dzīvniekus nekādā gadījumā nedrīkst pārsūtīt uz citām Savienības teritorijas daļām;
5)
jāinformē pircējs(-i), ka tālākpārdošanas gadījumā, ja jaunais pircējs ir komersants, tas jāinformē, ka produkti ir paredzēti tikai vietējam patēriņam un ka vaislas vai lauksaimniecības dzīvniekus nekādā gadījumā nedrīkst pārsūtīt uz citām Savienības teritorijas daļām.
4. pants
1. Saskaņā ar Direktīvu 91/496/EEK un 97/78/EK 4. pantu un saskaņā ar prasībām, kas minētas Regulas (EK) Nr. 136/2004 I pielikumā un Regulā (EK) Nr. 282/2004, valsts pilnvarotais veterinārārsts ar nozīmētu tehniķu palīdzību veic pārbaudes šā lēmuma pielikumā uzskaitītajos ievešanas punktos.
2. Noteiktiem dzīvnieku valsts produktiem fizisku pārbaudi var veikt tik bieži, cik minēts Lēmuma 94/360/EK I un II pielikumā.
3. Valsts pilnvarotie veterinārārsti pārliecinās, ka visi KVID dati par dzīviem dzīvniekiem un dzīvnieku valsts produktiem, kas uzrādīti importam, ir ievadīti Traces sistēmā saskaņā ar Lēmuma 2004/292/EK 3. panta 2. punktu.
4. Kad veterinārās pārbaudes ir pabeigtas, valsts pilnvarotie veterinārārsti pārliecinās, ka attiecīgais KVID ir apzīmogots ar norādi, ka dzīvniekus vai dzīvnieku valsts produktus var izmantot tikai vietējām vajadzībām un ka tos nekādā gadījumā nedrīkst pārsūtīt uz citām Savienības teritorijas daļām.
5. Valsts pilnvarotais veterinārārsts regulāri apseko ievesto dzīvnieku izmitināšanas vai dzīvnieku valsts produktu uzglabāšanas vietas, lai pārbaudītu, vai tajās turpina ievērot sabiedrības un dzīvnieku veselības prasības un ka sūtījumi netiek pārsūtīti uz citām Savienības teritorijas daļām.
5. pants
Turpina piemērot noteikumus, kuri paredzēti Direktīvā 91/496/EEK, izņemot 6. pantā minētos, un Direktīvā 97/78/EK, izņemot 6. pantā minētos.
6. pants
Francijas iestādes veic atbilstīgus administratīvus vai soda pasākumus pret jebkādiem šā lēmuma pārkāpumiem, ko izdara fiziska vai juridiska persona.
7. pants
Šis lēmums stājas spēkā 2012. gada 1. martā.
8. pants
Šis lēmums ir adresēts Francijas Republikai.
Briselē, 2012. gada 25. janvārī