PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 20. května 2011,
kterým se stanoví, že čl. 30 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb není použitelný na těžbu černého uhlí v České republice
(oznámeno pod číslem K(2011) 3406)
(Pouze české znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/306/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (1), a zejména na čl. 30 odst. 4 a 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
I. SKUTEČNOSTI
(1)
Dne 22. listopadu 2010 obdržela Komise elektronickou poštou žádost České republiky podle čl. 30 odst. 4 směrnice 2004/17/ES o vynětí dobývání černého uhlí v České republice z použitelnosti ustanovení směrnice 2004/17/ES. Komise si dne 21. ledna 2011 vyžádala elektronickou poštou doplňující informace. Odpověď na žádost o informace byla českými orgány zaslána elektronickou poštou dne 9. února 2011.
(2)
Žádost byla doplněna dopisem nezávislého vnitrostátního orgánu (Úřadu pro ochranu hospodářské soutěže) v podobě předběžného stanoviska ze dne 7. listopadu 2008. Český Úřad pro ochranu hospodářské soutěže analyzoval podmínky přístupu na relevantní trh a shledal, že přístup je neomezený. Ve stanovisku se však neuvádí, že byly splněny ostatní podmínky týkající se přímého vystavení hospodářské soutěži, pokud jde o dobývání černého uhlí v České republice.
(3)
Jediným subjektem, který v České republice těží černé uhlí, je společnost OKD a.s., což je soukromá společnost, již 100 % vlastní nizozemská soukromá holdingová společností New World Resources (NWR).
II. PRÁVNÍ RÁMEC
(4)
Článek 30 směrnice 2004/17/ES stanoví, že zakázky určené pro umožnění výkonu jedné z činností, na které se směrnice vztahuje, se touto směrnicí neřídí, pokud je daná činnost v členském státě, ve kterém je vykonávána, přímo vystavena hospodářské soutěži na trzích, na které není omezen přístup. Přímé vystavení hospodářské soutěži se posuzuje na základě objektivních kritérií s přihlédnutím ke zvláštnostem dotyčného odvětví. Přístup na trh se považuje za neomezený, pokud členský stát provedl a uplatňuje příslušné právní předpisy EU k otevření daného odvětví nebo jeho části. Tyto právní předpisy jsou uvedeny v příloze XI směrnice 2004/17/ES. Pro průzkum ložisek uhlí a jiných pevných paliv a jejich těžbu však příloha XI neuvádí žádné příslušné právní předpisy, které by tento sektor liberalizovaly. Z toho vyplývá, že volný přístup na dotyčný trh nelze předpokládat, a je tedy nutno jej prokázat fakticky i právně.
(5)
Přezkum právních ustanovení upravujících vydávání povolení k těžbě v České republice ukazuje, že tato povolení jsou v současné době vydávána bez diskriminace, na základě posouzení odborné kvalifikace žadatele a technické a finanční způsobilosti k provádění těžebních prací. Pro účely tohoto rozhodnutí lze možnost získat povolení k těžbě považovat právně za neomezenou.
(6)
Přímé vystavení hospodářské soutěži by se mělo posoudit na základě různých ukazatelů, z nichž žádný není nutně sám o sobě rozhodující. Pokud jde o trhy dotčené tímto rozhodnutím, jedním kritériem, které by se mělo vzít v úvahu, je úhrnný podíl tří hlavních účastníků na daném trhu (2). Dalším kritériem je stupeň koncentrace na těchto trzích. Vzhledem k charakteristice daných trhů by měla být vzata v úvahu i další kritéria, jako je míra, v jaké zákazníci mění dodavatele.
(7)
Tímto rozhodnutím není dotčeno uplatňování pravidel hospodářské soutěže.
III. POSOUZENÍ
(8)
Žádost předložená Českou republikou se týká dobývání černého uhlí v České republice.
(9)
Česká žádost se týká tzv. „primárního trhu černého uhlí“, který zahrnuje produkci černého uhlí a velkoobchodní prodej uhlí (3). Při posuzování hospodářské soutěže na trhu v oblasti produkce černého uhlí je nutno zohlednit vazby mezi produkcí a prvním prodejem nebo velkoobchodním prodejem vytěženého černého uhlí. Tato definice je rovněž v souladu s předchozími rozhodnutími Komise (4) ohledně využívání jiných druhů paliv.
(10)
Vytěžené černé uhlí má různé chemické složení a jakost v závislosti na geologických podmínkách jednotlivých těžených slojí. Černé uhlí lze dělit na uhlí vhodné pro koksování (koksovatelné uhlí) a energetické uhlí. Ačkoli se tyto dva druhy černého uhlí těží stejným způsobem a za použití stejných technologií, mají zcela odlišné konečné užití a rozdílnou zákaznickou základnu. Jejich ceny se liší a tyto výrobky nejsou navzájem zaměnitelné.
(11)
Koksovatelné uhlí je definováno jako černé uhlí s kvalitou, která umožňuje výrobu koksu vhodného pro použití do vysokých pecí, a nepoužívá se k přímému vytápění nebo výrobě energie. Koksovatelné uhlí nakupují výhradně společnosti, které vyrábějí koks. Koksovatelné uhlí je jedinou surovinou pro výrobu koksu a nemá v podstatě žádné jiné využití. Koksovatelné uhlí nelze nahradit energetickým uhlím.
(12)
Energetické uhlí je uhlí, které nelze označit za koksovatelné uhlí. Energetické uhlí se používá v elektrárnách jako palivo pro výrobu elektřiny, tepla a technologické páry a rovněž při výrobním procesu v takových průmyslových závodech, jako jsou cukrovary, cihelny, cementárny a vápenky, papírny apod. Energetické uhlí lze nahradit koksovatelným uhlím, ale takové nahrazování by nebylo hospodářsky únosné.
(13)
Koksovatelné uhlí lze dále rozdělit do několika kategorií podle jeho jakosti. Nejkvalitnějším koksovatelným uhlím je tvrdé koksovatelné uhlí, po němž z hlediska jakosti následuje polotvrdé koksovatelné uhlí a dále poloměkké koksovatelné uhlí. Trh s jednotlivými druhy koksovatelného uhlí však není oddělený a pro účely posouzení v rámci tohoto rozhodnutí se mezi nimi nebude takto rozlišovat.
(14)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti a v souladu s žádostí se pro účely posouzení podmínek stanovených v čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES považují trh s koksovatelným uhlím a trh s energetickým uhlím za oddělené výrobkové trhy, a proto by se měly zkoumat odděleně.
(15)
Česká žádost vychází z toho, že relevantní zeměpisný trh by přesahoval české území a v případě koksovatelného uhlí by zahrnoval území České republiky, Slovenska, Rakouska, Polska a Maďarska. V případě energetického uhlí se žadatel domnívá, že zeměpisný trh by měl být vymezen jako trh, který zahrnuje území České republiky, Slovenska, Rakouska, Polska, Maďarska a Německa. Žadatel tvrdí, že hlavním důvodem pro toto vymezení trhu je významný objem vzájemných přeshraničních dodávek, dále skutečnost, že zákazníci mění dodavatele, a také neexistence správních překážek (celních překážek, kvót apod.).
(16)
Podle žádosti (5) je Česká republika čistým vývozcem koksovatelného i energetického uhlí. V roce 2009 vyvezla Česká republika 3 581 tisíc tun koksovatelného uhlí a 2 389 tisíc tun energetického uhlí (6), což činí přibližně 61 % a 47 % příslušných objemů domácí produkce. V tomtéž roce činil dovoz do České republiky 771 tisíc tun koksovatelného uhlí a 954 tisíc tun energetického uhlí, což představuje 13 % a 19 % příslušných objemů domácí produkce (7), přičemž tento dovoz pocházel hlavně z Polska. Dovoz z Polska ve skutečnosti činil přibližně 90 % celkového dovozu koksovatelného uhlí a 80 % celkového dovozu energetického uhlí.
(17)
Ačkoliv žadatel uvádí, že uhlí z produkce OKD v České republice - ať už koksovatelné nebo energetické - je konkurenceschopné do vzdálenosti 500 km, je třeba poznamenat, že zákazníci společnosti OKD se nacházejí v okruhu přibližně 350 km od místa produkce uhlí, kterým je Ostrava.
(18)
Pokud jde o prodej koksovatelného uhlí, OKD má jednoho významného zákazníka ve Slovenské republice, který koupil v roce 2007 asi 26 % a v roce 2009 30 % produkce OKD, a dalšího významného zákazníka v Rakousku, který koupil v roce 2007 13 % a v roce 2009 19 % produkce OKD. Žadatel mezi svými hlavními zákazníky mimo území České republiky rovněž uvádí jednu společnost v Polsku, ale její nákupy představují pouze asi 8 % produkce OKD.
(19)
Pokud jde o prodej energetického uhlí, kromě českých zákazníků uvádí OKD jednoho významného zákazníka v Rakousku, na kterého připadlo v roce 2007 asi 12 % a v roce 2009 21% odbytu společností OKD, a jednoho zákazníka v Německu, na kterého připadlo v roce 2007 5 % a v roce 2009 3 % odbytu energetického uhlí.
(20)
Podle žádosti existuje „vysoká koncentrace tří největších soutěžitelů“ (8), což lze skutečně pozorovat na všech vnitrostátních trzích posuzovaných odděleně, a to jak pokud jde o energetické uhlí, tak i pokud jde o koksovatelné uhlí. Žadatel rovněž připouští, že „naprostá většina vytěženého uhlí je spotřebována na domácím trhu“ (9), což se potvrzuje ve všech zemích produkujících černé uhlí, jež tvoří zeměpisnou oblast, která je v žádosti brána v úvahu (v České republice, Polsku, Německu).
(21)
Podle sdělení Komise o definici relevantního trhu (10) je relevantní zeměpisný trh tvořen oblastí, ve které jsou podmínky hospodářské soutěže dostatečně stejnorodé a kterou lze odlišit od sousedních zeměpisných oblastí, protože podmínky hospodářské soutěže jsou v těchto oblastech zjevně odlišné. V této souvislosti je možné poznamenat, že pobřežní oblasti střední Evropy (zejména severní Německo a severní Polsko) jsou vystaveny dovozu uhlí přepravovaného po moři a vzhledem k tomu, že mimo jiné například sazby za námořní přepravu jsou podstatně nižší než náklady na pozemní přepravu, mohou být podmínky hospodářské soutěže v těchto oblastech odlišné (11).
(22)
V žádosti se uvádí, že důležitým faktorem při určování ceny uhlí je stabilita a zabezpečení dodávek a doba, na kterou se smlouva uzavírá (12), a že smlouvy o dodávkách uhlí, ať už energetického nebo koksovatelného, jsou zpravidla dlouhodobé.
(23)
Odběratelé černého uhlí v České republice kupují uhlí od OKD nebo v omezeném množství od polských společností. Přestože dovoz z jiných zemí roste, není dosud významný (13).
(24)
S ohledem na výše uvedené faktory se pro účely hodnocení podmínek stanovených v čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES považuje zeměpisný trh za omezený na území České republiky a Polska, a to jak pokud jde o energetické uhlí, tak i pokud jde o koksovatelné uhlí. V důsledku výše uvedených rozdílů mezi oblastmi, které lze snadno zásobovat uhlím přepravovaným po moři, a oblastmi, které jsou nejspíše příliš daleko od jakéhokoli pobřeží, by mohl být tento zeměpisný trh ještě menší, tvořený pouze Českou republikou a jihem Polska. Tato otázka však může zůstat nezodpovězena, jelikož větší vymezení trhu je pro žadatele příznivější. Podle obou definic trhu vede rozbor ke stejnému výsledku.
(25)
Vychází se z úvahy, že pokud jde o těžbu černého uhlí, jedním z ukazatelů míry hospodářské soutěže na vnitrostátních trzích je celkový podíl tří největších producentů na trhu.
(26)
OKD a dva polští dodavatelé koksovatelného uhlí jsou zdaleka nejvýznamnějšími dodavateli v rámci relevantního zeměpisného trhu. Společnost OKD je největším dodavatelem koksovatelného uhlí v České republice (její podíl na trhu v České republice v roce 2008 činil 75,5 %). Dva polští dodavatelé koksovatelného uhlí jsou největšími dodavateli v Polsku (jejich podíl na trhu v Polsku v roce 2008 činil 60,2 % a 19,3 %). Na zeměpisném trhu zahrnujícím Českou republiku a Polsko činil úhrnný tržní podíl tří největších producentů v roce 2008 přibližně 93 %. Stojí rovněž za zmínku, že největší konkurent společnosti OKD má sám o sobě podíl na trhu přibližně 49 %.
(27)
I v případě, že vezmeme v úvahu větší trh zahrnující Českou republiku, Slovensko, Rakousko, Polsko a Maďarsko, jak požaduje žadatel, by úhrnné tržní podíly tří největších konkurentů byly stále velmi vysoké (91,3 % v roce 2005, 87,7 % v roce 2006, 85 % v roce 2007 a 86,6 % v roce 2008 (14)), takže na jejich základě nelze vyvozovat, že je trh s koksovatelným uhlím dostatečně vystaven hospodářské soutěži.
(28)
Jak připomíná 22. bod odůvodnění, zabezpečení a stabilita dodávek hrají důležitou úlohu ve smluvních vztazích. Informace poskytnuté žadatelem o míře, v jaké zákazníci mění své dodavatele koksovatelného uhlí, ukazují, že u tohoto produktu prakticky nedochází k žádnému přecházení zákazníků mezi dodavateli. Smlouvy na dodávky koksovatelného uhlí jsou dlouhodobé a nebyly předloženy žádné důkazy, že by některý ze zákazníků přešel od OKD k jinému dodavateli. Nelze tedy předpokládat, že by některý odběratel koksovatelného uhlí byl ochoten nebo dokonce schopen snadno přejít k jinému dodavateli v případě malého, ale významného zvýšení ceny společností OKD.
(29)
OKD a dva polští dodavatelé energetického uhlí jsou zdaleka nejvýznamnějšími producenty energetického uhlí v rámci relevantního zeměpisného trhu. Společnost OKD je největším dodavatelem energetického uhlí v České republice (její podíl na trhu v České republice v roce 2008 činil 61,6 %). Dva polští dodavatelé energetického uhlí jsou největšími dodavateli v Polsku (jejich podíl na trhu v Polsku v roce 2008 činil 52,5 % a 17,7 %). V rámci zeměpisného trhu zahrnujícího Českou republiku a Polsko činil úhrnný tržní podíl tří největších producentů v roce 2008 přibližně 72 %. Stojí rovněž za zmínku, že největší konkurent společnosti OKD měl sám o sobě na zeměpisném trhu zahrnujícím Českou republiku a Polsko podíl přibližně 50 %.
(30)
Kromě toho, v rámci všech tří zeměpisných trhů s energetickým uhlím, které jsou uvedeny v 29. bodě odůvodnění (v samotné České republice, v samotném Polsku a v rámci zeměpisného trhu zahrnujícího obě tyto země), existuje hospodářský subjekt, který má sám o sobě podíl na trhu přibližně 50 % nebo více. V této souvislosti je tudíž nutno připomenout ustálenou judikaturu (15), podle které „jsou až na výjimečné případy značně velké podíly na trhu samy o sobě důkazem existence dominantního postavení. To je situace, kdy podíl na trhu činí 50 %“.
(31)
I v případě, že vezmeme v úvahu větší trh zahrnující Českou republiku, Slovensko, Rakousko, Polsko, Maďarsko a Německo, jak požaduje žadatel, by úhrnné tržní podíly tří největších konkurentů byly stále dosti vysoké (62,7 % v roce 2005, 60,2 % v roce 2006, 56,9 % v roce 2007 a 57,3 % v roce 2008 (16)).
(32)
Podobně jako v případě koksovatelného uhlí hrají zabezpečení a stabilita dodávek energetického uhlí důležitou úlohu ve smluvních vztazích. Informace poskytnuté žadatelem o míře, v jaké zákazníci mění své dodavatele, ukazují, že řada odběratelů energetického uhlí v určitých letech přerušuje své dodávky od OKD nebo že některé roční či okamžité smlouvy nebyly nikdy obnoveny. Jelikož však žadatel neposkytl informace o objemech dotyčných dodávek ani o jejich poměru k produkci OKD, jak bylo požadováno, bylo by obtížné dospět k závěru, že by některý zákazník OKD snadno přešel k jinému dodavateli v případě malého, ale významného zvýšení ceny společností OKD.
IV. ZÁVĚRY
(33)
Pokud jde o dobývání černého uhlí v České republice, lze tudíž situaci shrnout takto: v případě energetického i koksovatelného uhlí jsou úhrnné tržní podíly tří největších konkurentů v rámci zeměpisného trhu vymezeného pro účely tohoto rozhodnutí vysoké a ještě důležitější je, že největší producent má sám o sobě podíl na trhu téměř 50 %, a proto by dotyčné trhy měly být považovány za trhy s vysokou koncentrací, přičemž - jak bylo připomenuto ve 20. bodě odůvodnění - převážná většina vytěženého uhlí se spotřebovává na místním trhu. Informace o míře, v jaké zákazníci mění své dodavatele, nevedou k závěru, že by některý odběratel černého uhlí hodlal nebo mohl snadno přejít k jinému dodavateli v případě malého, ale významného zvýšení ceny.
(34)
Žadatel rovněž připustil, že jelikož těžba černého uhlí není rentabilní na jiných místech než těch, která se již využívají (a zejména těch, jež využívá OKD), „není vstup dalšího subjektu na český trh reálný a v posledních pěti letech se ani neuskutečnil“ (17). Totéž platí, pokud jde o dodávky uhlí, přičemž žadatel uvádí, že mu není znám žádný významný vstup na český trh a že většina významných velkoodběratelů má uzavřeny dlouhodobé smlouvy (18).
(35)
Na základě faktorů posouzených v 8. až 34. bodě odůvodnění je třeba vyvodit závěr, že trh v oblasti dobývání černého uhlí, a to jak koksovatelného, tak energetického, není v České republice v současné době přímo vystaven hospodářské soutěži. Ustanovení čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES se proto nepoužije na smlouvy, které mají umožnit vykonávání uvedených činností v České republice. Směrnice 2004/17/ES se tedy nadále použije v případě, kdy zadavatelé zadávají zakázky, které mají umožnit dobývání černého uhlí v České republice, nebo když pořádají veřejné soutěže na vykonávání takových činností v České republice.
(36)
Toto rozhodnutí se zakládá na právní a skutkové situaci v období od listopadu 2010 do března 2011, jak se jeví z informací předložených Českou republikou. Může být revidováno, pokud by v případě zásadních změn právní či skutkové situace došlo k tomu, že by byly splněny podmínky pro uplatnění čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES.
(37)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Poradního výboru pro veřejné zakázky,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Ustanovení čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES není použitelné na dobývání černého uhlí v České republice. Směrnice 2004/17/ES se nadále použije na zakázky zadávané zadavateli, které jim mají umožnit vykonávat tyto činnosti v České republice.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno České republice.
V Bruselu dne 20. května 2011.
KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS LĒMUMS
(2011. gada 20. maijs),
ar kuru nosaka, ka 30. panta 1. punkts Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2004/17/EK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs, nav piemērojams bituminozo ogļu ieguvei Čehijas Republikā
(izziņots ar dokumenta numuru C(2011) 3406)
(Autentisks ir tikai teksts čehu valodā)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2011/306/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/17/EK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs (1), un jo īpaši tās 30. panta 4. un 6. punktu,
tā kā:
I. FAKTI
(1)
Komisija 2010. gada 22. novembrī pa e-pastu saņēma Čehijas pieprasījumu atbilstīgi Direktīvas 2004/17/EK 30. panta 4. punktam, kurā lūgts atbrīvot bituminozo ogļu ieguvi Čehijā no Direktīvas 2004/17/EK noteikumu piemērošanas. Komisija ar 2011. gada 21. janvāra e-pasta vēstuli pieprasīja papildu informāciju. Atbildi uz šo informācijas pieprasījumu Čehijas iestādes nosūtīja pa e-pastu 2011. gada 9. februārī.
(2)
Pieprasījumam bija pievienota vēstule no neatkarīgas valsts iestādes (Úřad pro ochranu hospodářské soutěže - Čehijas Konkurences uzraudzības birojs) iepriekšēja atzinuma formā, kura datēta ar 2008. gada 7. novembri. Tajā Čehijas Konkurences uzraudzības birojs ir analizējis piekļuves nosacījumus attiecīgajam tirgum, konstatējot, ka piekļuve nav ierobežota. Tomēr atzinumā nav minēts, ka attiecībā uz bituminozo ogļu ieguvi Čehijā ir tikuši ievēroti pārējie nosacījumi saistībā ar tiešas konkurences esību.
(3)
Vienīgā organizācija, kura Čehijā nodarbojas ar bituminozo ogļu ieguvi, ir uzņēmums OKD a.s., kas ir privātuzņēmums, kurš 100 % pieder privātam Nīderlandes koncernam - New World Resources (NWR).
II. TIESISKAIS PAMATS
(4)
Direktīvas 2004/17/EK 30. pantā noteikts, ka direktīva neattiecas uz līgumiem, kas paredzēti, lai dotu tiesības veikt kādu no darbībām, uz kurām attiecas direktīva, ja dalībvalstī, kurā attiecīgo darbību veic, uz to attiecas tieša konkurence tirgos, piekļuve kuriem nav ierobežota. To, vai uz kādu darbību attiecas tieša konkurence, novērtē, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, ņemot vērā attiecīgās nozares īpatnības. Piekļuvi tirgum uzskata par neierobežotu, ja dalībvalsts ir īstenojusi un piemērojusi attiecīgos ES tiesību aktus, atverot konkrēto nozari vai tās daļu. Šie tiesību akti ir uzskaitīti Direktīvas 2004/17/EK XI pielikumā. Tomēr attiecībā uz ogļu un citu cieto kurināmo izpēti un ieguvi XI pielikumā nav norādīts neviens attiecīgs tiesību akts, ar ko liberalizē šo nozari. Tāpēc nevar pieņemt, ka pastāv brīva piekļuve tirgum, un tas ir jāpierāda de facto un de jure.
(5)
To tiesību normu pārbaude, kuras piemērojamas licenču izsniegšanai ogļrūpniecībā Čehijā, liecina, ka licences pašlaik izsniedz bez diskriminācijas, pamatojoties uz pieprasījuma iesniedzēja profesionālās kvalifikācijas izvērtējumu un novērtējumu par pieprasījuma iesniedzēja tehniskajām un finansiālajām spējām veikt attiecīgos darbus. Šā lēmuma sakarā iespēju iegūt ogļrūpniecības licenci var uzskatīt de jure par brīvu.
(6)
Tas, vai uz kādu darbību attiecas vai neattiecas tieša konkurence, ir jānovērtē, pamatojoties uz dažādiem rādītājiem, no kuriem pats par sevi izšķirīgs nav neviens. Attiecībā uz šajā lēmumā minētajiem tirgiem viens vērā ņemams kritērijs ir triju galveno dalībnieku kopējā tirgus daļa noteiktā tirgū (2). Otrs kritērijs ir šo tirgu koncentrācijas līmenis. Ņemot vērā attiecīgo tirgu pazīmes, ir jāizvērtē vēl arī citi kritēriji, piemēram, tas, cik daudz klientu maina piegādātāju.
(7)
Šis lēmums neskar konkurences noteikumu piemērošanu.
III. NOVĒRTĒJUMS
(8)
Čehijas iesniegtais pieprasījums attiecas uz bituminozo ogļu ieguvi Čehijā.
(9)
Čehijas pieprasījums attiecas uz “primāro bituminozo ogļu tirgu”, kas ietver bituminozo ogļu ieguvi un ogļu izplatīšanu vairumtirdzniecībā (3). Aplūkojot konkurenci bituminozo ogļu ražošanas tirgū, jāņem vērā saikne starp iegūto bituminozo ogļu ražošanu un pirmo pārdošanu/vairumtirdzniecības izplatīšanu. Šī definīcija saskan arī ar iepriekšējiem Komisijas lēmumiem (4) attiecībā uz citu kurināmā veidu izmantošanu.
(10)
Iegūtajām bituminozajām oglēm ir atšķirīgs ķīmiskais sastāvs un kvalitāte atkarībā no atsevišķu izstrādāto iegulu slāņu ģeoloģiskajiem apstākļiem. Bituminozās ogles var iedalīt koksēšanai piemērotās oglēs (coal suitable for coking - CSFC) un tvaika ģeneratoru oglēs (steam coal - SC). Kaut arī šos divus bituminozo ogļu veidus iegūst vienādi un ar vienādu tehnoloģiju, tiem tomēr ir pilnīgi atšķirīgs galaizmantojums un atšķirīga klientu bāze. Cenas ir atšķirīgas, un šie produkti nav savstarpēji aizstājami.
(11)
CSFC definē kā bituminozās ogles ar tādām īpašībām, kas ļauj no tām domnās ražot koksu, un tās neizmanto tieši apkurei vai enerģijas ražošanai. CSFC pērk tikai uzņēmumi, kas ražo koksu. CFSC ir vienīgā izejviela koksa ražošanai, un tās nav citādi izmantojamas. CSFC nevar aizstāt ar tvaika ģeneratoru oglēm (SC).
(12)
SC ir ogles, kas neatbilst koksa ogļu īpašībām. SC izmanto elektrostacijās par kurināmo elektrības, siltuma un tehnoloģiskā tvaika ražošanai, ražošanas procesā rūpniecības uzņēmumos, piemēram, cukurfabrikās, ķieģeļu cepļos, cementa rūpnīcās, kaļķu cepļos, papīrfabrikās utt. SC var aizstāt ar CSFC, bet tāda rīcība nebūtu ekonomiski pamatota.
(13)
CSFC var sīkāk iedalīt vairākās kategorijās atbilstoši to kvalitātei. CSFC, ko sauc par cietajām koksa oglēm, ir vislabākās kvalitātes, nākamās ir puscietās koksa ogles un pēc tam pusmīkstās koksa ogles. Atsevišķo CSFC veidu tirgus tomēr nav nodalīts, un šā lēmuma izvērtēšanai šīs atšķirības neievēros.
(14)
Ņemot vērā iepriekš minēto un saskaņā ar pieprasījumu, lai novērtētu Direktīvas 2004/17/EK 30. panta 1. punktā noteiktos apstākļus, uzskata, ka CSFC un SC veido atsevišķus produktu tirgus, un tāpēc tie jāizvērtē atsevišķi.
(15)
Čehijas pieprasījumā ir pausts uzskats, ka attiecīgais ģeogrāfiskais tirgus varētu būt plašāks par valsts teritoriju, CSFC gadījumā ietverot Čehijas, Slovākijas, Austrijas, Polijas un Ungārijas teritoriju. Attiecībā uz SC pieprasījuma iesniedzējs uzskata, ka ģeogrāfiskais tirgus būtu jānosaka, ietverot Čehiju, Slovākiju, Austriju, Poliju, Ungāriju un Vāciju. Galvenais arguments šādai tirgus definīcijai ir būtiskā savstarpējā pārrobežu piegāde, klientu īstenota piegādātāju maiņa un administratīvu šķēršļu (muitas ierobežojumu, kvotu utt.) neesamība.
(16)
Saskaņā ar pieprasījumu (5) Čehija ir gan CSFC, gan SC neto eksportētāja. Čehija 2009. gadā eksportēja 3 581 tūkstoti tonnu CSFC un 2 389 tūkstošus tonnu SC (6), kas attiecīgi veido aptuveni 61 % un 47 % no iekšzemes ražošanas apjoma. Šajā pašā gadā Čehijā importēja 771 tūkstoti tonnu CSFC un 954 tūkstošus tonnu SC, kas attiecīgi veido 13 % un 19 % no iekšzemes ražošanas apjoma (7), un šā importa avots galvenokārt bija Polija. Faktiski imports no Polijas veidoja aptuveni 90 % no kopējā importa apjoma CSFC gadījumā un 80 % SC gadījumā.
(17)
Kaut gan pieprasījuma iesniedzējs apgalvo, ka ogles - gan CSFC, gan SC -, ko Čehijā ražo uzņēmums OKD, ir konkurētspējīgas 500 km rādiusā, ir konstatēts, ka OKD klienti atrodas aptuveni 350 km rādiusā no ogļu ražošanas vietas Ostravā.
(18)
Runājot par CSFC pārdošanu, uzņēmumam OKD ir viens liels klients Slovākijā, kas 2007. gadā nopirka aptuveni 26 % un 2009. gadā - aptuveni 30 % OKD produkcijas, un vēl viens liels klients Austrijā, kas 2007. gadā nopirka 13 % un 2009. gadā - 19 % OKD produkcijas. Pieprasījuma iesniedzējs savu galveno klientu skaitā ārpus Čehijas minējis arī vienu Polijas uzņēmumu, taču tas pērk tikai aptuveni 8 % OKD produkcijas.
(19)
Runājot par SC pārdošanu, neskaitot klientus Čehijā, uzņēmums OKD norāda vienu lielu klientu Austrijā, kas veidoja aptuveni 12 % no OKD pārdošanas apjoma 2007. gadā un 21 % 2009. gadā, un vienu klientu Vācijā, kas veidoja aptuveni 5 % no SC pārdošanas apjoma 2007. gadā un 3 % 2009. gadā.
(20)
Saskaņā ar pieprasījumu “trīs lielākie konkurenti ir ļoti koncentrēti” (8), un to tiešām var novērot visos valstu tirgos, aplūkojot tos atsevišķi, gan attiecībā uz SC, gan uz CSFC. Pieprasījuma iesniedzējs arī apgalvo, ka “absolūti lielāko daļu iegūto ogļu patērē vietējā tirgū” (9), un tas arī apstiprinās visās pieprasījumā ietvertā ģeogrāfiskā reģiona valstīs, kuras iegūst bituminozās ogles (Čehijā, Polijā, Vācijā).
(21)
Saskaņā ar Komisijas paziņojumu par jēdziena “konkrētais tirgus” definīciju (10) konkrēto ģeogrāfisko tirgu veido teritorija, kurā konkurences apstākļi ir pietiekami viendabīgi un kuru no blakusesošajām teritorijām var nodalīt, jo tajās pastāv diezgan atšķirīgi konkurences apstākļi. Tāpēc jānorāda, ka Centrāleiropas piekrastes rajonos (jo īpaši Ziemeļvācijā un Ziemeļpolijā) ir pieejams ogļu eksports no jūras un, tā kā cita starpā jūras pārvadājumu izmaksas ir ievērojami zemākas par sauszemes transporta izmaksām, konkurences apstākļi šajos reģionos var būt atšķirīgi (11).
(22)
Pieprasījumā minēts, ka būtisks faktors, nosakot ogļu cenu, ir piegāžu stabilitāte un drošība un līguma ilgums (12) un ka parasti ogļu piegādes līgumi, attiecībā gan uz SC, gan uz CSFC, ir ilgtermiņa līgumi.
(23)
Bituminozo ogļu pircēji Čehijā pērk ogles no uzņēmuma OKD vai, ierobežotā daudzumā, no Polijas uzņēmumiem. Imports no citām valstīm, kaut arī palielinās, pašlaik vēl nav īpaši liels (13).
(24)
Ņemot vērā iepriekš minētos faktorus, lai novērtētu Direktīvas 2004/17/EK 30. panta 1. punktā paredzētos nosacījumus, uzskata, ka ģeogrāfiskais tirgus ietver tikai Čehiju un Poliju attiecībā gan uz SC, gan uz CSFC. Iepriekš minēto atšķirību dēļ starp tiem rajoniem, kurus var viegli apgādāt ar pa jūru pārvadātām oglēm, un tiem, kas varētu būt pārāk tālu no piekrastes, šis tirgus varētu būt vēl mazāks, ietverot tikai Čehiju un Polijas dienviddaļu. Šo jautājumu tomēr var atstāt atklātu, jo pieprasījuma iesniedzējam ir izdevīgāk, ja nosaka lielāku tirgu. Iznākums neatšķiras atkarībā no vienas vai otras tirgus definīcijas.
(25)
Uzskata, ka attiecībā uz bituminozo ogļu ieguvi viens konkurences pakāpes rādītājs valsts iekšējā tirgū ir triju lielāko ražotāju kopējā tirgus daļa.
(26)
Uzņēmums OKD un divi Polijas CSFC piegādātāji ir lielākie piegādātāji konkrētajā ģeogrāfiskajā tirgū. Uzņēmums OKD ir lielākais CSFC piegādātājs Čehijā (tirgus daļa Čehijā 2008. gadā - 75,5 %). Divi Polijas CSFC piegādātāji ir lielākie piegādātāji Polijā (tirgus daļa Polijā 2008. gadā - 60,2 % un 19,3 %). Ģeogrāfiskajā tirgū, kas ietver Čehiju un Poliju, triju lielāko ražotāju kopējā tirgus daļa 2008. gadā bija aptuveni 93 %. Jānorāda arī, ka lielākajam uzņēmuma OKD konkurentam vienam pašam tirgus daļa ir aptuveni 49 % no tirgus.
(27)
Pat aplūkojot lielāku tirgu, kas ietver Čehiju, Slovākiju, Austriju, Poliju un Ungāriju, kā to gribēja pieprasījuma iesniedzējs, triju lielāko konkurentu kopējā tirgus daļa tik un tā būtu ļoti liela (91,3 % 2005. gadā, 87,7 % 2006. gadā, 85 % 2007. gadā un 86,6 % 2008. gadā (14)), un tas neliecina par pietiekamu konkurenci CSFC tirgū.
(28)
Kā atgādināts 22. apsvērumā, līgumattiecībās piegāžu drošībai un stabilitātei ir liela loma. Pieteikuma iesniedzēja norādītā informācija par to, cik lielā mērā klienti maina CSFC piegādātājus, liecina, ka šā produkta klienti praktiski nemaina piegādātājus. CSFC piegādes līgumi ir ilgtermiņa līgumi, un nav sniegti pierādījumi, ka kāds uzņēmuma OKD klients būtu nomainījis OKD pret kādu citu piegādātāju. Tātad nav pamata pieņemt, ka CSFC pircējs gribētu vai tiešām spētu viegli pāriet pie cita piegādātāja, ja uzņēmums OKD nedaudz, tomēr jūtami paceltu cenu.
(29)
Uzņēmums OKD un divi Polijas SC piegādātāji ir lielākie SC ražotāji konkrētajā ģeogrāfiskajā tirgū. Uzņēmums OKD ir lielākais SC piegādātājs Čehijā (tirgus daļa Čehijā 2008. gadā - 61,6 %). Divi Polijas SC piegādātāji ir lielākie piegādātāji Polijā (tirgus daļas Polijā 2008. gadā - 52,5 % un 17,7 %). Ģeogrāfiskajā tirgū, kas ietver Čehiju un Poliju, triju lielāko ražotāju kopējā tirgus daļa 2008. gadā bija aptuveni 72 %. Jāatceras arī, ka lielākajam uzņēmuma OKD konkurentam vienam pašam tirgus daļa bija aptuveni 50 % no ģeogrāfiskā tirgus, kas aptver Čehiju un Poliju.
(30)
Turklāt visos trijos SC ģeogrāfiskajos tirgos, kas minēti 29. apsvērumā (tikai Čehija, tikai Polija un ģeogrāfiskais tirgus, kas ietver abas valstis), ir uzņēmējs, kam vienam pašam ir tirgus daļa apmēram 50 % vai vairāk. Tātad šajā saistībā ir jāatgādina par konstantu tiesu praksi (15), saskaņā ar kuru “ļoti lielas tirgus daļas pašas par sevi, izņemot īpašos gadījumos, ir pierādījums par dominējošo stāvokli. Tas ir tad, ja tirgus daļa ir 50 %”.
(31)
Pat aplūkojot lielāku tirgu, kas ietver Čehiju, Slovākiju, Austriju, Poliju, Ungāriju un Vāciju, kā to gribēja pieprasījuma iesniedzējs, triju lielāko konkurentu kopējā tirgus daļa tik un tā būtu samērā liela (62,7 % 2005. gadā, 60,2 % 2006. gadā, 56,9 % 2007. gadā un 57,3 % 2008. gadā (16)).
(32)
Līdzīgi kā CSFC gadījumā, arī SC piegāžu drošībai un stabilitātei ir liela loma līgumattiecībās. Pieteikuma iesniedzēja norādītā informācija par to, cik lielā mērā klienti maina piegādātājus, liecina, ka atsevišķos gados vairāki uzņēmuma OKD SC pircēji pārtrauc ogļu iegādi no OKD vai ka daži viena gada līgumi vai vienreizēji līgumi netika pagarināti. Ņemot vērā to, ka pieprasījuma iesniedzējs nesniedza prasīto informāciju par šādu piegāžu apjomiem vai par to daļu uzņēmuma OKD ražošanas apjomā, būtu tomēr grūti secināt, ka OKD klients varētu viegli pāriet pie cita piegādātāja, ja OKD nedaudz, tomēr jūtami paceltu cenu.
IV. SECINĀJUMI
(33)
Attiecībā uz bituminozo ogļu ieguvi Čehijā situāciju tādējādi var rezumēt šādi: attiecībā gan uz SC, gan uz CSFC triju lielāko konkurentu kopējā tirgus daļa saskaņā ar šo lēmumu definētajā ģeogrāfiskajā tirgū ir augsta, un, vēl jo svarīgāk, lielākajam ražotājam vienam pašam ir gandrīz 50 % liela tirgus daļa, tāpēc tirgus jāuzskata par ļoti koncentrētu, un, kā minēts 20. apsvērumā, absolūti lielāko daļu iegūto ogļu patērē vietējā tirgū. Informācija par piegādātāju maiņas līmeni nepamato slēdzienu, ka bituminozo ogļu pircēji gribētu vai spētu viegli pāriet pie cita piegādātāja neliela, tomēr jūtama cenas pieauguma gadījumā.
(34)
Pieprasījuma iesniedzējs atzina arī to, ka, tā kā bituminozo ogļu ieguve ir rentabla tikai tajās vietās, kur jau notiek to ieguve (jo sevišķi vietās, kur ieguvi veic uzņēmums OKD), “cita uzņēmuma piekļuve Čehijas tirgum nav reāla un nav notikusi pēdējo piecu gadu laikā” (17). Tas pats attiecas uz ogļu piegādēm, par kurām pieprasījuma iesniedzējs liecina, ka tam nav ziņu par kādu būtisku piekļuvi Čehijas tirgum un vairums lielo vairumtirdzniecības klientu ir noslēguši ilgtermiņa līgumus (18).
(35)
Ņemot vērā 8.-34. apsvērumā izskatītos faktorus, jāsecina, ka uz bituminozo ogļu - gan CSFC, gan SC - ieguves tirgu Čehijā patlaban neattiecas tieša konkurence. Tāpēc Direktīvas 2004/17/EK 30. panta 1. punkts nav piemērojams līgumiem, kas paredzēti, lai dotu tiesības veikt minētās darbības Čehijā. Tādējādi Direktīvu 2004/17/EK turpina piemērot gadījumos, kad līgumslēdzējas iestādes piešķir līgumus, kas paredzēti, lai dotu tiesības Čehijā iegūt bituminozās ogles, kā arī - kad tās organizē projektu konkursus minēto darbību veikšanai Čehijā.
(36)
Šis lēmums ir pamatots ar juridisko un faktisko situāciju laikposmā no 2010. gada novembra līdz 2011. gada martam, kā tā ir atspoguļota Čehijas sniegtajā informācijā. Lēmumu var pārskatīt, ja būtiskas izmaiņas juridiskajā vai faktiskajā situācijā norādīs, ka nosacījumi Direktīvas 2004/17/EK 30. panta 1. punkta piemērošanai ir ievēroti.
(37)
Šajā lēmumā noteiktie pasākumi ir saskaņā ar Valsts līgumu padomdevējas komitejas atzinumu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Bituminozo ogļu ieguvei Čehijā Direktīvas 2004/17/EK 30. panta 1. punktu nepiemēro. Attiecīgi Direktīvu 2004/17/EK turpina piemērot līgumiem, ko piešķir līgumslēdzēji un kas paredzēti, lai dotu tiem tiesības veikt šādas darbības Čehijā.
2. pants
Šis lēmums ir adresēts Čehijas Republikai.
Briselē, 2011. gada 20. maijā