PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 23. února 2012,
kterým se stanoví seznam kritických fází rozhodování pro hodnocení provádění programu Galileo, pokud jde o pozemní střediska a stanice, které mají být zřízeny v rámci fáze vývoje a zaváděcí fáze programu
(2012/117/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 683/2008 ze dne 9. července 2008 o dalším provádění evropských programů družicové navigace (EGNOS a Galileo) (1), a zejména na čl. 12 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Finanční a právní rámec programu Galileo byl stanoven nařízením (ES) č. 683/2008. Podle tohoto nařízení je Evropská unie vlastníkem veškerého hmotného i nehmotného majetku vytvořeného nebo vyvinutého v rámci programů a systém vytvořený v rámci programu Galileo sestává z konstelace družic a sítě pozemních stanic.
(2)
V rámci integrovaného řízení rizik pro hodnocení provádění programu Galileo je třeba, aby správce programu včas učinil kritická rozhodnutí, tedy rozhodnutí, jež mají zásadní dopad na náklady, časový rozvrh, výkonnost a/nebo rizika, a aby, pokud jde o kritická rozhodnutí, jež mají být přijata, a provádění těchto rozhodnutí, jednal transparentním způsobem. Ke kritickým rozhodnutím se řadí zřízení pozemních infrastruktur v rámci fáze vývoje a ověřování a zaváděcí fáze programu.
(3)
Celosvětová síť pozemních stanic systému vytvořeného v rámci programu Galileo zahrnuje na jedné straně šest středisek a jednu stanici a na straně druhé čtyři série tzv. vzdálených stanic.
(4)
Šest pozemních středisek a stanice zahrnuje: dvě vzájemně redundantní střediska kontrolující provoz celého systému (dále jen „kontrolní střediska“ nebo „GCC“); bezpečnostní středisko systému Galileo uvedené v článku 16 nařízení č. 683/2008, které dohlíží na bezpečnost systému a poskytovaných služeb a které je z důvodů kontinuity služby zdvojeno (dále jen „bezpečnostní středisko Galileo“ nebo „GSMC“); středisko služeb, které zajišťuje propojení mezi systémem a uživateli otevřené služby, obchodní služby a služby pro zajištění bezpečnosti života (dále jen „středisko služeb GNSS“ nebo „GSC“); středisko, které řídí generování informací nezbytných pro fungování služby pomoci a záchrany a které zajišťuje propojení mezi systémem a Cospas-Sarsat (dále jen „středisko pro služby SaR“); středisko, které jménem správce programu a nezávisle na uživateli hodnotí kvalitu poskytovaných služeb a sděluje uživatelům informace o časových a geodetických rámcích (dále jen „výkonnostní středisko Galileo“); stanice, která umožňuje ověřit kvalitu signálů vysílaných družicemi na oběžné dráze bezprostředně po jejich vypuštění (dále jen „testovací stanice na oběžné dráze“).
(5)
Při volbě umístění těchto středisek a stanic musí být zvážena případná přítomnost existujícího zařízení a vybavení vyhovujícího pro dané úkoly, dodržení bezpečnostních požadavků jednotlivých středisek a stanic a technická a rozpočtová omezení a požadavky jednotlivých členských států na národní bezpečnost.
(6)
Ke čtyřem sériím tzv. vzdálených stanic patří: stanice pro dálkové ovládání a telemetrii, které zajišťují propojení mezi družicemi a oběma kontrolními středisky (dále jen „stanice TTC“); měřicí stanice Galileo, které pomocí měření pseudovzdáleností a přijímání signálů vysílaných družicemi dohlížejí na kvalitu poskytované služby (dále jen „GSS stanice“); stanice zajišťující odesílání dat družicím a předávající údaje nezbytné pro poskytování služeb (dále jen „stanice ULS“); stanice, které zajišťují sběr dat nezbytných pro provoz služby pomoci a záchrany (dále jen „stanice SaR“).
(7)
Při volbě počtu a umístění vzdálených stanic musí být zvážena případná geografická a technická omezení související s optimálním rozmístěním po planetě, případná přítomnost existujícího zařízení a vybavení, které je vyhovující pro dané úkoly, dodržení bezpečnostních požadavků jednotlivých stanic a požadavků jednotlivých členských států na národní bezpečnost. Vzhledem k tomu, že se tato volba může měnit v závislosti na stavu programů, jejich potřebách a vývoji logistických nebo politických požadavků, lze počet a umístění vzdálených stanic, které mají být zřízeny, uvést pouze pro informaci.
(8)
Je proto třeba stanovit kritické fáze rozhodování pro hodnocení provádění prvků celosvětové sítě pozemních stanic systému vytvořeného v rámci programu Galileo.
(9)
Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného čl. 19 odst. 1 nařízení (ES) č. 683/2008,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Kritické fáze rozhodování pro hodnocení provádění programu Galileo, pokud jde o pozemní střediska a stanice, které mají být zřízeny v rámci fáze vývoje a zaváděcí fáze programu uvedených v čl. 3 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 683/2008, jsou uvedeny v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 23. února 2012.
KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS LĒMUMS
(2012. gada 23. februāris),
ar ko nosaka tādu lēmumu pieņemšanas brīžus, kuri ir īpaši nozīmīgi Galileo programmas īstenošanas novērtēšanai saistībā ar uz zemes esošiem centriem un stacijām, kas jāizveido programmas attīstības un izvēršanas posmos
(2012/117/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 9. jūlija Regulu (EK) Nr. 683/2008 par Eiropas satelītu radionavigācijas programmu (EGNOS un Galileo) turpmāku īstenošanu (1) un jo īpaši tās 12. panta 3. punktu,
tā kā:
(1)
Galileo programmas finansējums un juridiskais pamats ir definēts Regulā (EK) Nr. 683/2008. Saskaņā ar minēto regulu Eiropas Savienībai pieder visi materiālie un nemateriālie aktīvi, kas radīti vai izstrādāti saistībā ar programmām, un ar Galileo programmu izveidotā sistēma ietver satelītu konstelāciju un globālu uz zemes esošu staciju tīklu.
(2)
Integrēta riska pārvaldība Galileo programmas ieviešanas novērtēšanai nozīmē, ka programmas pārvaldītājs īpaši nozīmīgus lēmumus, tas ir, tādus lēmumus, kuri ievērojami ietekmē izmaksas, laika grafiku, veikumu un/vai risku, pieņem pareizajā brīdī un rīkojas pārredzami attiecībā uz vēl pieņemamiem īpaši nozīmīgiem lēmumiem, kā arī šo lēmumu īstenošanu. Starp šiem lēmumiem ir arī lēmumi saistībā ar infrastruktūras, kas atrodas uz zemes, izveidi programmas attīstības un apstiprināšanas posmā un izvēršanas posmā.
(3)
Ar Galileo programmu izveidotās sistēmas globālais uz zemes esošu staciju tīkls ietver sešus centrus un vienu staciju, kā arī virkni t. s. “attālināto” staciju.
(4)
Minētie seši centri un uz zemes esošās stacijas ir šādas: divi centri, kas savstarpēji dublē funkcijas un kontrolē sistēmas vispārējo darbību (turpmāk tekstā - “kontroles centri” jeb “GCC”), Regulas (EK) Nr. 683/2008 16. pantā minētais Galileo drošības centrs, kas pārrauga sistēmas un sniegto pakalpojumu drošību un kura funkcijas pakalpojumu nepārtrauktības nodrošināšanas nolūkā tiek dublētas (turpmāk tekstā - “Galileo drošības centrs” jeb “GSMC”), pakalpojumu centrs, kas nodrošina saskarni starp sistēmu no vienas puses un brīvi pieejamā pakalpojuma, komercpakalpojumu un dzīvības aizsardzības pakalpojumu lietotājiem no otras puses (turpmāk tekstā - “GNSS pakalpojumu centrs” jeb “GSC”), centrs, kas kontrolē tās informācijas iegūšanu, kura nepieciešama meklēšanas un glābšanas pakalpojuma darbībai, un kas nodrošina saskarni starp sistēmu un COSPAS-SARSAT struktūru (turpmāk tekstā - “SAR pakalpojumu centrs”), centrs, kas programmas pārvaldītāja vārdā un neatkarīgi no lietotājiem novērtē sniegto pakalpojumu kvalitāti un sniedz lietotāju kopienām laika un ģeodēzisko informāciju (turpmāk tekstā - “Galileo snieguma centrs”), stacija, kas ļauj pārliecināties par orbītā esošo satelītu raidītā signāla kvalitāti tūlīt pēc to palaišanas (turpmāk tekstā - “stacija testēšanai orbītā”).
(5)
Šo centru un staciju izvietojuma izvēlē tiek ņemta vērā iespējama jau uz vietas esoša infrastruktūra vai aprīkojums, ko var izmantot attiecīgo funkciju veikšanai, katram centram un stacijai raksturīgo obligāto drošības prasību ievērošana, darbības tehniskie un finansiālie ierobežojumi, kā arī katras dalībvalsts nacionālās drošības prasības.
(6)
Četri t. s. attālināto staciju veidi ir šādi: tālvadības un telemetrijas stacijas, kuras ar augšupsaiti un lejupsaiti darbojas kā saskarne starp satelītiem un abiem kontroles centriem (turpmāk tekstā - “TTC stacijas”), Galileo mērījumu stacijas, kuras pakalpojumu nodrošināšanas nolūkos gan veic pseidodistances mērījumus, gan uztver satelītu raidīto signālu, lai uzraudzītu tā kvalitāti (turpmāk tekstā - “GSS stacijas”), satelītu ielādes stacijas, kuras nosūta satelītiem pakalpojumu sniegšanai nepieciešamos datus (turpmāk tekstā - “ULS stacijas”), stacijas, kuras nodrošina meklēšanas un glābšanas pakalpojuma sniegšanai vajadzīgo datu savākšanu (turpmāk tekstā - “SAR stacijas”).
(7)
Attālināto staciju skaita un izvietojuma izvēlē tiek ņemti vērā ģeogrāfiskie un tehniskie ierobežojumi, lai panāktu vislabāko to izvietojumu uz zemeslodes, iespējama jau uz vietas esoša infrastruktūra vai aprīkojums, ko var izmantot attiecīgo funkciju veikšanai, katrai stacijai raksturīgo obligāto drošības prasību ievērošana, kā arī katras dalībvalsts nacionālās drošības prasības. Tā kā šī izvēle var mainīties, ņemot vērā programmu attīstības gaitu, vajadzības un apgādes un politisko prasību attīstību, vēl izveidojamo attālināto staciju skaitu un atrašanās vietas var norādīt tikai aptuveni.
(8)
Tādēļ jānosaka tādu lēmumu pieņemšanas brīži, kas ir īpaši nozīmīgi, lai novērtētu ar Galileo programmu izveidotās programmas uz zemes esošo staciju globālā tīkla elementu ieviešanu.
(9)
Šajā lēmumā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi komiteja, kura izveidota ar Regulas (EK) Nr. 683/2008 19. panta 1. punktu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Tādu lēmumu pieņemšanas brīži, kuri ir īpaši nozīmīgi Galileo programmas īstenošanas novērtēšanai attiecībā uz centriem un uz zemes esošām stacijām, kas jāizveido programmas attīstības un izvēršanas posmos, kuri noteikti Regulas (EK) Nr. 683/2008 3. panta b) un c) punktā, atrodas šā lēmuma pielikumā.
2. pants
Šis lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Briselē, 2012. gada 23. februārī