NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 600/2012
ze dne 21. června 2012
o ověřování výkazů emisí skleníkových plynů a výkazů tunokilometrů a akreditaci ověřovatelů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (1), a zejména na čl. 15 odst. 4 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Celkový rámec pravidel pro akreditaci ověřovatelů je nezbytný k zajištění toho, aby ověření výkazů provozovatele nebo provozovatele letadel v rámci systému Unie pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů, jež mají být předkládány v souladu s nařízením Komise (EU) č. 601/2012 ze dne 21. června 2012 o monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (2), vykonávali ověřovatelé s technickou způsobilostí k provádění svěřených úkolů nezávisle a nestranně a v souladu s požadavky a zásadami uvedenými v tomto nařízení.
(2)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (3) stanoví obecný rámec pro usnadnění volného pohybu služeb a jejich poskytovatelů v Unii při zachování vysoké kvality služeb. Harmonizace pravidel Unie pro akreditaci a ověřování týkajících se systému Unie pro obchodování s emisemi by měla přispět ke konkurenceschopnosti trhu pro ověřovatele a zároveň zajistí transparentnost a informovanost pro provozovatele a provozovatele letadel.
(3)
Při provádění článku 15 směrnice 2003/87/ES je nutné zajistit synergii mezi komplexním rámcem pro akreditaci zavedeným nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 ze dne 9. července 2008, kterým se stanoví požadavky na akreditaci a dozor nad trhem týkající se uvádění výrobků na trh a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 339/93 (4), a souvisejícími ustanoveními rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 768/2008/ES ze dne 9. července 2008 o společném rámci pro uvádění výrobků na trh a o zrušení rozhodnutí Rady 93/465/EHS (5) na jedné straně a konkrétními podmínkami systému Unie pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů a požadavky, které jsou nezbytné pro účinné provádění směrnice 2003/87/ES, na straně druhé. Nařízení (ES) č. 765/2008 by se mělo i nadále používat na ty aspekty akreditace ověřovatelů, jimiž se toto nařízení nezabývá. Zejména by mělo být zajištěno, aby tam, kde v důsledku vnitřních postupů členského státu vnitrostátní orgán jmenovaný dotčeným členským státem v souladu s nařízením (ES) č. 765/2008 uplatní postup, který je alternativou akreditace, a sice certifikaci ověřovatelů, kteří jsou fyzickými osobami, poskytne dotčený členský stát podpůrné doklady o tom, že takový orgán splňuje podobnou úroveň důvěryhodnosti jako vnitrostátní akreditační orgány, které se úspěšně podrobily vzájemnému hodnocení uspořádanému orgánem uznaným podle článku 14 uvedeného nařízení.
(4)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1221/2009 ze dne 25. listopadu 2009 o dobrovolné účasti organizací v systému Společenství pro environmentální řízení podniků a audit (EMAS) a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 761/2001, rozhodnutí Komise 2001/681/ES a 2006/193/ES (6) stanoví nezávislý a neutrální akreditační systém a systém udělování licencí environmentálním ověřovatelům. V zájmu soudržnosti a snížení administrativní zátěže členských států a hospodářských subjektů je vhodné brát v úvahu synergie mezi uvedeným nařízením a tímto nařízením.
(5)
Systém ověřování a akreditace by měl zabránit zbytečnému zdvojení postupů a organizací zřízených podle jiných právních nástrojů Unie, které by vedlo k větší zátěži členských států nebo hospodářských subjektů. Proto je vhodné využít osvědčené postupy vyplývající z uplatňování harmonizovaných norem přijatých Evropským výborem pro normalizaci na základě pověření Komise v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti (7), jako je harmonizovaná norma týkající se všeobecných požadavků na akreditační orgány akreditující subjekty posuzování shody a harmonizovaná norma týkající se požadavků na subjekty validování nebo ověřování skleníkových plynů pro účely akreditace nebo jiných forem uznávání, na něž byly zveřejněny odkazy v Úředním věstníku Evropské unie, a dále pak dokument EA-6/03 a jiné technické dokumenty, které vypracovala Evropská organizace pro spolupráci v oblasti akreditace nebo jiné orgány.
(6)
Při stanovení harmonizovaných pravidel pro ověřování výkazů provozovatele nebo provozovatele letadel a pro akreditaci ověřovatelů je nezbytné zajistit, aby zátěž provozovatelů emitujících nižší množství oxidu uhličitého (CO2) za rok, provozovatelů letadel považovaných za malé producenty emisí ve smyslu nařízení (EU) č. 601/2012 a rovněž zátěž na dostupné zdroje členských států nebyly nepřiměřené vůči sledovanému cíli.
(7)
Článek 27 směrnice 2003/87/ES umožňuje členským státům vyloučit ze systému Unie pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů malá zařízení podléhající rovnocenným opatřením za předpokladu, že jsou splněny podmínky stanovené v uvedeném článku. Toto nařízení by se na zařízení vyloučená podle článku 27 směrnice 2003/87/ES nemělo přímo vztahovat, pokud členský stát nerozhodne, že se toto nařízení použije.
(8)
V souladu se zásadami přílohy V směrnice 2003/87/ES by měl ověřovatel používat přístup založený na riziku s cílem získat ověřovací posudek poskytující přiměřené ujištění, že údaje o celkovém množství emisí nebo celkovém počtu tunokilometrů neobsahují závažné nepřesnosti a výkaz lze v rámci ověřování označit za uspokojivý. Úroveň ujištění by se měla vztahovat k hloubce a podrobnostem ověřovacích činností prováděných během ověřování a ke znění výkladu ověřovacího posudku. Ověřovatel by měl být s ohledem na zjištění a informace získané během ověřovacího procesu povinen upravit jednu nebo více činností v průběhu ověřování tak, aby splňovaly požadavky na dosažení přiměřeného ujištění.
(9)
Aby nedošlo k záměně úloh příslušného orgánu a ověřovatele, měly by být jasně definovány povinnosti ověřovatele při provádění ověřování. Ověřovatel by měl vycházet z plánu pro monitorování schváleného příslušným orgánem a posoudit, zda tento plán a postupy v něm popsané byly správně provedeny. Pokud ověřovatel zjistí nesoulad s nařízením (EU) č. 601/2012, měl by tuto skutečnost uvést v ověřovací zprávě.
(10)
Pro provedení účinného ověření výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel je třeba zcela porozumět jejich činnostem. Ověřovatel by měl požadované ověřovací činnosti provádět pouze po předběžném posouzení toho, zda je k tomu odborně způsobilý. Ve snaze o zajištění vysoké úrovně kvality ověřovacích činností by měla být vytvořena harmonizovaná pravidla pro předběžné posouzení toho, zda je ověřovatel odborně způsobilý, nezávislý a nestranný při provádění požadovaných ověřovacích činností v souladu s pravidly a zásadami uvedenými v tomto nařízení.
(11)
Výměna příslušných informací mezi provozovatelem nebo provozovatelem letadel a ověřovatelem je důležitá ve všech aspektech ověřovacího procesu, zejména ve fázi před uzavřením smlouvy, při provádění strategické analýzy ověřovatelem a po celou dobu ověřování. Je nutné stanovit soubor harmonizovaných požadavků, podle nichž by se měla tato výměna informací mezi provozovatelem nebo provozovatelem letadel a ověřovatelem vždy řídit.
(12)
Všechny ověřovací činnosti v ověřovacím procesu jsou vzájemně propojeny a měly by být završeny tím, že ověřovatel vydá ověřovací zprávu, která obsahuje prohlášení o ověření shodující se s výsledkem ověření. Měly by být stanoveny harmonizované požadavky na ověřovací zprávy a provádění ověřovacích činností, které zajistí, aby ověřovací zprávy a ověřovací činnosti v členských státech splňovaly stejné normy.
(13)
Analýza náchylnosti k nepřesnostem vykazovaných údajů, které by mohly být závažné, je důležitou součástí ověřovacího procesu a určuje, jakým způsobem by měl ověřovatel ověřovací činnosti provádět. Každý prvek ověřovacího procesu je proto do značné míry spojen s výsledkem analýzy rizika vzniku nepřesností.
(14)
Pro ověření výkazu provozovatelů letadel a výkazu provozovatelů úložišť, jež jsou předmětem směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/31/ES ze dne 23. dubna 2009 o geologickém ukládání oxidu uhličitého a o změně směrnice Rady 85/337/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES, 2001/80/ES, 2004/35/ES, 2006/12/ES a 2008/1/ES a nařízení (ES) č. 1013/2006 (8), by mělo být zavedeno zvláštní ustanovení.
(15)
Správné a účinné vykazování emisí skleníkových plynů provozovatelem nebo provozovatelem letadel je důležité pro účely provádění směrnice 2003/87/ES. K zajištění správného fungování procesu monitorování a vykazování by součástí ověřovacích činností prováděných ověřovatelem mělo být neustálé zlepšování výkonnosti provozovatele nebo provozovatele letadel.
(16)
Ověřovací činnosti a vydávání ověřovacích zpráv by měli provádět odborně způsobilí ověřovatelé a jejich zaměstnanci. Ověřovatelé by měli zavést a neustále zlepšovat interní procesy, které zajistí, aby byli všichni zaměstnanci podílející se na ověřovacích činnostech odborně způsobilí k provádění úkolů, kterými byli pověřeni. Kritéria pro stanovení odborné způsobilosti ověřovatele by měla být ve všech členských státech stejná a měla by být ověřitelná, objektivní a transparentní.
(17)
Vnitrostátní akreditační orgán zřízený v souladu s nařízením (ES) č. 765/2008 by měl být oprávněn akreditovat odbornou způsobilost ověřovatele k provádění ověřovacích činností podle tohoto nařízení a vydávat k této odborné způsobilosti oficiální stanoviska, přijímat správní opatření a vykonávat dozor nad ověřovateli.
(18)
Členský stát, který nepovažuje zřízení vnitrostátního akreditačního orgánu nebo provádění ověřovacích činností za hospodářsky smysluplné nebo udržitelné, by se měl obrátit o pomoc na vnitrostátní akreditační orgán jiného členského státu. Provádění akreditačních činností podle tohoto nařízení by mělo být povoleno pouze těm vnitrostátním akreditačním orgánům, které byly úspěšně podrobeny vzájemnému hodnocení uspořádanému orgánem uznaným podle článku 14 nařízení (ES) č. 765/2008.
(19)
U vnitrostátních akreditačních orgánů, které prokáží soulad s tímto nařízením a které se již úspěšně podrobily vzájemnému hodnocení uspořádanému orgánem uznaným podle článku 14 nařízení (ES) č. 765/2008, by se mělo předpokládat, že splňují procedurální požadavky uložené vnitrostátním akreditačním orgánům, např. požadavky na strukturu vnitrostátních akreditačních orgánů, vytvoření procesu ověřování odborné způsobilosti, vytvoření nezbytných postupů a systému řízení a opatření k zajištění důvěrnosti získaných informací, a měly by být zbaveny povinnosti podrobit se novému vzájemnému hodnocení po vstupu tohoto nařízení v platnost. V souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/313/EHS (9) by měly být za účelem zajištění transparentnosti zveřejněny informace o životním prostředí uvedené v ověřených výkazech provozovatele nebo provozovatele letadel přijatých orgány veřejné správy s výhradou některých požadavků na ochranu důvěrných informací.
(20)
Pro správné fungování systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů a dohled nad kvalitou ověřování je důležitá účinná spolupráce mezi vnitrostátními akreditačními orgány nebo případně jinými vnitrostátními orgány a příslušnými orgány. Z důvodu transparentnosti je nutné zajistit, aby vnitrostátní akreditační orgány nebo případně jiné vnitrostátní orgány a příslušné orgány stanovily účinné prostředky pro výměnu informací. Výměna informací mezi příslušnými orgány navzájem a mezi příslušnými orgány a vnitrostátními akreditačními orgány nebo jinými vnitrostátními orgány by se měla řídit nejpřísnějšími zárukami důvěrnosti a služebního tajemství a měla by probíhat v souladu s příslušným vnitrostátním právem a právem Unie.
(21)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro změnu klimatu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení obsahuje ustanovení pro ověřování výkazů předkládaných podle směrnice 2003/87/ES a pro akreditaci ověřovatelů a dohledu nad nimi.
Aniž jsou dotčeno nařízení (ES) č. 765/2008, toto nařízení dále obsahuje ustanovení týkající se vzájemného uznávání ověřovatelů a vzájemného hodnocení vnitrostátních akreditačních orgánů podle článku 15 směrnice 2003/87/ES.
Článek 2
Oblast působnosti
Toto nařízení se vztahuje na ověřování údajů o emisích skleníkových plynů a údajů o tunokilometrech v období od 1. ledna 2013 vykazovaných podle článku 14 směrnice 2003/87/ES.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se kromě definic, jež stanoví článek 3 směrnice 2003/87/ES a článek 3 nařízení (EU) č. 601/2012, použijí i tyto definice:
1)
„detekčním rizikem“ se rozumí riziko, že ověřovatel nezjistí závažnou nepřesnost;
2)
„akreditací“ se rozumí osvědčení vnitrostátního akreditačního orgánu, že ověřovatel splňuje požadavky stanovené harmonizovanými normami ve smyslu čl. 2 bodu 9 nařízení (ES) č. 765/2008 a požadavky stanovené v tomto nařízení, jež jsou nezbytné k ověření výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel;
3)
„ověřovatelem“ se rozumí právnická osoba nebo jiný právní subjekt provádějící ověřovací činnosti podle tohoto nařízení, které jsou v okamžiku vydání ověřovací zprávy akreditovány vnitrostátním akreditačním orgánem podle nařízení (ES) č. 765/2008 a podle tohoto nařízení, nebo fyzická osoba, která je v okamžiku vydání ověřovací zprávy pověřena jiným způsobem, aniž je dotčen čl. 5 odst. 2 prvního z uvedených nařízení;
4)
„ověřením“ se rozumí činnosti prováděné ověřovatelem za účelem vydání ověřovací zprávy podle tohoto nařízení;
5)
„závažnou nepřesností“ se rozumí nepřesnost, která podle názoru ověřovatele překračuje sama o sobě nebo ve spojení s jinými nepřesnostmi úroveň závažnosti nebo která by mohla negativně ovlivnit hodnocení výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel příslušným orgánem;
6)
„výkazem provozovatele nebo provozovatele letadel“ se rozumí roční výkaz emisí, který provozovatel nebo provozovatel letadel předkládá podle čl. 14 odst. 3 směrnice 2003/87/ES, nebo výkaz tunokilometrů, který provozovatel letadel předkládá pro účely žádosti o přidělení povolenek podle článků 3e a 3f uvedené směrnice;
7)
„rozsahem akreditace“ se rozumí činnosti uvedené v příloze I, na které se o akreditaci žádá nebo na které byla akreditace udělena;
8)
„odbornou způsobilostí“ se rozumí schopnost uplatňovat znalosti a dovednosti pro výkon určité činnosti;
9)
„úrovní závažnosti“ se rozumí kvantitativní prahová hodnota nebo mezní bod, nad nímž jsou nepřesnosti samy o sobě nebo ve spojení s jinými nepřesnostmi považovány ověřovatelem za závažné;
10)
„kontrolním systémem“ se rozumí posouzení rizik provozovatelem nebo provozovatelem letadel a celý soubor kontrolních činností, včetně jejich trvalého řízení, který provozovatel nebo provozovatel letadel vytvoří, zdokumentuje, zavede a spravuje podle článku 58 nařízení (EU) č. 601/2012;
11)
„kontrolními činnostmi“ se rozumějí veškeré úkony, které provozovatel nebo provozovatel letadel provede - nebo opatření, která zavede - ke zmírnění inherentních rizik;
12)
„neshodou“ se rozumí jeden z těchto případů:
a)
pro účely ověření výkazu emisí provozovatele: jakýkoli úkon nebo opomenutí úkonu ze strany provozovatele, které jsou v rozporu s povolením k vypouštění emisí skleníkových plynů a požadavky plánu pro monitorování schváleného příslušným orgánem;
b)
pro účely ověření výkazu emisí nebo tunokilometrů provozovatele letadel: jakýkoli úkon nebo opomenutí úkonu ze strany provozovatele letadel, které jsou v rozporu s požadavky plánu pro monitorování schváleného příslušným orgánem;
c)
pro účely akreditace podle kapitoly IV: jakýkoli úkon nebo opomenutí úkonu ze strany ověřovatele, které jsou v rozporu s požadavky tohoto nařízení;
13)
„místem“ se pro účely ověření výkazu emisí nebo tunokilometrů provozovatele letadel rozumí umístění, v nichž je definován a řízen proces monitorování, včetně umístění, v nichž jsou kontrolovány a ukládány příslušné údaje a informace;
14)
„kontrolním prostředím“ se rozumí prostředí, v němž funguje systém vnitřní kontroly, a celková činnost vedení provozovatele nebo provozovatele letadel pro zajištění informací o tomto systému vnitřní kontroly;
15)
„inherentním rizikem“ se rozumí náchylnost parametru ve výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel k nepřesnostem, které by mohly být závažné samy o sobě nebo ve spojení s jinými nepřesnostmi, před zohledněním účinku všech příslušných kontrolních činností;
16)
„kontrolním rizikem“ se rozumí náchylnost parametru ve výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel k nepřesnostem, které by mohly být závažné samy o sobě nebo ve spojení s jinými nepřesnostmi a kterým kontrolní systém nezamezí nebo které včas nezjistí a neopraví;
17)
„ověřovacím rizikem“ se rozumí riziko, které je funkcí inherentního, kontrolního a detekčního rizika, že ověřovatel vydá nesprávný ověřovací posudek, pokud výkaz provozovatele nebo provozovatele letadel obsahuje závažné nepřesnosti;
18)
„přiměřeným ujištěním“ se rozumí vysoká, nikoli však absolutní úroveň ujištění kladně vyjádřená v ověřovacím posudku a udávající, zda výkaz provozovatele nebo provozovatele letadel, který je předmětem ověření, neobsahuje závažnou nepřesnost;
19)
„analytickými postupy“ se rozumí analýza výkyvů a trendů v údajích včetně analýzy vztahů v údajích, které nejsou v souladu s jinými příslušnými informacemi nebo které se odchylují od předvídaného množství;
20)
„interní dokumentací o ověření“ se rozumí veškerá interní dokumentace, kterou ověřovatel shromáždil s cílem zaznamenat všechny podpůrné doklady a zdůvodnit činnosti prováděné za účelem ověření výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel;
21)
„vedoucím auditorem systému EU ETS“ se rozumí auditor systému EU ETS pověřený vedením a kontrolou ověřovacího týmu a zodpovědný za ověření výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel a za podávání zpráv o tomto ověření;
22)
„auditorem systému EU ETS“ se rozumí jednotlivý člen ověřovacího týmu zodpovědný za ověření výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel, který není vedoucím auditorem systému EU ETS;
23)
„technickým odborníkem“ se rozumí osoba poskytující podrobné znalosti a odborné zkušenosti ohledně určitého předmětu potřebného k provádění ověřovacích činností pro účely kapitoly III a k provádění akreditačních činností pro účely kapitoly V;
24)
„úrovní ujištění“ se rozumí stupeň ujištění, který ověřovatel uvádí v ověřovací zprávě s cílem snížit ověřovací riziko podle okolností ověřovací povinnosti;
25)
„posuzovatelem“ se rozumí osoba jmenovaná vnitrostátním akreditačním orgánem k posouzení ověřovatele podle tohoto nařízení, a to samostatně nebo jako člen posuzovacího týmu;
26)
„vedoucím posuzovatelem“ se rozumí posuzovatel, který celkově odpovídá za posouzení ověřovatele podle tohoto nařízení;
27)
„nepřesností“ se rozumí opomenutí, zkreslení nebo chyba v údajích vykázaných provozovatelem nebo provozovatelem letadel s výjimkou přípustné nejistoty podle čl. 12 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 601/2012.
Článek 4
Předpoklad shody
Pokud ověřovatel prokáže shodu s kritérii stanovenými v příslušných harmonizovaných normách ve smyslu čl. 2 bodu 9 nařízení (ES) č. 765/2008 nebo v jeho částech, na něž byly zveřejněny odkazy v Úředním věstníku Evropské unie, předpokládá se, že splňuje požadavky stanovené v kapitolách II a III tohoto nařízení v rozsahu, v němž se harmonizované normy na tyto požadavky vztahují.
Článek 5
Obecný rámec pro akreditaci
V případě, že toto nařízení neobsahuje žádné konkrétní ustanovení týkající se složení vnitrostátních akreditačních orgánů nebo činností a požadavků spojených s akreditací, použijí se příslušná ustanovení nařízení (ES) č. 765/2008.
KAPITOLA II
OVĚŘENÍ
Článek 6
Spolehlivost ověření
Ověřený výkaz o emisích musí být pro uživatele spolehlivý. Musí věrně znázorňovat to, co tvrdí, že znázorňuje, nebo o čem lze přiměřeně předpokládat, že znázorňuje.
Proces ověření výkazů o emisích je účinným a spolehlivým nástrojem podporujícím postupy zajišťování kvality a kontroly kvality a zároveň poskytuje informace, na jejichž základě může provozovatel nebo provozovatel letadel jednat tak, aby při monitorování a vykazování emisí zlepšil svou výkonnost.
Článek 7
Obecné povinnosti ověřovatele
1. Ověřovatel provádí ověření a činnosti vyžadované touto kapitolou s cílem předložit ověřovací zprávu, jejímž závěrem je přiměřené ujištění, že výkaz provozovatele nebo provozovatele letadel neobsahuje závažné nepřesnosti.
2. Ověřovatel plánuje a provádí ověření s přístupem profesní skepse, který připouští, že mohou existovat okolnosti způsobující, že informace ve výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel obsahují závažné nepřesnosti.
3. Ověřovatel musí ověření provádět ve veřejném zájmu, tedy nezávisle na provozovateli nebo provozovateli letadel a příslušných orgánech odpovědných za směrnici 2003/87/ES.
4. Během ověřování ověřovatel posoudí, zda:
a)
je výkaz provozovatele nebo provozovatele letadel úplný a splňuje požadavky uvedené v příloze IX nařízení (EU) č. 601/2012;
b)
je jednání provozovatele nebo provozovatele letadel v souladu s požadavky povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů a plánu pro monitorování schváleného příslušným orgánem, pokud jde o ověření výkazu emisí provozovatele, a s požadavky plánu pro monitorování schváleného příslušným orgánem, pokud jde o ověření výkazu emisí nebo tunokilometrů provozovatele letadel;
c)
údaje ve výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel neobsahují závažné nepřesnosti;
d)
lze předložit informace na podporu činností týkajících se toku dat provozovatele nebo provozovatele letadel, kontrolního systému a souvisejících postupů za účelem zdokonalení jejich monitorování a vykazování.
Za účelem uvedeným v písmeni c) tohoto odstavce si ověřovatel vyžádá od provozovatele nebo provozovatele letadel jasný a objektivní důkaz pro doložení vykázaných úhrnných emisí nebo tunokilometrů s přihlédnutím ke všem dalším informacím uvedeným ve výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel.
5. Pokud ověřovatel zjistí, že činnost provozovatele nebo provozovatele letadel není v souladu s nařízením (EU) č. 601/2012, uvede tuto nesrovnalost v ověřovací zprávě, a to i v případě, že je plán pro monitorování schválen příslušným orgánem.
6. Pokud nebyl plán pro monitorování schválen příslušným orgánem podle článku 11 nařízení (EU) č. 601/2012, je neúplný nebo pokud během vykazovaného období došlo k významným změnám podle čl. 15 odst. 3 nebo 4 uvedeného nařízení, které nebyly příslušným orgánem odpovídajícím způsobem schváleny, poučí ověřovatel provozovatele nebo provozovatele letadel, aby si potřebné schválení od příslušného orgánu vyžádal.
Po schválení příslušným orgánem ověřovatel pokračuje v ověřovacích činnostech nebo je opakuje či odpovídajícím způsobem přizpůsobuje.
Pokud nebylo schválení uděleno před vydáním ověřovací zprávy, ověřovatel tuto skutečnost uvede v ověřovací zprávě.
Článek 8
Povinnosti před uzavřením smlouvy
1. Před přijetím ověřovací povinnosti se ověřovatel důkladně seznámí s činností provozovatele nebo provozovatele letadel a posoudí, zda může ověření provést. Pro tento účel ověřovatel alespoň:
a)
posoudí rizika spojená s provedením ověření výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel v souladu s tímto nařízením;
b)
provede revizi informací předložených provozovatelem nebo provozovatelem letadel s cílem stanovit rozsah ověření;
c)
posoudí, zda povinnost spadá do oblasti působnosti jeho akreditace;
d)
posoudí, zda má dostatečnou odbornou způsobilost, zaměstnance a zdroje nezbytné pro výběr ověřovacího týmu, který je schopen zvládnout složitost zařízení nebo činností a leteckého parku provozovatele letadel, a zda je schopen úspěšně dokončit ověřovací činnosti v požadované lhůtě;
e)
posoudí, zda je schopen zajistit, že potenciální ověřovací tým, který má k dispozici, má veškerou odbornou způsobilost a osoby požadované k provedení ověřovacích činností pro konkrétního provozovatele nebo provozovatele letadel;
f)
stanoví u každé požadované ověřovací povinnosti lhůtu přidělenou na řádné provedení ověření.
2. Provozovatel nebo provozovatel letadel poskytne ověřovateli všechny příslušné informace, které mu umožní provádět činnosti uvedené v odstavci 1.
Článek 9
Přidělení lhůty
1. Při stanovení lhůty přidělené na výkon ověřovací povinnosti podle čl. 8 odst. 1 písm. f) vezme ověřovatel v úvahu alespoň:
a)
složitost zařízení nebo činností a leteckého parku provozovatele letadel;
b)
úroveň informací a složitost plánu pro monitorování schváleného příslušným orgánem;
c)
požadovanou úroveň závažnosti;
d)
složitost a úplnost činností týkajících se toku dat a kontrolního systému provozovatele nebo provozovatele letadel;
e)
umístění informací a údajů týkajících se emisí skleníkových plynů nebo údajů o tunokilometrech.
2. Ověřovatel zajistí, aby smlouva o ověření stanovila možnost lhůty účtované nad rámec lhůty původně sjednané v této smlouvě, pokud se ukáže, že tato dodatečná lhůta je nezbytná pro provedení strategické analýzy, analýzy rizik nebo jiné ověřovací činnosti. Situace, kdy může být dodatečná lhůta uplatněna, zahrnují přinejmenším tyto:
a)
pokud při ověřování vyjde najevo, že činnosti týkající se toku dat, kontrolní činnosti či logistika provozovatele nebo provozovatele letadel jsou složitější, než se původně předpokládalo;
b)
pokud ověřovatel při ověřování zjistí nepřesnosti, neshody, nedostatky v údajích či chyby v souborech údajů.
3. Ověřovatel uvede přidělenou lhůtu v interní dokumentaci o ověření.
Článek 10
Informace od provozovatele nebo provozovatele letadel
1. Před provedením strategické analýzy a v dalších fázích ověření poskytne provozovatel nebo provozovatel letadel ověřovateli všechny tyto podklady:
a)
povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů provozovatele, pokud se týká ověření výkazu emisí provozovatele;
b)
nejnovější verzi plánu pro monitorování provozovatele nebo provozovatele letadel a všechny ostatní příslušné verze plánu pro monitorování schváleného příslušným orgánem včetně důkazu o schválení;
c)
popis činností týkajících se toku dat provozovatele nebo provozovatele letadel;
d)
posouzení rizik provozovatelem nebo provozovatelem letadel uvedené v čl. 58 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 601/2012, a přehled celkového kontrolního systému;
e)
postupy uvedené v plánu pro monitorování schváleném příslušným orgánem, včetně postupů pro činnosti týkající se toku dat a kontrolní činnosti;
f)
roční výkaz provozovatele nebo provozovatele letadel o emisích, případně o tunokilometrech;
g)
případně plán odběru vzorků provozovatele podle článku 33 nařízení (EU) č. 601/2012 schválený příslušným orgánem;
h)
pokud v plánu pro monitorování došlo během vykazovaného období k úpravám, záznam o všech těchto úpravách podle čl. 16 odst. 3 nařízení (EU) č. 601/2012;
i)
případně výkaz uvedený v čl. 69 odst. 4 nařízení (EU) č. 601/2012;
j)
zprávu o ověření z předchozího roku, pokud ověřovatel pro daného provozovatele nebo provozovatele letadel v předchozím roce ověření neprovedl;
k)
veškerou příslušnou korespondenci s příslušným orgánem, zejména informace týkající se oznámení úprav plánu pro monitorování;
l)
informace o databázích a zdrojích údajů používaných pro účely monitorování a vykazování včetně informací z Eurocontrolu;
m)
monitorovací plán vyžadovaný směrnicí 2009/31/ES a výkazy vyžadované podle článku 14 uvedené směrnice, které se vztahují alespoň k vykazovanému období týkajícího se výkazu emisí, který má být ověřen, pokud se ověření týká výkazu emisí ze zařízení, které provádí geologické uskladňování skleníkových plynů v úložišti podle uvedené směrnice;
n)
případně souhlas příslušného orgánu s tím, že nebudou prováděny prohlídky na místě u zařízení podle čl. 31 odst. 1;
o)
jakékoli další příslušné informace nutné pro plánování a provádění ověření.
2. Předtím než ověřovatel vydá ověřovací zprávu, provozovatel nebo provozovatel letadel mu poskytne konečný schválený a interně validovaný výkaz provozovatele nebo provozovatele letadel.
Článek 11
Strategická analýza
1. Na začátku ověřování posoudí ověřovatel pravděpodobný charakter, rozsah a složitost ověřovacích úkolů provedením strategické analýzy všech činností vztahujících se k příslušnému zařízení nebo provozovateli letadel.
2. Pro účely porozumění činnostem prováděným zařízením nebo provozovatelem letadel ověřovatel shromáždí a přezkoumá potřebné informace umožňující posoudit, zda je ověřovací tým dostatečně odborně způsobilý k ověřování, určit, zda byla správně stanovena přidělená lhůta uvedená ve smlouvě, a zajistit, že bude schopen provést potřebnou analýzu rizik. Tyto informace obsahují alespoň:
a)
informace uvedené v čl. 10 odst. 1;
b)
požadovanou úroveň závažnosti;
c)
informace získané z ověření z předchozích let, pokud ověřovatel provádí ověření u stejného provozovatele nebo provozovatele letadel.
3. Při přezkumu informací podle odstavce 2 ověřovatel posoudí alespoň následující:
a)
kategorii zařízení podle článku 19 nařízení (EU) č. 601/2012 a činností prováděných v tomto zařízení pro účely ověření výkazu emisí provozovatele;
b)
rozsah a charakter činností provozovatele letadel, šíření informací do různých umístění a počet a druh letů pro účely ověření výkazu emisí nebo tunokilometrů provozovatele letadel;
c)
plán pro monitorování schválený příslušným orgánem a specifika metodiky monitorování v tomto plánu uvedené;
d)
charakter, rozsah a složitost zdrojů emisí a zdrojových toků, jakož i zařízení a procesů, pro něž jsou vykazovány údaje o emisích nebo tunokilometrech, včetně měřicích zařízení popsaných v plánu pro monitorování, původu a použití výpočtových faktorů a jiných primárních zdrojů údajů;
e)
činnosti týkající se toku dat, kontrolní systém a kontrolní prostředí.
4. Při provádění strategické analýzy ověřovatel zkontroluje:
a)
zda mu byla předložena poslední verze plánu pro monitorování schválená příslušným orgánem;
b)
zda během vykazovaného období došlo v plánu pro monitorování k nějakým úpravám;
c)
zda byly tyto úpravy oznámeny příslušnému orgánu podle čl. 15 odst. 1 nebo článku 23 nařízení (EU) č. 601/2012 nebo schváleny příslušným orgánem v souladu s čl. 15 odst. 2 uvedeného nařízení.
Článek 12
Analýza rizik
1. Za účelem navržení, naplánování a provedení účinného ověření ověřovatel určí a analyzuje tyto prvky:
a)
inherentní rizika;
b)
kontrolní činnosti;
c)
kontrolní rizika týkající se účinnosti kontrolních činností provedených podle písmene b).
2. Při určování a analýze prvků uvedených v odstavci 1 vezme ověřovatel v úvahu alespoň:
a)
zjištění strategické analýzy podle čl. 11 odst. 1;
b)
informace uvedené v čl. 10 odst. 1 a čl. 11 odst. 2 písm. c);
c)
úroveň závažnosti podle čl. 11 odst. 2 písm. b).
3. Pokud ověřovatel zjistí, že provozovatel nebo provozovatel letadel nestanovil ve svém posouzení rizik příslušná inherentní a kontrolní rizika, informuje o této skutečnosti provozovatele nebo provozovatele letadel.
4. Na základě informací získaných během ověřování provede ověřovatel v případě potřeby revizi analýzy rizik a přizpůsobí nebo znovu provede příslušné ověřovací činnosti.
Článek 13
Plán ověřování
1. Ověřovatel vypracuje návrh plánu ověřování, který odpovídá získaným informacím a rizikům zjištěným během strategické analýzy a analýzy rizik a který obsahuje alespoň:
a)
program ověřování s popisem charakteru a rozsahu ověřovacích činností, jakož i doby a způsobu provádění těchto činností;
b)
plán zkoušek stanovící rozsah a metody zkoušení kontrolních činností a postupů kontrolních činností;
c)
plán odběru vzorku údajů stanovící rozsah a metody odběru vzorku údajů týkajících se údajových položek, na nichž se zakládají úhrnné emise ve výkazu emisí provozovatele nebo provozovatele letadel nebo souhrnné údaje o tunokilometrech ve výkazu tunokilometrů provozovatele nebo provozovatele letadel.
2. Plán zkoušek uvedený v odst. 1 písm. b) stanoví ověřovatel tak, aby mu umožnil určit míru spolehlivosti příslušných kontrolních činností pro účely posouzení souladu s požadavky uvedenými v čl. 7 odst. 4 písm. b).
Při stanovení velikosti výběrového souboru a činností týkajících se odběru vzorků pro zkoušení kontrolních činností vezme ověřovatel v úvahu tyto prvky:
a)
inherentní rizika;
b)
kontrolní prostředí;
c)
příslušné kontrolní činnosti;
d)
požadavek na předložení ověřovacího posudku s přiměřeným ujištěním.
3. Při stanovení velikosti výběrového souboru a činností týkajících se odběru vzorků pro odběr vzorku údajů uvedený v odst. 1 písm. c) vezme ověřovatel v úvahu tyto prvky:
a)
inherentní a kontrolní rizika;
b)
výsledky analytických postupů;
c)
požadavek na předložení ověřovacího posudku s přiměřeným ujištěním;
d)
úroveň závažnosti;
e)
závažnost přispění jednotlivé položky údajů k celkovému souboru údajů.
4. Ověřovatel vytvoří a provede plán ověřování tak, aby bylo ověřovací riziko sníženo na přijatelnou úroveň, a aby tak získal přiměřené ujištění, že výkaz provozovatele nebo provozovatele letadel neobsahuje závažné nepřesnosti.
5. Pokud ověřovatel zjistí při ověřování další rizika, která je třeba snížit, nebo pokud existuje ve skutečnosti méně rizik, než původně předpokládal, aktualizuje analýzu rizik a plán ověřování a přizpůsobí podle nich ověřovací činnosti.
Článek 14
Ověřovací činnosti
Ověřovatel zavede plán ověřování a na základě analýzy rizik zkontroluje zavedení plánu pro monitorování schváleného příslušným orgánem.
Za tímto účelem ověřovatel provede alespoň zkoušky věcné správnosti založené na analytických postupech, ověření údajů a kontrole metodiky monitorování a zkontroluje:
a)
činnosti týkající se toku dat a systémy používané v toku dat včetně systémů informačních technologií;
b)
zda jsou kontrolní činnosti provozovatele nebo provozovatele letadel náležitě zdokumentovány, zavedeny, spravovány a zda jsou dostatečně účinné ke zmírnění inherentních rizik;
c)
zda jsou postupy uvedené v plánu pro monitorování dostatečně účinné ke zmírnění inherentních a kontrolních rizik a zda jsou tyto postupy zavedeny, dostatečně zdokumentovány a náležitě spravovány.
Pro účely odst. 2 písm. a) ověřovatel sleduje tok dat na základě posloupnosti a vzájemného působení činností týkajících se toku dat od primárního zdroje údajů až po vyhotovení výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel.
Článek 15
Analytické postupy
1. Ověřovatel použije pro posouzení věrohodnosti a úplnosti údajů analytické postupy, jsou-li tyto analytické postupy nutné ke stanovení inherentního rizika, kontrolního rizika a povahy kontrolních činností provozovatele nebo provozovatele letadel.
2. Při provádění analytických postupů podle odstavce 1 posoudí ověřovatel vykazované údaje, aby zjistil potenciální rizikové oblasti a následně potvrdil a přizpůsobil plánované ověřovací činnosti. Ověřovatel alespoň:
a)
posoudí věrohodnost výkyvů a trendů v čase nebo mezi porovnatelnými položkami;
b)
zjistí okamžité extrémní hodnoty, neočekávané údaje a nedostatky v údajích.
3. Při použití analytických postupů podle odstavce 1 ověřovatel provede následující postupy:
a)
předběžné analytické postupy na souhrnných údajích před provedením činností podle článku 14, které umožňují pochopit povahu, složitost a význam vykázaných údajů;
b)
věcné analytické postupy na souhrnných údajích a údajových položkách, na nichž se tyto údaje zakládají, za účelem zjištění potenciálních strukturálních chyb a okamžitých extrémních hodnot;
c)
závěrečné analytické postupy na souhrnných údajích s cílem zajistit, aby byly řádně odstraněny všechny chyby zjištěné během ověřovacího postupu.
4. Pokud ověřovatel zjistí extrémní hodnoty, výkyvy, trendy, nedostatky v údajích nebo údaje, které nejsou v souladu s jinými důležitými informacemi nebo které se podstatně liší od předpokládaných hodnot či poměrů, vyžádá si od provozovatele nebo provozovatele letadel vysvětlení podložené dalšími příslušnými důkazy.
Na základě tohoto vysvětlení a dalších předložených důkazů posoudí ověřovatel dopad na plán ověřování a ověřovací činnosti, které mají být provedeny.
Článek 16
Ověřování údajů
1. Ověřovatel ověří údaje ve výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel na základě podrobného testování údajů včetně zpětného sledování údajů k primárnímu zdroji údajů, křížové kontroly údajů pomocí externích zdrojů údajů, vyrovnávání, kontroly prahových hodnot příslušných údajů a provádění přepočtů.
2. V rámci ověřování údajů podle odstavce 1 a s ohledem na schválený plán pro monitorování včetně postupů popsaných v tomto plánu ověřovatel zkontroluje:
a)
hranice zařízení pro účely ověření výkazu emisí provozovatele;
b)
úplnost zdrojových toků a zdrojů emisí popsaných v plánu pro monitorování schváleném příslušným úřadem pro účely ověření výkazu emisí provozovatele;
c)
úplnost údajů o letech spadajících do činností v oblasti letectví uvedených v příloze I směrnice 2003/87/ES, za které odpovídá provozovatel letadel, a úplnost údajů o emisích a tunokilometrech pro účely ověření výkazu emisí a výkazu tunokilometrů provozovatele letadel;
d)
soulad mezi vykázanými údaji a dokumentací o hmotnosti a vyvážení pro účely ověření výkazu emisí a výkazu tunokilometrů provozovatele letadel;
e)
soulad mezi souhrnnou spotřebou paliva a údaji o palivu zakoupeném nebo jiným způsobem dodaném do letadla vykonávajícího činnost v oblasti letectví pro účely ověření výkazu emisí provozovatele letadel;
f)
soulad souhrnných vykázaných údajů ve výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel s primárním zdrojem údajů;
g)
naměřené hodnoty s využitím výsledků výpočtů provedených provozovatelem v souladu s článkem 46 nařízení (EU) č. 601/2012, pokud provozovatel použije měření na základě metodiky podle čl. 21 odst. 1 uvedeného nařízení;
h)
spolehlivost a přesnost údajů.
3. Pro účely kontroly úplnosti údajů o letech podle odst. 2 písm. c) použije ověřovatel údaje o letovém provozu provozovatele letadel včetně údajů shromážděných od Eurocontrolu nebo jiných příslušných organizací, které mohou zpracovávat informace o letovém provozu, jako jsou ty, které má k dispozici Eurocontrol.
Článek 17
Ověření správného používání metodiky monitorování
1. Ověřovatel kontroluje správné používání a zavedení metodiky monitorování schválené příslušným orgánem v plánu pro monitorování včetně specifických podrobností této metodiky monitorování.
2. Pro účely ověření výkazu emisí provozovatele zkontroluje ověřovatel správné používání a zavedení plánu odběru vzorků podle článku 33 nařízení (EU) č. 601/2012 schváleného příslušným orgánem.
3. Pokud je CO2 přemístěn v souladu s články 48 a 49 nařízení (EU) č. 601/2012 a přemístěný CO2 je měřen převáděcím i přijímacím zařízením, ověřovatel zkontroluje, zda lze rozdíly mezi hodnotami naměřenými v obou zařízeních vysvětlit na základě nejistoty systémů měření a zda byl ve výkazech emisí obou zařízení použit správný aritmetický průměr naměřených hodnot.
Pokud nelze rozdíly mezi hodnotami naměřenými v obou zařízeních vysvětlit na základě nejistoty systémů měření, ověřovatel zkontroluje, zda byly provedeny úpravy pro vyrovnání rozdílů mezi naměřenými hodnotami, zda byly tyto úpravy konzervativní a zda byly schváleny příslušným orgánem.
4. Pokud jsou provozovatelé povinni podle čl. 12 odst. 3 nařízení (EU) č. 601/2012 zahrnout do plánu pro monitorování další prvky, které jsou důležité pro splnění požadavků čl. 24 odst. 1 rozhodnutí Komise 2011/278/EU (10), zkontroluje ověřovatel správné používání a zavedení postupů uvedených v čl. 12 odst. 3 uvedeného nařízení. Ověřovatel přitom rovněž zkontroluje, zda provozovatel předložil příslušnému orgánu do 31. prosince vykazovaného období informace týkající se veškerých plánovaných nebo skutečných změn kapacity, úrovně činnosti a provozu zařízení.
Článek 18
Ověřování metod uplatňovaných na chybějící údaje
1. Pokud byly metody uvedené v plánu pro monitorování schváleném příslušným orgánem použity pro doplnění chybějících údajů podle článku 65 nařízení (EU) č. 601/2012, ověřovatel zkontroluje, zda použité metody odpovídaly dané situaci a zda byly uplatněny správně.
Pokud provozovatel nebo provozovatel letadel získá v souladu s článkem 65 nařízení (EU) č. 601/2012 souhlas příslušného orgánu s použitím jiných metod než metod uvedených v prvním pododstavci, ověřovatel zkontroluje, zda byl schválený přístup správně uplatněn a odpovídajícím způsobem zdokumentován.
Pokud provozovatel nebo provozovatel letadel nemůže takový souhlas včas získat, ověřovatel zkontroluje, zda přístup používaný provozovatelem nebo provozovatelem letadel pro doplnění chybějících údajů zajišťuje, že emise nejsou podhodnocovány a že tento přístup nevede k závažným nepřesnostem.
2. Ověřovatel zkontroluje, zda kontrolní činnosti zavedené provozovatelem nebo provozovatelem letadel s cílem zamezit výskytu chybějících údajů uvedených v čl. 65 odst. 1 nařízení (EU) č. 601/2012 jsou účinné.
Článek 19
Posouzení nejistoty
1. Pokud nařízení (EU) č. 601/2012 vyžaduje, aby provozovatel prokázal soulad s prahovými hodnotami nejistoty pro údaje o činnosti a výpočtové faktory, ověřovatel potvrdí platnost informací použitých pro výpočet úrovní nejistoty uvedených ve schváleném plánu pro monitorování.
2. Pokud provozovatel použije metodiku monitorování, která není založena na úrovních podle článku 22 nařízení (EU) č. 601/2012, ověřovatel zkontroluje:
a)
zda posouzení a kvantifikace nejistoty byly provedeny provozovatelem, který prokazuje splnění požadované prahové hodnoty celkové nejistoty pro roční úroveň emisí skleníkových plynů podle čl. 22 písm. c) uvedeného nařízení;
b)
platnost informací použitých pro posouzení a kvantifikaci nejistoty;
c)
zda je celkový přístup použitý pro posouzení a kvantifikaci nejistoty v souladu s čl. 22 písm. b) uvedeného nařízení;
d)
zda byl předložen důkaz o splnění podmínek metodiky monitorování podle čl. 22 písm. a) uvedeného nařízení.
3. Pokud je provozovatel letadel povinen podle nařízení (EU) č. 601/2012 prokázat, že nebyly překročeny požadované úrovně nejistoty, ověřovatel zkontroluje platnost informací použitých k prokázání toho, že příslušné úrovně nejistoty uvedené v plánu pro monitorování schváleném příslušným orgánem nebyly překročeny.
Článek 20
Odběr vzorků
1. Při kontrole shody kontrolních činností a postupů uvedených v čl. 14 písm. b) a c) a při provádění kontrol podle článků 15 a 16 může ověřovatel použít metody odběru vzorků specifické pro určité zařízení nebo provozovatele letadel za předpokladu, že na základě analýzy rizik je odběr vzorků opodstatněný.
2. Pokud ověřovatel zjistí v průběhu odběru vzorků neshodu nebo nepřesnost, vyžádá si od provozovatele nebo provozovatele letadel vysvětlení hlavních příčin této neshody nebo nepřesnosti za účelem posouzení jejich dopadu na vykazované údaje. Na základě výsledku tohoto posouzení ověřovatel určí, zda je nutné provést další ověřovací činnosti, zda je třeba zvětšit velikost výběrového souboru a jakou část základního souboru údajů musí provozovatel nebo provozovatel letadel opravit.
3. Ověřovatel zanese výsledek kontrol podle článků 14, 15, 16 a 17 včetně podrobností dalších vzorků do interní dokumentace o ověření.
Článek 21
Prohlídky na místě
1. Ověřovatel provede během ověřovacího procesu v jenom nebo více vhodných termínech prohlídku na místě s cílem posoudit provoz měřicích přístrojů a systémů monitorování, provést dotazování, vykonat činnosti požadované touto kapitolou a shromáždit dostatečné informace a důkazy, jež mu umožní dospět k závěru, že výkaz provozovatele nebo provozovatele letadel neobsahuje závažné nepřesnosti.
2. Provozovatel nebo provozovatel letadel umožní ověřovateli přístup do svých míst.
3. Pro účely ověření výkazu emisí provozovatele ověřovatel využije prohlídky na místě i k posouzení hranic zařízení a úplnosti zdrojových toků a zdrojů emisí.
4. Pro účely ověření výkazů emisí provozovatele ověřovatel na základě analýzy rizik rozhodne, zda jsou nutné prohlídky dalších umístění, a to včetně případů, kdy jsou prováděny příslušné části činností týkajících se toku dat a kontrolních činností v jiných umístěních, např. v sídle společnosti a jiných pracovištích mimo místo.
Článek 22
Řešení nepřesností a neshod
1. Pokud ověřovatel během ověřování zjistí nepřesnosti nebo neshody, informuje o nich včas provozovatele nebo provozovatele letadel a požádá o provedení příslušných oprav.
Provozovatel nebo provozovatel letadel všechny sdělené nepřesnosti a neshody opraví.
2. Veškeré nepřesnosti a neshody, které provozovatel nebo provozovatel letadel během ověřování opraví, zanese ověřovatel do interní dokumentace o ověření a označí je za vyřešené.
3. Pokud provozovatel nebo provozovatel letadel nepřesnosti nebo neshody, které mu byly ověřovatelem sděleny, neopraví v souladu s odstavcem 1 dříve, než ověřovatel vydá ověřovací zprávu, vyžádá si ověřovatel od provozovatele nebo provozovatele letadel vysvětlení hlavních příčin těchto neshod nebo nepřesností za účelem posouzení dopadu těchto neshod nebo nepřesností na vykazované údaje.
Ověřovatel určí, zda mají neopravené nepřesnosti samy o sobě nebo ve spojení s jinými nepřesnostmi podstatný vliv na údaje o celkově vykázaných emisích nebo tunokilometrech. Při posuzování závažnosti nepřesností vezme ověřovatel v úvahu jejich rozsah a povahu a konkrétní okolnosti jejich vzniku.
Ověřovatel posoudí, zda mají neopravené neshody samy o sobě nebo ve spojení s jinými neshodami vliv na vykázané údaje a zda to povede k závažným nepřesnostem.
Ověřovatel může považovat nepřesnosti za závažné i v případě, kdy jsou tyto nepřesnosti samy o sobě nebo ve spojení s jinými nepřesnostmi pod úrovní závažnosti stanovenou v článku 23, pokud k takovému úsudku opodstatňuje rozsah a povaha nepřesností a konkrétní okolnosti jejich vzniku.
Článek 23
Úroveň závažnosti
1. Úroveň závažnosti činí 5 % z celkově vykázaných emisí za vykazované období, které je předmětem ověření, v těchto případech:
a)
u zařízení kategorie A uvedených v čl. 19 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 601/2012 a zařízení kategorie B uvedených v čl. 19 odst. 2 písm. b) uvedeného nařízení;
b)
u provozovatelů letadel s ročními emisemi ve výši nepřesahující 500 kilotun fosilního CO2.
2. Úroveň závažnosti činí 2 % z celkově vykázaných emisí za vykazované období, které je předmětem ověření, v těchto případech:
a)
u zařízení kategorie C uvedených v čl. 19 odst. 2 písm. c) nařízení (EU) č. 601/2012;
b)
u provozovatelů letadel s ročními emisemi ve výši přesahující 500 kilotun fosilního CO2.
3. Pro účely ověření výkazů tunokilometrů provozovatelů letadel je úroveň závažnosti 5 % z celkově vykázaných údajů o tunokilometrech za vykazované období, které je předmětem ověření.
Článek 24
Stanovení závěrů ze zjištění ověření
Při provádění ověření a posuzování informací, které byly v jeho průběhu získány, ověřovatel:
a)
zkontroluje konečné údaje od provozovatele nebo provozovatele letadel včetně údajů, které byly upraveny na základě informací získaných během ověření;
b)
přezkoumá skutečnosti, jimiž provozovatel nebo provozovatel letadel zdůvodnil rozdíly mezi konečnými a dříve poskytnutými údaji;
c)
přezkoumá výsledek posouzení a určí, zda byl správně zaveden plán pro monitorování schválený příslušným orgánem včetně postupů v něm popsaných;
d)
posoudí, zda je ověřovací riziko na přijatelně nízké úrovni pro získání přiměřeného ujištění;
e)
zajistí dostatečné množství důkazů, aby mohl vydat ověřovací posudek s přiměřeným ujištěním, že výkaz neobsahuje závažné nepřesnosti;
f)
zajistí, aby byl ověřovací postup v úplnosti popsán v interní dokumentaci o ověření a aby mohlo být v ověřovací zprávě uvedeno konečné rozhodnutí.
Článek 25
Nezávislý přezkum
1. Před vydáním ověřovací zprávy předloží ověřovatel interní dokumentaci o ověření a ověřovací zprávu osobě provádějící nezávislý přezkum.
2. Osoba provádějící nezávislý přezkum nesmí provádět žádné ověřovací činnosti, které jsou předmětem jejího přezkumu.
3. Rozsah nezávislého přezkumu zahrnuje kompletní ověřovací proces popsaný v této kapitole a zaznamenaný v interní dokumentaci o ověření.
Osoba provádějící nezávislý přezkum provede přezkum tak, aby zajistila, že je ověřovací proces proveden v souladu s tímto nařízením, že byly řádně provedeny postupy pro ověřovací činnosti uvedené v článku 40 a že byla uplatněna řádná odborná péče a úsudek.
Osoba provádějící nezávislý přezkum dále posoudí, zda shromážděné důkazy dostačují k tomu, aby umožnily ověřovateli vydat ověřovací zprávu s přiměřeným ujištěním.
4. Pokud nastanou okolnosti, které by po přezkumu mohly vést ke změnám v ověřovací zprávě, osoba provádějící nezávislý přezkum přezkoumá i tyto změny a jejich důkazy.
5. Ověřovatel řádně oprávní osobu, která ověří ověřovací zprávu založenou na závěrech osoby provádějící nezávislý přezkum a důkazech v interní dokumentaci o ověření.
Článek 26
Interní dokumentace o ověření
1. Ověřovatel připraví a vypracuje interní dokumentaci o ověření, která obsahuje alespoň:
a)
výsledky provedených ověřovacích činností;
b)
strategickou analýzu, analýzu rizik a plán ověřování;
c)
dostatek informací podporujících ověřovací posudek včetně zdůvodnění úsudků o tom, zda mají zjištěné nedostatky závažný vliv na vykázané údaje o emisích nebo tunokilometrech.
2. Návrh interní dokumentace o ověření uvedené v odstavci 1 je vypracován tak, aby osoba provádějící nezávislý přezkum podle článku 25 a vnitrostátní akreditační orgán mohly posoudit, zda bylo ověření provedeno v souladu s tímto nařízením.
Po ověření ověřovací zprávy podle čl. 25 odst. 5 ověřovatel zahrne výsledky nezávislého přezkumu do interní dokumentace o ověření.
3. Ověřovatel poskytne na požádání příslušnému orgánu přístup k interní dokumentaci o ověření, aby mu usnadnil hodnocení daného ověření.
Článek 27
Ověřovací zpráva
1. Na základě informací shromážděných během ověřování vydá ověřovatel provozovateli nebo provozovateli letadel ověřovací zprávu týkající se jednotlivých výkazů emisí nebo výkazů tunokilometrů, které byly předmětem ověření. Ověřovací zpráva musí zahrnovat alespoň jedno z těchto zjištění:
a)
výkaz je po ověření označen za uspokojivý;
b)
výkaz provozovatele nebo provozovatele letadel obsahuje závažné nepřesnosti, které nebyly před vydáním ověřovací zprávy opraveny;
c)
rozsah ověření je příliš omezený podle článku 28 a ověřovatel nemohl získat dostatečné důkazy pro vydání ověřovacího posudku s přiměřeným ujištěním, že výkaz neobsahuje závažné nepřesnosti;
d)
neshody samy o sobě nebo ve spojení s jinými neshodami jsou příčinou nedostatečné srozumitelnosti a brání ověřovateli v tom, aby s přiměřeným ujištěním prohlásil, že výkaz provozovatele nebo provozovatele letadel neobsahuje závažné nepřesnosti.
Pro účely odst. 1 písm. a) může být výkaz provozovatele nebo provozovatele letadel označen po ověření za uspokojivý jen v případě, že výkaz provozovatele nebo provozovatele letadel neobsahuje závažné nepřesnosti.
2. Provozovatel nebo provozovatel letadel předloží příslušnému orgánu ověřovací zprávu společně s dotčeným výkazem provozovatele nebo provozovatele letadel.
3. Ověřovací zpráva obsahuje alespoň tyto prvky:
a)
jméno provozovatele nebo provozovatele letadel, který byl předmětem ověření;
b)
cíle ověření;
c)
rozsah ověření;
d)
odkaz na výkaz provozovatele nebo provozovatele letadel, který byl ověřen;
e)
kritéria použitá pro ověření výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel včetně případného povolení a verze plánu pro monitorování schváleného příslušným orgánem, jakož i dobu platnosti jednotlivých plánů pro monitorování;
f)
úhrnné emise nebo tunokilometry na činnost podle přílohy I směrnice 2003/87/ES a na zařízení nebo provozovatele letadel;
g)
vykazované období, které bylo předmětem ověření;
h)
povinnosti provozovatele nebo provozovatele letadel, příslušného orgánu a ověřovatele;
i)
výklad ověřovacího posudku;
j)
popis všech zjištěných nepřesností a neshod, které nebyly před vydáním ověřovací zprávy opraveny;
k)
data prohlídek na místě a osoby, které je prováděly;
l)
informace o tom, zda bylo upuštěno od prohlídek na místě, a důvody pro upuštění od těchto prohlídek;
m)
veškeré případy nesouladu s nařízením (EU) č. 601/2012, které byly zjištěny během ověřování;
n)
potvrzení, zda je metoda použitá pro odstranění nedostatků v údajích podle čl. 18 odst. 1 posledního pododstavce konzervativní a zda vede nebo nevede k závažným nepřesnostem, pokud příslušný orgán nemůže tuto metodu včas schválit;
o)
popis změn a související poznámky, pokud ověřovatel pozoroval změny kapacity, úrovně činností a provozu zařízení, které by mohly mít vliv na přidělování povolenek na emise danému zařízení a které nebyly vykázány příslušnému orgánu do 31. prosince vykazovaného období v souladu s čl. 24 odst. 1 rozhodnutí 2011/278/EU;
p)
případná doporučení ke zlepšení;
q)
jméno vedoucího auditora systému EU ETS, osoby provádějící nezávislý přezkum, případně auditora systému EU ETS a technického odborníka, kteří se podíleli na ověřování výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel;
r)
datum, podpis a jméno oprávněné osoby jednající jménem ověřovatele.
4. V ověřovací zprávě uvede ověřovatel dostatečně podrobný popis nepřesností a neshod, a umožní tak provozovateli nebo provozovateli letadel a příslušnému orgánu porozumět:
a)
rozsahu a povaze nepřesnosti nebo neshody;
b)
tomu, proč daná nepřesnost má, nebo nemá závažný dopad;
c)
tomu, jakého prvku výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel se týká daná nepřesnost nebo jakého prvku plánu pro monitorování se týká daná neshoda.
5. Pokud členský stát požaduje, aby ověřovatel kromě prvků popsaných v odstavci 3 předložil také informace o ověřovacím procesu, které nejsou nutné k porozumění ověřovacímu posudku, může provozovatel nebo provozovatel letadel z důvodů účinnosti předložit tyto dodatečné informace příslušnému orgánu nezávisle na ověřovací zprávě v jiném termínu, nejpozději však do 15. května téhož roku.
Článek 28
Omezení rozsahu
Ověřovatel může dospět k závěru, že rozsah ověření uvedený v čl. 27 odst. 1 písm. c) je příliš omezený, pokud nastane některá z těchto situací:
a)
chybějí údaje, které znemožňují ověřovateli získat důkaz nutný ke snížení ověřovacího rizika na úroveň požadovanou pro dosažení přiměřené úrovně ujištění;
b)
plán pro monitorování nebyl schválen příslušným orgánem;
c)
plán pro monitorování nemá dostatečný záběr nebo není dostatečně srozumitelný pro stanovení závěru ověření;
d)
provozovatel nebo provozovatel letadel neposkytl dostatečné informace, které ověřovateli umožňují provést ověření.
Článek 29
Řešení nevyřízených nezávažných neshod
1. Ověřovatel posoudí, zda provozovatel nebo provozovatel letadel opravil neshody uvedené v ověřovací zprávě za předchozí období monitorování v souladu s požadavky na provozovatele uvedenými v čl. 69 odst. 4 nařízení (EU) č. 601/2012.
Pokud provozovatel nebo provozovatel letadel tyto neshody podle čl. 69 odst. 4 nařízení (EU) č. 601/2012 neopraví, ověřovatel zváží, zda toto opomenutí zvýší nebo může zvýšit riziko vzniku nepřesností.
Ověřovatel v ověřovací zprávě uvede, zda provozovatel nebo provozovatel letadel tyto neshody vyřešil.
2. Ověřovatel zaznamená v interní dokumentaci o ověření podrobnosti o tom, kdy a jak provozovatel nebo provozovatel letadel zjištěné neshody během ověřování vyřešil.
Článek 30
Zlepšení procesu monitorování a vykazování
1. Pokud ověřovatel zjistí oblasti, ve kterých lze zlepšit výkonnost provozovatele nebo provozovatele letadel vztahující se k písmenům a) až d) tohoto odstavce, zahrne do ověřovací zprávy doporučení ke zlepšení výkonnosti provozovatele nebo provozovatele letadel v těchto oblastech:
a)
posouzení rizik provozovatelem nebo provozovatelem letadel;
b)
vývoj, dokumentace, zavedení a správa činností týkajících se toku dat a kontrolních činností, jakož i hodnocení kontrolního systému;
c)
vývoj, dokumentace, zavedení a správa činností týkajících se toku dat a kontrolních činností a jiných postupů, které je provozovatel nebo provozovatel letadel povinen vytvořit podle nařízení (EU) č. 601/2012;
d)
monitorování a vykazování emisí nebo tunokilometrů včetně dosažení vyšších úrovní, snižování rizik a zvyšování účinnosti v oblasti monitorování a vykazování.
2. Během ověřování následujícího po roce, v němž byla v ověřovací zprávě uvedena doporučení ke zlepšení, ověřovatel zkontroluje, zda a jakým způsobem provozovatel nebo provozovatel letadel tato doporučení ke zlepšení provedl.
Pokud provozovatel nebo provozovatel letadel tato doporučení neprovedl nebo je neprovedl správně, ověřovatel posoudí, jaký to má vliv na riziko vzniku nepřesností a neshod.
Článek 31
Zjednodušené ověřování v případě zařízení
1. Odchylně od čl. 21 odst. 1 se může ověřovatel se souhlasem příslušného orgánu v souladu s druhým pododstavcem tohoto odstavce rozhodnout, že neprovede prohlídky na místě u zařízení na základě výsledku analýzy rizik a poté, co shledá, že lze získat vzdálený přístup ke všem příslušným údajům a že jsou splněny podmínky pro neprovedení prohlídek na místě stanovených Komisí. Ověřovatel o tom bez zbytečného prodlení informuje provozovatele.
Provozovatel předloží příslušnému orgánu žádost o schválení rozhodnutí ověřovatele o neprovedení prohlídky na místě.
Na základě žádosti předložené příslušným provozovatelem příslušný orgán rozhodne o schválení rozhodnutí ověřovatele o neprovedení prohlídky na místě, přičemž vezme v úvahu všechny tyto prvky:
a)
informace poskytnuté ověřovatelem ohledně výsledku analýzy rizik;
b)
informace o tom, že lze k příslušným údajům získat vzdálený přístup;
c)
důkaz o tom, že se na zařízení nevztahují požadavky uvedené v odstavci 3;
d)
důkaz o splnění podmínek pro neprovedení prohlídek na místě stanovených Komisí.
2. Souhlas příslušného orgánu podle odstavce 1 není vyžadován pro neprovedení prohlídek na místě u zařízení s nízkými emisemi uvedených v čl. 47 odst. 2 nařízení (EU) č. 601/2012.
3. Ověřovatel pohlídky na místě v každém případě provede v těchto situacích:
a)
pokud ověřovatel ověřuje výkaz emisí provozovatele poprvé;
b)
pokud ověřovatel neprovedl prohlídku na místě ve dvou vykazovaných obdobích bezprostředně předcházejících stávajícímu vykazovanému období;
c)
pokud během vykazovaného období došlo k podstatným úpravám plánu pro monitorování včetně úprav podle čl. 15 odst. 3 nebo 4 nařízení (EU) č. 601/2012.
Článek 32
Zjednodušené ověřování v případě provozovatelů letadel
1. Odchylně od čl. 21 odst. 1 tohoto nařízení může ověřovatel rozhodnout, že neprovede prohlídky na místě u malých producentů emisí uvedených čl. 54 odst. 1 nařízení (EU) č. 601/2012, pokud ověřovatel dospěje na základě své analýzy rizik k závěru, že ke všem příslušným údajům lze získat vzdálený přístup.
2. Pokud provozovatel letadel používá ke stanovení spotřeby paliva zjednodušené nástroje podle čl. 54 odst. 2 nařízení (EU) č. 601/2012 a pokud byly vykázané údaje vytvořeny pomocí těchto nástrojů nezávisle na jakýchkoli vstupních údajích provozovatele letadel, může se ověřovatel na základě své analýzy rizik rozhodnout, že neprovede kontroly podle článku 14, 16, čl. 17 odst. 1, čl. 17 odst. 2 a článku 18 tohoto nařízení.
Článek 33
Plány zjednodušeného ověřování
Pokud ověřovatel používá plán zjednodušeného ověřování, zaznamená v interní dokumentaci o ověření zdůvodnění pro použití těchto plánů včetně důkazů o tom, že podmínky pro použití plánů zjednodušeného ověřování byly splněny.
KAPITOLA III
POŽADAVKY NA OVĚŘOVATELE
Článek 34
Odvětvový rozsah akreditace
Ověřovatel vydá ověřovací zprávu pouze provozovateli nebo provozovateli letadel, který provádí činnost, na niž se vztahuje rozsah činností uvedený v příloze I, pro které byla udělena ověřovateli akreditace v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 765/2008 a tohoto nařízení.
Článek 35
Proces ověřování trvalé odborné způsobilosti
1. Ověřovatel vytvoří, zdokumentuje, zavede a spravuje proces ověřování odborné způsobilosti, aby zajistil, že všichni zaměstnanci pověření ověřovacími činnostmi jsou způsobilí vykonávat úkoly, které jim byly přiděleny.
2. V rámci procesu ověřování odborné způsobilosti podle odstavce 1 ověřovatel stanoví, zdokumentuje, zavede a spravuje:
a)
obecná kritéria odborné způsobilosti pro všechny zaměstnance vykonávající ověřovací činnosti;
b)
specifická kritéria odborné způsobilosti pro každou pracovní pozici v rámci ověřovatele vykonávajícího ověřovací činnosti, zejména pro auditora systému EU ETS, vedoucího auditora systému EU ETS, osobu provádějící nezávislý přezkum a technického odborníka;
c)
metodu pro zajištění trvalé odborné způsobilosti a pravidelné hodnocení výkonnosti všech zaměstnanců, kteří provádějí ověřovací činnosti;
d)
proces pro zajištění průběžné odborné přípravy zaměstnanců provádějících ověřovací činnosti;
e)
proces posouzení toho, zda ověřovací povinnost spadá do rozsahu akreditace ověřovatele a zda má ověřovatel odbornou způsobilost, zaměstnance a zdroje nezbytné pro výběr ověřovacího týmu a pro úspěšné provedení ověřovacích činností v požadované lhůtě.
Kritéria odborné způsobilosti podle prvního pododstavce písm. b) jsou specifická pro každý rozsah akreditace, v jehož rámci tyto osoby provádějí ověřovací činnosti.
Při hodnocení odborné způsobilosti zaměstnanců podle prvního pododstavce písm. c) posoudí ověřovatel jejich způsobilost podle kritérií odborné způsobilosti uvedených v písmenech a) a b).
Proces uvedený v prvním pododstavci písm. e) dále zahrnuje proces posouzení toho, zda má ověřovací tým veškerou odbornou způsobilost a osoby nezbytné pro provádění ověřovacích činností pro konkrétného provozovatele nebo provozovatele letadel.
Ověřovatel vypracuje obecná a specifická kritéria odborné způsobilosti, která jsou v souladu s kritérii stanovenými v čl. 36 odst. 4 a článcích 37, 38 a 39.
3. Ověřovatel v pravidelných intervalech monitoruje výkonnost všech zaměstnanců, kteří provádějí ověřovací činnosti, za účelem potvrzení jejich trvalé odborné způsobilosti.
4. Ověřovatel v pravidelných intervalech přezkoumává proces ověřování odborné způsobilosti podle odstavce 1, aby zajistil:
a)
vypracování kritérií odborné způsobilosti uvedených v odst. 2 prvním pododstavci písm. a) a b) v souladu s požadavky na odbornou způsobilost podle tohoto nařízení;
b)
řešení všech problémů, které mohou být zjištěny v souvislosti se stanovením obecných a specifických kritérií odborné způsobilosti podle odst. 2 prvního pododstavce písm. a) a b);
c)
aktualizaci a případně správu všech požadavků v rámci procesu ověřování odborné způsobilosti.
5. Ověřovatel má k dispozici systém pro zaznamenávání výsledků činností prováděných v rámci procesu ověřování odborné způsobilosti podle odstavce 1.
6. Dostatečně odborně způsobilý hodnotitel posoudí odbornou způsobilost a výkonnost auditora systému EU ETS a vedoucího auditora systému EU ETS.
Za tímto účelem odborně způsobilý hodnotitel sleduje tyto auditory při ověřování výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel v místě zařízení, případně v místě provozovatele letadel s cílem určit, zda splňují kritéria odborné způsobilosti.
7. Pokud zaměstnanec neprokáže, že zcela splňuje kritéria odborné způsobilosti pro konkrétní úkol, který mu byl přidělen, ověřovatel určí a zorganizuje další odbornou přípravu nebo praxi pod odborným dozorem a tohoto jednotlivce sleduje, dokud ověřovateli uspokojivě neprokáže, že kritéria odborné způsobilosti splňuje.
Článek 36
Ověřovací týmy
1. Pro každé konkrétní ověřování sestaví ověřovatel ověřovací tým, který je schopen provádět ověřovací činnosti podle kapitoly II.
2. Ověřovací tým sestává alespoň z vedoucího auditora systému EU ETS, a vyžadují-li to závěry ověřovatele během posouzení podle čl. 8 odst. 1 písm. e) a strategická analýza, odpovídající počet auditorů systému EU ETS a technických odborníků.
3. Pro nezávislý přezkum ověřovacích činností týkajících se konkrétní ověřovací povinnosti jmenuje ověřovatel osobu provádějící nezávislý přezkum, která není součástí ověřovacího týmu.
4. Každý člen týmu:
a)
je jasně seznámen se svou individuální úlohou v ověřovacím procesu;
b)
je schopen efektivně komunikovat v jazyce požadovaném pro provádění jeho konkrétních úkolů.
5. V ověřovacím týmu je alespoň jedna osoba s technickou způsobilostí a znalostmi nezbytnými k posouzení specifických technických aspektů monitorování a vykazování, které se týkají činností uvedených v příloze I a které provádí provozovatel zařízení nebo letadel, a jedna osoba se schopností komunikovat v jazyce požadovaném pro ověření výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel v členském státě, v němž ověřovatel toto ověření provádí.
6. Pokud ověřovací tým tvoří jedna osoba, musí splňovat všechny požadavky na odbornou způsobilost pro auditora systému EU ETS a vedoucího auditora systému EU ETS a požadavky uvedené v odstavcích 4 a 5.
Článek 37
Požadavky na odbornou způsobilost auditorů systému EU ETS a vedoucích auditorů systému EU ETS
1. Auditor systému EU ETS musí být odborně způsobilý k ověřování. Za tímto účelem musí mít auditor systému EU ETS alespoň:
a)
znalost směrnice 2003/87/ES, nařízení (EU) č. 601/2012, tohoto nařízení, příslušných norem a jiných právních předpisů, platných pokynů, jakož i příslušných pokynů a právních předpisů, které vydal členský stát, v němž ověřovatel ověření provádí;
b)
znalosti a zkušenosti v oblasti auditu údajů a informací včetně:
i)
metodiky auditu údajů a informací, které zahrnují uplatnění úrovně závažnosti a posouzení závažnosti nepřesností,
ii)
analýzy inherentních a kontrolních rizik,
iii)
technik odběru vzorků v souvislosti s odběrem vzorku údajů a ověření kontrolních činností,
iv)
posouzení informačních a datových systémů, IT systémů, činností týkajících se toku dat, kontrolních činností, kontrolních systémů a postupů kontrolních činností;
c)
schopnosti provádět činnosti týkající se ověření výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel podle kapitoly II;
d)
znalostí a zkušeností v oblasti technických aspektů monitorování a vykazování specifických pro dané odvětví, které odpovídají rozsahu činností uvedených v příloze I, v jehož rámci auditor systému EU ETS ověření provádí.
2. Vedoucí auditor systému EU ETS musí splňovat požadavky na odbornou způsobilost auditora systému EU ETS a prokázat odbornou způsobilost k vedení ověřovacího týmu a k tomu, nést odpovědnost za provádění ověřovacích činností v souladu s tímto nařízením.
Článek 38
Požadavky na odbornou způsobilost osob provádějících nezávislý přezkum
1. Osoba provádějící nezávislý přezkum předloží příslušnému orgánu k přezkoumání návrh ověřovací zprávy a interní dokumentaci o ověření podle článku 25.
2. Osoba provádějící nezávislý přezkum musí splňovat požadavky na odbornou způsobilost vedoucího auditora systému EU ETS podle čl. 37 odst. 2.
3. Osoba provádějící nezávislý přezkum musí mít nezbytnou odbornou způsobilost k analyzování poskytnutých informací tak, aby potvrdila úplnost a integritu těchto informací, ke vznášení námitek vůči chybějícím a rozporuplným informacím a ke kontrolování datové stopy pro účely posouzení úplnosti interní dokumentace o ověření a toho, zda poskytuje dostatečné informace pro návrh ověřovací zprávy.
Článek 39
Využívání technických odborníků
1. Při provádění ověřovacích činností může ověřovatel využít technické oborníky k zajištění podrobných vědomostí a odborných znalostí ohledně konkrétního předmětu, které slouží jako podpora auditorovi systému EU ETS a vedoucímu auditorovi systému EU ETS při provádění jejich ověřovacích činností.
2. Pokud není osoba provádějící nezávislý přezkum odborně způsobilá k posouzení určitého problému v procesu přezkumu, vyžádá si ověřovatel podporu technického odborníka.
3. Technický odborník má odbornou způsobilost a znalosti, pomocí nichž zajistí auditorovi systému EU ETS a vedoucímu auditorovi systému EU ETS nebo v případě potřeby osobě provádějící nezávislý přezkum účinnou podporu ohledně daného předmětu, pro který jsou jeho vědomosti a odborné znalosti vyžadovány. Technický odborník má dále dostatečné znalosti vyžadované podle čl. 37 odst. 1 písm. a), b) a c).
4. Technický odborník provádí konkrétní úkoly pod vedením a na plnou odpovědnost vedoucího auditora systému EU ETS ověřovacího týmu, ve kterém technický odborník působí, nebo osoby provádějící nezávislý přezkum.
Článek 40
Postupy pro ověřovací činnosti
1. Ověřovatel vytvoří, zdokumentuje, zavede a spravuje jeden nebo více postupů pro ověřovací činnosti popsané v kapitole II a postupy a procesy vyžadované v příloze II. Při vytváření a provádění těchto postupů a procesů ověřovatel vykonává činnosti v souladu s harmonizovanou normou uvedenou v příloze II.
2. Ověřovatel navrhne, zdokumentuje, zavede a spravuje systém řízení kvality, aby zajistil jednotnou tvorbu, provádění, zlepšování a přezkum postupů a procesů podle odstavce 1 v souladu s harmonizovanou normou uvedenou v příloze II.
Článek 41
Záznamy a komunikace
1. Ověřovatel vede záznamy včetně záznamů o odborné způsobilosti a nestrannosti zaměstnanců za účelem prokázání souladu s tímto nařízením.
2. Ověřovatel tyto informace pravidelně zpřístupní provozovateli nebo provozovateli letadel a dalším příslušným stranám v souladu s harmonizovanou normou uvedenou v příloze II.
3. Ověřovatel zachovává důvěrnost informací získaných během ověřování v souladu s harmonizovanou normou uvedenou v příloze II.
Článek 42
Nestrannost a nezávislost
1. Ověřovatel je nezávislý na provozovateli nebo provozovateli letadel a při provádění svých ověřovacích činností je nestranný.
Za tímto účelem nesmí být ověřovatel ani žádná součást stejného právního subjektu provozovatelem nebo provozovatelem letadel, vlastníkem provozovatele nebo provozovatele letadel ani jejich vlastněným subjektem. Ověřovatel dále nesmí mít s provozovatelem ani s provozovatelem letadel vztahy, které by mohly jeho nezávislost a nestrannost ovlivnit. Ověřovatel je rovněž nezávislý na orgánech, které obchodují s povolenkami na emise podle systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů zřízeného podle článku 19 směrnice 2003/87/ES.
2. Ověřovatel je organizován tak, aby byla zajištěna jeho objektivita, nezávislost a nestrannost. Pro účely tohoto nařízení se použijí příslušné požadavky stanovené v harmonizované normě uvedené v příloze II.
3. Ověřovatel nesmí provádět pro provozovatele ani provozovatele letadel ověřovací činnosti, které představují nepřijatelné riziko ohrožující jeho nestrannost nebo které jej uvádějí do střetu zájmů. Při ověřování výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel nesmí ověřovatel využívat zaměstnance ani smluvní subjekty, které jsou ve skutečném nebo potenciálním střetu zájmů. Ověřovatel dále zajistí, aby činnosti zaměstnanců nebo organizací neovlivňovaly důvěrnost, objektivitu, nezávislost a nestrannost ověřování.
Má se za to, že nepřijatelné riziko ohrožující nestrannost nebo riziko střetu zájmů podle první věty prvního pododstavce vzniká mimo jiné v některém z těchto případů:
a)
pokud ověřovatel nebo některá součást stejného právního subjektu poskytuje poradenské služby pro vývoj části procesu monitorování a vykazování, který je popsán v plánu pro monitorování schváleném příslušným orgánem včetně vývoje metodiky monitorování, vytvoření návrhu výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel a vytvoření plánu pro monitorování;
b)
pokud ověřovatel nebo některá součást stejného právního subjektu poskytuje technickou podporu pro vývoj či správu systému zavedeného pro monitorování a vykazování údajů o emisích a tunokilometrech.
4. Má se za to, že ověřovatel se ve vztahu k provozovateli nebo provozovateli letadel dostal do střetu zájmů mimo jiné v některém z těchto případů:
a)
pokud je vztah mezi ověřovatelem a provozovatelem nebo provozovatelem letadel založen na společném vlastnictví, společné správě, společném řízení nebo společných zaměstnancích, sdílených zdrojích, společných financích a společných smlouvách nebo marketingu;
b)
pokud provozovatel nebo provozovatel letadel využil poradenskou službu uvedenou v odst. 3 písm. a) nebo technickou podporu uvedenou v písmenu b) uvedeného odstavce od poradenského orgánu, orgánu technické podpory nebo jiné organizace, které jsou s ověřovatelem v určitém vztahu a ohrožují jeho nestrannost.
Pro účely prvního pododstavce písm. b) se nestrannost ověřovatele považuje za ohroženou, pokud jsou vztahy mezi ním a poradenským orgánem, orgánem technické podpory nebo jinou organizací založeny na společném vlastnictví, společné správě, společném řízení nebo společných zaměstnancích, sdílených zdrojích, společných financích, společných smlouvách nebo marketingu a společných platbách prodejní provize nebo jiných finančních pobídek za doporučení nových klientů.
5. Nezávislý přezkum a vydání ověřovací zprávy nesmí ověřovatel zajišťovat externě. Pro účely tohoto nařízení musí ověřovatel při externím zajištění jiných ověřovacích činností splňovat příslušné požadavky stanovené v harmonizované normě uvedené v příloze II.
Uzavírání smluv se subjekty na provedení ověřovacích činností však externí zajištění pro účely prvního pododstavce nepředstavuje, pokud ověřovatel při uzavírání smluv s těmito osobami splňuje příslušné požadavky stanovené v harmonizované normě uvedené v příloze II.
6. Ověřovatel vytvoří, zdokumentuje, zavede a spravuje proces pro zajištění trvalé nestrannosti a nezávislosti ověřovatele, součástí stejného právního subjektu, jako je ověřovatel, a jiných organizací uvedených v odstavci 4 a všech zaměstnanců a smluvních subjektů, kteří se podílejí na ověřování. Tento proces zahrnuje mechanismus pro zajištění nestrannosti a nezávislosti ověřovatele a musí splňovat příslušné požadavky stanovené v harmonizované normě uvedené v příloze II.
KAPITOLA IV
AKREDITACE
Článek 43
Akreditace
Ověřovatel vydávající ověřovací zprávu provozovateli nebo provozovateli letadel musí být akreditován pro rozsah činností uvedených v příloze I, pro které ověřovatel provádí ověření výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel.
Článek 44
Cíle akreditace
Během procesu akreditace a monitorování akreditovaných ověřovatelů každý vnitrostátní akreditační orgán posoudí, zda ověřovatel a jeho zaměstnanci provádějící ověřovací činnosti:
a)
mají odbornou způsobilost k ověřování výkazů provozovatele nebo provozovatele letadel v souladu s tímto nařízením;
b)
provádějí ověření výkazů provozovatele nebo provozovatele letadel v souladu s tímto nařízením;
c)
splňují požadavky stanovené v kapitole III.
Článek 45
Žádost o akreditaci
1. O akreditaci podle čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2008 a ustanovení této kapitoly může požádat každá právnická osoba nebo jiný právní subjekt.
Žádost musí obsahovat informace požadované na základě harmonizované normy uvedené v příloze III.
2. Vedle informací uvedených v odstavci 1 tohoto článku musí žadatel před zahájením posouzení podle článku 44 zpřístupnit vnitrostátnímu akreditačnímu orgánu:
a)
všechny informace, které vnitrostátní akreditační orgán vyžaduje;
b)
postupy a informace týkající se procesů uvedených v čl. 40 odst. 1 a informace o systému řízení kvality uvedeném v čl. 40 odst. 2;
c)
kritéria odborné způsobilosti uvedená v čl. 35 odst. 2 písm. a) a b), výsledky procesu ověřování odborné způsobilosti podle článku 35, jakož i další příslušnou dokumentaci ohledně odborné způsobilosti všech zaměstnanců, kteří se podílejí na ověřovacích činnostech;
d)
informace o procesu pro zajištění trvalé nestrannosti a nezávislosti podle čl. 42 odst. 6 včetně příslušných záznamů o nestrannosti a nezávislosti žadatele a jeho zaměstnanců;
e)
informace o technických odbornících a klíčových zaměstnancích, kteří se podílejí na ověřování výkazů provozovatele nebo provozovatele letadel;
f)
systém a proces pro zajištění odpovídající interní dokumentace o ověření;
g)
další příslušné záznamy uvedené v čl. 41 odst. 1.
Článek 46
Příprava posouzení
1. Při přípravě posouzení podle článku 44 vezme každý vnitrostátní akreditační orgán v úvahu složitost rozsahu, pro který žadatel o akreditaci žádá, a složitost systému řízení kvality podle čl. 40 odst. 2, postupy a informace o procesech uvedených v čl. 40 odst. 1 a zeměpisné oblasti, ve kterých žadatel ověřování provádí nebo ve kterých ověřování plánuje.
2. Pro účely tohoto nařízení musí vnitrostátní akreditační orgán splňovat minimální požadavky stanovené v harmonizované normě uvedené v příloze III.
Článek 47
Posouzení
1. Posuzovací tým uvedený v článku 57 provádí pro účely posouzení podle článku 44 alespoň tyto činnosti:
a)
přezkum všech příslušných dokumentů a záznamů uvedených v článku 45;
b)
prohlídku provozovny žadatele s cílem přezkoumat reprezentativní vzorek interní dokumentace o ověření a posoudit zavedení systému řízení kvality žadatele a jeho postupů či procesů uvedených v článku 40;
c)
svědecké posouzení reprezentativní části požadovaného rozsahu akreditace a výkonnosti a odborné způsobilosti reprezentativního počtu zaměstnanců žadatele podílejících se na ověření výkazu provozovatele nebo provozovatele letadel s cílem zajistit soulad činnosti těchto zaměstnanců s tímto nařízením.
Při provádění těchto činností musí posuzovací tým splňovat požadavky stanovené v harmonizované normě uvedené v příloze III.
2. Posuzovací tým ohlásí zjištění a neshody žadateli v souladu s požadavky stanovenými v harmonizované normě uvedené v příloze III a vyžádá si od něj vyjádření k ohlášeným zjištěním a neshodám v souladu s uvedenými ustanoveními.
3. Žadatel přijme k odstranění všech neshod ohlášených podle odstavce 2 nápravná opatření a ve svém vyjádření ke zjištěním a neshodám ohlášeným posuzovacím týmem uvede, jaká opatření k odstranění všech zjištěných neshod přijal nebo plánuje přijmout ve lhůtě stanovené vnitrostátním akreditačním orgánem.
4. Vnitrostátní akreditační orgán vyjádření žadatele ke zjištěním a neshodám předložené podle odstavce 3 přezkoumá.
Pokud vnitrostátní akreditační orgán zjistí, že vyjádření žadatele je nedostatečné nebo neúčinné, vyžádá si od žadatele další informace nebo přijetí dalších opatření. Vnitrostátní akreditační orgán může rovněž požadovat důkaz o účinném zavedení přijatých opatření nebo provést následné posouzení účinného zavedení nápravných opatření.
Článek 48
Rozhodnutí o akreditaci a osvědčení o akreditaci
1. Vnitrostátní akreditační orgán při přípravě a přijímání rozhodnutí o udělení, rozšíření nebo obnovení akreditace žadatele vezme v úvahu požadavky stanovené v harmonizované normě uvedené v příloze III.
2. Pokud vnitrostátní akreditační orgán rozhodne o udělení, rozšíření nebo obnovení akreditace žadatele, vydá za tímto účelem osvědčení o akreditaci.
Osvědčení o akreditaci obsahuje alespoň informace požadované na základě harmonizované normy uvedené v příloze III.
Osvědčení o akreditaci uvedené v odstavci 2 je platné po dobu nejvýše pěti let od data, kdy vnitrostátní akreditační orgán toto osvědčení vydal.
Článek 49
Dozor
1. Vnitrostátní akreditační orgán vykonává každoroční dozor nad jednotlivými ověřovateli, kterým vydal osvědčení o akreditaci.
Dozor sestává alespoň:
a)
z prohlídky prostor ověřovatele s cílem provést činnosti uvedené v čl. 47 odst. 1 písm. b);
b)
ze svědeckého posouzení výkonnosti a odborné způsobilosti reprezentativního počtu zaměstnanců ověřovatele v souladu s čl. 47 odst. 1 písm. c).
2. Vnitrostátní akreditační orgán vykoná první dozor nad ověřovatelem v souladu s odstavcem 1 nejpozději dvanáct měsíců ode dne, kdy bylo tomuto ověřovateli vydáno osvědčení o akreditaci.
3. Vnitrostátní akreditační orgán připraví svůj plán dozoru nad jednotlivými ověřovateli tak, aby bylo možné posoudit reprezentativní vzorky rozsahu akreditace v souladu s požadavky stanovenými v harmonizované normě uvedené v příloze III.
4. Na základě výsledků dozoru podle odstavce 1 vnitrostátní akreditační orgán rozhodne, zda potvrdí prodloužení akreditace.
5. Pokud ověřovatel provádí ověření v jiném členském státě, může vnitrostátní akreditační orgán, který ověřovateli udělil akreditaci, požádat vnitrostátní akreditační orgán členského státu, v němž je ověření prováděno, aby dozorové činnosti vykonával jeho jménem a na jeho odpovědnost.
Článek 50
Opakované posouzení
1. Před skončením platnosti osvědčení o akreditaci provede vnitrostátní akreditační orgán opakované posouzení ověřovatele, kterému osvědčení vydal, a určí, zda lze platnost tohoto osvědčení o akreditaci prodloužit.
2. Vnitrostátní akreditační orgán připraví svůj plán opakovaného posouzení jednotlivých ověřovatelů tak, aby bylo možné posoudit reprezentativní vzorky rozsahu akreditace. Při plánování a výkonu dozoru musí vnitrostátní akreditační orgán splňovat požadavky stanovené v harmonizované normě uvedené v příloze III.
Článek 51
Mimořádné posouzení
1. Vnitrostátní akreditační orgán může kdykoli provést mimořádné posouzení ověřovatele, aby se ujistil, že ověřovatel splňuje požadavky tohoto nařízení.
2. Aby mohl vnitrostátní akreditační orgán posoudit nutnost mimořádného hodnocení, ověřovatel vnitrostátní akreditační orgán neprodleně informuje o všech podstatných změnách, které se týkají jeho akreditace a souvisejí s některým aspektem jeho stavu nebo provozu. Podstatné změny zahrnují ty, které jsou uvedeny v harmonizované normě uvedené v příloze III.
Článek 52
Rozšíření rozsahu
Vnitrostátní akreditační orgán provede na základě žádosti ověřovatele o rozšíření rozsahu udělené akreditace činnosti nezbytné ke stanovení toho, zda ověřovatel splňuje pro požadované rozšíření rozsahu akreditace požadavky článku 44.
Článek 53
Správní opatření
1. Vnitrostátní akreditační orgán může pozastavit, zrušit nebo omezit akreditaci ověřovatele, pokud ověřovatel nesplňuje požadavky tohoto nařízení.
Vnitrostátní akreditační orgán pozastaví, zruší nebo omezí akreditaci ověřovatele, pokud o to ověřovatel požádá.
Vnitrostátní akreditační orgán vytvoří, zdokumentuje, zavede a spravuje postup pro pozastavení akreditace, zrušení akreditace nebo omezení rozsahu akreditace.
2. Vnitrostátní akreditační orgán pozastaví akreditaci nebo omezí rozsah akreditace v některém z těchto případů:
a)
ověřovatel závažným způsobem porušil požadavky tohoto nařízení;
b)
ověřovatel trvale a opakovaně neplní požadavky tohoto nařízení;
c)
ověřovatel porušil jiné zvláštní podmínky vnitrostátního akreditačního orgánu.
3. Vnitrostátní akreditační orgán zruší akreditaci, pokud:
a)
ověřovatel nenapravil příčiny, které vedly k rozhodnutí o pozastavení platnosti osvědčení o akreditaci;
b)
člen vrcholného vedení organizace ověřovatele byl uznán vinným z podvodu;
c)
ověřovatel úmyslně poskytl nepravdivé informace.
4. Proti rozhodnutí vnitrostátního akreditačního orgánu o pozastavení či zrušení akreditace nebo omezení jejího rozsahu v souladu s odstavci 2 a 3 lze podat odvolání.
Členské státy vytvoří postupy pro vyřizování těchto odvolání.
5. Rozhodnutí vnitrostátního akreditačního orgánu o pozastavení či zrušení akreditace nebo omezení jejího rozsahu nabývá účinku poté, co je oznámeno ověřovateli.
Vnitrostátní akreditační orgán ukončí pozastavení platnosti osvědčení o akreditaci, pokud obdrží dostatečné informace, které jej přesvědčí o tom, že ověřovatel splňuje požadavky tohoto nařízení.
KAPITOLA V
POŽADAVKY TÝKAJÍCÍ SE AKREDITAČNÍCH ORGÁNŮ PRO AKREDITACI OVĚŘOVATELŮ SYSTÉMU ETS
Článek 54
Vnitrostátní akreditační orgán
1. Úkoly související s akreditací podle tohoto nařízení plní vnitrostátní akreditační orgány jmenované podle čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2008.
2. Pokud se členský stát rozhodne umožnit certifikaci ověřovatelů, kteří jsou fyzickými osobami, podle tohoto nařízení, je úkoly souvisejícími s certifikací těchto ověřovatelů pověřen jiný vnitrostátní orgán než vnitrostátní akreditační orgán jmenovaný podle čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2008.
3. Pokud se členský stát rozhodne využít možnosti stanovené v odstavci 2, zajistí, aby příslušný vnitrostátní orgán splňoval požadavky tohoto nařízení včetně požadavků stanovených v článku 70, a poskytne požadované podpůrné doklady v souladu s čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 765/2008.
4. Vnitrostátní akreditační orgán je členem orgánu uznaného podle článku 14 uvedeného nařízení.
5. Vnitrostátní akreditační orgán je pověřen akreditací jako činností orgánu veřejné správy a je formálně uznán členským státem, ve kterém orgány veřejné správy akreditaci přímo neprovádějí.
6. Pro účely tohoto nařízení vykonává vnitrostátní akreditační orgán své funkce v souladu s požadavky stanovenými v harmonizované normě uvedené v příloze III.
Článek 55
Přeshraniční akreditace
Pokud členský stát usoudí, že jmenovat vnitrostátní akreditační orgán nebo poskytovat akreditační služby ve smyslu článku 15 směrnice 2003/87/ES není hospodářsky smyslupné nebo udržitelné, obrátí se o pomoc na vnitrostátní akreditační orgán jiného členského státu.
Dotčený členský stát o tom informuje Komisi a jiné členské státy.
Článek 56
Nezávislost a nestrannost
1. Vnitrostátní akreditační orgán je uspořádán tak, aby byla zaručena jeho úplná nezávislost na ověřovatelích, které posuzuje, a jeho nestrannost při provádění akreditačních činností.
2. Za tímto účelem nesmí vnitrostátní akreditační orgán nabízet ani poskytovat žádné činnosti nebo služby, které poskytuje ověřovatel, ani nesmí poskytovat poradenské služby, vlastnit podíl či mít jiné finanční nebo manažerské zájmy v organizaci ověřovatele.
3. Aniž je dotčeno ustanovení čl. 54 odst. 2, jsou struktura, povinnosti a úkoly vnitrostátního akreditačního orgánu jasně odlišeny od struktury, povinností a úkolů příslušného orgánu a jiných vnitrostátních orgánů.
4. Vnitrostátní akreditační orgán přijímá všechna konečná rozhodnutí týkající se akreditace ověřovatelů.
Vnitrostátní akreditační orgán však může zadat určité činnosti subdodavatelům s výhradou požadavků stanovených v harmonizované normě uvedené v příloze III.
Článek 57
Posuzovací tým
1. Vnitrostátní akreditační orgán jmenuje posuzovací tým pro každé konkrétní posouzení.
2. Posuzovací tým sestává z vedoucího posuzovatele a v případě potřeby z odpovídajícího počtu posuzovatelů nebo technických odborníků pro konkrétní rozsah akreditace.
V posuzovacím týmu je alespoň jedna osoba se znalostmi monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů podle nařízení (EU) č. 601/2012, jež mají význam pro rozsah akreditace, a s odbornou způsobilostí a znalostmi nutnými k posouzení ověřovacích činností v rámci provozovatele zařízení nebo letadel pro daný rozsah a nejméně jedna osoba se znalostmi příslušných vnitrostátních právních předpisů a pokynů.
Článek 58
Požadavky na odbornou způsobilost posuzovatelů
1. Posuzovatel musí mít při posuzování ověřovatele odbornou způsobilost k provádění činností uvedených v kapitole IV. Za tímto účelem posuzovatel musí:
a)
splňovat požadavky stanovené v harmonizované normě podle nařízení (ES) č. 765/2008 uvedené v příloze III;
b)
mít znalosti směrnice 2003/87/ES, nařízení (EU) č. 601/2012, tohoto nařízení, příslušných norem a jiných příslušných právních předpisů, jakož i platných pokynů;
c)
mít znalosti auditu údajů a informací podle čl. 37 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení získané na základě odborné přípravy nebo přístupu k osobě, která znalosti a zkušenosti v oblasti auditu těchto údajů a informací má.
2. Vedoucí posuzovatel musí splňovat požadavky na odbornou způsobilost uvedené v odstavci 1, prokázat odbornou způsobilost k vedení posuzovacího týmu a k tomu, nést odpovědnost za posouzení prováděné v souladu s tímto nařízením.
3. Interní osoby provádějící přezkum a osoby vydávající rozhodnutí o udělení, rozšíření nebo obnovení akreditace musí kromě požadavků na odbornou způsobilost uvedených v odstavci 1 mít i dostatečné znalosti a zkušenosti v oblasti hodnocení akreditace.
Článek 59
Techničtí odborníci
1. Vnitrostátní akreditační orgán může do posuzovacího týmu zahrnout i technické odborníky k zajištění podrobných vědomostí a odborných znalostí ohledně konkrétního předmětu, které slouží jako potřebná podpora vedoucímu posuzovateli nebo posuzovateli při provádění jejich posuzovacích činností.
2. Technický odborník má odbornou způsobilost a znalosti, pomocí nichž zajistí vedoucímu posuzovateli a posuzovateli účinnou podporu ohledně daného předmětu, pro který jsou jeho vědomosti a odborné znalosti vyžadovány. Technický odborník musí rovněž:
a)
mít znalosti směrnice 2003/87/ES, nařízení (EU) č. 601/2012, tohoto nařízení, příslušných norem a jiných příslušných právních předpisů, jakož i platných pokynů;
b)
mít dostatečnou znalost ověřovacích činností.
3. Technický odborník provádí konkrétní úkoly pod vedením a na plnou odpovědnost vedoucího posuzovatele příslušného posuzovacího týmu.
Článek 60
Postupy
Vnitrostátní akreditační orgán musí vyhovovat požadavkům stanoveným podle článku 8 nařízení (ES) č. 765/2008.
Článek 61
Stížnosti
Pokud vnitrostátní akreditační orgán obdrží od příslušného orgánu, provozovatele nebo provozovatele letadel nebo jiných zúčastněných stran stížnost týkající se ověřovatele, vnitrostátní akreditační orgán v přiměřené lhůtě:
a)
rozhodne o platnosti stížnosti;
b)
zajistí, aby dotčenému ověřovateli byla dána příležitost vyjádřit se;
c)
přijme odpovídající opatření k vyřízení stížnosti;
d)
provede záznam o stížnosti a přijatých opatřeních a
e)
odpoví stěžovateli.
Článek 62
Záznamy a dokumentace
Vnitrostátní akreditační orgán vede záznamy o jednotlivých osobách podílejících se na akreditačním procesu. Tyto záznamy zahrnují záznamy týkající se příslušných kvalifikací, odborné přípravy, zkušeností, nestrannosti a odborné způsobilosti, jež jsou nezbytné k prokázání souladu s tímto nařízením.
Článek 63
Přístup k informacím a důvěrnost
1. Vnitrostátní akreditační orgán pravidelně zveřejňuje a aktualizuje informace, které v průběhu svých akreditačních činností obdrží.
2. Vnitrostátní akreditační orgán případně přijme vhodná opatření k zajištění důvěrnosti obdržených informací v souladu s čl. 8 bodem 4) nařízení (ES) č. 765/2008.
Článek 64
Vzájemné hodnocení
1. Vnitrostátní akreditační orgány se podrobí pravidelnému vzájemnému hodnocení.
Vzájemné hodnocení uspořádá orgán uznaný podle článku 14 nařízení (ES) č. 765/2008.
2. Orgán uznaný podle článku 14 nařízení (ES) č. 765/2008 zavede odpovídající kritéria vzájemného hodnocení a účinný a nezávislý postup vzájemného hodnocení za účelem posouzení toho, zda:
a)
vnitrostátní akreditační orgán, který je vzájemnému hodnocení podroben, provedl akreditační činnosti v souladu s kapitolou IV;
b)
vnitrostátní akreditační orgán, který je vzájemnému hodnocení podroben, splnil požadavky stanovené v této kapitole.
Tato kritéria zahrnují požadavky na odbornou způsobilost osob provádějících vzájemné hodnocení a týmů provádějících vzájemné hodnocení, které jsou specifické pro systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů, zřízený podle směrnice 2003/87/ES.
3. Orgán uznaný podle článku 14 nařízení (ES) č. 765/2008 zveřejní a sdělí výsledek vzájemného hodnocení vnitrostátního akreditačního orgánu Komisi, vnitrostátním orgánům zodpovědným za vnitrostátní akreditační orgány v členských státech a příslušnému orgánu členských států nebo kontaktnímu místu podle čl. 69 odst. 2.
4. Aniž je dotčen odstavec 1, platí, že pokud se vnitrostátní akreditační orgán úspěšně podrobí vzájemnému hodnocení uspořádanému orgánem uznaným podle článku 14 nařízení (ES) č. 765/2008 před vstupem tohoto nařízení v platnost, je tomuto vnitrostátnímu akreditačnímu orgánu udělena výjimka z povinnosti podrobit se novému vzájemnému hodnocení po vstupu tohoto nařízení v platnost v případě, že prokáže shodu s tímto nařízením.
Za tímto účelem předloží dotčený vnitrostátní akreditační orgán orgánu uznanému podle článku 14 nařízení č. 765/2008 žádost a potřebnou dokumentaci.
Orgán uznaný podle článku 14 nařízení (ES) č. 765/2008 rozhodne, zda podmínky pro udělení výjimky byly splněny.
Výjimka platí po dobu nejvýše tří let ode dne oznámení rozhodnutí vnitrostátnímu akreditačnímu orgánu.
5. Vnitrostátní orgán pověřený podle čl. 54 odst. 2 úkoly souvisejícími s certifikací ověřovatelů, kteří jsou fyzickými osobami, podle tohoto nařízení splňuje úroveň důvěryhodnosti rovnocennou vnitrostátním akreditačním orgánům, které se úspěšně podrobily vzájemnému hodnocení.
Za tímto účelem dotčený členský stát ihned po svých rozhodnutích, jimiž vnitrostátní orgán prováděním certifikace pověří, poskytne Komisi a členským státům všechny příslušné podpůrné doklady. Žádný vnitrostátní orgán nesmí certifikovat ověřovatele pro účely tohoto nařízení dříve, než dotčený členský stát tyto podpůrné doklady poskytne.
Dotčený členský stát pravidelně přezkoumává fungování vnitrostátního orgánu s cílem zajistit, aby i nadále splňoval výše uvedenou úroveň důvěryhodnosti, a uvědomí o tom Komisi.
Článek 65
Nápravná opatření
1. Členské státy pravidelně kontrolují své vnitrostátní akreditační orgány s cílem zajistit, aby trvale splňovaly požadavky tohoto nařízení, s přihlédnutím k výsledkům vzájemného hodnocení uspořádaného v souladu s článkem 64.
2. Pokud vnitrostátní akreditační orgán nesplňuje požadavky tohoto nařízení nebo neplní své povinnosti stanovené tímto nařízením, dotčený členský stát přijme vhodná nápravná opatření nebo přijetí těchto nápravných opatření zajistí a uvědomí o tom Komisi.
Článek 66
Vzájemné uznávání ověřovatelů
1. Členské státy uznají rovnocennost služeb poskytovaných akreditačními orgány, které se úspěšně podrobily vzájemnému hodnocení. Členské státy akceptují osvědčení o akreditaci ověřovatelů akreditovaných těmito vnitrostátními akreditačními orgány a respektují právo těchto ověřovatelů provádět ověření v rozsahu své akreditace.
2. Pokud vnitrostátní akreditační orgán neprojde celým procesem vzájemného hodnocení do 31. prosince 2014, akceptují členské státy osvědčení o akreditaci ověřovatelů akreditovaných tímto vnitrostátním akreditačním orgánem za předpokladu, že orgán uznaný podle článku 14 nařízení č. 765/2008 zahájí s tímto vnitrostátním akreditačním orgánem proces vzájemného hodnocení a nezjistí nesoulad tohoto vnitrostátního akreditačního orgánu s tímto nařízením.
3. Pokud certifikaci ověřovatelů provádí vnitrostátní orgán podle čl. 54 odst. 2, akceptují členské státy osvědčení vydané tímto orgánem a respektují právo certifikovaných ověřovatelů provádět ověření v rozsahu své certifikace.
Článek 67
Monitorování poskytovaných služeb
Pokud členský stát v průběhu inspekce prováděné v souladu s čl. 31 odst. 4 směrnice 2006/123/ES zjistí, že ověřovatel nedodržuje toto nařízení, příslušný orgán nebo vnitrostátní akreditační orgán daného členského státu tuto skutečnost oznámí vnitrostátnímu akreditačnímu orgánu, který ověřovatele akreditoval.
Vnitrostátní akreditační orgán, který ověřovatele akreditoval, posoudí sdělení těchto informací jako stížnost ve smyslu článku 61 tohoto nařízení a přijme odpovídající opatření a zašle odpověď příslušnému orgánu nebo vnitrostátnímu akreditačnímu orgánu v souladu s čl. 72 odst. 2 druhým pododstavcem tohoto nařízení.
Článek 68
Výměna elektronických údajů a použití automatizovaných systémů
1. Členské státy mohou požadovat, aby ověřovatelé používali k vypracování ověřovacích zpráv elektronické šablony nebo specifické formáty souborů v souladu s čl. 74 odst. 1 nařízení (EU) č. 601/2012.
2. Pro účely předložení ověřovací zprávy a pro další typy komunikace mezi provozovatelem, provozovatelem letadel, ověřovatelem, příslušným orgánem a vnitrostátním akreditačním orgánem mohou být v souladu s čl. 74 odst. 2 nařízení (EU) č. 601/2012 zpřístupněny normalizované elektronické šablony nebo specifikace formátu souborů.
KAPITOLA VI
VÝMĚNA INFORMACÍ
Článek 69
Výměna informací a kontaktní místa
1. Členský stát zavede účinnou výměnu příslušných informací a účinnou spolupráci mezi svým vnitrostátním akreditačním orgánem nebo případně vnitrostátním orgánem pověřeným certifikací ověřovatelů a příslušným orgánem.
2. Pokud je v členském státě určen více než jeden příslušný orgán podle článku 18 směrnice 2003/87/ES, schválí členský stát jeden z těchto příslušných orgánů jako kontaktní místo pro výměnu informací, pro koordinaci spolupráce podle odstavce 1 a pro činnosti uvedené v této kapitole.
Článek 70
Akreditační pracovní program a zpráva o činnosti
1. Vnitrostátní akreditační orgán zpřístupní příslušnému orgánu jednotlivých členských států do 31. prosince každého roku akreditační pracovní program obsahující seznam ověřovatelů akreditovaných tímto vnitrostátním akreditačním orgánem, kteří oznámili podle článku 76, že v těchto členských státech plánují provádět ověřování. Akreditační pracovní program obsahuje k jednotlivým ověřovatelům alespoň tyto informace:
a)
očekávanou dobu a místo ověřování;
b)
informace o činnostech, které vnitrostátní akreditační orgán pro ověřovatele naplánoval, zejména činnosti týkající se dozoru a opakovaného posouzení;
c)
data předpokládaných svědeckých auditů prováděných vnitrostátním akreditačním orgánem za účelem posouzení ověřovatele včetně adresy a kontaktních údajů provozovatelů a provozovatelů letadel, u nichž proběhne během svědeckého auditu prohlídka;
d)
informace o tom, zda vnitrostátní akreditační orgán požádal vnitrostátní akreditační orgán členského státu, ve kterém ověřovatel provádí ověření, o vykonávání dozorových činností.
2. Po předložení akreditačního pracovního programu v souladu s odstavcem 1 poskytne příslušný orgán vnitrostátnímu akreditačnímu orgánu veškeré příslušné informace včetně veškerých příslušných vnitrostátních právních předpisů či pokynů.
3. Vnitrostátní akreditační orgán zpřístupní příslušnému orgánu do 1. června každého roku zprávu o činnosti. Zpráva o činnosti obsahuje ve vztahu k jednotlivým ověřovatelům, kteří byli tímto vnitrostátním akreditačním orgánem akreditováni, alespoň tyto informace:
a)
podrobné údaje o akreditaci ověřovatelů, kteří byli tímto vnitrostátním akreditačním orgánem nově akreditováni, včetně rozsahu akreditace těchto ověřovatelů;
b)
všechny změny rozsahu akreditace těchto ověřovatelů;
c)
souhrnné výsledky činností týkajících se dozoru a opakovaného posouzení prováděných vnitrostátním akreditačním orgánem;
d)
souhrnné výsledky uskutečněných mimořádných posouzení včetně důvodů pro zahájení těchto mimořádných posouzení;
e)
všechny stížnosti podané na ověřovatele od poslední zprávy o činnosti a opatření přijatá vnitrostátním akreditačním orgánem.
Článek 71
Výměna informací o správních opatřeních
Pokud vnitrostátní akreditační orgán uložil ověřovateli správní opatření podle článku 53 nebo pokud bylo ukončeno pozastavení akreditace nebo bylo na základě rozhodnutí o odvolání zrušeno rozhodnutí vnitrostátního akreditačního orgánu o uložení správních opatření podle článku 53, vnitrostátní akreditační orgán informuje tyto strany:
a)
příslušný orgán členského státu, v němž je ověřovatel akreditován;
b)
příslušný orgán a vnitrostátní akreditační orgán všech členských států, v nichž ověřovatel provádí ověření.
Článek 72
Výměna informací ze strany příslušného orgánu
1. Příslušný orgán členského státu, v němž ověřovatel provádí ověření, sdělí každoročně vnitrostátnímu akreditačnímu orgánu, který ověřovatele akreditoval, alespoň tyto informace:
a)
příslušné výsledky kontroly výkazu provozovatele a provozovatele letadel a ověřovací zprávy, zejména ohledně zjištěného nesouladu daného ověřovatele s tímto nařízením;
b)
výsledky inspekce u provozovatele nebo provozovatele letadel, pokud tyto výsledky mají pro vnitrostátní akreditační orgán význam s ohledem na akreditaci ověřovatele a dozor nad ním nebo pokud tyto výsledky vykazují zjištěný nesoulad tohoto ověřovatele s tímto nařízením;
c)
výsledky hodnocení interní dokumentace o ověření tohoto ověřovatele, pokud byla tato interní dokumentace o ověření hodnocena příslušným orgánem podle čl. 26 odst. 3;
d)
stížnosti na tohoto ověřovatele, které příslušný orgán obdržel.
2. Pokud informace uvedené v odstavci 1 obsahují důkaz o tom, že příslušný orgán zjistil nesoulad ověřovatele s tímto nařízením, považuje vnitrostátní akreditační orgán sdělení těchto informací za stížnost příslušného orgánu na tohoto ověřovatele ve smyslu článku 61.
Vnitrostátní akreditační orgán přijme vhodná opatření k vyřízení těchto informací a zašle příslušnému orgánu odpověď do tří měsíců od jejich obdržení. Ve své odpovědi vnitrostátní akreditační orgán informuje příslušný orgán o opatřeních, která přijal, a případně o správních opatřeních, která ověřovateli uložil.
Článek 73
Výměna informací o dozoru
1. Pokud byl vnitrostátní akreditační orgán členského státu, v němž ověřovatel provádí ověření, požádán podle čl. 49 odst. 5 o výkon dozorových činností, oznámí svá zjištění vnitrostátnímu akreditačnímu orgánu, který ověřovatele akreditoval, pokud se oba vnitrostátní akreditační orgány nedohodnou jinak.
2. Vnitrostátní akreditační orgán, který ověřovatele akreditoval, vezme tato zjištění podle odstavce 1 v úvahu při posuzování toho, zda ověřovatel splňuje požadavky tohoto nařízení.
3. Pokud se na základě zjištění podle odstavce 1 prokáže, že ověřovatel není s tímto nařízením v souladu, přijme vnitrostátní akreditační orgán, který jej akreditoval, odpovídající opatření podle tohoto nařízení a informuje vnitrostátní akreditační orgán, který vykonává dozorové činnosti:
a)
o tom, jaká opatření přijal vnitrostátní akreditační orgán, který ověřovatele akreditoval;
b)
případně o tom, jaká opatření přijal ověřovatel ohledně daných zjištění;
c)
případně o tom, jaká správní opatření byla ověřovateli uložena.
Článek 74
Výměna informací s členským státem usazení ověřovatele
Pokud ověřovatel získá akreditaci od vnitrostátního akreditačního orgánu v jiném členském státě, než v jakém je usazen, zašle akreditační pracovní program a zprávu o činnosti uvedené v článku 70, jakož i informace uvedené v článku 71 rovněž příslušnému orgánu členského státu, v němž je usazen.
Článek 75
Databáze akreditovaných ověřovatelů
1. Vnitrostátní akreditační orgány nebo případně vnitrostátní orgány uvedené v čl. 54 odst. 2 vytvoří a spravují databázi a zpřístupní tuto databázi jiným vnitrostátním akreditačním orgánům, vnitrostátním orgánům, ověřovatelům, provozovatelům, provozovatelům letadel a příslušným orgánům.
Orgán uznaný podle článku 14 nařízení (ES) č. 765/2008 přístup k databázím usnadní a harmonizuje s cílem umožnit účinnou a nákladově efektivní komunikaci mezi vnitrostátními akreditačními orgány, vnitrostátními orgány, ověřovateli, provozovateli, provozovateli letadel a příslušnými orgány a může tyto databáze sjednotit do jediné centralizované databáze.
2. Databáze uvedená v odstavci 1 obsahuje alespoň tyto informace:
a)
jméno a adresu všech ověřovatelů akreditovaných daným vnitrostátním akreditačním orgánem;
b)
členské státy, v nichž ověřovatel provádí ověřování;
c)
rozsah akreditace jednotlivých ověřovatelů;
d)
datum udělení akreditace a datum skončení její platnosti;
e)
veškeré informace o správních opatřeních, která byla ověřovateli uložena.
Tyto informace se zveřejní.
Článek 76
Oznámení učiněné ověřovatelem
1. Aby mohl vnitrostátní akreditační orgán vytvořit návrh akreditačního pracovního programu a zprávy o činnosti uvedených v článku 70, sdělí ověřovatel do 15. listopadu každého roku vnitrostátnímu akreditačnímu orgánu, který jej akreditoval, tyto informace:
a)
plánovanou dobu a místo ověření, která ověřovatel hodlá provést;
b)
adresu a kontaktní údaje provozovatelů nebo provozovatelů letadel, jejichž výkazy emisí a tunokilometrů jsou předmětem ověření.
2. Dojde-li ke změně informací uvedených v odstavci 1, ověřovatel tyto změny oznámí akreditačnímu orgánu ve lhůtě, kterou tento vnitrostátní akreditační orgán schválí.
KAPITOLA VII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 77
Přechodná ustanovení
Údaje o emisích a případně o činnostech vykázané přede dnem 1. ledna 2013 se ověřují podle požadavků stanovených v rozhodnutí 2007/589/ES (11).
Článek 78
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2013.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 21. června 2012.
KOMISIJAS REGULA (ES) Nr. 600/2012
(2012. gada 21. jūnijs)
par siltumnīcefekta gāzu ziņojumu un tonnkilometru ziņojumu verifikāciju un par verificētāju akreditāciju saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/87/EK
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīvu 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (1), un jo īpaši tās 15. panta ceturto daļu,
tā kā:
(1)
Ir nepieciešama vispārēja verificētāju akreditācijas noteikumu sistēma, lai nodrošinātu, ka Savienības siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas ietvaros operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta saskaņā ar Komisijas 2012. gada 21. jūnija Regulu (ES) Nr. 601/2012 par siltumnīcefekta gāzu emisiju monitoringu un ziņošanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/87/EK (2) iesniedzamo ziņojumu pārbaudi veic verificētāji, kuriem ir tehniskā kompetence uzticētā uzdevuma neatkarīgai un taisnīgai veikšanai atbilstoši šajā regulā izklāstītajām prasībām un principiem.
(2)
Ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvu 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū (3) tika izveidota vispārēja sistēma, kuras uzdevums bija sekmēt pakalpojumu brīvu apriti un pakalpojumu sniedzēju brīvu pārvietošanos Savienībā, vienlaikus saglabājot augstu pakalpojumu kvalitāti. Savienības mērogā harmonizēti akreditācijas un verifikācijas noteikumi attiecībā uz Savienības emisiju tirdzniecības sistēmu palīdzēs izveidot konkurētspējīgu tirgu verificētājiem, tajā pašā laikā nodrošinot pārskatāmību un informāciju operatoriem un gaisa kuģu ekspluatantiem.
(3)
Īstenojot Direktīvas 2003/87/EK 15. pantu, jāpanāk sinerģija starp plašu akreditācijas sistēmu, kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 9. jūlija Regulu (EK) Nr. 765/2008, ar ko nosaka akreditācijas un tirgus uzraudzības prasības attiecībā uz produktu tirdzniecību un atceļ Regulu (EEK) Nr. 339/93 (4), un attiecīgajiem noteikumiem Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 9. jūlija Lēmumā Nr. 768/2008/EK par produktu tirdzniecības vienotu sistēmu un ar ko atceļ Padomes Lēmumu 93/465/EEK (5) no vienas puses un Savienības emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas īpatnībām un prasībām, kas ir būtiskas Direktīvas 2003/87/EK efektīvai īstenošanai, no otras puses. Tiem verificētāju akreditācijas aspektiem, kas nav ietverti šajā regulā, jāturpina piemērot Regulu (EK) Nr. 765/2008. Jo īpaši jānodrošina, lai gadījumos, kad dalībvalsts iekšējās prakses dēļ tiek izmantota alternatīva akreditācijas procedūra, proti, tiek sertificēti verificētāji, kas ir fiziskas personas, un to veic šīs dalībvalsts izraudzīta valsts iestāde saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 765/2008, attiecīgā dalībvalsts sniedz dokumentāru apliecinājumu, ka šāda iestāde atbilst uzticamības līmenim, kas ir līdzvērtīgs valsts akreditācijas struktūrām, kurās sekmīgi veikta salīdzinošā pārskatīšana, kuru organizējusi atbilstoši minētās regulas 14. pantam atzītā struktūra.
(4)
Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 25. novembra Regula (EK) Nr. 1221/2009 par organizāciju brīvprātīgu dalību Kopienas vides vadības un audita sistēmā (EMAS), kā arī par Regulas (EK) Nr. 761/2001 un Komisijas Lēmumu 2001/681/EK un 2006/193/EK atcelšanu (6) paredz neatkarīgu un neitrālu akreditācijas vai licencēšanas sistēmu vides verificētājiem. Lai nodrošinātu saskaņotību un samazinātu dalībvalstu un ekonomikas operatoru administratīvo slogu, jāņem vērā sinerģija starp šo regulu un minēto regulu.
(5)
Verifikācijas un akreditācijas sistēmā jāizvairās no nevajadzīgas procedūru un organizāciju dublēšanās ar tām, kas izveidotas ar citiem Savienības juridiskajiem instrumentiem, lai tādējādi neuzliktu lielāku slogu dalībvalstīm vai ekonomikas operatoriem. Tāpēc vajadzētu izmantot paraugpraksi, kas izriet no to harmonizēto standartu piemērošanas, kurus pieņēmusi Eiropas Standartizācijas komiteja, pamatojoties uz Komisijas doto uzdevumu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija Direktīvu 98/34/EK, kas nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu, un Informācijas sabiedrības pakalpojumu noteikumu sfērā (7), piemēram, harmonizētais standarts par vispārējām prasībām akreditācijas institūcijām, kuras akreditē atbilstības novērtēšanas institūcijas, un harmonizētais standarts par prasībām siltumnīcefekta gāzu validācijas un verifikācijas iestādēm izmantošanā akreditācijā vai citos atzīšanas veidos, un atsauces uz šiem standartiem ir publicētas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, kā arī Dokuments EA-6/03 un citi tehniskie dokumenti, ko izstrādājusi Eiropas Sadarbība akreditācijai vai citas struktūras.
(6)
Izveidojot harmonizētus noteikumus operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojumu verifikācijai un verificētāju akreditācijai, jānodrošina, lai slogs, kas tiek uzlikts operatoriem, kuri gadā emitē mazāku oglekļa dioksīda (CO2) daudzumu, un gaisa kuģu operatoriem, kurus uzskata par mazajiem emitētājiem Regulas (ES) Nr. 601/2012 nozīmē, kā arī dalībvalstu rīcībā esošajiem resursiem nav nesamērīgs ar attiecīgajiem mērķiem.
(7)
Ar Direktīvas 2003/87/EK 27. pantu dalībvalstīm gadījumos, kad ir izpildīti minētajā pantā paredzētie nosacījumi, ir ļauts neiekļaut Savienības siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēmā mazas iekārtas, ja uz tām tiek attiecināti līdzvērtīgi pasākumi. Šo regulu nevajadzētu tieši piemērot iekārtām, kas izslēgtas no sistēmas atbilstoši Direktīvas 2003/87/EK 27. pantam, izņemot gadījumu, kad dalībvalsts nolemj, ka šī regula ir jāpiemēro.
(8)
Saskaņā ar Direktīvas 2003/87/EK V pielikuma principiem verificētājam jāpiemēro uz risku balstīta pieeja, lai sagatavotu verifikācijas atzinumu, kur ar pamatotu pārliecību secināts, ka kopējais emisiju daudzums vai tonnkilometru skaits nav būtiski nepatiess un ka ziņojumu var verificēt kā apmierinošu. Pārliecības līmeni jāsaista ar verifikācijas laikā veiktās pārbaudes apjomu un detalizācijas pakāpi un verifikācijas atzinuma formulējumu. Jānosaka verificētājam pienākums pielāgot, balstoties uz verifikācijas laikā iegūtajiem datiem un informāciju, vienu vai vairākas verifikācijas procesā veicamās darbības, lai izpildītu prasības, kas nepieciešamas pamatotas pārliecības iegūšanai.
(9)
Lai izvairītos no sajukuma starp kompetentās iestādes un verificētāja lomām, verificētāja pienākumiem verifikācijas veikšanā ir jābūt skaidri definētiem. Verificētājam jāņem par pamatu kompetentās iestādes apstiprinātais monitoringa plāns un jānovērtē, vai šis plāns un tajā aprakstītās procedūras ir pareizi īstenotas. Ja verificētājs konstatē neatbilstību Regulai (ES) Nr. 601/2012, viņa pienākumam jābūt norādīt šo neatbilstību verifikācijas ziņojumā.
(10)
Lai veiktu efektīvu operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojuma pārbaudi, pilnībā jāizprot operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta darbības. Verificētājam jāveic pieprasītās verifikācijas darbības tikai pēc tam, kad viņš pēc sākotnējā novērtējuma ir pārliecinājies, ka ir kompetents to darīt. Cenšoties panākt pēc iespējas augstāku verifikācijas darbību kvalitāti, būtu jāizstrādā harmonizēti noteikumi sākotnējam novērtējumam, lai noteiktu, vai verificētājs ir kompetents, neatkarīgs un objektīvs un var veikt pieprasītās verifikācijas darbības saskaņā ar šajā regulā izklāstītajiem noteikumiem un principiem.
(11)
Apmaiņa ar attiecīgo informāciju starp operatoru vai gaisa kuģa ekspluatantu un verificētāju ir būtiska visā verifikācijas procesa gaitā, jo īpaši pirmslīguma posmā, laikā, kad verificētājs veic stratēģisko analīzi, un visā verifikācijas veikšanas laikā. Ir jāizstrādā harmonizētu prasību kopums, kas reglamentētu šādu informācijas apmaiņu starp operatoru vai gaisa kuģa ekspluatantu un verificētāju visā procesā.
(12)
Visas verifikācijas darbības verifikācijas procesā ir savstarpēji saistītas un ir jāpabeidz, verificētājam izsniedzot verifikācijas ziņojumu, kurā ir iekļauts verifikācijas atzinums, kas atbilst verifikācijas novērtējuma rezultātiem. Ir jānosaka harmonizētas prasības attiecībā uz verifikācijas ziņojumiem un verifikācijas darbību veikšanu, lai nodrošinātu, ka verifikācijas ziņojumi un verifikācijas darbības dalībvalstīs atbilst vienādiem standartiem.
(13)
Analīze par paziņoto datu atkarību no nepatiesiem apgalvojumiem, kas varētu būt būtiski, ir svarīga verifikācijas procesa daļa, kura nosaka, kā verificētājam jāveic verifikācijas darbības. Tāpēc katrs verifikācijas procesa elements ir cieši saistīts ar analīzes rezultātiem attiecībā uz šo nepatieso apgalvojumu risku.
(14)
Jāparedz īpaši noteikumi gaisa kuģu operatoru ziņojumu verifikācijai un to objektu operatoru ziņojumu verifikācijai, uz kuriem attiecas Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīva 2009/31/EK par oglekļa dioksīda ģeoloģisko uzglabāšanu un grozījumiem Padomes Direktīvā 85/337/EEK, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvās 2000/60/EK, 2001/80/EK, 2004/35/EK, 2006/12/EK, 2008/1/EK un Regulā (EK) Nr. 1013/2006 (8).
(15)
Pareiza un efektīva operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņošana par siltumnīcefekta gāzu emisijām ir būtiska Direktīvas 2003/87/EK īstenošanai. Lai nodrošinātu, ka monitoringa un ziņošanas process notiek pienācīgi, verifikācijas darbību ietvaros verificētājam ir jāsekmē operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta darbības nepārtraukta pilnveidošana.
(16)
Veikt verifikācijas darbības un izsniegt verifikācijas ziņojumus drīkst vienīgi verificētāji un to personāls, kuri ir kompetenti to darīt. Verificētājiem jāievieš un pastāvīgi jāuzlabo iekšējie procesi, kas nodrošina, ka viss verifikācijas darbībās iesaistītais personāls ir kompetents veikt tiem uzticētos uzdevumus. Visās dalībvalstīs jābūt vienādiem pārbaudāmiem, objektīviem un pārredzamiem kritērijiem, kurus piemēro, lai noteiktu, vai verificētājs ir kompetents.
(17)
Valsts akreditācijas struktūrai, kuru izveido atbilstīgi Regulai (EK) Nr. 765/2008, jābūt pilnvarotai akreditēt un izsniegt autoritatīvu apliecinājumu par verificētāja kompetenci verifikācijas darbību veikšanai saskaņā ar šo regulu, pieņemt administratīvus pasākumus un uzraudzīt verificētājus.
(18)
Dalībvalstij, kura uzskata, ka nav ekonomiski izdevīgi vai ilgtspējīgi izveidot valsts akreditācijas struktūru vai veikt akreditāciju, jāļauj izmantot citas dalībvalsts valsts akreditācijas struktūru. Veikt akreditācijas darbības atbilstoši šai regulai jāļauj tikai valsts akreditācijas struktūrām, kurās sekmīgi veikta salīdzinošā pārskatīšana, kuru organizējusi saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 765/2008 14. pantu atzītā struktūra.
(19)
Ir jāpieņem, ka valsts akreditācijas struktūras, kuras pierāda atbilstību šai regulai un kurās sekmīgi veikta saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 765/2008 14. pantu atzītās struktūras organizētā salīdzinošā pārskatīšana, izpilda valsts akreditācijas struktūrām izvirzītās procedūras prasības, piemēram, prasības par valsts akreditācijas struktūras struktūru, kompetences novērtēšanas procesa izveidi, vajadzīgo procedūru un vadības sistēmas ieviešanu un pasākumu noteikšanu iegūtās informācijas konfidencialitātes nodrošināšanai, un tās jāatbrīvo no jaunas salīdzinošās pārskatīšanas pēc šīs regulas stāšanās spēkā. Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīvu 2003/4/EK par vides informācijas pieejamību sabiedrībai un par Padomes Direktīvas 90/313/EEK atcelšanu (9) vides informācija, kas iekļauta pārvaldes iestāžu rīcībā esošajos verificētajos operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojumos, ir jāpublisko pārredzamības nodrošināšanas nolūkos, ievērojot noteiktas konfidencialitātes prasības.
(20)
Efektīva valsts akreditācijas struktūru vai attiecīgā gadījumā citu valsts iestāžu un kompetento iestāžu sadarbība ir būtiska pareizai siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas darbībai un verifikācijas kvalitātes uzraudzībai. Pārredzamības labad jāpanāk, lai valsts akreditācijas struktūras vai attiecīgā gadījumā citas valsts iestādes un kompetentās iestādes izveido efektīvus informācijas apmaiņas paņēmienus. Informācijas apmaiņa kompetento iestāžu starpā, kā arī starp kompetentajām iestādēm un valsts akreditācijas struktūrām ir jāreglamentē ar visstingrākajām konfidencialitātes un profesionālā noslēpuma garantijām un jāveic atbilstoši piemērojamiem valsts un Savienības tiesību aktiem.
(21)
Šajā regulā noteiktie pasākumi atbilst Klimata pārmaiņu komitejas atzinumam,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
I NODAĻA
VISPĀRĪGI NOTEIKUMI
1. pants
Priekšmets
Šī regula paredz noteikumus atbilstīgi Direktīvai 2003/87/EK iesniegto ziņojumu verifikācijai un verificētāju akreditācijai un uzraudzībai.
Neskarot Regulu (EK) Nr. 765/2008, šī regula paredz arī noteikumus verificētāju savstarpējai atzīšanai un valsts akreditācijas struktūru salīdzinošajai pārskatīšanai (vienādranga izvērtēšanai) saskaņā ar Direktīvas 2003/87/EK 15. pantu.
2. pants
Darbības joma
Šo regulu piemēro to siltumnīcefekta gāzu emisiju un tonnkilometru datu verifikācijai, kas attiecas uz laiku no 2013. gada 1. janvāra un paziņoti saskaņā ar Direktīvas 2003/87/EK 14. pantu.
3. pants
Definīcijas
Papildus definīcijām, kas noteiktas Direktīvas 2003/87/EK 3. pantā un Regulas (ES) Nr. 601/2012 3. pantā, šajā regulā piemēro šādas definīcijas:
1)
“nekonstatēšanas risks” ir risks, ka verificētājs nekonstatēs būtiski nepatiesus apgalvojumus;
2)
“akreditācija” ir valsts akreditācijas struktūras apliecinājums, ka verificētājs atbilst harmonizēto standartu prasībām Regulas (EK) Nr. 765/2008 2. panta 9. punkta nozīmē un šajā regulā noteiktajām prasībām, lai varētu veikt operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojumu verifikāciju atbilstīgi šai regulai;
3)
“verificētājs” ir juridiska persona vai cita juridiska vienība, kas veic verifikācijas darbības saskaņā ar šo regulu un ko akreditējusi valsts akreditācijas struktūra saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 765/2008 un šo regulu, vai citādi pilnvarota fiziska persona, neskarot minētās regulas 5. panta 2. punktu, laikā, kad tiek izdots verifikācijas ziņojums;
4)
“verifikācija” ir darbības, ko veic verificētājs, lai izsniegtu verifikācijas ziņojumu saskaņā ar šo regulu;
5)
“būtiski nepatiess apgalvojums” ir nepatiess apgalvojums, kas pēc verificētāja atzinuma atsevišķi vai kopā ar citiem nepatiesiem apgalvojumiem pārsniedz būtiskuma līmeni vai varētu ietekmēt kompetentās iestādes attieksmi pret operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojumu;
6)
“operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojums” ir gada emisiju ziņojums, ko iesniedz operators vai gaisa kuģa ekspluatants saskaņā ar Direktīvas 2003/87/EK 14. panta 3. punktu, vai tonnkilometru ziņojums, ko iesniedz gaisa kuģa ekspluatants, lai pieteiktos uz kvotu sadali atbilstoši minētās direktīvas 3.e un 3.f pantam;
7)
“akreditācijas joma” ir I pielikumā minētās darbības, kuru akreditācija tiek lūgta vai kuras jau ir akreditētas;
8)
“kompetence” ir spēja izmantot zināšanas un prasmes, lai veiktu kādu darbību;
9)
“būtiskuma līmenis” ir kvantitatīvs slieksnis vai robežvērtība, kuru pārsniedzot, nepatiesus apgalvojumus atsevišķi vai kopā ar citiem nepatiesiem apgalvojumiem verificētājs uzskata par būtiskiem;
10)
“kontroles sistēma” ir operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta riska novērtējums un visu kontroles darbību kopums, ieskaitot to nepārtrauktu pārvaldību, kuru operators vai gaisa kuģa ekspluatants ir izveidojis, dokumentējis, ieviesis un uzturējis saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 601/2012 58. pantu;
11)
“kontroles darbības” ir jebkura rīcība vai pasākumi, kurus operators vai gaisa kuģa ekspluatants veicis, lai mazinātu raksturīgos riskus;
12)
“neatbilstība” nozīmē vienu no turpmāk minētā:
(a)
operatora emisiju ziņojuma verificēšanas nolūkā - operatora darbība vai bezdarbība, kas ir pretrunā siltumnīcefekta gāzu emisijas atļaujai un kompetentās iestādes apstiprinātā monitoringa plāna prasībām;
(b)
gaisa kuģa ekspluatanta emisiju ziņojuma vai tonnkilometru ziņojuma verificēšanas nolūkā - gaisa kuģa ekspluatanta darbība vai bezdarbība, kas ir pretrunā kompetentās iestādes apstiprinātā monitoringa plāna prasībām;
(c)
akreditācijas nolūkā atbilstīgi IV nodaļai - verificētāja darbība vai bezdarbība, kas ir pretrunā šīs regulas prasībām;
13)
“objekts” gaisa kuģa ekspluatanta emisiju vai tonnkilometru ziņojuma verifikācijas nolūkā ir vietas, kur tiek noteikts un pārvaldīts monitoringa process, ieskaitot vietas, kur tiek kontrolēti un uzglabāti attiecīgie dati un informācija;
14)
“kontroles vide” ir vide, kurā darbojas iekšējās kontroles sistēma un tiek veikta vispārējā operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta pārvaldes darbība, lai nodrošinātu informētību par šo iekšējās kontroles sistēmu;
15)
“raksturīgais risks” ir operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojuma parametra atkarība no nepatiesiem apgalvojumiem, kas varētu būt būtiski atsevišķi vai kopā ar citiem nepatiesiem apgalvojumiem, pirms tiek ņemta vērā attiecīgo kontroles darbību ietekme;
16)
“kontroles risks” ir operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojuma parametra atkarība no nepatiesiem apgalvojumiem, kas varētu būt būtiski atsevišķi vai kopā ar citiem nepatiesiem apgalvojumiem, ko kontroles sistēma laikus nenovērš vai nekonstatē un neizlabo;
17)
“verifikācijas risks” ir risks, ko nosaka raksturīgais, kontroles risks un nekonstatēšanas risks, ka verificētājs sniedz neatbilstošu verifikācijas atzinumu, ja operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojumā ir būtiski nepatiesi apgalvojumi;
18)
“pamatota pārliecība” ir augsta, bet ne absolūta pārliecība, kas apstiprinoši izteikta verifikācijas atzinumā par to, ka verificējamais operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojums nesatur būtiski nepatiesus apgalvojumus;
19)
“analītiskas procedūras” ir analīze, kurā tiek novērtētas svārstības un tendences datos, ieskaitot sakarības datos, kas ir pretrunā ar citu attiecīgo informāciju vai atšķiras no prognozētajiem lielumiem;
20)
“iekšējā verifikācijas dokumentācija” ir visa iekšējā dokumentācija, ko verificētājs ir savācis, lai reģistrētu visus apliecinošos dokumentus un pamatotu darbības, kas tiek veiktas, lai verificētu operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojumu;
21)
“ES ETS galvenais auditors” ir ES ETS auditors, kura uzdevums ir vadīt un pārraudzīt verifikācijas komandu un kurš atbild par operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojuma verifikācijas veikšanu un ziņojuma sagatavošanu;
22)
“ES ETS auditors” ir atsevišķs verifikācijas komandas loceklis, kurš atbild par operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojuma verifikāciju un kurš nav ES ETS galvenais auditors;
23)
“tehniskais eksperts” ir persona, kurai ir padziļinātas zināšanas un specializācija konkrētā jomā, kas nepieciešama verifikācijas darbību veikšanai III nodaļas nolūkā un akreditācijas darbību veikšanai V nodaļas nolūkā;
24)
“pārliecības līmenis” ir verificētāja verifikācijas ziņojumā paustā pārliecības pakāpe, pamatojoties uz mērķi samazināt verifikācijas risku saskaņā ar verifikācijas uzdevuma apstākļiem;
25)
“vērtētājs” ir persona, kuru valsts akreditācijas struktūra ieceļ, lai individuāli vai vērtēšanas komandas sastāvā novērtētu verificētāju atbilstoši šai regulai;
26)
“galvenais vērtētājs” ir vērtētājs, kas kopumā atbild par verificētāja novērtējumu saskaņā ar šo regulu;
27)
“nepatiess paziņojums” ir nepilnīgi, sagrozīti vai kļūdaini operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta sniegtie dati, neņemot vērā pieļaujamās nenoteiktības saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 601/2012 12. panta 1. punkta a) apakšpunktu.
4. pants
Atbilstības prezumpcija
Ja verificētājs pierāda tā atbilstību kritērijiem, kas noteikti attiecīgajos harmonizētajos standartos Regulas (EK) Nr. 765/2008 2. panta 9. punkta nozīmē vai to daļās, uz kuriem atsauces publicētas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, to uzskata par atbilstīgu šīs regulas II un III nodaļas prasībām, ciktāl piemērojamie harmonizētie standarti attiecas uz šīm prasībām.
5. pants
Vispārējā akreditācijas sistēma
Ja šajā regulā nav noteikti īpaši noteikumi par valsts akreditācijas struktūru sastāvu vai par darbībām un prasībām, kas saistītas ar akreditāciju, piemēro attiecīgos Regulas (EK) Nr. 765/2008 noteikumus.
II NODAĻA
VERIFIKĀCIJA
6. pants
Verifikācijas uzticamība
Verificēts emisiju ziņojums lietotājiem ir uzticams. Tas patiesi atspoguļo to, kas tajā jāuzrāda vai kā uzrādīšanu var pamatoti sagaidīt.
Emisijas ziņojumu verifikācijas process ir efektīvs un drošs līdzeklis, kas papildina kvalitātes nodrošināšanas un kvalitātes kontroles procedūras, sniedzot informāciju, ko operators vai gaisa kuģa ekspluatants var izmantot emisiju monitoringa un ziņošanas pilnveidošanai.
7. pants
Verificētāja vispārīgie pienākumi
1. Verificētājs veic šajā nodaļā paredzēto verifikāciju un darbības, lai sagatavotu verifikācijas ziņojumu, ar pamatotu pārliecību secinot, ka operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojumā nav būtiski nepatiesu apgalvojumu.
2. Verificētājs plāno un veic verifikāciju ar profesionālu piesardzību, atzīstot, ka var pastāvēt apstākļi, kuru dēļ operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojumā ietvertā informācija var saturēt būtiski nepatiesus apgalvojumus.
3. Verificētājam verifikācija jāveic sabiedrības interesēs, neatkarīgi no operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta un kompetentajām iestādēm, kas atbild par Direktīvu 2003/87/EK.
4. Verificētājs verifikācijas laikā novērtē, vai
a)
operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojums ir pilnīgs un atbilst Regulas (ES) Nr. 601/2012 X pielikumā noteiktajām prasībām;
b)
operators vai gaisa kuģa ekspluatants ir rīkojies saskaņā ar siltumnīcefekta gāzu emisijas atļaujas un kompetentās iestādes apstiprinātā monitoringa plāna prasībām, ja tiek veikta operatora emisiju ziņojuma verifikācija, un saskaņā ar kompetentās iestādes apstiprinātā monitoringa plāna prasībām, ja tiek veikta gaisa kuģa ekspluatanta emisiju vai tonnkilometru ziņojuma verifikācija;
c)
operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojuma dati nesatur būtiski nepatiesus apgalvojumus;
d)
var sniegt informāciju, kas pamato operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta datu plūsmas darbības, kontroles sistēmu un saistītās procedūras monitoringa un ziņojumu sagatavošanas uzlabošanai.
Šī punkta c) apakšpunkta nolūkā verificētājs iegūst skaidrus un objektīvus pierādījumus no operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta, kas pamato paziņotās kopējās emisijas vai tonnkilometrus, ņemot vērā visu pārējo informāciju, kas sniegta operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojumā.
5. Ja verificētājs konstatē, ka operators vai gaisa kuģa ekspluatants neievēro Regulu (ES) Nr. 601/2012, verificētājs iekļauj šo neatbilstību verifikācijas ziņojumā arī tad, ja kompetentā iestāde ir apstiprinājusi attiecīgo monitoringa plānu.
6. Ja kompetentā iestāde nav apstiprinājusi monitoringa plānu atbilstīgi Regulas (ES) Nr. 601/2012 11. pantam, ja tas ir nepilnīgs vai pārskata perioda laikā ir notikušas Regulas (ES) Nr. 601/2012 15. panta 3. vai 4. punktā minētās nozīmīgas izmaiņas, kuras kompetentā iestāde nav atbilstoši apstiprinājusi, verificētājs iesaka operatoram vai gaisa kuģa ekspluatantam iegūt nepieciešamo apstiprinājumu no kompetentās iestādes.
Pēc apstiprinājuma saņemšanas no kompetentās iestādes verificētājs turpina, atkārto vai attiecīgi pielāgo verifikācijas darbības.
Ja apstiprinājums nav saņemts pirms verifikācijas ziņojuma izsniegšanas, verificētājs to norāda verifikācijas ziņojumā.
8. pants
Pirmslīguma posma pienākumi
1. Pirms iesaistīšanās verifikācijas darbā verificētājs iegūst pienācīgu izpratni par operatoru vai gaisa kuģa ekspluatantu un novērtē savas spējas veikt verifikāciju. Šajā nolūkā verificētājs vismaz
a)
novērtē riskus, kas saistīti ar operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojuma verifikāciju saskaņā ar šo regulu;
b)
izskata operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta sniegto informāciju, lai noteiktu verifikācijas apjomu;
c)
novērtē, vai verifikācijas darbs ietilpst verificētāja akreditācijas jomā;
d)
novērtē, vai verificētājam ir nepieciešamā kompetence, personāls un resursi tādas verifikācijas komandas izveidei, kas spētu izprast attiecīgās sarežģītības iekārtu vai gaisa kuģa ekspluatanta un flotes darbību, kā arī to, vai verificētājs spēj sekmīgi pabeigt verifikācijas darbības noteiktajā laikā;
e)
novērtē, vai verificētājs spēj nodrošināt, ka potenciālajai verifikācijas komandai ir konkrētā operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta verifikācijas veikšanai nepieciešamā kompetence un personas;
f)
katram pieprasītajam verifikācijas darbam nosaka laiku, kas vajadzīgs pienācīgai verifikācijas veikšanai.
2. Operators vai gaisa kuģa ekspluatants sniedz verificētājam visu attiecīgo informāciju, kas ļauj verificētājam veikt 1. punktā minētās darbības.
9. pants
Vajadzīgais laiks
1. Nosakot vajadzīgo laiku 8. panta 1. punkta f) apakšpunktā minētajam verifikācijas darbam, verificētājs ņem vērā vismaz
a)
iekārtas vai gaisa kuģa ekspluatanta darbību un flotes sarežģītību;
b)
informācijas līmeni un kompetentās iestādes apstiprinātā monitoringa plāna sarežģītību;
c)
nepieciešamo būtiskuma līmeni;
d)
datu plūsmas darbību sarežģītību un pilnīgumu un operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta kontroles sistēmu;
e)
ar siltumnīcefekta gāzu emisiju vai tonnkilometru datiem saistītās informācijas un datu atrašanās vietu.
2. Verificētājs nodrošina, ka verifikācijas līgumā tiek paredzēta iespēja papildus līgumā paredzētajam laikam rēķinā iekļaut papildu laiku, ja tiek konstatēts, ka stratēģiskajai analīzei, riska analīzei vai verifikācijas darbībām šāds papildu laiks ir vajadzīgs. Situācijas, kur var izmantot papildu laiku, ir vismaz šādas:
a)
verifikācijas laikā, ja atklājas, ka operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta datu plūsmas darbības, kontroles darbības vai loģistika ir sarežģītāka, nekā sākotnēji paredzēts;
b)
ja verifikācijas laikā verificētājs datu kopās atklāj nepatiesus apgalvojumus, neatbilstības, nepietiekamus datus vai kļūdas.
3. Verificētājs norāda atvēlēto laiku iekšējā verifikācijas dokumentācijā.
10. pants
Informācija no operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta
1. Pirms stratēģiskās analīzes un citā verifikācijas veikšanas laikā operators vai gaisa kuģa ekspluatants verificētājam uzrāda visus šādus dokumentus:
a)
operatora siltumnīcefekta gāzu emisijas atļauju, ja tiek veikta operatora emisiju ziņojuma verifikācija;
b)
operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta monitoringa plāna jaunāko versiju, kā arī citas attiecīgās kompetentās iestādes apstiprinātās monitoringa plāna versijas un apstiprinājuma pierādījumu;
c)
operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta datu plūsmas darbību aprakstu;
d)
operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta riska novērtējumu, kas minēts Regulas (ES) Nr. 601/2012 58. panta 2. punkta a) apakšpunktā, un vispārējās kontroles sistēmas pārskatu;
e)
kompetentās iestādes apstiprinātajā monitoringa plānā minētās procedūras, ieskaitot datu plūsmas darbību un kontroles darbību procedūras;
f)
attiecīgi operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta gada emisiju vai tonnkilometru ziņojumu;
g)
attiecīgā gadījumā Regulas (ES) Nr. 601/2012 33. pantā minēto operatora paraugu ņemšanas plānu, ko apstiprinājusi kompetentā iestāde;
h)
ja pārskata periodā monitoringa plāns ir grozīts, dokumentu, kurā reģistrētas visas šīs izmaiņas atbilstoši Regulas (ES) Nr. 601/2012 16. panta 3. punktam;
i)
attiecīgā gadījumā Regulas (ES) Nr. 601/2012 69. panta 4. punktā minēto ziņojumu;
j)
iepriekšējā gada verifikācijas ziņojumu, ja verificētājs iepriekšējā gadā neveica konkrētā operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta verifikāciju;
k)
visu attiecīgo saraksti ar kompetento iestādi, jo īpaši informāciju, kas attiecas uz paziņojumiem par izmaiņām monitoringa plānā;
l)
informāciju par datubāzēm un datu avotiem, kurus izmanto monitoringa un ziņojumu sagatavošanas nolūkos, tostarp Eirokontroles datiem;
m)
ja verifikācija attiecas uz emisiju ziņojumu par iekārtu, kas veic ģeoloģisko siltumnīcefekta gāzu uzglabāšanu atļautā uzglabāšanas vietā saskaņā ar Direktīvu 2009/31/EK, minētajā direktīvā paredzēto monitoringa plānu un minētās direktīvas 14. pantā pieprasītos ziņojumus, kas aptver vismaz verificējamā emisiju ziņojuma pārskata periodu;
n)
attiecīgā gadījumā kompetentās iestādes apstiprinājumu neveikt iekārtu apmeklējumus uz vietas atbilstīgi 31. panta 1. punktam;
o)
jebkuru citu būtisku informāciju, kas nepieciešama verifikācijas plānošanai un veikšanai.
2. Pirms verificētājs izsniedz verifikācijas ziņojumu, operators vai gaisa kuģa ekspluatants iesniedz verificētājam galīgu, apstiprinātu un iekšējā līmenī validētu operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojumu.
11. pants
Stratēģiskā analīze
1. Verifikācijas sākumā verificētājs novērtē verifikācijas uzdevumu paredzamo raksturu, apjomu un sarežģītību, veicot visu to darbību stratēģisko analīzi, kuras attiecas uz iekārtu vai gaisa kuģa ekspluatantu.
2. Lai izprastu darbības, ko veic iekārta vai gaisa kuģa ekspluatants, verificētājs apkopo un izskata informāciju, kas nepieciešama, lai novērtētu, vai verifikācijas komanda ir pietiekami kompetenta verifikācijas veikšanai, noteiktu, vai līgumā norādītais vajadzīgais laiks ir pareizi noteikts, un nodrošinātu, ka verificētājs spēj veikt nepieciešamo riska analīzi. Šajā informācijā iekļauj vismaz
a)
informāciju, kas minēta 10. panta 1. punktā;
b)
nepieciešamo būtiskuma līmeni;
c)
iepriekšējos gados veiktajā verifikācijā iegūto informāciju, ja verificētājs veic verifikāciju tam pašam operatoram vai gaisa kuģa ekspluatantam.
3. Izskatot 2. punktā minēto informāciju, verificētājs novērtē vismaz šādus aspektus:
a)
operatora emisiju ziņojuma verifikācijas nolūkā - iekārtu kategoriju atbilstoši Regulas (ES) Nr. 601/2012 19. pantam un iekārtā veiktās darbības;
b)
gaisa kuģa ekspluatanta emisiju vai tonnkilometru ziņojuma verifikācijas nolūkā - gaisa kuģa ekspluatanta lielumu un veidu, informācijas atrašanos dažādās vietās, kā arī lidojumu skaitu un veidu;
c)
kompetentās iestādes apstiprināto monitoringa plānu, kā arī šajā monitoringa plānā izklāstīto monitoringa metodoloģiju;
d)
emisijas avotu un avotu plūsmu raksturu, apjomu un sarežģītību, kā arī aprīkojumu un procesus, ar kuru palīdzību iegūti dati par emisijām un tonnkilometriem, ieskaitot monitoringa plānā aprakstītās mērierīces, aprēķina koeficientu izcelsmi un pielietojumu, kā arī citus primāros datu avotus;
e)
datu plūsmas darbības, kontroles sistēmu un kontroles vidi.
4. Veicot stratēģisko analīzi, verificētājs pārbauda vismaz šādus aspektus:
a)
vai uzrādītais monitoringa plāns ir pēdējā kompetentās iestādes apstiprinātā versija;
b)
vai pārskata periodā monitoringa plānā ir notikušas izmaiņas;
c)
vai šīs izmaiņas ir paziņotas kompetentajai iestādei saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 601/2012 15. panta 1. punktu vai 23. pantu, vai tos kompetentā iestāde ir apstiprinājusi saskaņā ar minētās regulas 15. panta 2. punktu.
12. pants
Riska analīze
1. Lai izveidotu, plānotu un īstenotu efektīvu verifikāciju, verificētājs nosaka un analizē šādus elementus:
a)
raksturīgos riskus;
b)
kontroles darbības;
c)
ja ir īstenotas b) apakšpunktā minētās kontroles darbības, kontroles riskus attiecībā uz šo kontroles darbību efektivitāti.
2. Nosakot un analizējot 1. punktā minētos elementus, verificētājs ņem vērā vismaz
a)
11. panta 1. punktā minētās stratēģiskās analīzes konstatējumus;
b)
informāciju, kas minēta 10. panta 1. punktā un 11. panta 2. punkta c) apakšpunktā;
c)
būtiskuma līmeni, kas minēts 11. panta 2. punkta b) apakšpunktā.
3. Ja verificētājs ir atzinis, ka operators vai gaisa kuģa ekspluatants nav savā riska novērtējumā noteicis attiecīgos raksturīgos riskus un kontroles riskus, verificētājs par to informē operatoru vai gaisa kuģa ekspluatantu.
4. Attiecīgā gadījumā atbilstoši verifikācijas laikā iegūtajai informācijai verificētājs pārskata riska analīzi un maina vai atkārto veicamās verifikācijas darbības.
13. pants
Verifikācijas plāns
1. Verificētājs sastāda verifikācijas plānu atbilstoši stratēģiskās analīzes un riska analīzes laikā iegūtajai informācijai un noteiktajiem riskiem, un tas ietver vismaz
a)
verifikācijas programmu, kur aprakstīts verifikācijas darbību raksturs un apjoms, kā arī laiks un veids, kādā šīs darbības veicamas;
b)
testēšanas plānu, kas nosaka kontroles darbību, kā arī kontroles darbību procedūru testēšanas apjomu un metodes;
c)
datu paraugu ņemšanas plānu, kas nosaka datu paraugu ņemšanas apjomu un metodes saistībā ar datu punktiem, kas pamato kopējās emisijas operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta emisiju ziņojumā vai kopējos tonnkilometrus gaisa kuģa ekspluatanta tonnkilometru ziņojumā.
2. Verificētājs sastāda 1. punkta b) apakšpunktā minēto testēšanas plānu tā, lai verificētājs varētu noteikt, cik lielā mērā uz attiecīgajām kontroles darbībām var paļauties, novērtējot atbilstību 7. panta 4. punkta b) apakšpunktā minētajām prasībām.
Nosakot paraugu lielumu un paraugu ņemšanas darbības kontroles darbību testēšanai, verificētājs ņem vērā šādus elementus:
a)
raksturīgos riskus;
b)
kontroles vidi;
c)
attiecīgās kontroles darbības;
d)
nepieciešamību sniegt verifikācijas atzinumu ar pamatotu pārliecību.
3. Nosakot paraugu lielumu un paraugu ņemšanas darbības datu paraugu ņemšanai, kas minēta 1. punkta c) apakšpunktā, verificētājs ņem vērā šādus elementus:
a)
raksturīgos riskus un kontroles riskus;
b)
analītisko procedūru rezultātus;
c)
nepieciešamību sniegt verifikācijas atzinumu ar pamatotu pārliecību;
d)
būtiskuma līmeni;
e)
atsevišķa datu elementa devuma būtiskumu vispārējā datu kopā.
4. Verificētājs sastāda un īsteno verifikācijas plānu, tādējādi samazinot verifikācijas risku līdz pieņemamam līmenim, lai iegūtu pamatotu pārliecību, ka operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojums neietver būtiski nepatiesus apgalvojumus.
5. Verificētājs atjaunina riska analīzi un verifikācijas plānu un pielāgo verifikācijas darbības verifikācijas laikā, ja tiek konstatēti papildu riski, kas jāsamazina, vai ja faktiskais risks ir mazāks par sākotnēji prognozēto.
14. pants
Verifikācijas darbības
Verificētājs īsteno verifikācijas plānu un, balstoties uz riska analīzi, pārbauda kompetentās iestādes apstiprinātā monitoringa plāna īstenošanu.
Šajā nolūkā verificētājs veic vismaz substantīvo testēšanu, ko veido analītiskās procedūras, datu verifikācija un monitoringa metodikas pārbaude, un pārbauda
a)
datu plūsmas darbības un datu plūsmā izmantotās sistēmas, ieskaitot informācijas tehnoloģiju sistēmas;
b)
vai operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta kontroles darbības ir atbilstoši dokumentētas, īstenotas, uzturētas un spēj mazināt raksturīgos riskus;
c)
vai monitoringa plānā izklāstītās procedūras spēj mazināt raksturīgos riskus un kontroles riskus un vai procedūras ir īstenotas, pietiekami dokumentētas un pienācīgi uzturētas.
Otrās daļas a) punkta nolūkā verificētājs izseko datu plūsmai atbilstoši datu plūsmas darbību secībai un mijiedarbībai no primārā datu avota līdz operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojuma sastādīšanai.
15. pants
Analītiskās procedūras
1. Verificētājs izmanto analītiskās procedūras, lai novērtētu datu ticamību un pilnīgumu, ja raksturīgie riski, kontroles riski un operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta kontroles darbību piemērotība norāda uz nepieciešamību izmantot šādas analītiskās procedūras.
2. Veicot 1. punktā minētās analītiskās procedūras, verificētājs novērtē ziņojumā iekļautos datus, lai noteiktu potenciālās riska jomas un pēc tam validētu un pielāgotu plānotās verifikācijas darbības. Verificētājs veic vismaz šo:
a)
novērtē svārstību un tendenču ticamību laika gaitā vai starp salīdzināmām vienībām;
b)
nosaka izlecošas vērtības, negaidītus datus un datu trūkumu.
3. Piemērojot 1. punktā minētās analītiskās procedūras, verificētājs veic šādas procedūras:
a)
sākotnējās analītiskās procedūras ar apkopotajiem datiem, pirms tiek veiktas 14. pantā minētās darbības, lai izprastu ziņojumā ietverto datu raksturu, sarežģītību un atbilstību;
b)
substantīvas analītiskas procedūras ar apkopotajiem datiem un šos datus pamatojošiem datu punktiem, lai noteiktu potenciālas strukturālas kļūdas un izlecošas vērtības;
c)
noslēguma analītiskās procedūras ar apkopotajiem datiem, lai nodrošinātu, ka visas verifikācijas procesā atklātās kļūdas ir pareizi novērstas.
4. Ja verificētājs atklāj izlecošas vērtības, svārstības, tendences, trūkstošus datus vai datus, kas neatbilst citai attiecīgajai informācijai vai ievērojami atšķiras no prognozētajiem lielumiem vai attiecībām, verificētājs prasa paskaidrojumus no operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta, ko pamato ar attiecīgiem papildu pierādījumiem.
Balstoties uz sniegtajiem paskaidrojumiem un papildu pierādījumiem, verificētājs novērtē ietekmi uz verifikācijas plānu un veicamajām verifikācijas darbībām.
16. pants
Datu verifikācija
1. Verificētājs verificē operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojumā sniegtos datus, veicot detalizētu datu testēšanu, tostarp izsekojot datus līdz primārajam datu avotam, salīdzinot datus ar ārējiem datu avotiem, veicot to saskaņošanu, pārbaudot attiecīgo datu robežvērtības un veicot pārrēķinus.
2. Datu verifikācijas ietvaros, kas minēta 1. punktā, un ņemot vērā apstiprināto monitoringa plānu, tostarp šajā plānā aprakstītās procedūras, verificētājs pārbauda:
a)
operatora emisiju ziņojuma verifikācijas nolūkā - iekārtas robežas;
b)
operatora emisiju ziņojuma verifikācijas nolūkā - avota plūsmu un emisiju avotu pilnīgumu, kā aprakstīts kompetentās iestādes apstiprinātajā monitoringa plānā;
c)
gaisa kuģa ekspluatanta emisiju ziņojuma un tonnkilometru ziņojuma verifikācijas nolūkā - Direktīvas 2003/87/EK I pielikumā uzskaitītajās aviācijas darbībās ietilpstošo lidojumu pilnīgumu, par kuriem gaisa kuģa ekspluatants atbild, un attiecīgi emisiju datu un tonnkilometru datu pilnīgumu;
d)
gaisa kuģa ekspluatanta emisiju ziņojuma un tonnkilometru ziņojuma verifikācijas nolūkā - konsekvenci starp paziņotajiem datiem un masas un līdzsvara dokumentāciju;
e)
gaisa kuģa ekspluatanta emisiju ziņojuma verifikācijas nolūkā - konsekvenci starp kopējā degvielas patēriņa datiem un datiem par aviācijas darbības veicošajam gaisa kuģim iegādāto vai kā citādi piegādāto degvielu;
f)
konsekvenci starp apkopotajiem paziņotajiem datiem operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojumā un primārā avota datiem;
g)
ja operators izmanto uz mērījumiem balstītu metodiku, kas minēta Regulas (ES) Nr. 601/2012 21. panta 1. punktā, izmērītos lielumus, izmantojot aprēķinu rezultātus, ko operators veicis saskaņā ar minētās regulas 46. pantu;
h)
datu ticamību un pareizību.
3. Lai pārbaudītu 2. punkta c) apakšpunktā minēto lidojumu pilnīgumu, verificētājs izmanto gaisa kuģa ekspluatanta gaisa satiksmes datus, tostarp datus, ko apkopojusi Eirokontrole vai citas attiecīgas iestādes, kuras var apstrādāt gaisa satiksmes informāciju, piemēram, to, kas pieejama Eirokontrolei.
17. pants
Monitoringa metodoloģijas pareiza pielietojuma verifikācija
1. Verificētājs pārbauda monitoringa metodoloģijas pareizu pielietojumu un īstenošanu saskaņā ar kompetentās iestādes apstiprināto monitoringa plānu, tostarp šīs monitoringa metodoloģijas konkrētus elementus.
2. Operatora emisiju ziņojuma verificēšanas vajadzībām verificētājs pārbauda Regulas (ES) Nr. 601/2012 33. pantā minētā un kompetentās iestādes apstiprinātā paraugu ņemšanas plāna pareizu pielietojumu un īstenošanu.
3. Ja CO2 tiek pārvietots saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 601/2012 48. un 49. pantu un pārvietoto CO2 mēra gan ar izdevēju, gan ar saņēmēju iekārtu, verificētājs pārbauda, vai atšķirības starp mērījumu vērtībām abās iekārtās var izskaidrot ar mērīšanas sistēmu nenoteiktību un vai abu iekārtu emisiju ziņojumos ir izmantota pareiza mērījumu vērtību vidējā aritmētiskā vērtība;
Ja atšķirības starp mērījumu vērtībām abās iekārtās nevar izskaidrot ar mērīšanas sistēmu nenoteiktību, verificētājs pārbauda, vai ir veiktas korekcijas, lai izlīdzinātu atšķirības starp mērījumu vērtībām, vai šīs korekcijas bijuši konservatīvas un vai kompetentā iestāde ir šādas korekcijas apstiprinājusi.
4. Ja saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 601/2012 12. panta 3. punktu operatoriem ir jāiekļauj papildu elementi monitoringa plānā, lai izpildītu Komisijas Lēmuma 2011/278/ES (10) 24. panta 1. punkta prasības, verificētājs pārbauda, vai minētās regulas 12. panta 3. punktā noteiktās procedūras tiek pareizi pielietotas un īstenotas. Tādējādi verificētājs arī pārbauda, vai operators līdz pārskata perioda 31. decembrim ir kompetentajai iestādei iesniedzis informāciju par visām plānotajām izmaiņām vai veiktajām izmaiņām iekārtas jaudā, darbības līmenī un darbībā.
18. pants
Trūkstošiem datiem pielietoto metožu verifikācija
1. Ja ir izmantotas kompetentās iestādes apstiprinātajā monitoringa plānā izklāstītās metodes, lai papildinātu trūkstošos datus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 601/2012 65. pantu, verificētājs pārbauda, vai izmantotās metodes bija atbilstošas konkrētajai situācijai un vai tās tika pareizi pielietotas.
Ja operators vai gaisa kuģa ekspluatants ir saņēmis kompetentās iestādes apstiprinājumu citu metožu izmantošanai, nevis to, kas minētas pirmajā daļā, saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 601/2012 65. pantu, verificētājs pārbauda, vai apstiprinātā pieeja ir pareizi piemērota un atbilstoši dokumentēta.
Ja operators vai gaisa kuģa ekspluatants nevar laikus saņemt šādu apstiprinājumu, verificētājs pārbauda, vai pieeja, ko operators vai gaisa kuģa ekspluatants izmanto, lai iegūtu trūkstošos datus, nodrošina to, ka netiek aprēķinātas pārāk mazas emisijas un ka šī pieeja nerada būtiski nepatiesus apgalvojumus.
2. Verificētājs pārbauda, vai operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta īstenotās kontroles darbības, lai nepieļautu datu trūkuma rašanos, kā minēts Regulas (ES) Nr. 601/2012 65. panta 1. punktā, ir efektīvas.
19. pants
Nenoteiktības novērtējums
1. Ja atbilstoši Regulai (ES) Nr. 601/2012 operatoram ir jāparāda atbilstība darbības datu un aprēķina koeficientu nenoteiktības robežvērtībām, verificētājs apstiprina nenoteiktības līmeņa aprēķināšanai izmantotās informācijas derīgumu saskaņā ar apstiprināto monitoringa plānu.
2. Ja operators pielieto monitoringa metodoloģiju, kuras pamatā netiek izmantoti līmeņi, kā minēts Regulas (ES) Nr. 601/2012 22. pantā, verificētājs pārbauda šādus visus aspektus:
a)
vai operators ir veicis nenoteiktības novērtējumu un kvantitatīvo noteikšanu, parādot, ka ir ievērota siltumnīcefekta gāzu emisijas gada līmenim noteiktā vispārējā nenoteiktības robežvērtība saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 601/2012 22. panta c) punktu;
b)
nenoteiktības novērtējumam un kvantitatīvajai noteikšanai izmantotās informācijas derīgumu;
c)
vai nenoteiktības novērtējumam un kvantitatīvajai noteikšanai izmantotā vispārējā pieeja atbilst minētās regulas 22. panta b) punktam;
d)
vai ir sniegti pierādījumi tam, ka ir ievēroti minētās regulas 22. panta a) apakšpunktā izklāstītie monitoringa metodoloģijas nosacījumi.
3. Ja saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 601/2012 gaisa kuģa ekspluatantam ir jāparāda, ka prasītās nenoteiktības robežvērtības nav pārsniegta, verificētājs pārbauda, vai ir derīga informācija, kas izmantota, lai parādītu, ka kompetentās iestādes apstiprinātajā monitoringa plānā noteiktās piemērojamās nenoteiktības robežvērtības nav pārsniegtas.
20. pants
Paraugu ņemšana
1. Pārbaudot 14. panta b) un c) punktā minēto kontroles darbību un procedūru atbilstību vai veicot 15. un 16. pantā minētās pārbaudes, verificētājs var izmantot paraugu ņemšanas metodes, kas ir piemērotas iekārtai vai gaisa kuģa ekspluatantam, ja, ņemot vērā riska analīzi, paraugu ņemšana ir pamatota.
2. Ja verificētājs paraugu ņemšanas laikā konstatē neatbilstību vai nepatiesu apgalvojumu, verificētājs pieprasa operatoram vai gaisa kuģa ekspluatantam izskaidrot neatbilstības vai nepatieso apgalvojumu galvenos cēloņus, lai novērtētu neatbilstības vai nepatiesā apgalvojuma ietekmi uz paziņotajiem datiem. Balstoties uz minētā novērtējuma rezultātiem, verificētājs nosaka, vai ir nepieciešamas papildu verifikācijas darbības, vai ir jāpalielina paraugu ņemšanas apjoms un kura datu kopuma daļa operatoram vai gaisa kuģa ekspluatantam ir jāizlabo.
3. Verificētājs atspoguļo 14., 15., 16. un 17. pantā minēto pārbaužu rezultātus, ieskaitot informāciju par papildu paraugiem, iekšējā verifikācijas dokumentācijā.
21. pants
Pārbaudes objektā
1. Verifikācijas procesa gaitā verificētājs piemērotā laikā vienreiz vai vairākkārt apmeklē objektu, lai novērtētu mēraparātu un monitoringa sistēmu darbību, veiktu pārrunas, īstenotu šajā nodaļā pieprasītās darbības, kā arī apkopotu pietiekami daudz informācijas un pierādījumu, kas verificētājam ļautu noteikt, vai operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojumā nav būtiski nepatiesu apgalvojumu.
2. Operators vai gaisa kuģa ekspluatants nodrošina verificētājam pieeju saviem objektiem.
3. Operatora emisiju ziņojuma verifikācijas vajadzībām verificētājs izmanto pārbaudi objektā arī tādēļ, lai novērtētu iekārtu robežas, kā arī avotu plūsmu un emisijas avotu pilnīgumu.
4. Operatora emisiju ziņojuma verifikācijas vajadzībām verificētājs, pamatojoties uz riska analīzi, pieņem lēmumu, vai nepieciešams apmeklēt papildu objektus, tostarp gadījumos, ja dažas attiecīgās datu plūsmas darbības un kontroles darbības tiek veiktas citur, piemēram, uzņēmuma galvenajā mītnē un citos birojos ārpus objekta teritorijas.
22. pants
Nepatiesu apgalvojumu un neatbilstību novēršana
1. Ja verificētājs verifikācijas laikā ir konstatējis nepatiesus apgalvojumus vai neatbilstības, verificētājs par tiem laikus informē operatoru vai gaisa kuģa ekspluatantu un pieprasa attiecīgas korekcijas.
Operators vai gaisa kuģa ekspluatants izlabo visus tam paziņotos nepatiesos apgalvojumus vai neatbilstības.
2. Verificētājs iekšējā verifikācijas dokumentācijā dokumentē un atzīmē kā atrisinātus visus nepatiesos apgalvojumus vai neatbilstības, ko operators vai gaisa kuģa ekspluatants verifikācijas laikā ir izlabojis.
3. Ja operators vai gaisa kuģa ekspluatants neizlabo nepatiesos apgalvojumus vai neatbilstības, ko tiem paziņojis verificētājs saskaņā ar 1. punktu, pirms verificētājs izdevis verifikācijas ziņojumu, verificētājs pieprasa operatoram vai gaisa kuģa ekspluatantam izskaidrot galvenos neatbilstības vai nepatiesa apgalvojuma cēloņus, lai novērtētu neatbilstību vai nepatiesu apgalvojumu ietekmi uz paziņotajiem datiem.
Verificētājs nosaka, vai neizlabotie nepatiesie apgalvojumi atsevišķi vai kopā ar citiem nepatiesiem apgalvojumiem būtiski ietekmē kopējos paziņotos emisiju vai tonnkilometru datus. Novērtējot nepatieso apgalvojumu būtiskumu, verificētājs ņem vērā nepatieso apgalvojumu apjomu un būtību, kā arī konkrētos to rašanās apstākļus.
Verificētājs novērtē, vai neizlabotās neatbilstības atsevišķi vai kopā ar citām neatbilstībām ietekmē paziņotos datus un vai tās rada būtiski nepatiesus apgalvojumus.
Verificētājs var uzskatīt nepatiesus apgalvojumus par būtiskiem pat tad, ja šie nepatiesie apgalvojumi, atsevišķi vai kopā ar citiem nepatiesiem apgalvojumiem, nesasniedz 23. pantā minēto būtiskuma robežvērtību, ja šādi apsvērumi ir pamatoti ar nepatieso apgalvojumu apjomu vai būtību un ar to konkrētajiem rašanās apstākļiem.
23. pants
Būtiskuma līmenis
1. Būtiskuma līmenis ir 5 % no kopējā paziņotā emisiju apjoma verifikācijas atbilstīgajā pārskata periodā attiecībā uz jebkuru no turpmāk minētā:
a)
Regulas (ES) Nr. 601/2012 19. panta 2. punkta a) apakšpunktā minētajām A kategorijas iekārtām un minētās regulas 19. panta 2. punkta b) apakšpunktā minētajām B kategorijas iekārtām;
b)
gaisa kuģa ekspluatantiem, kuru gada emisijas ir vienādas vai mazākas par 500 kilotonnām fosilā CO2.
2. Būtiskuma līmenis ir 2 % no kopējā paziņotā emisiju apjoma verifikācijas atbilstīgajā pārskata periodā attiecībā uz jebkuru no turpmāk minētā:
a)
Regulas (ES) Nr. 601/2012 19. panta 2. punkta c) apakšpunktā minētajām C kategorijas iekārtām;
b)
gaisa kuģa ekspluatantiem, kuru gada emisijas ir lielākas par 500 kilotonnām fosilā CO2.
3. Gaisa kuģu ekspluatantu tonnkilometru ziņojumu verifikācijas vajadzībām būtiskuma līmenis ir 5 % no kopējā paziņotā tonnkilometru skaita pārskata periodā, uz kuru attiecas verifikācija.
24. pants
Verifikācijas konstatējumu sagatavošana
Pabeidzot verifikāciju un izvērtējot verifikācijas laikā iegūto informāciju, verificētājs:
a)
pārbauda operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta galīgos datus, tostarp datus, kas tika koriģēti, balstoties uz verifikācijas laikā iegūto informāciju;
b)
izskata operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta iemeslus, kāpēc pastāv atšķirības starp galīgajiem datiem un iepriekš sniegtajiem datiem;
c)
izskata iznākumu novērtēšanai, kas veikta, lai noteiktu, vai kompetentās iestādes apstiprinātais monitoringa plāns, tostarp šajā plānā aprakstītās procedūras, ir pareizi īstenots;
d)
novērtē, vai verifikācijas risks ir pieņemami neliels, lai iegūtu pamatotu pārliecību;
e)
nodrošina, ka ir savākti pietiekami pierādījumi, lai varētu sniegt verifikācijas atzinumu ar pamatotu pārliecību, ka ziņojums nesatur būtiski nepatiesus apgalvojumus;
f)
nodrošina, ka verifikācijas process ir pilnībā dokumentēts iekšējā verifikācijas dokumentācijā un ka verifikācijas ziņojumā var sniegt galīgo atzinumu.
25. pants
Neatkarīga pārskatīšana
1. Pirms verifikācijas ziņojuma izsniegšanas verificētājs iesniedz iekšējo verifikācijas dokumentāciju un verifikācijas ziņojumu neatkarīgam pārskatītājam.
2. Neatkarīgais pārskatītājs nedrīkst būt veicis nekādas verifikācijas darbības, kuras viņam jāpārskata.
3. Neatkarīgā pārskatīšana aptver visu šajā nodaļā aprakstīto un iekšējā verifikācijas dokumentācijā dokumentēto verifikācijas procesu.
Neatkarīgais pārskatītājs pārskatīšanu veic tā, lai nodrošinātu, ka verifikācijas process ir īstenots atbilstoši šai regulai, ka 40. pantā minētās verifikācijas darbību procedūras ir pareizi veiktas un ka ir piemērota pienācīga profesionālā rūpība un vērtējums.
Neatkarīgais pārskatītājs arī novērtē, vai savāktie pierādījumi ir pietiekami, lai verificētājs varētu izsniegt verifikācijas ziņojumu ar pamatotu pārliecību.
4. Ja rodas apstākļi, kuru rezultātā pēc pārskatīšanas verifikācijas ziņojumā vajadzīgas izmaiņas, neatkarīgais pārskatītājs pārskata arī šādas izmaiņas un pierādījumus.
5. Verificētājs pienācīgi pilnvaro personu verifikācijas ziņojuma autentiskuma apliecināšanai, balstoties uz neatkarīgā pārskatītāja secinājumiem un iekšējā verifikācijas dokumentācijā sniegtajiem pierādījumiem.
26. pants
Iekšējā verifikācijas dokumentācija
1. Verificētājs sagatavo un apkopo iekšējo verifikācijas dokumentāciju, kura ietver vismaz:
a)
veikto verifikāciju darbību rezultātus;
b)
stratēģisko analīzi, riska analīzi un verifikācijas plānu;
c)
pietiekamu informāciju, lai pamatotu verifikācijas atzinumu, tostarp spriedumu pamatojumus par to, vai konstatētie nepatiesie apgalvojumi būtiski ietekmē paziņotos emisiju vai tonnkilometru datus vai ne.
2. 1. punktā minēto iekšējo verifikācijas dokumentāciju sagatavo tā, lai 25. pantā minētais neatkarīgais pārskatītājs un valsts akreditācijas struktūra var novērtēt, vai verifikācija ir veikta saskaņā ar šo regulu.
Pēc verifikācijas ziņojuma autentiskuma apliecināšanas saskaņā ar 25. panta 5. punktu verificētājs ietver neatkarīgās pārskatīšanas rezultātus iekšējā verifikācijas dokumentācijā.
3. Verificētājs pēc pieprasījuma nodrošina kompetentajai iestādei piekļuvi iekšējai verifikācijas dokumentācijai, tādējādi dodot tai iespēju novērtēt verifikāciju.
27. pants
Verifikācijas ziņojums
1. Pamatojoties uz verifikācijas laikā savākto informāciju, verificētājs izsniedz operatoram vai gaisa kuģa ekspluatantam verifikācijas ziņojumu par katru verifikācijā ietverto emisiju ziņojumu vai tonnkilometru ziņojumu. Verifikācijas ziņojumā iekļauj vismaz vienu šādiem konstatējumiem:
a)
ziņojums ir verificēts kā apmierinošs;
b)
operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojums satur būtiski nepatiesus apgalvojumus, kas netika izlaboti pirms verifikācijas ziņojuma izsniegšanas;
c)
verifikācijas apjoms ir pārāk ierobežots saskaņā ar 28. pantu, un verificētājs nevarēja iegūt pietiekamus pierādījumus, lai sniegtu verifikācijas atzinumu ar pamatotu pārliecību, ka ziņojumā nav būtiski nepatiesu apgalvojumu;
d)
neatbilstības atsevišķi vai kopā ar citām neatbilstībām nesniedz pietiekamu skaidrību un neļauj verificētājam secināt ar pamatotu pārliecību, ka operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojumā nav būtiski nepatiesu apgalvojumu.
Pirmās daļas a) punkta nolūkā operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojumu var verificēt kā apmierinošu tikai tad, ja operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojums nesatur būtiski nepatiesus apgalvojumus.
2. Operators vai gaisa kuģa ekspluatants iesniedz verifikācijas ziņojumu kompetentajai iestādei kopā ar attiecīgo operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojumu.
3. Verifikācijas ziņojumā ir iekļauti vismaz šādi elementi:
a)
verificētā operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta nosaukums;
b)
verifikācijas mērķi;
c)
verifikācijas apjoms;
d)
norāde uz verificēto operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojumu;
e)
kritēriji, kas izmantoti, lai verificētu operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojumu, tostarp vajadzības gadījumā atļauja un kompetentās iestādes apstiprinātā monitoringa plāna versijas, kā arī katra monitoringa plāna derīguma termiņš;
f)
emisiju vai tonnkilometru kopējais daudzums atbilstoši katrai Direktīvas 2003/87/EK I pielikumā minētajai darbībai un katrai iekārtai vai gaisa kuģa ekspluatantam;
g)
pārskata periods, uz kuru attiecās verifikācija;
h)
operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta, kompetentās iestādes un verificētāja atbildība;
i)
verifikācijas atzinums;
j)
visu to konstatēto nepatieso apgalvojumu un neatbilstību apraksts, kas netika izlaboti pirms verifikācijas ziņojuma izsniegšanas;
k)
datumi, kad objekti tika apmeklēti, un apmeklējušo verificētāju vārdi;
l)
informācija par to, vai kādi objekta apmeklējumi tika atcelti, un šādas atcelšanas iemesli;
m)
visas neatbilstības Regulai (ES) Nr. 601/2012, kas konstatētas verifikācijas laikā;
n)
ja nevar laikus saņemt apstiprinājumu no kompetentās iestādes par metodi, ko izmanto, lai iegūtu trūkstošos datus atbilstoši 18. panta 1. punkta pēdējai daļai, apliecinājums, vai izmantotā metode ir konservatīva un vai tā var radīt būtiski nepatiesus apgalvojumus vai ne;
o)
ja verificētājs ir ievērojis izmaiņas jaudā, darbības līmenī un iekārtas darbībā, kas varētu ietekmēt emisiju kvotu sadali iekārtai un par kurām kompetentā iestāde nav informēta līdz pārskata perioda 31. decembrim atbilstoši Lēmuma 2011/278/ES 24. panta 1. punktam, šādu izmaiņu apraksts un attiecīgas piezīmes;
p)
vajadzības gadījumā ieteikumi uzlabojumiem;
q)
operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojuma verifikācijā iesaistītā ES ETS galvenā auditora, neatkarīgā pārskatītāja un attiecīgā gadījumā ES ETS auditora un tehniskā eksperta vārds un uzvārds;
r)
verificētāja vārdā pilnvarotās personas vārds, uzvārds, paraksts un datums.
4. Verifikācijas ziņojumā verificētājs pietiekami sīki apraksta nepatiesus apgalvojumus un neatbilstības, lai ļautu operatoram vai gaisa kuģa ekspluatantam, kā arī kompetentajai iestādei izprast:
a)
nepatiesu apgalvojumu vai neatbilstību apjomu un būtību;
b)
kāpēc nepatiesam apgalvojumam ir vai nav būtiska ietekme;
c)
uz kuru operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojuma elementu attiecas nepatiesais apgalvojums vai uz kuru monitoringa plāna elementu attiecas neatbilstība.
5. Ja dalībvalsts pieprasa verificētājam iesniegt informāciju par verifikācijas procesu, kas ir papildus 3. punktā aprakstītajiem elementiem un nav nepieciešama, lai izprastu verifikācijas atzinumu, efektivitātes apsvērumu dēļ operators vai gaisa kuģa ekspluatants var iesniegt šo papildu informāciju kompetentajai iestādei atsevišķi no verifikācijas ziņojuma citā dienā, bet ne vēlāk kā tā paša gada 15. maijā.
28. pants
Apjoma ierobežojums
Verificētājs var secināt, ka 27. panta 1. punkta c) apakšpunktā minētais verifikācijas apjoms ir pārāk ierobežots jebkurā no šādām situācijām:
a)
datu trūkums neļauj verificētājam iegūt nepieciešamos pierādījumus, lai samazinātu verifikācijas risku līdz līmenim, kāds vajadzīgs pamatotas pārliecības iegūšanai;
b)
kompetentā iestāde nav apstiprinājusi monitoringa plānu;
c)
monitoringa plāns nav pietiekami plaši aptverošs vai skaidrs, lai varētu pieņemt verifikācijas secinājumus;
d)
operators vai gaisa kuģa ekspluatants nav sniedzis pietiekamu informāciju, lai verificētājs varētu veikt verifikāciju.
29. pants
Rīcība nenovērstu nebūtisku neatbilstību gadījumā
1. Verificētājs attiecīgā gadījumā novērtē, vai operators vai gaisa kuģa ekspluatants ir izlabojis verifikācijas ziņojumā aprakstītās neatbilstības, kas attiecas uz iepriekšējo monitoringa periodu, saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 601/2012 69. panta 4. punktā izklāstītajām prasībām operatoram.
Ja operators vai gaisa kuģa ekspluatants nav izlabojis šīs neatbilstības atbilstīgi Regulas (ES) Nr. 601/2012 69. panta 4. punktam, verificētājs apsver, vai šī bezdarbība palielina vai var palielināt nepatiesu apgalvojumu risku.
Verificētājs norāda verifikācijas ziņojumā, vai operators vai gaisa kuģa ekspluatants ir novērsis šīs neatbilstības.
2. Verificētājs norāda iekšējā verifikācijas dokumentācijā, kad un kā operators vai gaisa kuģa ekspluatants verifikācijas laikā ir novērsis konstatētās neatbilstības.
30. pants
Monitoringa un ziņošanas procesa pilnveidošana
1. Ja verificētājs ir konstatējis jomas, kurās nepieciešami uzlabojumi operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta darbībā saistībā ar šī punkta a) līdz d) apakšpunktu, verificētājs iekļauj verifikācijas ziņojumā ieteikumus, kā uzlabot operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta darbību attiecībā uz:
a)
operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta riska novērtējumu;
b)
datu plūsmas darbību un kontroles darbību izstrādi, dokumentēšanu, ieviešanu un uzturēšanu, kā arī kontroles sistēmas novērtēšanu;
c)
datu plūsmas darbībām un kontroles darbībām paredzēto procedūru, kā arī citu procedūru, kuras operatoram vai gaisa kuģa ekspluatantam ir jāizveido saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 601/2012, izstrādi, dokumentēšanu, ieviešanu un uzturēšanu;
d)
emisiju vai tonnkilometru monitoringu un ziņošanu, tostarp lai sasniegtu augstāku līmeni, samazinātu risku un palielinātu monitoringa un ziņošanas efektivitāti.
2. Verifikācijas laikā, kas tiek veikta nākamajā gadā pēc uzlabojumu ieteikumu iekļaušanas verifikācijas ziņojumā, verificētājs pārbauda, vai un kādā veidā operators vai gaisa kuģa ekspluatants ir ieviesis uzlabojumu ieteikumus.
Ja operators vai gaisa kuģa ekspluatants nav ieviesis šos ieteikumus vai nav tos ieviesis pareizi, verificētājs izvērtē, kā tas ietekmē nepatiesu apgalvojumu un neatbilstību rašanās risku.
31. pants
Vienkāršota iekārtu verifikācija
1. Atkāpjoties no 21. panta 1. punkta, verificētājs - ja to apstiprina kompetentā iestāde saskaņā ar šī panta otro daļu - var izlemt neveikt iekārtu apmeklējumus, pamatojoties uz riska analīzes rezultātiem un secinot, ka verificētājs var piekļūt visiem attiecīgajiem datiem attālināti un ka ir izpildīti Komisijas noteiktie nosacījumi par objektu apmeklējumu neveikšanu. Verificētājs par to bez liekas kavēšanās informē operatoru.
Operators iesniedz pieteikumu kompetentajai iestādei, lūdzot kompetento iestādi apstiprināt verificētāja lēmumu neapmeklēt objektu.
Kad kompetentā iestāde saņem attiecīgā operatora pieteikumu, tā lemj par verificētāja lēmuma neveikt objekta apmeklējumu apstiprināšanu, ņemot vērā visus šādus elementus:
a)
verificētāja iesniegto informāciju par riska analīzes rezultātiem;
b)
informāciju, ka attiecīgajiem datiem var piekļūt attālināti;
c)
pierādījumus, ka uz šo iekārtu neattiecas 3. punktā izklāstītās prasības;
d)
pierādījumus, ka ir izpildīti Komisijas noteiktie nosacījumi par objektu apmeklējumu neveikšanu.
2. 1. punktā minētais kompetentās iestādes apstiprinājums nav nepieciešams, lai neapmeklētu iekārtas ar mazām emisijām, kas minētas Regulas (ES) Nr. 601/2012 47. panta 2. punktā.
3. Verificētājs noteikti apmeklē objektus šādās situācijās:
a)
ja verificētājs verificē operatora emisiju ziņojumu pirmo reizi;
b)
ja verificētājs nav apmeklējis objektu divos pārskata periodos tieši pirms attiecīgā pārskata perioda;
c)
ja pārskata periodā ir ieviestas būtiskas izmaiņas monitoringa plānā, tostarp tās, kas minētas Regulas (ES) Nr. 601/2012 15. panta 3. vai 4. punktā.
32. pants
Vienkāršota gaisa kuģa ekspluatantu verifikācija
1. Atkāpjoties no šīs regulas 21. panta 1. punkta, verificētājs var izlemt apmeklējumu attiecībā uz mazu emitētāju, kas minēts Regulas (ES) Nr. 601/2012 54. panta 1. punktā, ja verificētājs, pamatojoties uz riska analīzi, secinājis, ka verificētājs var piekļūt visiem attiecīgajiem datiem attālināti.
2. Ja gaisa kuģa ekspluatants izmanto vienkāršotos instrumentus, kas minēti Regulas (ES) Nr. 601/2012 54. panta 2. punktā, lai noteiktu degvielas patēriņu, un ja paziņotie dati ir iegūti, izmantojot šos instrumentus neatkarīgi no gaisa kuģa ekspluatanta ievadītajiem datiem, verificētājs, pamatojoties uz riska analīzi, var nolemt neveikt pārbaudes, kas minētas šīs regulas 14. un 16. pantā, 17. panta 1. punktā, 17. panta 2. punktā un 18. pantā.
33. pants
Vienkāršoti verifikācijas plāni
Ja verificētājs izmanto vienkāršotu verifikācijas plānu, tas reģistrē pamatojumu šādu plānu izmantošanai iekšējā verifikācijas dokumentācijā, tostarp pierādījumus, ka ir izpildīti vienkāršota verifikācijas plāna izmantošanas nosacījumi.
III NODAĻA
PRASĪBAS VERIFICĒTĀJIEM
34. pants
Akreditācijas nozaru tvērums
Verificētājs izsniedz verifikācijas ziņojumu tikai tam operatoram vai gaisa kuģa ekspluatantam, kas veic darbību, kura ietilpst I pielikumā minēto darbību jomā, attiecībā uz kuru verificētājam ir piešķirta akreditācija saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 765/2008 un šīs regulas noteikumiem.
35. pants
Nepārtrauktās kompetences process
1. Verificētājs izstrādā, dokumentē, īsteno un uztur kompetences procesu, lai nodrošinātu to, ka viss personāls, kam uzticēts veikt verifikācijas darbības, ir kompetents veikt viņiem uzticētos uzdevumus.
2. 1. punktā izklāstītā kompetences procesa ietvaros verificētājs nosaka, dokumentē, īsteno un uztur vismaz
a)
vispārējus kompetences kritērijus visam verifikācijas darbības veicošajam personālam;
b)
konkrētus kompetences kritērijus katrai verifikācijas darbības veicošā verificētāja funkcijai, jo īpaši ES ETS auditoram, ES ETS galvenajam auditoram, neatkarīgajam pārskatītājam un tehniskajam ekspertam;
c)
metodi nepārtrauktas kompetences un visa verifikācijas darbības veicošā personāla snieguma regulāra novērtējuma nodrošināšanai;
d)
procesu verifikācijas darbības veicošā personāla nepārtrauktu mācību nodrošināšanai;
e)
procesu, ar kura palīdzību novērtē, vai verifikācijas darbs ietilpst verificētāja akreditācijas jomā un vai verificētājam ir kompetence, personāls un resursi, kas vajadzīgi, lai izveidotu verifikācijas komandu un noteiktajā laikā sekmīgi izpildītu verifikācijas darbības.
Pirmās daļas b) punktā minētie kompetences kritēriji atbilst katrai akreditācijas jomai, kuras ietvaros šīs personas veic verifikācijas darbības.
Novērtējot personāla kompetenci atbilstoši pirmās daļas c) punktam, verificētājs vērtē viņu kompetenci pēc a) un b) apakšpunktā norādītajiem kompetences kritērijiem;
Pirmās daļas e) punktā minētais process arī iekļauj procesu, ar ko novērtē, vai verifikācijas komandai ir visa nepieciešamā kompetence un personāls, lai veiktu konkrēta operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta verifikācijas darbības.
Verificētājs izstrādā vispārējus un konkrētus kompetences kritērijus, kas atbilst 36. panta 4. punktā, 37., 38. un 39. pantā noteiktajiem kritērijiem.
3. Verificētājs regulāri uzrauga visu verifikācijas darbības veicošā personāla sniegumu, lai pārliecinātos par viņu nepārtraukto kompetenci.
4. Verificētājs regulāri pārskata 1. punktā minēto kompetences procesu, lai nodrošinātu, ka:
a)
2. punkta pirmās daļas a) un b) apakšpunktā minētie kompetences kritēriji ir izstrādāti saskaņā ar šajā regulā izklāstītajām kompetences prasībām;
b)
ir aptverti visi jautājumi saistībā ar vispārējo un konkrēto kompetences kritēriju noteikšanu saskaņā ar 2. punkta pirmās daļas a) un b) apakšpunktu;
c)
visas prasības kompetences procesa gaitā ir atbilstīgi aktualizētas un uzturētas.
5. Verificētājam ir sistēma, ar ko dokumentē 1. punktā minētā kompetences procesa ietvaros veikto darbību rezultātus.
6. Pietiekami kompetents vērtētājs novērtē ES ETS auditora un ES ETS galvenā auditora kompetenci un sniegumu.
Šajā nolūkā kompetents vērtētājs uzrauga šos auditorus operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojuma verifikācijas laikā attiecīgi iekārtas vai gaisa kuģa operatora objektā, lai noteiktu, vai tie ievēro kompetences kritērijus.
7. Ja kāds personāla loceklis nespēj apliecināt, ka pilnībā atbilst viņam vai viņai uzticētā konkrētā uzdevuma kompetences kritērijiem, verificētājs nosaka un organizē papildu mācības vai darba uzraudzības pasākumus, kā arī uzrauga šo personu, līdz viņš vai viņa spēj verificētāju apmierinošā līmenī apliecināt atbilstību kompetences kritērijiem.
36. pants
Verifikācijas komandas
1. Katram konkrētam verifikācijas darbam verificētājs izveido verifikācijas komandu, kas ir spējīga veikt II nodaļā minētās verifikācijas darbības.
2. Verifikācijas komandā ietilpst vismaz ES ETS galvenais auditors, kā arī piemērots skaits ES ETS auditoru un tehnisko ekspertu, ja tas vajadzīgs atbilstoši verificētāja secinājumiem pēc 8. panta 1. punkta e) apakšpunktā minētā vērtējuma un stratēģiskās analīzes.
3. Lai veiktu ar konkrētu verifikācijas darbu saistīto verifikācijas darbību neatkarīgu pārskatīšanu, verificētājs ieceļ neatkarīgu pārskatītāju, kurš nav iekļauts verifikācijas komandas sastāvā.
4. Katram komandas loceklim:
a)
ir skaidra izpratne par savu individuālo lomu verifikācijas procesā;
b)
ir jāspēj efektīvi sazināties valodā, kas nepieciešama viņam uzticēto konkrēto uzdevumu veikšanai.
5. Verifikācijas komandā ietver vismaz vienu personu ar tehnisko kompetenci un izpratni, kas vajadzīga, lai novērtētu konkrētos tehniskā monitoringa un ziņošanas aspektus, saistītus ar I pielikumā minētajām darbībām, ko veic iekārta vai gaisa kuģa ekspluatants, un vienu personu, kas spēj sazināties valodā, kura nepieciešama, lai verificētu operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojumu dalībvalstī, kur verificētājs veic attiecīgo verifikāciju.
6. Ja verifikācijas komandu veido viena persona, šī persona atbilst visām kompetences prasībām, kas noteiktas ES ETS auditoram un ES ETS galvenajam auditoram, kā arī 4. un 5. punktā izklāstītajām prasībām.
37. pants
Kompetences prasības ES ETS auditoriem un ES ETS galvenajiem auditoriem
1. ES ETS auditoram ir jābūt kompetentam veikt verifikāciju. Šajā nolūkā ES ETS auditoram vismaz
a)
jāpārzina Direktīva 2003/87/EK, Regula (ES) Nr. 601/2012, šī regula, attiecīgie standarti, citi attiecīgie tiesību akti, atbilstīgās vadlīnijas, kā arī tās dalībvalsts izdotās attiecīgās vadlīnijas un tiesību akti, kurā verificētājs veic verifikāciju;
b)
jābūt zināšanām un pieredzei datu un informācijas auditēšanas jomā, tostarp attiecībā uz
i)
datu un informācijas auditēšanas metodoloģijām, tostarp būtiskuma līmeņa piemērošanu un nepatiesu apgalvojumu būtiskuma novērtēšanu;
ii)
raksturīgo risku un kontroles risku analizēšanu;
iii)
paraugu ņemšanas metodēm saistībā ar datu paraugu ņemšanu un kontroles darbību pārbaudi;
iv)
datu un informācijas sistēmu, IT sistēmu, datu plūsmas darbību, kontroles darbību, ar kontroles darbībām saistīto kontroles sistēmu un procedūru novērtēšanu;
c)
spēju veikt ar operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojuma verifikāciju saistītās darbības, kā prasīts II nodaļā;
d)
zināšanām un pieredzei nozarei raksturīgā tehniskā monitoringa un ziņošanas aspektos, kas attiecas uz I pielikumā minēto darbību jomu, kurā ES ETS auditors veic verifikāciju.
2. ES ETS galvenais auditors atbilst ES ETS auditoram noteiktajām kompetences prasībām un ir pierādījis, ka ir kompetents vadīt verifikācijas komandu un atbildēt par verifikācijas darbību veikšanu saskaņā ar šo regulu.
38. pants
Kompetences prasības neatkarīgiem pārskatītājiem
1. Neatkarīgajam pārskatītājam ir attiecīgas pilnvaras pārskatīt verifikācijas ziņojuma projektu un iekšējo verifikācijas dokumentāciju atbilstoši 25. pantam.
2. Neatkarīgais pārskatītājs atbilst ES ETS galvenajam auditoram noteiktajām kompetences prasībām, kas izklāstītas 37. panta 2. punktā.
3. Neatkarīgajam pārbaudītājam ir vajadzīgā kompetence, lai analizētu informāciju, kas iesniegta informācijas pilnīguma un integritātes apliecināšanai, lai atklātu trūkstošu vai pretrunīgu informāciju, kā arī lai izsekotu datu izcelsmei un novērtētu, vai iekšējā pārbaudes dokumentācija ir pilnīga un sniedz pietiekamu informāciju verifikācijas ziņojuma projekta sagatavošanai.
39. pants
Tehnisko ekspertu piesaistīšana
1. Veicot verifikācijas darbības, verificētājs var piesaistīt tehniskos ekspertus, lai tie sniegtu detalizētu informāciju un specializētas zināšanas kādā konkrētā jautājumā, kas nepieciešams, lai atbalstītu ES ETS auditoru un ES ETS galveno auditoru verifikācijas darbību veikšanā.
2. Ja neatkarīgam pārskatītājam trūkst kompetences, lai novērtētu konkrētu jautājumu pārskatīšanas procesā, verificētājs prasa tehniskā eksperta palīdzību.
3. Tehniskajam ekspertam ir kompetence un specializētas zināšanas, kas vajadzīgas, lai efektīvi palīdzētu ES ETS auditoram un ES ETS galvenajam auditoram, vai neatkarīgajam pārskatītājam, kad tas nepieciešams, jautājumā, kurā nepieciešamas viņa zināšanas un specializācija. Turklāt tehniskais eksperts pietiekami labi pārzina 37. panta 1. punkta a), b) un c) apakšpunktā prasītos jautājumus.
4. Tehniskais eksperts veic noteiktus uzdevumus tās verifikācijas komandas ES ETS galvenā auditora vadībā un tam uzņemoties pilnu atbildību, kurā tehniskais eksperts darbojas, vai attiecīgā neatkarīgā pārskatītāja vadībā un tam uzņemoties pilnu atbildību.
40. pants
Verifikācijas darbībām piemērojamās procedūras
1. Verificētājs izstrādā, dokumentē, ievieš un piemēro vienu vai vairākas procedūras verifikācijas darbībām, kā aprakstīts II nodaļā, kā arī II pielikumā prasītās procedūras un procesus. Izveidojot un īstenojot šīs procedūras un procesus, verificētājs veic darbības saskaņā ar II pielikumā minēto harmonizēto standartu.
2. Verificētājs izstrādā, dokumentē, īsteno un uztur kvalitātes vadības sistēmu, lai nodrošinātu 1. punktā minēto procedūru un procesu konsekventu izstrādi, īstenošanu, pilnveidi un pārskatīšanu atbilstīgi II pielikumā minētajam harmonizētajam standartam.
41. pants
Dokumentācija un komunikācija
1. Verificētājs saglabā dokumentus, ieskaitot tos, kas apliecina personāla kompetenci un taisnīgumu, lai pierādītu atbilstību šai regulai.
2. Verificētājs regulāri nodrošina pieeju informācijai operatoram vai gaisa kuģa ekspluatantam, ka arī citām attiecīgām personām saskaņā ar II pielikumā minēto harmonizēto standartu.
3. Verificētājs ievēro verifikācijas laikā iegūtās informācijas konfidencialitāti saskaņā ar II pielikumā minēto harmonizēto standartu.
42. pants
Taisnīgums un neatkarība
1. Verificētājs nav atkarīgs no operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta un ir taisnīgs, veicot verifikācijas darbības.
Šajā nolūkā verificētājs un tās pašas juridiskās vienības daļa nedrīkst būt operators vai gaisa kuģa ekspluatants, operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta īpašnieks vai tiem piederēt, tāpat verificētājam nav tādas attiecības ar operatoru vai gaisa kuģa ekspluatantu, kas varētu ietekmēt viņa neatkarību un taisnīgumu. Verificētājs ir neatkarīgs arī no struktūrām, kas pārdod emisijas kvotas saskaņā ar siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēmu atbilstoši Direktīvas 2003/87/EK 19. pantam.
2. Verificētājs ir organizēts tā, lai garantētu tā objektivitāti, neatkarību un taisnīgumu. Šīs regulas nolūkā piemēro II pielikumā minētā harmonizētā standarta attiecīgos noteikumus.
3. Verificētājs neveic tādas verifikācijas darbības attiecībā uz operatoru vai gaisa kuģa ekspluatantu, kas nepieļaujami apdraud verificētāja taisnīgumu vai rada verificētājam interešu konfliktu. Verificētājs neizmanto operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojuma pārbaudei tādu personālu vai nolīgtas personas, kas rada faktisku vai potenciālu interešu konfliktu. Verificētājs arī nodrošina, ka personāla vai organizāciju darbības neietekmē verifikācijas konfidencialitāti, objektivitāti neatkarību un taisnīgumu.
Tiek uzskatīts, ka ir radies nepieļaujams taisnīguma apdraudējums vai interešu konflikts, kas minēts pirmās daļas pirmajā teikumā, tostarp jebkurā no šādām situācijām:
a)
ja verificētājs vai tās pašas juridiskās vienības daļa sniedz konsultāciju pakalpojumus, lai izstrādātu daļu no monitoringa un ziņošanas procesa, kas aprakstīts kompetentās iestādes apstiprinātajā monitoringa plānā, tostarp lai sagatavotu monitoringa metodoloģiju, operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojumu un monitoringa plānu,
b)
ja verificētājs vai tās pašas juridiskās vienības daļa sniedz tehnisku palīdzību tās sistēmas izstrādei vai uzturēšanai, kas ieviesta, lai veiktu monitoringu un ziņotu par emisiju vai tonnkilometru datiem.
4. Tiek uzskatīts, ka ir radies verificētāja interešu konflikts starp verificētāju un operatoru vai gaisa kuģa ekspluatantu, tostarp jebkurā no šādām situācijām:
a)
ja verificētāja un operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta attiecību pamatā ir kopīgas īpašumtiesības, kopīga pārvaldība, kopīga vadība vai personāls, kopīgi resursi, kopīgas finanses un kopīgi līgumi vai tirgvedība;
b)
ja operators vai gaisa kuģa ekspluatants ir saņēmis 3. punkta a) apakšpunktā minēto konsultāciju vai minētā punkta b) apakšpunktā minēto tehnisko palīdzību, ko sniedz konsultāciju struktūra, tehniskās palīdzības struktūra vai cita organizācija, kurai ir saistība ar verificētāju un kura apdraud verificētāja taisnīgumu.
Pirmās daļas b) apakšpunkta nolūkā verificētāja taisnīgums tiek uzskatīts par apdraudētu, ja verificētāja un konsultāciju struktūras, tehniskās palīdzības struktūras vai citas organizācijas attiecības ir balstītas uz kopīgām īpašumtiesībām, kopīgu pārvaldību, kopīgu vadību vai personālu, kopīgiem resursiem, kopīgām finansēm, kopīgiem līgumiem vai tirgvedību, kopīgiem pārdošanas komisijas maksājumiem vai citiem pamudinājumiem jaunu klientu piesaistei.
5. Verificētājs neuztic neatkarīgās pārskatīšanas veikšanu un verifikācijas ziņojuma izsniegšanu ārpakalpojumu sniedzējiem. Šīs regulas nolūkā, uzticot verifikācijas darbības ārpakalpojumu sniedzējiem, verificētājs ievēro II pielikumā minētā harmonizētā standarta attiecīgos noteikumus.
Taču fizisku personu nolīgšana verifikācijas darbību veikšanai nav uzticēšana ārpakalpojumu sniedzējam pirmās daļas nolūkā, ja verificētājs šo personu nolīgšanā ievēro II pielikumā minētā harmonizētā standarta attiecīgos noteikumus.
6. Verificētājs izstrādā, dokumentē, īsteno un uztur procesu, lai nodrošinātu nepārtrauktu verificētāja, tās pašas juridiskās vienības daļu, kas ir verificētājs, citu 4. punktā minēto organizāciju un visa verifikācijā iesaistītā personāla un nolīgto darbinieku taisnīgumu un neatkarību. Šis process ietver mehānismu, kas aizsargā verificētāja taisnīgumu un neatkarību, un atbilst II pielikumā minētā harmonizētā standarta attiecīgajiem noteikumiem.
IV NODAĻA
AKREDITĀCIJA
43. pants
Akreditācija
Verificētājam, kas operatoram vai gaisa kuģa ekspluatantam izsniedz verifikācijas ziņojumu, jābūt akreditētam attiecībā uz I pielikumā minēto darbību jomu, kurā verificētājs veic operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojuma verifikāciju.
44. pants
Akreditācijas mērķi
Akreditācijas procesa laikā un uzraugot akreditētos verificētājus, katra valsts akreditācijas struktūra novērtē, vai verificētājs un tā personāls, kas veic verifikācijas darbības,
a)
ir kompetents veikt operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojuma verifikāciju saskaņā ar šo regulu;
b)
veic operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojuma verifikāciju saskaņā ar šo regulu;
c)
atbilst III nodaļā izklāstītajām prasībām.
45. pants
Akreditācijas pieprasījums
1. Jebkura juridiska persona vai cita juridiska vienība var pieprasīt akreditāciju saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 765/2008 5. panta 1. punktu un šīs nodaļas noteikumiem.
Pieprasījumā ietver vajadzīgo informāciju, pamatojoties uz III pielikumā minēto harmonizēto standartu.
2. Papildus informācijai, kas minēta šī panta 1. punktā, pieteikuma iesniedzējs pirms 44. pantā minētā novērtējuma sākuma valsts akreditācijas struktūras rīcībā nodod arī
a)
visu informāciju, ko pieprasa valsts akreditācijas struktūra;
b)
procedūras un informāciju par 40. panta 1. punktā minētajiem procesiem un informāciju par kvalitātes vadības sistēmu, kas minēta 40. panta 2. punktā;
c)
35. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktā minētos kompetences kritērijus, 35. pantā aprakstītos kompetences procesa rezultātus, kā arī citu attiecīgo dokumentāciju attiecībā uz visa verifikācijas darbībās iesaistītā personāla kompetenci;
d)
informāciju par procesu, kura mērķis ir pastāvīgi nodrošināt taisnīgumu un neatkarību, kā minēts 42. panta 6. punktā, tostarp attiecīgos dokumentus saistībā ar pieteikuma iesniedzēja un tā darbinieku taisnīgumu un neatkarību;
e)
informāciju par operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojumu verifikācijā iesaistītajiem tehniskajiem ekspertiem un galveno personālu;
f)
sistēmu un procesu, kuru mērķis ir nodrošināt atbilstošu iekšējo verifikācijas dokumentāciju;
g)
citus attiecīgos dokumentus, kas minēti 41. panta 1. punktā.
46. pants
Sagatavošanās novērtējumam
1. Sagatavojoties 44. pantā minētajam novērtējumam, katra valsts akreditācijas struktūra ņem vērā jomas sarežģītību, attiecībā uz kuru pieteikuma iesniedzējs pieprasa akreditāciju, kā arī 40. panta 2. punktā minētās kvalitātes vadības sistēmas sarežģītību, 40. panta 1. punktā minētās procedūras un informāciju par procesiem un ģeogrāfisko teritoriju, kurā pieteikuma iesniedzējs veic vai plāno veikt verifikāciju.
2. Šīs regulas nolūkā valsts akreditācijas struktūra ievēro minimālās prasības, kas noteiktas III pielikumā minētajā harmonizētajā standartā.
47. pants
Novērtējums
1. Novērtēšanas komanda, kas minēta 57. pantā, veic vismaz šādas darbības, lai veiktu 44. pantā minēto novērtējumu:
a)
pārskata visus attiecīgos 45. pantā minētos dokumentus un ierakstus;
b)
apmeklē pieteikuma iesniedzēja telpas, lai izskatītu iekšējās verifikācijas dokumentācijas reprezentatīvu paraugu, novērtētu pieteikuma iesniedzēja kvalitātes vadības sistēmas ieviešanu un 40. pantā minētās procedūras vai procesus;
c)
novēro pieprasītās akreditācijas jomas reprezentatīvu daļu un novērtē reprezentatīvu skaitu operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta ziņojuma verificēšanā iesaistītā personāla, pārbaudot viņu sniegumu un kompetenci, lai nodrošinātu, ka darbinieki rīkojas saskaņā ar šo regulu.
Veicot šīs darbības, novērtēšanas komanda ievēro prasības, kas noteiktas III pielikumā minētajā harmonizētajā standartā.
2. Novērtēšanas komanda ziņo pieteikuma iesniedzējam par konstatējumiem un neatbilstībām saskaņā ar III pielikumā minētā harmonizētā standarta prasībām un prasa pieteikuma iesniedzējam atbildēt uz paziņotajiem konstatējumiem un neatbilstībām atbilstoši minētajiem noteikumiem.
3. Pieteikuma iesniedzējs veic korektīvus pasākumus, lai novērstu visas paziņotās neatbilstības atbilstoši 2. punktam, un savā atbildē uz novērtēšanas komandas konstatējumiem un neatbilstībām paziņo, kādi pasākumi ir veikti vai tiek plānoti termiņā, ko valsts akreditācijas struktūra noteikusi atklāto neatbilstību novēršanai.
4. Valsts akreditācijas struktūra pārskata pieteikuma iesniedzēja saskaņā ar 3. punktu iesniegtās atbildes saistībā ar konstatējumiem un neatbilstībām.
Ja valsts akreditācijas struktūra atzīst pieteikuma iesniedzēja atbildi par nepietiekamu vai neefektīvu, tā pieprasa no pieteikuma iesniedzēja papildu informāciju vai rīcību. Turklāt valsts akreditācijas struktūra var pieprasīt pierādījumus par veikto pasākumu efektīvu īstenošanu vai veikt papildu novērtējumu, lai novērtētu korektīvo pasākumu efektīvu īstenošanu.
48. pants
Akreditācijas lēmums un akreditācijas sertifikāts
1. Valsts akreditācijas struktūra ņem vērā III pielikumā minētajā harmonizētajā standartā izklāstītās prasības, sagatavojot un pieņemot lēmumu par to, vai piešķirt, pagarināt vai atjaunot pieteikuma iesniedzēja akreditāciju.
2. Ja valsts akreditācijas struktūra ir pieņēmusi lēmumu piešķirt, pagarināt vai atjaunot pieteikuma iesniedzēja akreditāciju, tā izsniedz akreditācijas sertifikātu.
Akreditācijas sertifikātā ietver vismaz to informāciju, kas vajadzīga, pamatojoties uz III pielikumā minēto harmonizēto standartu.
Akreditācijas sertifikāta derīguma termiņš nepārsniedz piecus gadus no dienas, kad valsts akreditācijas struktūra izsniegusi attiecīgo sertifikātu.
49. pants
Uzraudzība
1. Valsts akreditācijas struktūra veic katra verificētāja, kuram tā ir izsniegusi akreditācijas sertifikātu, ikgadējo uzraudzību.
Uzraudzība ietver vismaz:
a)
verificētāja telpu apmeklējumu, lai veiktu 47. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētās darbības;
b)
reprezentatīva verificētāja darbinieku skaita snieguma un kompetences novērošanu saskaņā ar 47. panta 1. punkta c) apakšpunktu.
2. Valsts akreditācijas struktūra veic pirmo verificētāja uzraudzību saskaņā ar 1. punktu ne vēlāk kā 12 mēnešus pēc tam, kad šim verificētājam izsniegts akreditācijas sertifikāts.
3. Valsts akreditācijas struktūra sagatavo katra verificētāja uzraudzības plānu tā, lai varētu novērtēt vērtējamā akreditācijas jomas reprezentatīvus paraugus, saskaņā ar III pielikumā minētajā harmonizētajā standartā noteiktajām prasībām.
4. Balstoties uz 1. punktā minētās uzraudzības rezultātiem, valsts akreditācijas struktūra pieņem lēmumu, vai apstiprināt akreditācijas turpināšanu.
5. Ja verificētājs veic verifikāciju citā dalībvalstī, verificētāju akreditējusī valsts akreditācijas struktūra var prasīt tās dalībvalsts valsts akreditācijas struktūrai, kurā veikta verifikācija, īstenot uzraudzības darbības tās uzdevumā un tai uzņemoties atbildību.
50. pants
Atkārtota novērtēšana
1. Pirms akreditācijas sertifikāta termiņa beigām valsts akreditācijas struktūra atkārtoti novērtē verificētāju, kuram tā izsniegusi akreditācijas sertifikātu, lai noteiktu, vai var pagarināt akreditācijas sertifikāta termiņu.
2. Valsts akreditācijas struktūra sagatavo katra verificētāja atkārtotas novērtēšanas plānu tā, lai varētu novērtēt vērtējamās akreditācijas jomas reprezentatīvus paraugus. Plānojot un veicot uzraudzību, valsts akreditācijas struktūra ievēro III pielikumā minētajā harmonizētajā standartā noteiktās prasības.
51. pants
Ārkārtas novērtēšana
1. Valsts akreditācijas struktūra var jebkurā laikā veikt verificētāja ārkārtas novērtēšanu, lai nodrošinātu, ka verificētājs ievēro šīs regulas prasības.
2. Lai valsts akreditācijas iestāde struktūra varētu novērtēt ārkārtas novērtēšanas nepieciešamību, verificētājs nekavējoties informē valsts akreditācijas struktūru par jebkādām būtiskām izmaiņām, kas skar viņa akreditāciju saistībā ar jebkādu viņa statusa vai darbības aspektu. Būtiskas izmaiņas ietver izmaiņas, kas minētas III pielikumā minētajā harmonizētajā standartā.
52. pants
Akreditācijas jomas paplašināšana
Reaģējot uz verificētāja iesniegumu par piešķirtas akreditācijas jomas paplašināšanu, valsts akreditācijas struktūra veic nepieciešamās darbības, lai noteiktu, vai verificētājs atbilst 44. panta prasībām attiecībā uz pieprasīto akreditācijas jomas paplašināšanu.
53. pants
Administratīvi pasākumi
1. Valsts akreditācijas struktūra var apturēt, atsaukt vai samazināt akreditācija verifikāciju, ja verificētājs neievēro šīs regulas prasības.
Valsts akreditācijas struktūra aptur, atsauc vai samazina akreditācija verifikāciju, ja verificētājs iesniedz attiecīgu pieprasījumu.
Valsts akreditācijas struktūra izstrādā, dokumentē, īsteno un uztur akreditācijas apturēšanas, akreditācijas atsaukšanas un akreditācijas jomas samazināšanas procedūru.
2. Valsts akreditācijas struktūra aptur akreditāciju vai samazina akreditācijas jomu jebkurā no šādām situācijām:
a)
verificētājs ir nopietni pārkāpis šīs regulas prasības;
b)
verificētājs pastāvīgi un atkārtoti nav ievērojis šīs regulas prasības;
c)
verificētājs ir pārkāpis citus valsts akreditācijas struktūras noteikumus.
3. Valsts akreditācijas struktūra atsauc akreditāciju, ja
a)
verificētājs nav novērsis iemeslus, kas bija pamatā lēmumam apturēt akreditācijas sertifikātu;
b)
verificētāja augstākā līmeņa vadības loceklis ir atzīts par vainīgu krāpšanā;
c)
verificētājs apzināti sniedzis nepatiesu informāciju.
4. Valsts akreditācijas struktūras lēmumu apturēt, atsaukt akreditāciju vai samazināt tās jomu saskaņā ar 2. un 3. punktu var pārsūdzēt.
Dalībvalstis izveido procedūras šo pārsūdzību izskatīšanai.
5. Valsts akreditācijas struktūras lēmums apturēt, atsaukt akreditāciju vai samazināt tās jomu stājas spēkā ar tā paziņošanu verificētājam.
Valsts akreditācijas struktūra izbeidz akreditācijas sertifikāta apturēšanu, ja tā ir saņēmusi apmierinošu informāciju un ir pārliecināta, ka verificētājs ievēro šīs regulas prasības.
V NODAĻA
PRASĪBAS AKREDITĀCIJAS STRUKTŪRĀM ATTIECĪBĀ UZ ETS VERIFICĒTĀJU AKREDITĒŠANU
54. pants
Valsts akreditācijas struktūra
1. Uzdevumus, kas attiecas uz akreditēšanu saskaņā ar šo regulu, veic valsts akreditācijas struktūras, kuras izraudzītas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 765/2008 4. panta 1. punktu.
2. Ja dalībvalsts nolemj ļaut sertificēt verificētājus, kas ir fiziskas personas, saskaņā ar šo regulu, uzdevumus, kas attiecas uz šo verificētāju sertifikāciju, uztic citai valsts iestādei, nevis valsts akreditācijas struktūrai, kas izraudzīta saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 765/2008 4. panta 1. punktu.
3. Ja dalībvalsts nolemj izmantot iespēju, kas paredzēta 2. punktā, tā nodrošina, ka attiecīgā valsts iestāde atbilst šīs regulas noteikumiem, tostarp tiem, kas noteikti 70. pantā, un iesniedz vajadzīgos dokumentāros pierādījumus saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 765/2008 5. panta 2. punktu.
4. Valsts akreditācijas struktūra ir locekle struktūrā, kas atzīta saskaņā ar minētās regulas 14. pantu.
5. Valsts akreditācijas struktūra ir pilnvarota īstenot akreditāciju kā publiskās pārvaldes darbību un ir dalībvalsts formāli atzīta, ja akreditāciju tieši neveic pārvaldes iestādes.
6. Šīs regulas nolūkā valsts akreditācijas struktūra veic savas funkcijas saskaņā ar prasībām, kas noteiktas III pielikumā minētajā harmonizētajā standartā.
55. pants
Pārrobežu akreditācija
Ja dalībvalsts uzskata, ka nav ekonomiski izdevīgi vai ilgtspējīgi izraudzīt valsts akreditācijas struktūru vai sniegt akreditācijas pakalpojumus Direktīvas 2003/87/EK 15. panta nozīmē, šī dalībvalsts izmanto citas dalībvalsts valsts akreditācijas struktūru.
Attiecīgā dalībvalsts informē Komisiju un citas dalībvalstis.
56. pants
Neatkarība un taisnīgums
1. Valsts akreditācijas struktūra ir organizēta tā, lai garantētu tās pilnīgu neatkarību no verificētājiem, ko tā vērtē, un taisnīgumu akreditācijas darbību veikšanā.
2. Lai to nodrošinātu, valsts akreditācijas struktūra nepiedāvā un nesniedz nekādas darbības vai pakalpojumus, ko sniedz verificētāji, kā arī nesniedz konsultāciju pakalpojumus, tai nepieder verificētāja akcijas un to ar verificētāju nesaista citādas finansiālas vai administratīvas intereses.
3. Neskarot 54. panta 2. punktu, valsts akreditācijas struktūras struktūra, pienākumi un uzdevumi ir skaidri nošķirti no kompetentās iestādes un citu valsts iestāžu struktūras, pienākumiem un uzdevumiem.
4. Valsts akreditācija struktūra pieņem visus galīgos lēmumus par verificētāju akreditāciju.
Taču valsts akreditācijas struktūra var uzticēt dažas darbības apakšuzņēmējiem, ievērojot III pielikumā minētajā harmonizētajā standartā noteiktās prasības.
57. pants
Novērtēšanas komanda
1. Valsts akreditācijas struktūra katram konkrētam novērtējumam izraugās novērtēšanas komandu.
2. Novērtēšanas komandā ietilpst galvenais vērtētājs un, ja nepieciešams, piemērots skaits vērtētāju vai tehnisko ekspertu kādā īpašā akreditācijas jomā.
Novērtēšanas komandā ietver vismaz vienu personu, kas pārzina siltumnīcefekta gāzu emisiju monitoringu un ziņošanu saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 601/2012 saistībā ar akreditācijas jomu un kam ir vajadzīgā kompetence un izpratne, lai novērtētu verifikācijas darbības iekārtā vai pie gaisa kuģa ekspluatanta attiecīgajā jomā, un vismaz vienu personu, kas pārzina attiecīgos tiesību aktus un vadlīnijas.
58. pants
Kompetences prasības vērtētājiem
1. Vērtētājs ir kompetents veikt IV nodaļā prasītās darbības, novērtējot verificētāju. Šajā nolūkā vērtētājs:
a)
atbilst prasībām, kas noteiktas III pielikumā minētajā harmonizētajā standartā saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 765/2008;
b)
pārzina Direktīvu 2003/87/EK, Regulu (ES) Nr. 601/2012, šo regulu, attiecīgos standartus un citus attiecīgos tiesību aktus, kā arī atbilstīgās vadlīnijas;
c)
mācībās ieguvis datu un informācijas auditēšanas zināšanas, kā minēts šīs regulas 37. panta 1. punkta b) apakšpunktā, vai var piekļūt personai, kam ir zināšanas un pieredze saistībā ar šādiem datiem un informāciju.
2. Galvenais vērtētājs atbilst 1. punktā noteiktajām kompetences prasībām, ir pierādījis, ka ir kompetents vadīt novērtēšanas komandu, un atbild par novērtēšanas veikšanu saskaņā ar šo regulu.
3. Iekšējiem pārbaudītājiem un personām, kuras pieņem lēmumus par akreditācijas piešķiršanu, paplašināšanu vai atjaunošanu, papildus 1. punktā minētajām kompetences prasībām ir pietiekamas zināšanas un pieredze, lai novērtētu akreditāciju.
59. pants
Tehniskie eksperti
1. Valsts akreditācijas iestāde var iekļaut novērtēšanas komandā tehniskos ekspertus, lai iegūtu padziļinātas zināšanas un specializētas zināšanas kādā īpašā jautājumā, kas vajadzīgs, lai sniegtu atbalstu galvenajam vērtētājam vai vērtētājam novērtēšanas darbību veikšanā.
2. Tehniskajam ekspertam ir nepieciešamā kompetence, lai efektīvi atbalstītu galveno vērtētāju un vērtētāju jautājumā, kurā vajadzīgas viņa zināšanas un specializācija. Papildus tehniskais eksperts:
a)
pārzina Direktīvu 2003/87/EK, Regulu (ES) Nr. 601/2012, šo regulu, attiecīgos standartus un citus attiecīgos tiesību aktus, kā arī atbilstīgās vadlīnijas;
b)
pietiekami labi izprot verifikācijas darbības.
3. Tehniskais eksperts veic noteiktus uzdevumus attiecīgās novērtēšanas komandas galvenā vērtētāja vadībā un tam uzņemoties pilnu atbildību.
60. pants
Procedūras
Valsts akreditācijas struktūra ievēro prasības, kas paredzētas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 765/2008 8. pantu.
61. pants
Sūdzības
Ja valsts akreditācijas struktūra ir saņēmusi no kompetentās iestādes, operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta, vai citas ieinteresētās puses sūdzību par verificētāju, valsts akreditācijas struktūra saprātīgā termiņā
a)
pieņem lēmumu par sūdzības pamatotību;
b)
nodrošina, ka attiecīgajam verificētājam tiek dota iespēja iesniegt savus novērojumus;
c)
veic atbilstīgus pasākumus, lai atrisinātu sūdzību;
d)
reģistrē sūdzību un veiktos pasākumus; un
e)
atbild sūdzības iesniedzējam.
62. pants
Ieraksti un dokumentācija
Valsts akreditācijas struktūra saglabā ierakstus par katru personu, kas iesaistīta akreditācijas procesā. Starp šiem ierakstiem ir dokumenti, kas attiecas uz atbilstīgo kvalifikāciju, mācībām, pieredzi, taisnīgumu un kompetenci, kas vajadzīga, lai apliecinātu atbilstību šai regulai.
63. pants
Piekļuve informācijai un konfidencialitāte
1. Valsts akreditācijas struktūra regulāri publisko un atjaunina informāciju, kas iegūta akreditācijas darbību gaitā.
2. Valsts akreditācijas struktūra saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 765/2008 8. panta 4. punktu veic atbilstīgus pasākumus, lai attiecīgā gadījumā aizsargātu iegūtās informācijas konfidencialitāti.
64. pants
Salīdzinošā pārskatīšana
1. Valsts akreditācijas struktūras regulāri iziet salīdzinošo pārskatīšanu.
Salīdzinošo pārskatīšanu organizē struktūra, kas atzīta saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 765/2008 14. pantu.
2. Struktūra, kas atzīta saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 765/2008 14. pantu, ievieš atbilstošus salīdzinošās pārskatīšanas kritērijus un efektīvu un neatkarīgu salīdzinošās pārskatīšanas procesu, lai novērtētu, vai:
a)
valsts akreditācijas struktūrai, kurai tiek veikta salīdzinošā pārskatīšana, ir veikusi akreditācijas darbības saskaņā ar IV nodaļu;
b)
valsts akreditācijas struktūrai, kurai tiek veikta salīdzinošā pārskatīšana, atbilst šajā nodaļā noteiktajām prasībām.
Kritēriji ietver kompetences prasības salīdzinošās pārskatīšanas vērtētājiem un salīdzinošās pārskatīšanas komandām, kuras ir konkrēti paredzētas siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēmai, kas izveidota ar Direktīvu 2003/87/EK.
3. Struktūra, kas atzīta saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 765/2008 14. pantu, publisko valsts akreditācijas struktūras salīdzinošās pārskatīšanas rezultātus un paziņo tos Komisijai, valsts iestādēm, kas atbild par valsts akreditācijas struktūrām dalībvalstīs un dalībvalstu kompetentajai iestādei vai 69. panta 2. punktā minētajam kontaktpunktam.
4. Neierobežojot 1. punktu, ja valsts akreditācijas struktūra ir sekmīgi izturējusi salīdzinošo pārskatīšanu, ko organizējusi struktūra, kas atzīta saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 765/2008 14. pantu, pirms šīs regulas stāšanās spēkā, tad šai valsts akreditācijas struktūrai vairs nav jāveic jauna salīdzinošā pārskatīšana pēc šīs regulas stāšanās spējā, ja tā spēj demonstrēt atbilstību šai regulai.
Šajā nolūkā attiecīgā valsts akreditācijas struktūra iesniedz pieprasījumu un vajadzīgos dokumentus struktūrai, kas atzīta saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 765/2008 14. pantu.
Struktūra, kas atzīta saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 765/2008 14. pantu, pieņem lēmumu, vai ir izpildīti nosacījumi atbrīvojuma piešķiršanai.
Atbrīvojums ir spēkā ne ilgāk kā trīs gadus no lēmuma paziņošanas dienas valsts akreditācijas struktūrai.
5. Valsts iestāde, kas saskaņā ar 54. panta 2. punktu ir pilnvarota veikt uzdevumus saistībā ar tādu verificētāju sertifikāciju, kas ir fiziskas personas, atbilstīgi šai regulai ievēro uzticamības līmeni, kurš ir līdzvērtīgs valsts akreditācijas struktūrām, kas sekmīgi izgājušas salīdzinošo pārskatīšanu.
Šajā nolūkā attiecīgā dalībvalsts uzreiz pēc lēmumiem, ar ko pilnvaro valsts iestādi veikt sertifikāciju, sniedz Komisijai un pārējām dalībvalstīm visus dokumentāros pierādījumus. Neviena valsts iestāde nesertificē verificētājus šīs regulas nolūkā, pirms attiecīgā dalībvalsts ir sniegusi šos dokumentāros pierādījumus.
Attiecīgā dalībvalsts periodiski pārskata valsts iestādes darbību, lai nodrošinātu, ka tā turpina uzturēt iepriekš minēto uzticamības līmeni, un informē par to Komisiju.
65. pants
Korektīvi pasākumi
1. Dalībvalstis regulāri uzrauga savas valsts akreditācijas struktūras, lai nodrošinātu, ka tās pastāvīgi izpilda šīs regulas prasības, ņemot vērā rezultātus salīdzinošajai pārskatīšanai, kas veikta saskaņā ar 64. pantu.
2. Ja valsts akreditācijas struktūra neatbilst prasībām vai nespēj izpildīt savus pienākumus, kā noteikts šajā regulā, attiecīgā dalībvalsts veic atbilstošus korektīvus pasākumus vai nodrošina šādu korektīvu pasākumu veikšanu un informē par to Komisiju.
66. pants
Verificētāju savstarpējā atzīšana
1. Dalībvalstis atzīst to pakalpojumu līdzvērtību, kurus sniedz valsts akreditācijas struktūras, kas sekmīgi izgājušas salīdzinošo pārskatīšanu. Dalībvalstis akceptē to verificētāju akreditācijas sertifikātus, kurus akreditējušas šīs valsts akreditācijas struktūras, un ievēro šo verificētāju tiesības veikt verifikāciju savas akreditācijas jomas ietvaros.
2. Ja valsts akreditācijas struktūra nav izgājusi pilnu salīdzinošās pārskatīšanas procesu līdz 2014. gada 31. decembrim, dalībvalstis akceptē to verificētāju akreditācijas sertifikātus, kurus akreditējusi šī valsts akreditācijas struktūra, ar nosacījumu, ka struktūra, kas atzīta saskaņā ar Regulas Nr. (EK) 765/2008 14. pantu, ir uzsākusi šīs valsts akreditācijas struktūras salīdzinošo pārskatīšanu un nav konstatējusi nevienu šīs valsts akreditācijas struktūras neatbilstību šai regulai.
3. Ja verificētāju sertifikāciju veic valsts iestāde, kas minēta 54. panta 2. punktā, dalībvalstis akceptē šīs iestādes izdoto sertifikātu un ievēro sertificēto verificētāju tiesības veikt verifikāciju savas sertifikācijas jomas ietvaros.
67. pants
Sniegto pakalpojumu monitorings
Ja dalībvalsts saskaņā ar Direktīvas 2006/123/EK 31. panta 4. punktu veiktās inspekcijas gaitā ir konstatējusi, ka verificētājs neatbilst šai regulai, minētās dalībvalsts kompetentā iestāde vai valsts akreditācijas struktūra informē valsts akreditācijas struktūru, kura verificētāju ir akreditējusi.
Valsts akreditācijas struktūra, kas akreditējusi verificētāju, uzskata šīs informācijas paziņošanu par sūdzību šīs regulas 61. panta nozīmē un attiecīgi rīkojas un atbild kompetentajai iestādei vai valsts akreditācijas struktūrai saskaņā ar šīs regulas 72. panta 2. punkta otro daļu.
68. pants
Elektroniska datu apmaiņa un automatizēto sistēmu izmantošana
1. Dalībvalstis var pieprasīt verificētājiem verifikācijas ziņojumiem izmantot elektroniskas veidnes vai speciālus datņu formātus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 601/2012 74. panta 1. punktu.
2. Var darīt pieejamas standarta elektroniskās veidnes vai datņu formāta specifikācijas verifikācijas ziņojuma iesniegšanas vajadzībām un citiem saziņas veidiem starp operatoru, gaisa kuģa ekspluatantu, verificētāju, kompetento iestādi un valsts akreditācijas struktūru saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 601/2012 74. panta 2. punktu.
VI NODAĻA
INFORMĀCIJAS APMAIŅA
69. pants
Informācijas apmaiņa un kontaktpunkti
1. Dalībvalstis izveido efektīvu atbilstīgas informācijas apmaiņu un efektīvu sadarbību starp to valsts akreditācijas struktūru, vai, attiecīgā gadījumā, valsts iestādi, kas ir pilnvarota veikt verificētāju sertifikāciju, un kompetento iestādi.
2. Ja dalībvalstī ir izraudzīta vairāk nekā viena kompetentā iestāde saskaņā ar Direktīvas 2003/87/EK 18. pantu, dalībvalsts vienu no šīm kompetentajām iestādēm pilnvaro par informācijas apmaiņas kontaktpunktu, kas koordinē 1. punktā minēto sadarbību un veic šajā nodaļā minētās darbības.
70. pants
Akreditācijas darba programma un vadības ziņojums
1. Katru gadu līdz 31. decembrim valsts akreditācijas struktūra iesniedz akreditācijas darba programmu katras dalībvalsts kompetentajai iestādei, ietverot sarakstu ar verificētājiem, ko šī valsts akreditācijas struktūra ir akreditējusi un kas tai saskaņā ar 76. pantu ir paziņojuši, ka paredz veikt verifikāciju šajās dalībvalstīs. Akreditācijas darba programmā ietver vismaz šādu informāciju par katru verificētāju:
a)
paredzamais verifikācijas laiks un vieta;
b)
informācija par darbībām, ko valsts akreditācijas struktūra plānojusi veikt saistībā ar šo verificētāju, jo īpaši uzraudzības un atkārtotas novērtēšanas darbībām;
c)
datumi, kad valsts akreditācijas struktūra paredz veikt novērošanas pārbaudes, lai novērtētu verificētāju, tostarp to operatoru vai gaisa kuģu ekspluatantu adreses un kontaktinformācija, kurus plānots apmeklēt novērošanas pārbaudes laikā;
d)
informācija par to, vai valsts akreditācijas struktūra ir pieprasījusi tās dalībvalsts, kurā verificētājs īsteno verifikāciju, valsts akreditācijas struktūru veikt uzraudzības pasākumus.
2. Pēc akreditācijas darba programmas iesniegšanas saskaņā ar 1. pantu kompetentā iestāde sniedz valsts akreditācijas struktūrai visu atbilstīgo informāciju, tostarp par atbilstīgajiem tiesību aktiem un vadlīnijām.
3. Katru gadu līdz 1. jūnijam valsts akreditācijas struktūra iesniedz kompetentajai iestādei vadības ziņojumu. Vadības ziņojumā iekļauj vismaz šādu informāciju par katru verificētāju, kuru akreditējusi šī valsts akreditācijas struktūra:
a)
šīs valsts akreditācijas iestādes jauno attiecīgajā periodā akreditēto verificētāju akreditācijas dati, tostarp šo verificētāju akreditācijas joma;
b)
visas izmaiņas šo verificētāju akreditācijas jomā;
c)
kopsavilkums par valsts akreditācijas iestādes veikto uzraudzības un atkārtotas novērtēšanas darbību rezultātiem;
d)
kopsavilkums par veikto ārkārtas novērtējumu rezultātiem, tostarp šādu ārkārtas novērtējumu uzsākšanas iemesli;
e)
visas kopš pēdējā vadības ziņojuma par verificētāju iesniegtās sūdzības un valsts akreditācijas struktūras veiktās darbības.
71. pants
Informācijas apmaiņa par administratīviem pasākumiem
Ja valsts akreditācijas struktūra ir verificētājam piemērojusi administratīvus pasākumus saskaņā ar 53. pantu vai ja akreditācijas apturēšana ir izbeigta, vai ja lēmums par pārsūdzību ir atcēlis valsts akreditācijas struktūras lēmumu piemērot 53. pantā minētos administratīvos pasākumus, valsts akreditācijas struktūra informē
a)
kompetento iestādi tajā dalībvalstī, kurā verificētājs ir akreditēts;
b)
kompetento iestādi un valsts akreditācijas struktūru katrā dalībvalstī, kurā verificētājs veic verifikāciju.
72. pants
Informācijas apmaiņa, ko veic kompetentā iestāde
1. Tās dalībvalsts, kurā verificētājs veic verifikāciju, kompetentā iestāde ik gadu sniedz valsts akreditācijas struktūrai, kas akreditējusi verificētāju, vismaz šādu informāciju:
a)
operatora un gaisa kuģa ekspluatanta ziņojuma un verifikācijas ziņojumu pārbaudes atbilstīgos rezultātus, jo īpaši par visām konstatētajām verificētāja neatbilstībām šai regulai;
b)
operatora vai gaisa kuģa ekspluatanta inspekcijas rezultātus, ja šie rezultāti ir būtiski valsts akreditācijas struktūrai saistībā ar verificētāja akreditāciju un uzraudzību vai ja šie rezultāti ietver konstatētas verificētāja neatbilstības šai regulai;
c)
tā verificētāja iekšējās verifikācijas dokumentācijas izvērtējuma rezultātus, kura iekšējās verifikācijas dokumentāciju kompetentā iestāde izvērtējusi saskaņā ar 26. panta 3. punktu;
d)
kompetentās iestādes saņemtās sūdzības par verificētāju.
2. Ja 1. punktā minētā informācija liecina par to, ka kompetentā iestāde ir konstatējusi verificētāja neatbilstību šai regulai, valsts akreditācijas struktūra uzskata šīs informācijas paziņojumu par kompetentās iestādes sūdzību par šo verificētāju 61. panta nozīmē.
Valsts akreditācijas struktūra attiecīgi rīkojas, lai izskatītu šādu informāciju, un trīs mēnešu laikā pēc tās saņemšanas sniedz atbildi kompetentajai iestādei. Valsts akreditācijas struktūra savā atbildē informē kompetento iestādi par veiktajiem pasākumiem un attiecīgā gadījumā par verificētājam piemērotajiem administratīvajiem pasākumiem.
73. pants
Informācijas apmaiņa par uzraudzību
1. Ja valsts akreditācijas struktūrai dalībvalstī, kurā verificētājs veic verifikāciju, tiek prasīts veikt uzraudzības darbības saskaņā ar 49. panta 5. punktu, šī valsts akreditācijas struktūra ziņo par tās konstatējumiem tai valsts akreditācijas struktūrai, kura akreditējusi verificētāju, izņemot gadījumus, kad abas valsts akreditācijas struktūras nolēmušas citādi.
2. Verificētāju akreditējusī valsts akreditācijas struktūra ņem vērā 1. punktā minētos konstatējumus, novērtējot, vai verificētājs atbilst šajā regulā noteiktajām prasībām.
3. Ja 1. punktā minētie konstatējumi liecina par to, ka verificētājs neievēro šo regulu, verificētāju akreditējusī valsts akreditācijas struktūra veic attiecīgus pasākumus saskaņā ar šo regulu un informē valsts akreditācijas struktūru, kas veikusi uzraudzības pasākumus
a)
par tās valsts akreditācijas struktūras veiktajiem pasākumiem, kura verificētāju akreditējusi;
b)
attiecīgā gadījumā par to, kā verificētājs atrisinājis konstatētās problēmas;
c)
vajadzības gadījumā par administratīviem pasākumiem, kādi piemēroti verificētājam.
74. pants
Informācijas apmaiņa ar dalībvalsti, kurā verificētājs reģistrēts
Ja verificētāju ir akreditējusi valsts akreditācijas struktūra citā dalībvalstī, nevis tajā, kur verificētājs ir reģistrēts, tad tās dalībvalsts, kurā verificētājs ir reģistrēts, verificētāja reģistrācijas dalībvalsts kompetentajai iestādei iesniedz arī akreditācijas darba programmu un vadības ziņojumu, kas minēti 70. pantā, kā arī 71. pantā minēto informāciju.
75. pants
Akreditētu verificētāju datubāzes
1. Valsts akreditācijas struktūras un attiecīgā gadījumā 54. panta 2. punktā minētās valsts iestādes izveido un uztur datubāzi un ļauj piekļūt šai datubāzei citām valsts akreditācijas struktūrām, valsts iestādēm, verificētājiem, operatoriem, gaisa kuģa ekspluatantiem un kompetentajām iestādēm.
Struktūra, kas atzīta saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 765/2008 14. pantu, sekmē un harmonizē piekļuvi datubāzēm, lai nodrošinātu efektīvas un izmaksu ziņā izdevīgas saziņas iespēju starp valsts akreditācijas struktūrām, verificētājiem, operatoriem, gaisa kuģa ekspluatantiem un kompetentajām iestādēm, un var salāgot šīs datubāzes vienotā un centralizētā datubāzē.
2. 1. punktā minētā datubāze ietver vismaz šādu informāciju:
a)
katra valsts akreditācijas struktūras akreditētā verificētāja nosaukums un adrese;
b)
dalībvalstis, kurās verificētājs veic verifikāciju;
c)
katra verificētāja akreditācijas joma;
d)
datums, kad akreditācija piešķirta, un akreditācijas termiņa beigu datums;
e)
informācija par visiem administratīviem pasākumiem, kas piemēroti verificētājam.
Informācija ir publiski pieejama.
76. pants
Verificētāju paziņojumi
1. Lai valsts akreditācijas struktūra varētu sagatavot 70. pantā minēto akreditācijas darba programmu un vadības ziņojumu, verificētājs līdz katra gada 15. novembrim valsts akreditācijas struktūrai, kas akreditējusi verificētāju, nosūta šādu informāciju:
a)
verificētāja plānoto verifikāciju laiks un vieta;
b)
to operatoru vai gaisa kuģa ekspluatantu adreses un kontaktinformācija, kuru emisiju vai tonnkilometru ziņojums tiks izskatīts šajā verifikācijā.
2. Ja 1. punktā minētajā informācijā rodas izmaiņas, verificētājs paziņo šīs izmaiņas akreditācijas struktūrai termiņā, par kuru vienojas ar šo valsts akreditācijas struktūru.
VII NODAĻA
NOBEIGUMA NOTEIKUMI
77. pants
Pārejas noteikumi
Emisijas un attiecīgā gadījumā darbības datus, kas iegūti pirms 2013. gada 1. janvāra, verificē saskaņā ar Lēmumā 2007/589/EK noteiktajām prasībām (11).
78. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2013. gada 1. janvāra.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2012. gada 21. jūnijā