NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 291/2011
ze dne 24. března 2011
o základním použití jiných regulovaných látek než hydrochlorfluoruhlovodíků pro laboratorní a analytické účely v Unii podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1005/2009 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1005/2009 ze dne 16. září 2009 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu (1), a zejména na čl. 10 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Unie již ukončila výrobu a spotřebu regulovaných látek pro většinu použití. Komise musí pro jiné regulované látky než hydrochlorfluoruhlovodíky stanovit základní laboratorní a analytická použití.
(2)
Rozhodnutí XXI/6 smluvních stran Montrealského protokolu konsoliduje stávající rozhodnutí a prodlužuje obecnou výjimku ze základního laboratorního a analytického použití po dni 31. prosince 2010 do dne 31. prosince 2014 pro všechny regulované látky vyjma hydrochlorfluoruhlovodíků. Povoluje tedy výrobu a spotřebu nutnou k uspokojení základních laboratorních a analytických použití regulovaných látek při dodržení podmínek stanovených Montrealským protokolem.
(3)
Rozhodnutí VI/25 smluvních stran Montrealského protokolu upřesňuje, že použití lze považovat za základní, pouze pokud nejsou dostupné žádné technicky a ekonomicky schůdné alternativy nebo náhrady, které jsou přijatelné z hlediska životního prostředí a zdraví. Skupina pro technická a hospodářská hodnocení ve své průběžné zprávě za rok 2010 určila značné množství postupů, v jejichž případě jsou již k použití regulovaných látek dostupné alternativy. Na základě uvedených informací a rozhodnutí XXI/6 by měl být stanoven seznam těch použití, pro něž jsou dostupné technicky a ekonomicky schůdné alternativy, které jsou přijatelné z hlediska ochrany životního prostředí a zdraví.
(4)
Podle dohody smluvních stran v rozhodnutí XVIII/15 by měl být rovněž stanoven taxativní seznam povolených základních použití methylbromidu, jakož i použití, u nichž skupina pro technická a hospodářská hodnocení určila, že pro ně neexistují alternativy.
(5)
Navíc by mělo být ujasněno, že použití regulovaných látek pro účely primárního a sekundárního vzdělávání nemůže být považováno za základní a mělo by být omezeno na vysokoškolské či odborné vzdělávání. Kromě toho použití regulovaných látek v testovacích chemických soupravách, jež jsou dostupné široké veřejnosti, by nemělo být považováno za základní.
(6)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 25 odst. 1 nařízení (ES) č. 1005/2009,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Výroba, dovoz a použití jiných regulovaných látek než hydrochlorfluoruhlovodíků mohou být povoleny pro kterékoli základní laboratorní a analytické použití uvedené v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 24. března 2011.
KOMISIJAS REGULA (ES) Nr. 291/2011
(2011. gada 24. marts)
par kontrolēto vielu, izņemot daļēji halogenētos hlorfluorogļūdeņražus, būtiskiem laboratorijas un analītiskiem lietojumiem Savienībā saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1005/2009 par ozona slāni noārdošām vielām
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Regulu (EK) Nr. 1005/2009 par vielām, kas noārda ozona slāni (1), un jo īpaši tās 10. panta 2. punktu,
tā kā:
(1)
Savienība jau pakāpeniski ir pārtraukusi kontrolēto vielu ražošanu un patēriņu lielākajā daļā lietojumu. Komisijai ir jānosaka kontrolēto vielu, kas nav daļēji halogenētie hlorfluorogļūdeņraži, būtiskie laboratorijas un analītiskie lietojumi.
(2)
Monreālas protokola Pušu Lēmums XXI/6 konsolidē spēkā esošos lēmumus un pagarina atbrīvojumu no 2010. gada 31. decembra līdz 2014. gada 31. decembrim attiecībā uz visu kontrolēto vielu, izņemot daļēji halogenētos hlorfluorogļūdeņražus, vispārīgo laboratorijas un analītisko lietojumu, tādējādi atļaujot ražošanu un patērēšanu, kas vajadzīga, lai apmierinātu būtiskas vajadzības pēc laboratorijas un analītiskiem lietojumiem paredzētajām kontrolētajām vielām, saskaņā ar nosacījumiem, kas noteikti saskaņā ar Monreālas protokolu.
(3)
Monreālas protokola Pušu Lēmumā VI/25 noteikts, ka lietojumu par būtisku var uzskatīt tikai tad, ja tam nav pieejamas tehniski un ekonomiski pamatotas alternatīvas vai no vides un veselības aizsardzības viedokļa pieņemami aizstājēji. Tehniskās un ekonomiskās vērtēšanas grupa (TEAP) savā 2010. gada progresa ziņojumā ir norādījusi ievērojamu skaitu procedūru, kurām tagad ir pieejamas kontrolēto vielu alternatīvas. Balstoties uz šo informāciju un Lēmumu XXI/6, jānosaka tādu lietojumu saraksts, kuriem ir tehniski un ekonomiski pamatotas alternatīvas, kas ir pieņemamas no vides un veselības aizsardzības viedokļa.
(4)
Jānosaka arī tādu metilbromīda atļauto būtisko lietojumu pozitīvais saraksts, par ko Puses vienojās Lēmumā XVIII/15, kā arī jānosaka tādu lietojumu saraksts, ko TEAP ir identificējusi kā tādus, kam nav alternatīvas.
(5)
Bez tam jāprecizē, ka kontrolēto vielu lietojumu pamatizglītības un vidējās izglītības mērķiem nevar uzskatīt par būtisku un lietojumam jāaprobežojas tikai ar augstāko izglītību vai profesionālo izglītību. Turklāt kontrolēto vielu lietojums eksperimentālos ķīmijas komplektos, kas pieejami plašai sabiedrībai, nav uzskatāms par būtisku.
(6)
Šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar tās Komitejas atzinumu, kas izveidota atbilstoši Regulas (EK) Nr. 1005/2009 25. panta 1. punktam,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Kontrolēto vielu, izņemot daļēji halogenētos hlorfluorogļūdeņražus, ražošanu, importu un lietojumu drīkst atļaut visiem šīs regulas pielikumā noteiktajiem būtiskajiem laboratorijas un analītiskiem lietojumiem.
2. pants
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2011. gada 24. martā