ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 29. června 2011
týkající se státních podpor v odvětví zpracování uhynulých zvířat v roce 2003 - státní podpora C 23/05 (ex NN 8/04 a N 515/03)
(oznámeno pod číslem K(2011) 4425)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/651/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 7. listopadu 2003 oznámilo stále zastoupení Francie při Evropské unii v souladu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) (1) Komisi, že některé podniky, které prodávají maso pro účely maloobchodu, budou osvobozeny od asanační dávky.
(2)
Původní oznámení se týkalo jednak podpor udělených v roce 2003 a zároveň podpor plánovaných na rok 2004. Protože část podpor již byla přidělena, rozhodla se tehdy Komise, že spis rozdělí. Toto rozhodnutí se v rámci podpor přidělených v roce 2003 zabývá pouze osvobozením od asanační daně.
(3)
Asanační dávka byla zrušena v dne 1. ledna 2004. Poté bylo financování veřejné služby zpracování uhynulých zvířat zajištěno zavedením „daně z porážky“, proti které Komise nevznesla námitky (2).
(4)
V rámci přezkoumání spisu o „dani z porážky“ (státní podpora N 515 A/03) zaslaly francouzské orgány Komisi příslušné informace k danému případu, zejména dopisem ze dne 29. prosince 2003.
(5)
Dopisem ze dne 7. dubna 2005, zaevidovaným dne 12. dubna 2005, francouzské orgány předložily doplňující informace, jež Komise požadovala dopisem ze dne 4. března 2005.
(6)
Komise ve věci předmětné podpory zahájila řízení v souladu s čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování EU, a to dopisem č. SG(2005)D/202956 ze dne 7. července 2005.
(7)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (3). Komise vyzvala ostatní členské státy a třetí zúčastněné strany k podání připomínek k dotyčným podporám.
(8)
Francouzské orgány zaslaly své připomínky v dopisech ze dne 20. září 2005 a 15. listopadu 2005, které byly zaevidovány dne 17. listopadu 2005.
(9)
Komise obdržela připomínky od Sdružení řeznictví, řeznictví-uzenářství, lahůdkářství (Confédération de la boucherie, boucherie-charcuterie, traiteurs, dále jen „CFBCT“) ze dne 18. října 2005 a připomínky jedné soukromé společnosti ze dne 17. října 2005 (4) a ze dne 11. července 2008.
(10)
Dopisem ze dne 18. dubna 2011 francouzské orgány potvrdily, že osvobození od platby daně z nákupu masa (takzvaná „asanační daň“) udělené na rok 2003 některým podnikům uvádějícím zemědělské produkty na trh spadá do oblasti působnosti nařízení Komise (ES) č. 1998/2006 ze dne 15. prosince 2006 o použití článků 87 a 88 Smlouvy na podporu de minimis (5).
II. POPIS
(11)
Předmětné opatření se týká financování veřejné asanační služby na rok 2003 a likvidace masokostních mouček, které již nemají obchodní využití.
(12)
Veřejná služba zpracování uhynulých zvířat se dříve financovala z asanačních daní, které byly zavedeny článkem 302a ZD francouzského všeobecného daňového zákoníku (Code général des impôts français), který vychází z článku 1 zákona č. 96-1139 ze dne 26. prosince 1996 o sběru a likvidaci uhynulých zvířat a jatečních odpadů (dále jen „zákon z roku 1996“).
(13)
Asanační daň se vybírá z nákupu masa a některých dalších produktů jakoukoliv osobou, která provádí maloobchodní prodej těchto produktů. Daní jsou v zásadě povinné všechny osoby, které provádějí maloobchodní prodej. Jejím základem byla hodnota bez daně z přidané hodnoty (DPH) u nákupů bez ohledu na původ produktu:
-
maso a droby, čerstvé nebo vařené, chlazené nebo mražené, drůbeží, králičí, ze zvěře nebo ze skotu, ovcí, koz, prasat a koňů, oslů a jejich kříženců,
-
solená masa, uzenářské výrobky, sádlo, zpracované masové konzervy a konzervy z drobů,
-
krmivo na základě masa a drobů.
(14)
Podniky, jejichž obrat za předcházející kalendářní rok byl nižší než 2 500 000 francouzských franků (FRF) (6) (381 122 EUR) bez DPH, byly od daně osvobozeny. Sazby pro vyměření daně byly stanoveny podle výše měsíčních nákupů bez DPH na 0,5 % do 125 000 FRF (19 056 EUR) a na 0,9 % nad 125 000 FRF. Článkem 35 opravného finančního zákona na rok 2000 (zákon č. 2000-1353 ze dne 30. prosince 2000) byly provedeny určité změny v mechanismu asanační daně, které vstoupily v platnost 1. ledna 2001. Účelem těchto změn bylo čelit účinkům krize BSE a z nich plynoucím vícenákladům. Základ daně byl tedy rozšířen i na „ostatní masné výrobky“. Sazba daně byla stanovena na 2,1 % při výši měsíčních nákupů do 125 000 FRF (19 056 EUR) a na 3,9 % nad 125 000 FRF. Kromě toho byly všechny podniky s obratem za předcházející kalendářní rok nižším než 5 000 000 FRF (762 245 EUR) bez DPH od daně osvobozeny.
(15)
Původně, tj. od 1. ledna 1997, byl výnos z daně přidělen do fondu za tímto účelem zvláště založeného, jehož předmětem bylo financování služby sběru a odstraňování kadáverů zvířat a jatečních konfiskátů prohlášených za nevhodné pro lidskou spotřebu a pro výživu zvířat, tj. činností stanovených článkem 264 zemědělského zákoníku jako úloha veřejné služby. Fond byl řízen Národním střediskem pro plánování struktur zemědělství (Centre national pour l’aménagement des structures des exploitations agricoles, CNASEA).
(16)
Od 1. ledna 2001 byl výtěžek z asanační daně přidělován do souhrnného státního rozpočtu, tedy již ne do za tímto účelem vytvořeného fondu. Na rok 2003 mělo ministerstvo pro zemědělství, potraviny, rybolov a pro venkov k dispozici prostředky na základě vyhlášky č. 2002-1580 ze dne 30. prosince 2002 o uplatňování finančního zákona v roce 2003. Spadaly do běžných výdajů tohoto ministerstva v části IV, Veřejná opatření, 4. oddíl, ekonomická opatření, pobídky a intervence. Na rok 2003 byl výnos z této daně ohodnocen na 550 milionů EUR.
(17)
Oznámení na rok 2003 počítalo s podporou na uskladnění a likvidaci masokostních mouček a s podporou pro převoz a likvidaci uhynulých zvířat a pro jateční odpady. Dále zákon z roku 1996 stanovoval osvobození podniků prodávajících maso pro účely maloobchodu, jejichž roční obrat byl nižší než 762 245 EUR. Podle informací, které má Komise k dispozici, platil zákon z roku 1996 po celý rok 2003.
(18)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení dospěla k závěru, že u opatření podpory týkajících se sběru a likvidace uhynulých zvířat, uskladnění a likvidace masokostních mouček a jatečních odpadů nehrozí, že by měla vliv na podmínky obchodu v takové míře, která by byla v rozporu se společným zájmem. Mohou tedy využít výjimku podle čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy o fungování EU, jelikož se jedná o opatření, která mohou přispět k rozvoji odvětví. Komise se však rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o EU, pokud jde o existenci podpor podnikům osvobozeným od asanační daně a o slučitelnost těchto podpor.
(19)
V okamžiku zahájení šetření se Komise domnívala, že osvobození od asanační daně způsobilo ztrátu na státních příjmech, a toto osvobození se tak jevilo jako neodůvodněné vzhledem k povaze a struktuře daňového systému, jehož smyslem je zajišťovat státu příjmy. Osvobození se podle informací, které měla Komise k dispozici, totiž nevztahovalo na obrat realizovaný prodejem masa, ale na celkový obrat z prodeje.
(20)
Protože se asanační daň počítá z hodnoty masných výrobků, nezdálo se odůvodněné osvobodit od úhrady daně podnik s vyšším obratem z prodeje masa, zatímco by jeho konkurent, který by s masnými výrobky realizoval nižší obrat, dani podléhal.
(21)
Proto se zdálo, že uvedené osvobození vytváří selektivní výhodu. Jednalo by se tedy o podporu prodejců, jejichž daňové zatížení by se díky osvobození zmírnilo. Na základě číselných údajů, které se týkají obchodu s masem, Komise usoudila, že osvobození od daně pro rok 2003 obchodníků, kteří realizují obrat nižší než 762 245 EUR, je výhoda představující státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
(22)
Komise nemohla vyloučit, že osvobození od daně nemá vliv na obchod mezi členskými státy, zejména v hraničních oblastech.
(23)
Osvobození od daně obchodníků, kteří realizují obrat nižší než 762 245 EUR, se tedy jevilo jako státní podpora ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
(24)
Osvobození se v daném případě jevilo jako snížení nákladů bez jakéhokoliv stimulačního prvku a bez protihodnoty ze strany příjemců, jehož slučitelnost s pravidly hospodářské soutěže nebyla prokázána.
(25)
Komise se proto domnívala, že podpora spadá do oblasti působnosti bodu 3.5 Pokynů Společenství o státní podpoře v odvětví zemědělství (7), které byly v té době platné. V uvedeném bodě bylo stanoveno, že aby byla opatření považována za slučitelná se společným trhem, musí jakékoli opatření obsahovat pobídkový prvek nebo vyžadovat nějaké protiplnění na straně příjemce. Kromě výjimek výslovně stanovených v právním řádu Společenství nebo v uvedených pokynech, jsou jednostranné státní podpory určené pouze ke zlepšení finanční situace producentů, které nijak nepřispívají rozvoji odvětví, přirovnávány k provozním podporám, jsou tedy neslučitelné se společným trhem.
(26)
U podniků osvobozených od asanační daně nemohla Komise vyloučit, že se jedná o státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU a že jde o provozní podporu, u níž Komise měla pochybnosti o slučitelnosti s vnitřním trhem.
III. PŘIPOMÍNKY FRANCIE
(27)
Francouzské orgány zaslaly své připomínky v dopise ze dne 20. září 2005 a ze dne 15. listopadu 2005. Ve svých dopisech potvrdily, že se v případě osvobození od daně podniků, které nepodléhaly dani, bezesporu jednalo o podporu v smyslu Smlouvy o ES. Komise navíc došla k podobnému závěru ve svém rozhodnutí 2005/474/ES (8), které se týkalo osvobození od daně od 1. ledna 1997 do 31. prosince 2002 (podpora NN 17/01, nové číslo C 49/02).
(28)
Francouzské orgány však argumentovaly před vstupem v platnost nařízení (ES) č. 1998/2006, že podpory spadaly do oblasti působnosti nařízení Komise (ES) č. 69/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis (9). Podle nich vyplývalo z počtu dotyčných podniků, jichž bylo ročně v průměru více než 100 000, a z hodnoty ročního obratu pro osvobození od daně (762 245 EUR), že výše osvobození, kterou by bylo možné považovat za státní podporu, byla každopádně nižší než maximální částka 100 000 EUR během tříletého období, jak stanoví nařízení (ES) č. 69/2001.
(29)
Aby francouzské orgány prokázaly, že maximální částka u podniků, které byly osvobozeny v roce 2003, byla systematicky nižší než 100 000 EUR během tříletého období, využily dvě metody.
(30)
Nejprve určily roční obrat podniku, který platí během tříletého období daně ve výši 100 000 EUR, což ročně činí v průměru 33 333 EUR. Z této částky se vycházelo a pro jednotlivé daňové sazby (2,1 % a 3,9 %) se stanovil základ pro výpočet daně odpovídající nákupům masa daného podniku. Na základě hodnoty těchto nákupů masa pak francouzské orgány odhadly roční obrat, přičemž vycházely z (nadnesené) hypotézy, že se daný podnik specializuje na obchod s masem. Pomocí této metody pak stanovily obrat podniku, který byl výrazně vyšší než mezní hodnota pro osvobození od daně. Její výše činila 762 245 EUR, mezní hodnota tak byla výrazně překročena, což znamená, že podnik, který během tří let platí daně ve výši 100 000 EUR, nemůže být v žádném případě osvobozen od daně z nákupu masa.
(31)
Dále se pak francouzské orgány snažily stanovit výši daně podniku specializovaného na maso, jehož obrat činí 762 000 EUR, tedy je těsně pod mezní hodnotou pro osvobození od daně. Z koeficientu nákupu/obratu ve výši 0,58 (10) francouzské orgány vypočítaly hodnotu nákupů masa takového podniku na 441 960 EUR (762 000 × 0,58). Tato druhá metoda výpočtu ukazuje, že maximální částka osvobození činí 13 132 EUR ročně na jeden podnik, což je každopádně částka nižší než 100 000 EUR během tří let.
(32)
Po vstupu nařízení (ES) č. 1998/2006 v platnost francouzské orgány potvrdily, že osvobození od platby daně z nákupu masa (takzvaná „asanační daň“) udělené na rok 2003 některým podnikům uvádějícím zemědělské produkty na trh spadá do oblasti působnosti uvedeného nařízení, zejména článku 5, který se týká přechodných opatření.
IV. PŘIPOMÍNKY TŘETÍCH STRAN
(33)
Sdružení řeznictví, řeznictví-uzenářství, lahůdkářství (dále jen „CFBCT“) nejprve upozornilo, že předmětné opatření neodpovídá definici státní podpory a že daňový mechanismus uplatňovaný pro některé podniky v závislosti na výši jejich obratu je zcela oprávněný s ohledem na povahu daňového systému. Podle CFBCT byla daň z nákupu masa hrazena a kontrolována podle pravidel platných pro DPH a obdobné daně. Stanovení mezní hodnoty pro osvobození od daně vycházelo z objektivních a racionálních kritérií, která byla shodná jako u mezních hodnot vztahujících se na jiné daně. Zákon z roku 1996 odpovídal logice francouzského systému pro vybírání DPH. Cílem zákona tedy nebylo vytvořit zvláštní výhody pro některé podniky, ale zavést hranici zdanění a zohlednit schopnost některých podniků platit daně a zejména zohlednit životosachopnost malých řeznictví.
(34)
Podle sdružení CFBCT toto opatření také nemělo vliv na obchod uvnitř Společenství. Protože se totiž týkalo velmi malých podniků a protože jsou tyto podniky činné na trhu, který je ze zeměpisného hlediska extrémně omezený, je důvod pochybovat o tom, že by opatření bylo státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
(35)
Sdružení CFBCT zdůrazňuje, že ačkoliv podniky osvobozené od platby daně skutečně měly prospěch z podpory, byla tato podpora každopádně v souladu s pravidly Smlouvy.
(36)
Komise by osvobození od daně malých řeznictví a lahůdkářství měla v daném případě považovat za odůvodněné cílem všeobecného zájmu: řízení krize vyvolané nemocí šílených krav a nezbytné zpracování nebezpečných produktů. Navíc se toto opatření týkalo pouze malých a středních podniků a teoreticky by se na něj vztahovala nařízení o osvobození, která byla v té době platná, tedy nařízení Komise (ES) č. 70/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory malým a středním podnikům (11) a nařízení Komise (ES) č. 1/2004 ze dne 23. prosince 2003 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podporu malým a středním podnikům působícím v produkci, zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh (12).
(37)
Sdružení CFBCT se každopádně domnívá, že požadavek na vrácení podpory, ke kterému by došlo po případném ohodnocení opatření jako státní podpory neslučitelné s jednotným trhem, by bylo v rozporu s článkem 14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (13), protože záporným rozhodnutím a vracením podpory by se nezohlednila oprávněná očekávání podniků, kterým byla udělena podpora.
(38)
Každopádně pokud by byla výše podpory dodatečně stanovena na základě zpětného paušálního zdanění, zřejmě by byla pod mezní hodnotou pro minimální podporu, protože potenciální příjemci těchto podpor byly většinou mikroponiky.
(39)
Podle informací, které má Komise k dispozici, se uvedená soukromá společnost ve Francii zabývá distribucí potravin. Protože tato společnost v letech 2001 až 2003 podléhala asanační dani a protože požadovala vrácení částky zaplacené francouzským daňovým orgánům, domnívá se, že je v jejím zájmu předložit k danému případu připomínky.
(40)
Tato společnost se domnívá, že v rozporu se závěry Komise v rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 5. července 2005 (2005/C 228/06) (14), nebylo zrušeno propojení mezi podporou v odvětví zpracování uhynulých zvířat a daní z nákupu masa. Podle ní je asanační daň na rok 2003 založená na článku 302a ZD francouzského všeobecného daňového zákoníku (Code général des impôts français) a financuje mechanismus státních podpor podle článku 107 Smlouvy o fungování EU. Protože tento mechanismus nebyl předem Komisi oznámen, měl by se prohlásit za protiprávní.
(41)
Dále se uvedená společnost domnívá, že osvobození od daně není slučitelné s článkem 107 Smlouvy o fungování EU, tedy ani se zásadou rovnosti v daňové oblasti a proto ani s pravidly hospodářské soutěže.
V. POSOUZENÍ
(42)
V souladu s čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU jsou podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem, nestanoví-li Smlouva jinak.
(43)
Na základě článku 21 nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem (15) se články 107, 108 a 109 Smlouvy o fungování EU vztahují na odvětví vepřového masa. Vztahují se na odvětví hovězího a telecího masa v souladu s článkem 40 nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem (16). Před přijetím nařízení (ES) č. 1254/1999 se články 107, 108 a 109 Smlouvy o fungování EU vztahovaly na odvětví hovězího a telecího masa v souladu s článkem 24 nařízení Rady (EHS) č. 805/68 (17). Vztahují se na odvětví ovčího a kozího masa v souladu s článkem 22 nařízení Rady (ES) č. 2467/98 ze dne 3. listopadu 1998 o společné organizaci trhu s ovčím a kozím masem (18). Vztahují se na odvětví drůbežího masa v souladu s článkem 19 nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem (19). Nařízením Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (20) se zrušila tato jednotlivá nařízení a v jeho článku 180 se stanovilo, že se pravidla státních podpor vztahují na výše uvedené produkty.
(44)
Francouzské orgány potvrdily, že osvobození od platby daně z nákupu masa (takzvaná „asanační daň“) udělené na rok 2003 některým podnikům uvádějícím zemědělské produkty na trh spadá do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1998/2006.
(45)
Podle nařízení (ES) č. 1998/2006 se má u podpor splňujících podmínky stanovené nařízením za to, že nesplňují všechna kritéria čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU, a že tedy nepodléhají povinnosti informovat podle 108 odst. 3 Smlouvy o fungování EU.
(46)
Nařízení (ES) č. 1998/2006 se vztahuje na podporu udělenou podnikům ve všech odvětvích, ale u podniků činných v odvětví zpracování a uvádění produktů uvedených v příloze I Smlouvy o ES na trh pouze v případě, že výše podpory není stanovena na základě ceny nebo množství produktů tohoto typu zakoupených od primárních producentů nebo uvedených na trh danými podniky a není-li poskytnutí podpory závislé na podmínce, že bude zčásti nebo zcela předána prvovýrobcům.
(47)
V souladu s čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1998/2006 se toto nařízení rovněž použije na podpory poskytnuté před jeho vstupem v platnost podnikům provozujícím zpracovávání a uvádění na trh zemědělských produktů, jestliže podpora splňuje veškeré podmínky stanovené v článku 1 a 2. Nařízení (ES) č. 1998/2006 vstoupilo v platnost dnem 29. prosince 2006.
(48)
V souladu s čl. 2 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1998/2006 nesmí celková výše podpory de minimis poskytnuté jednomu podniku v kterémkoli tříletém období přesáhnout částku 200 000 EUR. Stanovený strop se vztahuje na příspěvek vyplacený v hotovosti. U všech použitých částek se jedná o hrubé částky, tj. před srážkou přímé daně nebo jiných poplatků. Je-li podpora poskytnuta jinak než formou příspěvku, stanoví se její výše podle hrubého ekvivalentu příspěvku podpory.
(49)
Předmětné podniky byly činné ve zpracování a uvádění na trh produktů uvedených v příloze I Smlouvy o ES a dalších produktů a v roce 2003 byly osvobozeny od asanační daně. V souladu s přechodnými opatřeními uvedenými v článku 5 nařízení (ES) č. 1998/2006 se proto v tomto případě uvedené nařízení použije.
(50)
Francouzské orgány prokázaly, že podmínky požadované nařízením (ES) č. 1998/2006 jsou splněny, protože ekvivalent podpory, kterou každý příjemce obdržel, ani v jednom případě nepřesáhl 200 000 EUR v tříletém období, neboť maximální osvobozená částka činila 13 132 EUR ročně na jeden podnik (viz 29. bod odůvodnění).
(51)
Vzhledem k výše uvedenému se Komise domnívá, že osvobození podniků prodávajících maso pro účely maloobchodu, jejichž roční obrat byl v roce 2003 nižší než 762 245 EUR, spadá do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1998/2006 a splňuje podmínky stanovené uvedeným nařízením. Proto toto osvobození není státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Osvobození od asanační daně na rok 2003 podniků prodávajících maso pro účely maloobchodu, jejichž roční obrat je nižší než 762 245 EUR, není podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Francii.
V Bruselu dne 29. června 2011.
KOMISIJAS LĒMUMS
(2011. gada 29. jūnijs)
par atbalstu pārstrādes nozarē 2003. gadā Valsts atbalsts C 23/05 (ex NN 8/04 un ex N 515/03)
(izziņots ar dokumenta numuru C(2011) 4425)
(Autentisks ir tikai teksts franču valodā)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2011/651/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 108. panta 2. punktu,
tā kā:
I. PROCEDŪRA
(1)
Ar 2003. gada 7. novembra vēstuli Francijas pastāvīgā pārstāvniecība Eiropas Savienībā saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (turpmāk “LESD”) 108. panta 3. punktu (1) paziņoja Komisijai par atbrīvojumu no izciršanas nodevas dažu mazumtirdzniecības uzņēmumu labā, kuri pārdod gaļu.
(2)
Sākotnējā paziņojumā bija ietverta informācija par 2003. gadā piešķirto atbalstu, no vienas puses, un 2004. gadā paredzēto atbalstu, no otras puses. Tā kā daļa atbalsta jau bija piešķirta, Komisija tolaik nolēma sadalīt lietu. Saistībā ar šo lēmumu no 2003. gadā piešķirtā atbalsta pārbaudāms ir tikai atbrīvojums no izciršanas nodevas.
(3)
No 2004. gada 1. janvāra izciršanas nodeva ir atcelta. No šā brīža sabiedriskā izciršanas pakalpojuma finansēšanu garantē “kaušanas nodevas” ieņēmumi, pret kuriem Komisija nav izteikusi iebildumus (2).
(4)
Lietas par “kaušanas nodevu” (valsts atbalsts Nr. N 515A/03) izmeklēšanas gaitā Francijas iestādes 2003. gada 29. decembra vēstulē nosūtīja Komisijai informāciju attiecībā uz konkrēto gadījumu.
(5)
Papildu informāciju, ko prasīja Komisija 2005. gada 4. marta vēstulē, Francijas iestādes nosūtīja 2005. gada 7. aprīļa vēstulē, kas reģistrēta 2005. gada 12. aprīlī.
(6)
LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru attiecībā uz minēto atbalstu Komisija uzsāka ar 2005. gada 7. jūlija vēstuli Nr. SG(2005)D 202956.
(7)
Komisijas lēmumu par procedūras uzsākšanu publicēja Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (3). Komisija aicināja citas dalībvalstis un ieinteresētās trešās personas iesniegt savus apsvērumus par minēto atbalstu.
(8)
Francijas iestādes nosūtīja savus komentārus 2005. gada 20. septembra un 2005. gada 15. novembra vēstulē, kas abas reģistrētas 2005. gada 17. novembrī.
(9)
Komisija saņēma apsvērumus no Gaļas ražotāju un pārstrādātāju asociācijas (turpmāk “CFBCT”) 2005. gada 18. oktobrī un apsvērumus no privātas sabiedrības 2005. gada 17. oktobrī (4) un 2008. gada 11. jūlijā.
(10)
Francijas iestādes 2011. gada 18. aprīļa vēstulē apstiprināja, ka atbrīvojums no gaļas iepirkumu nodevas (tā sauktās “izciršanas nodevas”) maksāšanas, kas 2003. gadam tika piešķirts dažiem lauksaimniecības produktu tirdzniecības uzņēmumiem, bija atbilstošs Komisijas 2006. gada 15. decembra Regulai (EK) Nr. 1998/2006 par EK līguma 87. un 88. panta piemērošanu de minimis atbalstam (5).
II. APRAKSTS
(11)
Šis pasākums attiecas uz sabiedriskā pakalpojuma izciršanā un to gaļas un kaulu miltu iznīcināšanā, kurus vairs neizmanto komerciāliem mērķiem, finansēšanu 2003. gadā.
(12)
Sabiedrisko pakalpojumu izciršanā iepriekš finansēja ar izciršanas nodevu, kas tika noteikta ar Francijas Vispārējā nodokļu kodeksa 302.a ZD pantu, kas izriet no 1. panta Francijas 1996. gada 26. decembra likumā Nr. 96-1139 par dzīvnieku līķu un kautuvju atkritumu savākšanu un iznīcināšanu (turpmāk “1996. gada likums”).
(13)
Izciršanas nodeva attiecās uz gaļas un citu tādu noteiktu produktu iepirkumu, ko minējusi persona, kas nodarbojās ar šo produktu mazumtirdzniecību. Principā nodevu maksāja jebkura persona, kas nodarbojās ar mazumtirdzniecību. Tās bāzi veidoja ar nodokli neapliekamā vērtība pret pievienotās vērtības nodokli (PVN) jebkuras izcelsmes iepirkumiem:
-
putnu, trušu, medījumu vai liellopu, aitu, kazu, cūku vai zirga, ēzeļa vai to krustojumu gaļa vai subprodukti, svaigi vai termiski apstrādāti, atdzesēti vai saldēti,
-
sālījumi, gaļas izstrādājumi, kausēti cūku tauki, gaļas konservi vai pārstrādāti subprodukti,
-
dzīvnieku barība no gaļas un subproduktiem.
(14)
Uzņēmumi, kuru apgrozījums iepriekšējā kalendārajā gadā bijis mazāks par 2 500 000 Francijas frankiem (FRF) (6) (EUR 381 122) bez PVN, bija atbrīvoti no nodevas. Nodevu piemērošanas vērtība bija noteikta no mēneša iepirkuma daudzuma bez PVN - 0,5 % līdz 125 000 FRF (EUR 19 056) un 0,9 % virs 125 000 FRF. Ar 35. pantu 2000. gada Finanšu likuma labojumos “Loi de finances rectificative pour 2000” (2000. gada 30. decembra likums Nr. 2000-1353) tika izdarīti daži grozījumi izciršanas nodevas mehānismā, kuri stājās spēkā 2001. gada 1. janvārī. Šo grozījumu mērķis bija pārvarēt GSE krīzes sekas un no tās izrietošās papildu izmaksas. Turpmāk nodevas bāze tika paplašināta ar “citiem gaļas izcelsmes produktiem”. Nodevas apjoms tika noteikts 2,1 % mēneša iepirkumam līdz 125 000 FRF (EUR 19 056) un 3,9 % virs 125 000 FRF. Turklāt visi uzņēmumi, kuru iepriekšējā kalendārā gada apgrozījums bija zemāks par 5 000 000 FRF (EUR 762 245) bez PVN, tika atbrīvoti no nodevas.
(15)
Sākotnēji, tas ir, no 1997. gada 1. janvāra, ieņēmumi no nodevas tika novirzīti šai nolūkā speciāli izveidotā fondā, kura mērķis bija finansēt dzīvnieku līķu un kautuvēs izņemto cilvēku un dzīvnieku pārtikai nederīgo atkritumu savākšanu un iznīcināšanu, tas ir, darbības, kas definētas kā sabiedriskais pakalpojums ar Lauku kodeksa 264. pantu. Fondu pārvaldīja Lauku saimniecību struktūras labiekārtošanas nacionālais centrs (CNASEA).
(16)
No 2001. gada 1. janvāra ienākumi no izciršanas nodevas tika tieši novirzīti valsts kopējā budžetā, nevis šim mērķim radītā fondā. Lauksaimniecības ministrijā atvēra pārtikas, zvejniecības un lauku darbības kredītus 2003. gadam ar 2002. gada 30. decembra dekrētu Nr. 2002-1580, ar kuru īstenoja finanšu likumu 2003. gadam. Tie tika iekļauti šīs ministrijas parastajos izdevumos, IV sadaļā “Publiskie izdevumi”, 4. daļa, ekonomiskās darbības, veicināšana un iesaistīšanās. Ieņēmumi no šīs nodevas 2003. gadā tika lēsti EUR 550 miljonu apmērā.
(17)
2003. gada ziņojumā bija paredzēts atbalsts dzīvnieku izcelsmes miltu uzglabāšanai un iznīcināšanai, kā arī atbalsts nobeigušos dzīvnieku un kautuvju atkritumu transportēšanai un iznīcināšanai. Turklāt 1996. gada likumā bija paredzēts atbrīvojums no nodevas uzņēmumiem, kuri nodarbojas ar gaļas mazumtirdzniecību un kuru gada apgrozījums ir mazāks par EUR 762 245. Pēc Komisijas rīcībā esošās informācijas 1996. gada likums bija spēkā visu 2003. gadu.
(18)
Procedūras uzsākšanas lēmumā Komisija secināja, ka saistībā ar atbalsta pasākumiem, kuri attiecas uz nobeigušos dzīvnieku aizvākšanu un iznīcināšanu, kā arī dzīvnieku izcelsmes miltu un kautuvju atkritumu uzglabāšanu un iznīcināšanu, nepastāv risks skart tirdzniecības nosacījumus tiktāl, lai tie būtu pretrunā vispārējām interesēm. Tātad šie atbalsta pasākumi varēja gūt labumu no LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktā paredzētās atkāpes kā pasākumi, kas spēj sekmēt nozares attīstību. Toties Komisija nolēma uzsākt LESD 108. panta 2. punktā minēto procedūru attiecībā uz tāda atbalsta pastāvēšanu un atbilstību, kas veicina no izciršanas nodevas atbrīvotu tirdzniecību.
(19)
Pārbaudes procedūras sākuma posmā Komisija uzskatīja, ka atbrīvojums no izciršanas nodevas šķiet izraisām ieņēmumu zudumu valstij un to nevar pamatot ar fiskālās sistēmas, kuras mērķis ir nodrošināt valsts ieņēmumus, būtību vai struktūru. Turklāt, ņemot vērā informāciju, kas bija Komisijas rīcībā, šis atbrīvojums attiecās uz apgrozījuma kopējo apjomu, nevis tikai uz gaļas tirdzniecības apgrozījumu.
(20)
Tā kā izciršanas nodeva aprēķināta no gaļu saturošu produktu vērtības, nelikās attaisnojami atbrīvot no nodevas maksāšanas uzņēmumu ar lielāku apgrozījumu gaļas pārdošanā, kamēr tā konkurents, kura apgrozījums ar gaļu saturošiem produktiem ir zemāks, tiek pakļauts nodevas maksāšanai.
(21)
Tāpēc minētais atbrīvojums šķita veidojam selektīvas priekšrocības. Tādējādi runa bija par atbalstu no nodevas atbrīvoto tirgotāju interesēs, kuru fiskālās izmaksas tika samazinātas. Pamatojoties uz skaitļiem, kas attiecas uz gaļas tirdzniecību, Komisija secināja, ka tirgotāju, kuru apgrozījums ir mazāks par 762 245 EUR, atbrīvošana no nodevas 2003. gadā bija priekšrocība, kas uzskatāma par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.
(22)
Komisija nevarēja izslēgt, ka atbrīvojumam no nodevas būtu bijusi ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm, jo īpaši pierobežas zonās.
(23)
Tātad to tirgotāju atbrīvojums no nodevas, kuru apgrozījums ir mazāks par 762 245 EUR, šķita veidojam valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.
(24)
Šajā gadījumā atbrīvošana no nodevas nozīmēja izmaksu atvieglojumus, kam nebija nekāda motivējoša elementa un ekvivalenta pakalpojuma no saņēmēja saņēmēja puses, un to saderība ar konkurences noteikumiem nebija pierādīta.
(25)
Tāpēc Komisija uzskatīja, ka atbalsts attiecās uz tolaik piemērojamo Kopienas pamatnostādņu par valsts atbalstu lauksaimniecības nozarē (7) 3.5. punkta piemērošanas jomu. Minētajā punktā bija paredzēts, ka, lai būtu saderība ar kopējā tirgus principiem, jebkuram atbalsta pasākumam jābūt ar motivējošu elementu vai jāprasa ekvivalents pakalpojums no tā saņēmēja. Tā, atskaitot Kopienas tiesību aktos vai tās pamatnostādnēs obligāti paredzētos izņēmumus, vienpusējs valsts atbalsts, kas paredzēts tikai ražotāju finansiālās situācijas uzlabošanai, taču nekādā veidā neveicina nozares attīstību, ir pielīdzināms darbības atbalstam un nav saderīgs ar kopējo tirgu.
(26)
Attiecībā uz tirdzniecību, kas atbrīvota no izciršanas nodevas maksāšanas, Komisija nevarēja izslēgt, ka pastāv valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta nozīmē un runa ir par darbības atbalstu, par kuru Komisijai bija šaubas saistībā ar tā saderību ar iekšējo tirgu.
III. FRANCIJAS IESNIEGTIE APSVĒRUMI
(27)
Francijas iestādes iesniedza savus apsvērumus 2005. gada 20. septembra un 2005. gada 15. novembra vēstulē. Šajās vēstulēs tās apstiprināja neiespējamību noliegt, ka atbrīvojums no nodevas, ko izmantoja uzņēmumi, uz kuriem tas neattiecas, nozīmēja atbalstu EK līguma nozīmē. Komisija turklāt saglabājusi līdzīgu vērtējumu savā Lēmumā 2005/474/EK (8) attiecībā uz atbrīvojumu, kas piemērots no 1997. gada 1. janvāra līdz 2002. gada 31. decembrim (atbalsts NN 17/01 pārklasificēts C 49/02).
(28)
Turpretī Francijas iestādes pirms Regulas (EK) Nr. 1998/2006 stāšanās spēkā izvirzīja domu, ka atbalsts ietilpst Komisijas 2001. gada 12. janvāra Regulas (EK) Nr. 69/2001 piemērošanas jomā par EK Līguma 87. un 88. panta piemērošanu de minimis atbalstam (9). Tās apgalvoja, ka no attiecīgo uzņēmumu daudzuma - vidēji to skaits bija vairāk nekā 100 000 gadā -, kā arī atbrīvojumam noteiktā apgrozījuma limita (762 245 EUR) izrietējis, ka atbrīvojuma summa, kuru var uzskatīt par valsts atbalstu, visos gadījumos bijusi mazāka par 100 000 EUR slieksni triju gadu periodā, kā noteikts Regulā (EK) Nr. 69/2001.
(29)
Lai pierādītu, ka summa no atbrīvojuma, ko šie uzņēmumi izmantojuši 2003. gadā, parasti bijusi mazāka nekā 100 000 EUR trijos gados, Francijas iestādes lietojušas divas metodes.
(30)
Sākotnēji Francijas iestādes mēģināja rekonstruēt tāda uzņēmuma apgrozījuma summu, kuram būtu jāmaksā 100 000 EUR nodeva trijos gados jeb vidēji 33 333 EUR gadā. Sākot ar šādu summu, iedalot atbilstoši piemērošanas lielumam (2,1 % un 3,9 %), tās rekonstruēja nodevas bāzi atbilstoši uzņēmuma gaļas iepirkumam. Visbeidzot, sākot ar šo gaļas iepirkuma vērtību, tās secināja gada apgrozījuma lielumu, pamatojoties uz “maksimālistisku” pieņēmumu, ka runa ir par uzņēmumu, kas specializējies gaļas tirdzniecībā. Tādējādi šī metode tām ļāva nonākt pie tādas uzņēmuma apgrozījuma summas, kas tālu pārsniedza slieksni, pēc kura pienākas atbrīvojums no nodevas. Tātad atbrīvojuma slieksnis 762 245 EUR bija pamatīgi pārsniegts, kas nozīmē, ka uzņēmums, kurš maksātu nodevu 100 000 EUR apmērā trijos gados, nekādā gadījumā nevar tikt atbrīvots no gaļas iepirkuma nodevas.
(31)
Otrkārt, Francijas iestādes tiecās rekonstruēt tāda gaļas nozarē specializēta uzņēmuma nodevas summu, kura apgrozījums būtu tieši zem atbrīvojuma sliekšņa, proti, 762 000 EUR. Sākot ar iepirkuma/apgrozījuma summas koeficientu 0,58 (10), Francijas iestādes secināja šā uzņēmuma gaļas iepirkuma vērtību, proti, 441 960 EUR (762 000 × 0,58). Šī otrā metode pierāda, ka maksimālā atbrīvojuma summa ir 13 132 EUR vienam uzņēmumam gadā, proti, summa, kas jebkurā gadījumā ir mazāka nekā 100 000 EUR trijos gados.
(32)
Pēc Regulas (EK) Nr. 1998/2006 stāšanās spēkā Francijas iestādes apstiprināja, ka atbrīvojums no gaļas iepirkuma nodevas (tā sauktās “izciršanas nodevas”) maksāšanas, kas 2003. gadam tika piešķirts dažiem lauksaimniecības produktu tirdzniecības uzņēmumiem, bija atbilstošs minētās regulas piemērošanas jomai, konkrētāk, tās 5. pantam, kurš attiecas uz pārejas noteikumiem.
IV. TREŠO PERSONU IESNIEGTIE APSVĒRUMI
(33)
Pirmkārt, Gaļas ražotāju un pārstrādātāju asociācija (turpmāk “CFBCT”) uzsvēra, ka attiecīgais pasākums nav atbildis valsts atbalsta definīcijas kritērijiem un ka konkrētiem uzņēmumiem saistībā ar to apgrozījuma summu piemērotais nodokļu mehānisms bijis pilnībā pamatots, kas izriet no fiskālās sistēmas vispārējiem principiem. Kā uzskata CFBCT, gaļas iepirkumu nodeva tika iekasēta un kontrolēta saskaņā ar noteikumiem, kas piemērojami PVN un saistīto nodokļu jomā. Atbrīvojuma sliekšņa noteikšanas pamatā bija citām nodevām piemērojamiem sliekšņiem identisks objektīvs un racionāls kritērijs. 1996. gada likums iekļāvās Francijas PVN iekasēšanas sistēmas loģikā. Attiecīgi, tā mērķis nebija sniegt īpašas priekšrocības konkrētiem uzņēmumiem, bet gan, ieviešot nodevas maksāšanas slieksni, ņemt vērā uzņēmumu maksātspēju un jo īpaši gaļas mājražotāju uzņēmumu dzīvotspēju.
(34)
Otrkārt, CFBCT uzskata, ka šis pasākums neskāra Kopienas iekšējo tirdzniecību. Patiešām, to uzņēmumu, uz kuriem attiecās šis pasākums, ārkārtīgi pieticīgais lielums, kā arī tirgus, kurā tie darbojās, ģeogrāfiski ārkārtīgi nelielais apmērs, pieļāva šaubas par valsts atbalsta esību LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.
(35)
Pat tad, ja būtu vajadzējis uzskatīt, ka no nodevas maksāšanas atbrīvotie uzņēmumi būtu patiešām guvuši atbalstu, CFBCT viedoklis ir, ka šis atbalsts jebkurā gadījumā būtu saderīgs ar līguma noteikumiem.
(36)
Komisijai vajadzētu uzskatīt, ka mazo gaļas mājražošanas un pārstrādes uzņēmumu atbrīvojumu šajā gadījumā attaisnotu vispārējas intereses mērķis: GSE krīzes pārvaldība un bīstamo produktu nepieciešamā apstrāde. Turklāt šis pasākums skāra tikai mazos un vidējos uzņēmumus, un uz to, iespējams, varēja attiecināt tolaik piemērojamos atbrīvojuma noteikumus, proti, Komisijas 2001. gada 12. janvāra Regulu (EK) Nr. 70/2001 par EK Līguma 87. un 88. panta piemērošanu, sniedzot valsts atbalstu maziem un vidējiem uzņēmumiem (11) un Komisijas 2003. gada 23. decembra Regulu (EK) Nr. 1/2004 par EK Līguma 87. un 88. panta piemērošanu attiecībā uz valsts atbalstu maziem un vidējiem uzņēmumiem, kas nodarbojas ar lauksaimniecības produktu ražošanu, pārstrādi un tirdzniecību (12).
(37)
Katrā gadījumā, CFBCT uzskata, ka prasība atbalstu atgūt, kas būtu pasākuma eventuālas atzīšanas par nesaderīgu valsts atbalstu sekas, pārkāptu 14. pantu Padomes 1999. gada 22. marta Regulā (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (13), tādējādi, ka gadījumā, ja tiktu pieņemts negatīvs lēmums un būtu jāatgūst līdzekļi, netiktu ņemta vērā atbalstu guvušo uzņēmumu tiesiskā paļāvība.
(38)
Katrā ziņā atbalsta summas novērtējums a posteriori, pamatojoties uz nodokļu noteikšanu ar atpakaļejošu datumu, varētu būt zemāks par de minimis limitiem, ņemot vērā, ka potenciālie šā atbalsta labumguvēji lielākoties bijuši mikrouzņēmumi.
(39)
Atbilstoši informācijai, kura ir Komisijas rīcībā, šī privātā sabiedrība nodarbojas ar pārtikas izplatīšanu Francijā. Šī sabiedrība, kas ir samaksājusi izciršanas nodevu par periodu no 2001. līdz 2003. gadam un pieprasījusi samaksātās summas atmaksāšanu Francijas nodokļu dienestiem, uzskata, ka ir ieinteresēta iesniegt piezīmes šajā procedūrā.
(40)
Sabiedrība uzskata, ka pretēji tam, ko secinājusi Komisija 2005. gada 5. jūlija procedūras uzsākšanas lēmumā (2005/C 228/06) (14), nav bijis nesaderības starp atbalstu izciršanas nozarē un nodevu par gaļas iepirkumu. Tā uzskata, ka izciršanas nodeva, kas samaksāta par 2003. gadu, pamatojas uz Vispārējā nodokļu kodeksa 302.a ZD pantu un finansē valsts atbalsta mehānismu LESD 107. panta nozīmē. Tā kā šis mehānisms iepriekš nav ticis paziņots Komisijai, tas jāatzīst par prettiesisku.
(41)
Turklāt, sabiedrība uzskata, ka atbrīvojums no nodevas ir nesaderīgs ar LESD 107. pantu un ka no tā izriet nodevas nesaderība ar līdztiesības principu attiecībā uz publiskajiem izdevumiem un attiecīgi arī ar konkurences noteikumiem.
V. NOVĒRTĒJUMS
(42)
Saskaņā ar LESD 107. panta 1. punktu, ja vien šis līgums neparedz ko citu, ar kopējo tirgu nav saderīga nekāda palīdzība, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences traucējumus, dodot priekšroku atsevišķiem uzņēmumiem vai atsevišķu preču ražošanai, ciktāl šāda palīdzība iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm.
(43)
LESD 107., 108. un 109. pants piemērojami cūkgaļas nozarē saskaņā ar 21. pantu Padomes 1975. gada 29. oktobra Regulā (EEK) Nr. 2759/75 par cūkgaļas tirgus kopējo organizāciju (15). Tie piemērojami arī liellopu gaļas nozarē saskaņā ar 40. pantu Padomes 1999. gada 17. maija Regulā (EK) Nr. 1254/1999 par liellopu un teļa gaļas tirgus kopīgo organizāciju (16). Pirms Regulas (EK) Nr. 1254/1999 pieņemšanas LESD 107., 108. un 109. pants bija piemērojami liellopu gaļas nozarē saskaņā ar Padomes Regulas (EEK) Nr. 805/68 (17) 24. pantu. Tie piemērojami arī aitu un kazu gaļas nozarē saskaņā ar 22. pantu Padomes 1998. gada 3. novembra Regulā (EK) Nr. 2467/98 par aitu un kazu gaļas tirgus kopīgo organizāciju (18). Tie piemērojami arī putnu gaļas nozarē saskaņā ar 19. pantu Padomes 1975. gada 29. oktobra Regulā (EEK) Nr. 2777/75 par mājputnu gaļas tirgus kopīgo organizāciju (19). Padomes 2007. gada 22. oktobra Regula (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (Vienotā TKO regula) (20), ir atcēlusi šīs dažādās regulas, un tās 180. pants paredz, ka noteikumi attiecībā uz valsts atbalstu piemērojami attiecībā uz iepriekš minētajiem produktiem.
(44)
Francijas iestādes apstiprināja, ka atbrīvojums no gaļas iepirkuma nodevas (tā sauktās “izciršanas nodevas”) maksāšanas, kas 2003. gadam tika piešķirts konkrētiem lauksaimniecības produktu tirdzniecības uzņēmumiem, bija atbilstošs Regulas (EK) Nr. 1998/2006 piemērošanas jomai.
(45)
Saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1998/2006 palīdzība, kas atbilst tajā izklāstītajiem noteikumiem, tiek uzskatīta par nesaderīgu ar visiem LESD 107. panta 1. punkta kritērijiem un no tā izriet, ka uz to nav attiecināms LESD 108. panta 3. punktā minētais iepriekšējas paziņošanas pienākums.
(46)
Regula (EK) Nr. 1998/2006 piemērojama atbalstam, kas piešķirts visu nozaru uzņēmumiem, taču attiecībā uz uzņēmumiem, kas darbojas EK līguma I pielikumā uzskaitīto lauksaimniecības produktu pārstrādes un tirdzniecības jomā, tikai tādā gadījumā, ja atbalsta summa nav noteikta, pamatojoties uz tādu šā veida produktu cenu vai daudzumu, kas iepirkti no primārajiem ražotājiem vai kurus laiduši tirgū attiecīgie uzņēmumi, un ka atbalsts nav atkarīgs no fakta, vai tas ir daļēji vai pilnībā piešķirts primārajiem ražotājiem.
(47)
Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1998/2006 5. panta 1. punktu šī regula piemērojama atbalstam, kas pirms tās stāšanās spēkā piešķirts uzņēmumiem, kas darbojas lauksaimniecības produktu pārstrādes un tirdzniecības nozarē, ja tie atbilst visiem 1. un 2. pantā minētajiem noteikumiem. Regula (EK) Nr. 1998/2006 stājās spēkā 2006. gada 29. decembrī.
(48)
Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1998/2006 2. panta 2. un 3. punktu vienam uzņēmumam piešķirtā de minimis atbalsta kopējā bruto summa nevar pārsniegt 200 000 EUR par triju finanšu gadu periodu. Noteikto augšējo robežu izsaka kā dotāciju skaidrā naudā. Visi izmantojamie lielumi ir bruto, proti, pirms jebkādu nodokļu vai citu maksu atskaitīšanas. Ja atbalstu piešķir citā veidā, nevis kā dotāciju, atbalsta apjoms ir atbalsta dotācijas bruto ekvivalents.
(49)
Attiecīgie uzņēmumi darbojās tādu produktu pārstrādes un tirdzniecības jomā, kas minēti EK līguma I pielikumā, kā arī citu produktu pārstrādes un tirdzniecības jomā, un tika atbrīvoti no izciršanas nodevas 2003. gadā. Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1998/2006 5. pantā minētajiem pārejas noteikumiem tā šajā gadījumā ir piemērojama.
(50)
Francijas iestādes ir konstatējušas, ka Regulā (EK) Nr. 1998/2006 minētie nosacījumi ir izpildīti, pierādot, ka katra labumguvēja individuāli saņemtais atbalsta subsīdijas ekvivalents nevienā gadījumā nepārsniedza 200 000 EUR par triju gadu periodu, jo maksimālā atbrīvojuma summa bija 13 132 EUR gadā vienam uzņēmumam (skatīt 29. apsvērumu).
(51)
Ņemot vērā visu iepriekš minēto, Komisija uzskata, ka uz to gaļas mazumtirdzniecības uzņēmumu atbrīvojumu, kuru gada apgrozījums 2003. gadā ir mazāks nekā 762 245 EUR, attiecas Regulas (EK) Nr. 1998/2006 piemērošanas joma, un tas atbilst nosacījumiem, kas tajā minēti. Tātad, šis atbrīvojums nav uzskatāms par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta nozīmē,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Atbrīvojums no izciršanas nodevas 2003. gadā attiecībā uz gaļas mazumtirdzniecības uzņēmumiem, kuru gada apgrozījums ir mazāks nekā 762 245 EUR, nav atbalsts saskaņā ar LESD 107. panta 1. punktu.
2. pants
Šis lēmums ir adresēts Francijas Republikai.
Briselē, 2011. gada 29. jūnijā