PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 24. dubna 2012
o vynětí výroby a velkoobchodního prodeje elektřiny z konvenčních zdrojů v Německu z použití směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb
(oznámeno pod číslem C(2012) 2426)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2012/218/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (1), a zejména na čl. 30 odst. 5 a 6 uvedené směrnice,
s ohledem na žádost Spolkového svazu energetického a vodního hospodářství (Bundesverband der Energie- und Wasserwirtschaft e.V.) (dále jen „BDEW“) zaslanou elektronickou poštou dne 26. října 2011,
vzhledem k těmto důvodům:
I. SKUTEČNOSTI
(1)
Dne 26. října 2011 podal BDEW Komisi elektronickou poštou žádost podle čl. 30 odst. 5 směrnice 2004/17/ES. Dne 11. listopadu 2011 Komise o této žádosti informovala německé orgány a rovněž požádala německé orgány dne 10. ledna 2012 a BDEW dne 21. prosince 2011 prostřednictvím elektronické pošty o další informace. Německé orgány poskytly další informace elektronickou poštou dne 14. prosince 2011 a BDEW tak učinil dne 17. ledna 2012, dne 26. ledna 2012 a dne 28. února 2012.
(2)
Žádost, kterou BDEW předložil jménem zadavatelů v daném odvětví, se týká - jak je v ní uvedeno - „výstavby, nákupu a provozu (včetně údržby) všech druhů zařízení na výrobu elektřiny, jakož i související podpůrné činnosti“ (2).
(3)
K žádosti je připojeno stanovisko Spolkového kartelového úřadu (Bundeskartellamt) ze dne 25. července 2011. Toto stanovisko (dále jen „stanovisko“) bylo vydáno na základě příslušných německých právních předpisů a týká se otázky, zda je činnost, na kterou se postup vztahuje, přímo vystavena hospodářské soutěži. Stanovisko je podloženo výsledky rozsáhlého odvětvového průzkumu příslušných trhů.
II. PRÁVNÍ RÁMEC
(4)
Článek 30 směrnice 2004/17/ES stanoví, že zakázky určené pro umožnění výkonu jedné z činností, na něž se uvedená směrnice vztahuje, se uvedenou směrnicí neřídí, pokud je v členském státě, ve kterém má být činnost vykonávána, přímo vystavena hospodářské soutěži na trzích, na které není omezen přístup. Přímé vystavení hospodářské soutěži se posuzuje na základě objektivních kritérií s přihlédnutím ke zvláštním rysům dotčeného odvětví. Přístup na trh se považuje za neomezený, pokud členský stát provedl a uplatňuje příslušné právní předpisy Společenství k otevření daného odvětví nebo jeho části. Tyto právní předpisy jsou uvedeny v příloze XI směrnice 2004/17/ES, která pro odvětví elektroenergetiky odkazuje na směrnici Evropského parlamentu a Rady 96/92/ES ze dne 19. prosince 1996 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou (3). Směrnice 96/92/ES byla nahrazena směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES (4), která byla rovněž nahrazena směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (5).
(5)
Německo provedlo a uplatnilo nejen směrnici 96/92/ES, ale i směrnice 2003/54/ES a 2009/72/ES. Přístup na trh by proto v souladu s čl. 30 odst. 3 prvním pododstavcem měl být na celém území Německa považován za neomezený.
(6)
Přímé vystavení hospodářské soutěži by mělo být hodnoceno na základě různých ukazatelů, z nichž žádný není nutně sám o sobě rozhodující. Pokud jde o trhy dotčené tímto rozhodnutím, je jedním kritériem, které by mělo být vzato v úvahu, podíl hlavních účastníků na daném trhu. Dalším kritériem je stupeň koncentrace na těchto trzích. Vzhledem k charakteristice dotčených trhů by měla být vzata v úvahu i další kritéria, jako je fungování vyrovnávacího trhu, cenová konkurence a míra, v jaké zákazníci přecházejí k jiným dodavatelům.
(7)
Tímto rozhodnutím není dotčeno uplatňování pravidel hospodářské soutěže.
III. POSOUZENÍ
(8)
Německý trh s elektřinou se vyznačuje velkým počtem elektráren provozovaných velkým počtem účastníků trhu (6). Většina výrobní kapacity je v rukou čtyř velkých energetických společností: RWE AG, E.ON AG, EnBW AG a Vattenfall Europe AG. Jelikož však dvě z těchto společností, konkrétně RWE a E.ON, jsou soukromé společnosti (tj. společnosti, které nepodléhají přímo ani nepřímo dominantnímu vlivu veřejných zadavatelů, jak je stanoveno v čl. 2 odst. 1 písm. b) směrnice 2004/17/ES), které v odvětví výroby elektřiny nepůsobí na základě zvláštních nebo výlučných práv ve smyslu čl. 2 odst. 3 směrnice 2004/17/ES, nejsou zadavateli ve smyslu směrnice 2004/17/ES. Z toho důvodu se na zadávání jejich zakázek na výrobu nebo prodej elektřiny ustanovení uvedené směrnice nevztahují; proto by, pokud jde o tyto činnosti, měly být považovány za konkurenty zadavatelů, na jejichž zadávání zakázek se uvedená směrnice vztahuje. Při zkoumání, zda je činnost na trzích, na které není omezen přístup, vystavena hospodářské soutěži, bude proto analýza v následujícím textu zaměřena na zadavatele.
(9)
Prodej elektřiny na velkoobchodní úrovni se uskutečňuje prostřednictvím burz, tj. spotových a termínovaných trhů Evropské energetické burzy (European Energy Exchange AG (EEX)) a Evropské burzy pro elektřinu (European Power Exchange S.E. (EPEX)), nebo prostřednictvím transakcí mimoburzovního trhu. Cena při burzovním prodeji elektřiny obvykle slouží jako referenční cena pro mimoburzovní transakce. Výrobní podniky optimalizují provoz svých elektráren podle výsledků burzovního obchodu na spotovém trhu. V zásadě jsou provozovány pouze elektrárny, jejichž mezní náklady jsou nižší než tržní cena.
(10)
Zákon o upřednostnění obnovitelných energií (Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien) (7) (dále jen „EEG“), stanoví pravidla pro elektřinu vyrobenou z obnovitelných zdrojů energie (8), která vedle elektřiny vyrobené z konvenčních zdrojů (9) hraje na německém trhu stále významnější roli. Novelou EEG, která vstoupila v platnost počátkem roku 2012, bylo stanoveno, že podíl obnovitelných zdrojů energie na výrobě elektřiny má do roku 2020 vzrůst na 35 %, do roku 2030 na 50 % a do roku 2050 na 80 %.
(11)
Na konci roku 2010 bylo připojeno 160,5 GW výrobní kapacity k sítím provozovatelů přenosových soustav (77,6 GW) a provozovatelů distribučních soustav (82,9 GW). Ve srovnání s rokem 2009 (152,7 GW) to představuje nárůst o přibližně 7,8 GW. Obnovitelné zdroje energie se na celkové kapacitě podílejí 54,2 GW. Z toho jsou za zhruba 50,7 GW vypláceny výkupní ceny podle EEG. To znamená, že obnovitelné zdroje energie představují přibližně 34 % celkové kapacity (10).
(12)
Celkově bylo v roce 2010 dodáno do sítě 531,2 TWh elektrické energie, z toho 367,5 TWh do sítě provozovatelů přenosových soustav a 163,7 TWh do sítě provozovatelů distribučních soustav. Množství dodané elektrické energie z obnovitelných zdrojů činilo 93,7 TWh, z toho za 80,7 TWh byly provedeny platby podle EEG. To znamená, že podíl obnovitelných energií na celkovém množství elektrické energie dodané do sítě představuje zhruba 18 %, což je méně, než činí podíl obnovitelných zdrojů energie na celkové výrobní kapacitě, tj. 34 % (11). Tento rozdíl je způsoben tím, že období, kdy lze obnovitelné zdroje během roku využívat, je kratší než v případě konvenčních zdrojů.
(13)
Další specifikum německého trhu s elektřinou souvisí s tím, že se německé vnitrostátní orgány v návaznosti na jadernou katastrofu v Japonsku na jaře roku 2011 nedávno rozhodly uzavřít osm jaderných elektráren o celkové kapacitě 8 400 MW (12). Kromě toho bylo rozhodnuto, že do roku 2022 bude ukončen provoz všech ostatních jaderných elektráren v Německu. V krátkodobém horizontu toto rozhodnutí změnilo poměr dovozu a vývozu, takže se Německo z čistého vývozce elektřiny, kterým bylo do roku 2010, změnilo v roce 2011 na čistého dovozce.
(14)
Podle precedentů Komise (13) lze v odvětví elektrické energie rozlišovat tyto relevantní výrobkové trhy: i) výroba a velkoobchodní dodávky, ii) přenos, iii) distribuce a iv) maloobchodní dodávky. Zatímco některé tyto trhy lze dále rozčlenit, dle dosavadní praxe Komise (14) se nerozlišovalo mezi trhem výroby elektřiny a trhem velkoobchodních dodávek, neboť výroba jako taková představuje pouze první krok v hodnotovém řetězci, avšak objem vyrobené elektřiny je prodáván na velkoobchodního trhu.
(15)
Žádost BDEW se týká výroby elektřiny a velkoobchodu s elektřinou. Spolkový kartelový úřad ve svém stanovisku definuje výrobkový trh jako „primární trh pro prodej elektřiny“ (15), který zahrnuje první prodej vlastní výroby všech dodavatelů elektrické energie a čistý dovoz elektřiny, avšak nezahrnuje následné obchodování mezi účastníky trhu. Kromě toho je Spolkový kartelový úřad toho názoru, že výroba a prodej elektřiny, na kterou se vztahuje EEG (dále jen „elektřina podléhající EEG“), nejsou součástí tohoto trhu.
(16)
Spolkový kartelový úřad má za to, že trh s elektřinou podléhající EEG je samostatným trhem, pokud jde o první prodej této elektřiny. Elektřina podléhající EEG se obvykle neprodává přímo na velkoobchodním trhu, ale nejprve ji kupují provozovatelé přenosových sítí za zákonem stanovené výkupní ceny, kteří ji poté ve druhém kroku prodají na velkoobchodním trhu.
(17)
Spolkový kartelový úřad dospěl k závěru, že výroba a prodej elektřiny podléhající EEG neprobíhají na základě hospodářské soutěže a že tato elektřina je nezávislá na ukazatelích poptávky a cenových ukazatelích (16). Tento závěr vychází zejména z následujících skutečností:
(18)
Elektřina podléhající EEG se odebírá do sítě přednostně, a proto je její výroba zcela nezávislá na poptávce. Výroba a dodávky do sítě nezávisí ani na cenách, neboť provozovatelé mají nárok na zákonem stanovené platby. Provozovatelé přenosových soustav prodávají elektřinu podléhající EEG na spotovém trhu podle pravidel stanovených v zákoně, přičemž však nemají žádný manévrovací prostor.
(19)
Spolkový kartelový úřad rovněž konstatoval, že podle zákona může být elektřina podléhající EEG prodávána přímo, a určitá část provozovatelů této možnosti využívá. Podle EEG mohou provozovatelé zařízení na výrobu elektřiny podléhající EEG přecházet od přímého prodeje na prodej za zákonem stanovené výkupní ceny a naopak vždy k prvnímu dni v měsíci. Tito provozovatelé se tak mohou každý měsíc na základě předpovědí tržních cen a podle poptávky rozhodnout, který způsob prodeje pro ně bude výhodnější. Tento přímý prodej však bude mít v budoucnu jen okrajový význam.
(20)
Novelou EEG, která vstoupila v platnost počátkem roku 2012, bylo stanoveno, že provozovatelé zařízení na výrobu elektřiny podléhající EEG mohou - jak je uvedeno výše - elektřinu, kterou vyrobili, sami prodávat a navíc i získat tržní prémii. Tržní prémie má nahradit rozdíl mezi stanovenou výkupní cenou podle EEG a průměrnou měsíční cenou na burze stanovenou ex post. Využití možnosti získat tržní prémii je však volitelné, tzn. že provozovatelé zařízení na výrobu elektřiny podléhající EEG mohou v režimu zákonem stanovených výkupních cen zůstat nebo se do něj kdykoli na začátku měsíce vrátit. Předpokládá se však, že největší podíl elektřiny podléhající EEG bude prodáván prostřednictvím provozovatelů přenosových sítí. Kromě toho model tržní prémie nezmění nic na tom, že celková výše výkupních cen pro výrobce elektřiny z obnovitelných zdrojů není primárně určena tržními cenami (17).
(21)
Spolkový kartelový úřad proto konstatuje, že elektřina podléhající EEG sice vyvíjí konkurenční tlak na elektřinu vyráběnou z konvenčních zdrojů, avšak opačně to neplatí; z toho důvodu nelze elektřinu podléhající EEG zahrnout do stejného trhu jako konvenční elektřinu, neboť tržní podmínky převládající při prvním prodeji jsou u těchto dvou způsobů výroby značně odlišné. Navíc první prodej elektřiny podléhající EEG se ve většině případů uskutečňuje prostřednictvím provozovatelů přenosových sítí. Tento trh se tak od velkoobchodního trhu s konvenční elektřinou zjevně liší i z pohledu poptávky.
(22)
S ohledem na specifičnost německého trhu s elektřinou a aniž jsou dotčeny právní předpisy v oblasti hospodářské soutěže se pro účely posouzení podmínek stanovených v čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES vymezuje relevantní výrobkový trh jako trh pro výrobu a první prodej elektřiny vyrobené z konvenčních zdrojů. Výroba a první prodej elektřiny podléhající EEG nejsou z výše uvedených důvodů součástí tohoto trhu a budou dále posuzovány odděleně.
(23)
Žádost se týká činností na území Spolkové republiky Německo. Žadatel se zabývá otázkou, zda existuje širší trh, který by zahrnoval Německo a Rakousko, přičemž vychází z několika trendů souvisejících s vývojem regulačního rámce, objemem dovozu a vývozu elektřiny, propojováním trhů a postupy řízení přetížení, avšak nakonec dochází k závěru, že „žadatel nemůže vyvodit konečný závěr, zda je již v současnosti dosaženo dostatečného stupně integrace mezi německým velkoobchodním trhem s elektřinou a relevantními trhy v sousedních zemích, aby mohly být považovány za regionální trh.“
(24)
Spolkový kartelový úřad se na základě výsledků uskutečněného odvětvového průzkumu domnívá, že společný primární trh s elektřinou v Německu a Rakousku existuje. Tento závěr vychází ze skutečnosti, že u přeshraničních propojovacích vedení mezi Německem a Rakouskem nejsou žádná kapacitní omezení a že na Evropské burze pro elektřinu (EPEX) existuje standardní tržní a cenová oblast.
(25)
Dle dosavadní praxe Komise byly trhy s elektřinou ve většině případů co do rozsahu definovány jako vnitrostátní (18) či ještě menší (19). V některých případech byla otázka, zda mohou existovat trhy větší než vnitrostátní, ponechána otevřená (20).
(26)
Komise se domnívá, že pro účely posouzení podmínek stanovených v čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES, a aniž jsou dotčeny právní předpisy v oblasti hospodářské soutěže, není nutné dospět k závěru o přesném rozsahu relevantního zeměpisného trhu pro výrobu a první prodej konvenční elektřiny, neboť výsledky posouzení by i při jakémkoli jiném alternativním vymezení trhu byly stejné.
(27)
Pokud jde o výrobu a první prodej elektřiny podléhající EEG, nemohl by zeměpisný rozsah tohoto trhu přesahovat území Německa, protože je založen na specifických právních podmínkách stanovených v německém EEG.
a) Podíly na trhu a koncentrace trhu
(28)
Jak vyplývá z ustálené praxe (21) ohledně rozhodnutí Komise podle článku 30, dospěla Komise k závěru, že pokud jde o výrobu elektřiny, „je jedním z ukazatelů míry hospodářské soutěže na vnitrostátních trzích celkový podíl na trhu tří největších výrobců“.
(29)
Podle stanoviska Spolkového kartelového úřadu (22) činil kumulativní podíl na trhu tří největších výrobců, pokud jde o množství elektřiny dodané do sítě, 74 % v roce 2007,73 % v roce 2008 a 70 % v roce 2010. Německý trh s elektřinou se tak ve srovnání s dřívějšími rozhodnutími o vynětí podle článku 30 směrnice 2004/17/ES řadí mezi trhy se střední koncentrací (23).
(30)
Je však třeba připomenout, že na první dva výrobce - společnosti RWE a E.ON -, jejichž podíl na trhu činí dohromady 58 % (24), se nevztahují ustanovení zákona o zadávání veřejných zakázek.
(31)
Cílem tohoto rozhodnutí je stanovit, zda výroba a velkoobchodní prodej elektřiny jsou vystaveny takové úrovni hospodářské soutěže (na trzích, na které je volný přístup), která zajistí, že i v případě neuplatňování podrobných pravidel pro zadávání veřejných zakázek stanovených ve směrnici 2004/17/ES bude zadávání veřejných zakázek pro výkon dotčených činností probíhat průhledným a nediskriminačním způsobem na základě kritérií, která umožní určit ekonomicky celkově nejvýhodnější řešení. V této souvislosti je třeba si uvědomit, že společnosti, na které se nevztahují postupy zadávání veřejných zakázek, (tedy RWE a E.ON) mají možnost vyvíjet na ostatní účastníky trhu konkurenční tlak, když na těchto trzích působí. Na tom se nic nezmění, ani kdyby do relevantního zeměpisného trhu bylo zahrnuto Rakousko, neboť tržní podíly těchto největších výrobců by se na trhu zahrnujícím Německo i Rakousko podle předpokladů zmenšily jen nepatrně (25).
(32)
Pokud jde o výrobu a velkoobchodní dodávky elektrické energie z konvenčních zdrojů, lze výše uvedené skutečnosti považovat za příznak přímého vystavení hospodářské soutěži v případě účastníků trhu, na něž se vztahují ustanovení zákona o zadávání veřejných zakázek.
(33)
Rovněž je třeba poznamenat, že pracovní dokument útvarů Komise nazvaný „Zpráva o pokroku při vytváření vnitřního trhu se zemním plynem a elektřinou za období 2009-2010“ z června 2011 (26) uvádí, že koncentrace trhu v Německu se ve srovnání s předchozími lety snížila (27), a řadí německý trh s elektřinou do kategorie „mírně koncentrovaných trhů“ (28), tzn. trhů, jejichž hodnota Herfindahl-Hirschmanova indexu (HHI) (29) (ve vztahu ke kapacitě) se pohybuje v rozmezí 750 až 1 800.
(34)
S ohledem na výše uvedené číselné údaje lze pro účely tohoto rozhodnutí, a aniž jsou dotčeny právní předpisy v oblasti hospodářské soutěže, ve vztahu k zadavatelům předpokládat, že stupeň koncentrace trhu lze považovat za příznak toho, že výroba a velkoobchodní prodej elektřiny z konvenčních zdrojů v Německu jsou do určité míry vystaveny hospodářské soutěži.
b) Další faktory
(35)
V posledních letech (až do března 2011) bylo Německo čistým vývozcem elektřiny. Avšak v důsledku rozhodnutí zastavit výrobu elektřiny v několika jaderných elektrárnách se Německo stalo čistým dovozcem. Proto v současné době na trhu existuje konkurenční tlak vyplývající z možnosti dovážet elektřinu do Německa ze zahraničí. Tím je zajištěno, že investice v odvětví elektrické energie v Německu nelze provádět bez ohledu na ostatní výrobce v okolních zemích. Tyto faktory by proto měly být vnímány tak, že nejsou v rozporu se závěrem, podle kterého jsou zadavatelé působící na německém trhu pro výrobu elektřiny z konvenčních zdrojů vystaveni hospodářské soutěži. Kromě toho analýza situace, pokud jde o přecházení zákazníků k jiným dodavatelům (30), a stupeň likvidity na velkoobchodním trhu (31) ukazují, že tyto faktory nejsou v rozporu se závěrem, podle kterého jsou zadavatelé působící na německém trhu pro výrobu elektřiny z konvenčních zdrojů vystaveni hospodářské soutěži. A konečně je třeba rovněž poznamenat, že ani německý vyrovnávací trh (32) a jeho hlavní charakteristiky (tržní určování cen a cenový rozdíl mezi pozitivní a negativní vyrovnávací energií) neodporují závěru, podle kterého jsou zadavatelé působící na německém trhu pro výrobu elektřiny z konvenčních zdrojů vystaveni hospodářské soutěži.
(36)
Elektřina podléhající EEG má prioritní napojení na síť a při dodávání do sítě má přednost před konvenční elektřinou, což znamená, že výroba elektřiny podléhající EEG je nezávislá na poptávce. Jelikož náklady spojené s výrobou elektřiny podléhající EEG jsou obecně vyšší než tržní cena, byl vytvořen systém, díky kterému se elektřině podléhající EEG dostává zvláštní podpory. Provozovatelé zařízení na výrobu elektřiny podléhající EEG (33) mají právo prodávat elektřinu provozovatelům přenosových sítí za zákonem stanovené výkupní ceny po dobu 20 let a navíc v roce uvedení zařízení do provozu. Výše těchto cen pokrývá jejich náklady, a je tedy vyšší než tržní cena. Mohou proto svou elektřinu do sítě dodávat bez ohledu na cenu na burze (34).
(37)
Elektřina podléhající EEG se obecně neprodává přímo na velkoobchodním trhu, ale nejprve ji kupují provozovatelé přenosových sítí za zákonem stanovené výkupní ceny. Provozovatelé přenosových soustav nesou odpovědnost za prodej elektřiny podléhající EEG na burzovním spotovém trhu s elektřinou, z čehož jim tak vzniká ztráta. Tyto náklady nakonec hradí koneční spotřebitelé elektřiny, kteří svým dodavatelům energie platí zvláštní poplatek podle EEG, který je pak dále přenesen na provozovatele přenosových sítí. Dodavatelé energie, kteří kupují více než 50 % elektřiny podléhající EEG, z čehož nejméně 20 % elektřiny vyrobené ze sluneční nebo větrné energie, platí snížený poplatek podle EEG.
(38)
Provozovatelé zařízení na výrobu elektřiny podléhající EEG mají rovněž možnost „přímého prodeje“ vyrobené elektřiny. To znamená, že se mohou rozhodnout, že elektřinu nebudou prodávat za zákonem stanovené výkupní ceny, nýbrž přímo na spotovém trhu. Vzhledem k vysokým výrobním nákladům elektřiny podléhající EEG nepředstavuje zpravidla přímý prodej, který není zákonem regulován, schůdné řešení. V minulosti byl tento způsob využíván v omezené míře hlavně v případech, kdy kupující mohli uplatnit osvobození od zvláštního poplatku podle EEG, když s konvenční elektřinou zkombinovali určité množství elektřiny podléhající EEG odebrané přímo od výrobce (35). Novelou EEG, která vstoupila v platnost počátkem roku 2012, byla možnost uplatnění této zvláštní výjimky omezena, což dle předpokladů povede k tomu, že tato forma přímého prodeje bude využívána v menší míře (36).
(39)
Novelizovaný zákon přináší novou možnost „přímého prodeje“, která však stanoví, že výrobcům elektřiny podléhající EEG bude placena tzv. „tržní prémie“, která pokryje rozdíl mezi jejich vyššími náklady a průměrnou tržní cenou (dále jen „model tržní prémie“). Provozovatelé přenosových soustav odhadují, že v roce 2012 bude prostřednictvím modelu tržní prémie prodáno 15 % celkového množství všech druhů obnovitelných energií (37). Lze tak soudit, že v současnosti i blízké budoucnosti se zdaleka největší část elektřiny podléhající EEG bude prodávat za zákonem stanovené výkupní ceny a prostřednictvím provozovatelů přenosových sítí. Nedotovaný přímý prodej bude hrát jen okrajovou roli.
(40)
Z výše uvedených důvodů jsou výroba a první prodej elektřiny podléhající EEG součástí regulovaného systému, kde výrobci prodávají elektřinu za zákonem stanovené ceny. Tito výrobci nejsou vystaveni hospodářské soutěži, neboť mohou elektřinu podléhající EEG, kterou vyrobili, dodávat do sítě bez ohledu na běžnou tržní cenu. Díky přednostnímu právu dodávat elektřinu do sítě rovněž mohou prodat veškeré množství energie, které vyrobí. Z toho důvodu nelze vyvodit, že činnost výrobců elektřiny podléhající EEG je vystavena hospodářské soutěži. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem není třeba posuzovat žádné další ukazatele, jako jsou například ukazatele uvedené v 6. bodě odůvodnění.
IV. ZÁVĚRY
(41)
S ohledem na výše zkoumané faktory by podmínka přímého vystavení hospodářské soutěži stanovená v čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES měla být se zřetelem k zadavatelům považována za splněnou, pokud jde o výrobu a velkoobchodní dodávky elektřiny z konvenčních zdrojů v Německu.
(42)
Dále by se směrnice 2004/17/ES, vzhledem k tomu, že se podmínka neomezeného přístupu na trh považuje za splněnou, neměla použít ani v případě, kdy zadavatelé udělují zakázky, které mají umožnit výrobu a velkoobchodní dodávky elektřiny z konvenčních zdrojů v Německu, ani v případě, kdy zadavatelé pořádají veřejné soutěže na výkon této činnosti v této zeměpisné oblasti.
(43)
Nicméně podmínka přímého vystavení hospodářské soutěži stanovená v čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES by měla být se zřetelem k zadavatelům považována za nesplněnou, pokud jde o výrobu a první prodej elektřiny podléhající EEG v Německu.
(44)
Jelikož se na výrobu a první prodej elektřiny podléhající EEG nadále vztahují ustanovení směrnice 2004/17/ES, je třeba připomenout, že veřejné zakázky zahrnující více činností se řídí článkem 9 směrnice 2004/17/ES. To znamená, že zadává-li zadavatel „smíšenou“ zakázku, tedy zakázku určenou k vykonávání jak činností vyňatých z oblasti působnosti směrnice 2004/17/ES, tak činností, které vyňaty nejsou, přihlíží se k tomu, které činnosti mají být hlavním předmětem zakázky. Ustanovení směrnice 2004/17/ES se použijí v případě smíšené zakázky, jejímž hlavním účelem je podpora výroby a velkoobchodního prodeje elektřiny podléhající EEG. Není-li objektivně možné určit, která činnost má být hlavním předmětem zakázky, zadává se v souladu s pravidly uvedenými v čl. 9 odst. 2 a 3 směrnice 2004/17/ES. Toto rozhodnutí je založeno na právním a skutkovém stavu z října 2011 až února 2012, jak se jeví na základě informací, které předložil BDEW a německé orgány. Může být revidováno, pokud by v případě významných změn právního či skutkového stavu došlo k tomu, že podmínky pro použití čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES, pokud jde o výrobu a velkoobchodní dodávky elektřiny z konvenčních zdrojů, již nejsou splněny.
(45)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Poradního výboru pro veřejné zakázky,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Směrnice 2004/17/ES se nevztahuje na zakázky zadané zadavateli, které mají umožnit výrobu a první prodej elektřiny vyrobené z konvenčních zdrojů a mají být provedeny v Německu.
Pro účely tohoto rozhodnutí se elektřinou vyrobenou z konvenčních zdrojů rozumí elektřina, která nespadá do oblasti působnosti EEG. Kromě toho, ve smyslu EEG a za podmínek v něm stanovených, se „obnovitelnými zdroji energie“ rozumí vodní energie, včetně energie vln, energie přílivu, energie gradientu soli, energie proudění, větrné energie, energie slunečního záření, geotermální energie, energie z biomasy, včetně bioplynu, biometanu, skládkového plynu a plynu z čistíren odpadních vod, jakož i biologicky rozložitelné části komunálního a průmyslového odpadu.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
V Bruselu dne 24. dubna 2012.
KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS LĒMUMS
(2012. gada 24. aprīlis),
ar kuru elektroenerģijas ražošanai no tradicionāliem avotiem un šādas elektroenerģijas pārdošanai vairumtirdzniecībā Vācijā piemēro atbrīvojumu no Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/17/EK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs
(izziņots ar dokumenta numuru C(2012) 2426)
(Autentisks ir tikai teksts vācu valodā)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2012/218/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/17/EK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs (1), un jo īpaši tās 30. panta 5. un 6. punktu,
ņemot vērā Bundesverband der Energie- und Wasserwirtschaft e.V. (turpmāk “BDEW”) pieprasījumu, kas saņemts pa e-pastu 2011. gada 26. oktobrī,
tā kā:
I. FAKTI
(1)
2011. gada 26. oktobrīBDEW pa e-pastu nosūtīja Komisijai pieprasījumu atbilstīgi Direktīvas 2004/17/EK 30. panta 5. punktam. Komisija Vācijas iestādes par pieprasījumu informēja 2011. gada 11. novembrī, pieprasīja papildu informāciju Vācijas iestādēm 2012. gada 10. janvāra e-pasta vēstulē un BDEW - 2011. gada 21. decembra e-pasta vēstulē. Vācijas iestādes nosūtīja papildu informāciju 2011. gada 14. decembra e-pasta vēstulē, un BDEW - 2012. gada 17. janvārī, 26. janvārī un 28. februārī.
(2)
Pieprasījums, ko BDEW iesniedza nozares līgumslēdzēju vārdā, attiecas uz “visu veidu elektrostaciju būvi, iegādi un ekspluatāciju (ieskaitot apkopi), kā arī uz attiecīgajām palīgdarbībām” (2).
(3)
Pieprasījumam ir pievienots Federālās konkurences iestādes (Bundeskartellamt) 2011. gada 25. jūlija atzinums. Šis atzinums (turpmāk “atzinums”) sagatavots, pamatojoties uz attiecīgajiem Vācijas tiesību aktiem, un tajā iztirzāts, vai uz procedūrā aplūkoto darbību attiecas tieša konkurence. Atzinuma pamatā ir plašs nozares apsekojums par konkrētajiem tirgiem.
II. TIESISKAIS REGULĒJUMS
(4)
Direktīvas 2004/17/EK 30. pantā noteikts, ka direktīva neattiecas uz līgumiem, kas paredzēti, lai dotu tiesības veikt kādu no darbībām, uz kurām attiecas direktīva, ja dalībvalstī, kurā attiecīgo darbību veic, uz to attiecas tieša konkurence tirgos, kuriem piekļuve nav ierobežota. To, vai uz kādu darbību attiecas tieša konkurence, novērtē, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, ņemot vērā attiecīgās nozares īpatnības. Piekļuvi tirgum uzskata par neierobežotu, ja dalībvalsts ir īstenojusi un piemērojusi attiecīgos Kopienas tiesību aktus, kas konkrēto nozari vai tās daļu atver konkurencei. Šie tiesību akti ir norādīti Direktīvas 2004/17/EK XI pielikumā, kurā attiecībā uz elektroenerģijas nozari ir atsauce uz Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 19. decembra Direktīvu 96/92/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu (3). Direktīva 96/92/EK tika atcelta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. jūnija Direktīvu 2003/54/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 96/92/EK atcelšanu (4), kas savukārt tika aizstāta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Direktīvu 2009/72/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/54/EK atcelšanu (5).
(5)
Vācija ir īstenojusi un piemērojusi ne tikai Direktīvu 96/92/EK, bet arī Direktīvas 2003/54/EK un 2009/72/EK. Attiecīgi un saskaņā ar 30. panta 3. punkta pirmo daļu piekļuvi tirgum uzskata par neierobežotu visā Vācijas teritorijā.
(6)
Tas, vai uz kādu darbību attiecas vai neattiecas tieša konkurence, ir jānovērtē, pamatojoties uz dažādiem rādītājiem, no kuriem pats par sevi izšķirīgs nav neviens. Attiecībā uz tirgiem, uz kuriem attiecas šis lēmums, viens no vērā ņemamajiem kritērijiem ir galveno tirgus dalībnieku tirgus daļa attiecīgajā tirgū. Vēl viens kritērijs ir koncentrācijas līmenis attiecīgajos tirgos. Ievērojot attiecīgo tirgu īpašās iezīmes, būtu jāņem vērā arī citi kritēriji, piemēram, balansēšanas tirgus darbība, cenu konkurence un tas, cik daudz klientu maina piegādātāju.
(7)
Šis lēmums neskar konkurences noteikumu piemērošanu.
III. NOVĒRTĒJUMS
(8)
Vācijas elektroenerģijas tirgu raksturo liels skaits spēkstaciju, kuras ekspluatē daudzi tirgus dalībnieki (6). Lielākā daļa ražošanas jaudu pieder četriem lieliem energouzņēmumiem: “RWE” AG, “E.ON” AG, “EnBW” AG un “Vattenfall Europe” AG. Tomēr, tā kā divi no šiem uzņēmumiem - “RWE” un “E.ON” - ir privāti uzņēmumi (t. i., uzņēmumi, kuros līgumslēdzējām iestādēm nav tiešas vai netiešas dominējošas ietekmes, kā nosaka Direktīvas 2004/17/EK 2. panta 1. punkta b) apakšpunkts), kuri elektroenerģijas ražošanas nozarē nedarbojas ar īpašām un ekskluzīvām tiesībām Direktīvas 2004/17/EK 2. panta 3. punkta nozīmē, šie uzņēmumi nav līgumslēdzēji Direktīvas 2004/17/EK izpratnē. Tāpēc minētās direktīvas noteikumi neattiecas uz to veiktajiem iepirkumiem elektroenerģijas ražošanas vai pārdošanas vajadzībām; tādējādi attiecībā uz šīm darbībām tie uzskatāmi par to līgumslēdzēju konkurentiem, uz kuru iepirkumiem attiecas minētā direktīva. Tāpēc analīzē galvenā uzmanība pievērsta līgumslēdzējiem, proti, izvērtēts, vai uz to darbību attiecas konkurence tirgos, kuriem ir neierobežota piekļuve.
(9)
Vairumtirdzniecības līmenī elektroenerģiju tirgo enerģijas biržās, t. i., “European Energy Exchange” AG (EEX) un “European Power Exchange” S.E (EPEX) aktuāltirgos un nākotnes līgumu tirgos, vai arī ārpusbiržas tirgos. Enerģijas biržu cenu parasti izmanto par atsauces cenu ārpusbiržas darījumos. Ražošanas uzņēmumi optimizē savu spēkstaciju ekspluatāciju atkarībā no aktuāltirdzniecības rezultātiem biržās. Principā ekspluatētas tiek tikai tās spēkstacijas, kuru robežizmaksas ir mazākas par tirgus cenu.
(10)
Atjaunojamās enerģijas likumā (Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien, turpmāk “EEG”) (7) paredzēti noteikumi attiecībā uz elektroenerģiju, kas ražota no atjaunojamiem enerģijas avotiem (8), kura Vācijas tirgū ieņem aizvien nozīmīgāku vietu līdzās elektroenerģijai, kas ražota no tradicionālajiem avotiem (9). Saskaņā ar grozīto EEG, kas stājās spēkā 2012. gada sākumā, atjaunojamās enerģijas īpatsvaram elektroapgādē jāsasniedz 35 % līdz 2020. gadam, 50 % līdz 2030. gadam un 80 % līdz 2050. gadam.
(11)
2010. gada beigās ražošanas jauda 160,5 GW apmērā bija pievienota pārvades sistēmu operatoru (PSO) tīkliem (77,6 GW) un sadales sistēmu operatoru (SSO) tīkliem (82,9 GW). Salīdzinājumā ar 2009. gadu (152,7 GW) tas ir pieaugums par aptuveni 7,8 GW. 54,2 GW no visas jaudas iegūst no atjaunojamiem energoavotiem. Par aptuveni 50,7 GW no atjaunojamās enerģijas maksā saskaņā ar EEG tarifiem. Tas nozīmē, ka atjaunojamā enerģija veido aptuveni 34 % no kopējās jaudas (10).
(12)
2010. gadā PSO sistēmām pievadīja 367,5 TWh un SSO sistēmām - 163,7 TWh elektroenerģijas (kopā 531,2 TWh). Pievadītās atjaunojamās enerģijas apjoms bija 93,7 TWh, no kuriem par 80,7 TWh atlīdzināts saskaņā ar EEG. Tas nozīmē, ka no visas pievadītās enerģijas atjaunojamā enerģija veido tikai aptuveni 18 %, kas ir mazāk par kopējo atjaunojamās elektroenerģijas ražošanas jaudu (34 %) (11). Šī starpība skaidrojama ar to, ka atjaunojamo energoresursu izmantošanas periods gadā ir īsāks nekā tradicionālajiem avotiem.
(13)
Cita Vācijas elektroenerģijas tirgus iezīme ir saistīta ar to, ka pēc 2011. gada kodolkatastrofas Japānā valsts iestādes nesen pieņēma lēmumu slēgt 8 AES, kuru kopējā jauda ir 8 400 MW (12). Bez tam tika nolemts līdz 2022. gadam slēgt visas pārējās AES Vācijā. Īstermiņā tas ir mainījis importa un eksporta līdzsvaru, proti, līdz 2010. gadam Vācija bija elektroenerģijas neto eksportētāja, bet 2011. gadā kļuva par neto importētāju.
(14)
Kā liecina līdzšinējie Komisijas lēmumi (13), elektroenerģijas nozarē var izšķirt šādus konkrētos ražojumu tirgus: i) elektroenerģijas ražošana un piegāde vairumtirdzniecībā; ii) elektroenerģijas pārvade; iii) elektroenerģijas sadale un iv) elektroenerģijas piegāde mazumtirdzniecībā. Lai gan dažus no šiem tirgiem var iedalīt vēl sīkākās kategorijās, līdzšinējā Komisijas praksē (14) nav nošķirts elektroenerģijas ražošanas tirgus no elektroenerģijas piegādes vairumtirgus, jo elektroenerģijas ražošana pati par sevi ir tikai pirmais vērtībķēdes posms, savukārt saražoto elektroenerģiju tirgo vairumtirgos.
(15)
BDEW pieprasījums attiecas uz elektroenerģijas ražošanu un vairumtirdzniecību. Federālā konkurences iestāde savā atzinumā produkta tirgu definējusi kā “elektroenerģijas pārdošanas primāro tirgu” (15), kurā ietilpst visu elektroenerģijas piegādātāju pašu saražotās enerģijas pārdošana un elektroenerģijas neto imports, bet neietilpst tālākie darījumi tirgus dalībnieku starpā. Bez tam Federālā konkurences iestāde uzskata, ka tādas elektroenerģijas ražošana un pārdošana, uz ko attiecas EEG (turpmāk “EEG elektroenerģija”), šajā tirgū neietilpst.
(16)
Federālā konkurences iestāde uzskata, ka EEG elektroenerģijas tirgus ir atsevišķs tirgus, ciktāl tas attiecas uz pirmo pārdošanu. EEG elektroenerģiju parasti nepārdod tieši vairumtirgos, bet to vispirms pērk pārvades tīklu operatori par likumā noteikto atlīdzību. Otrais posms ir šīs elektroenerģijas pārdošana vairumtirgū.
(17)
Federālā konkurences iestāde secina, ka EEG elektroenerģijas ražošana un pārdošana nav balstīta konkurencē un ka EEG elektroenerģija nav atkarīga no pieprasījuma un cenas rādītājiem (16). Secinājuma pamatā ir šādi apsvērumi.
(18)
EEG elektroenerģija tīkliem tiek pievadīta prioritārā kārtā; tas nozīmē, ka EEG elektroenerģijas ražošana ir pilnīgi neatkarīga no pieprasījuma. Ražošana un pievade nav atkarīga arī no cenas faktora, jo operatoriem ir tiesības saņemt likumā noteikto atlīdzību. EEG elektrību tirgo pārvades sistēmas operatori aktuāltirgū saskaņā ar likuma noteikumiem, un tiem nav iespēju manevrēt.
(19)
Bez tam Federālā konkurences iestāde atzīmēja, ka saskaņā ar likumu EEG elektroenerģiju var pārdot bez starpniekiem, un zināms skaits operatoru šo iespēju izmanto. EEG paredzēts, ka EEG iekārtu operatori var katra mēneša pirmajā dienā pāriet no tiešās pārdošanas uz EEG noteikto maksājumu saņemšanu pēc tarifa. Tātad atkarībā no tirgus cenas prognozēm un pieprasījuma EEG iekārtu operatori var katru mēnesi izlemt, kurš pārdošanas veids tiem ir izdevīgāks. Tomēr nākotnē tiešās tirdzniecības nozīme būs ļoti neliela.
(20)
Saskaņā ar grozīto EEG, kas stājās spēkā 2012. gada sākumā, EEG iekārtu operatoriem ir iespēja pārdot pašu saražoto elektroenerģiju un papildus saņemt tirgus piemaksu [Marktprämie]. Ar tirgus piemaksu iecerēts aizstāt starpību starp fiksēto EEG atlīdzību un mēneša vidējo cenu biržā, ko nosaka ex post. Tomēr tirgus piemaksas modeļa izmantošana nav obligāta, t. i., EEG iekārtu operatori var palikt fiksētās atlīdzības sistēmā vai atgriezties tajā jebkurā mēnesī. Tomēr paredzams, ka lielāko daļu EEG elektroenerģijas pārdos ar pārvades tīklu operatoru starpniecību. Turklāt tirgus piemaksas modelis nemainīs faktu, ka EEG operatoru kopējo atlīdzības līmeni primāri nenosaka tirgus cenas (17).
(21)
Federālā konkurences iestāde atzīst, ka, lai gan EEG elektroenerģija rada konkurences spiedienu uz elektroenerģiju, kas ražota no tradicionāliem avotiem, pretēja situācija nav vērojama; tāpēc EEG elektroenerģiju nevar iekļaut tajā pašā tirgū, kur no tradicionālajiem avotiem ražoto elektroenerģiju, jo tirgus nosacījumi pirmās pārdošanas brīdī būtiski atšķiras. Turklāt EEG elektroenerģijas pirmā pārdošana lielākoties notiek ar pārvades tīklu operatoru starpniecību. Tātad arī no pieprasījuma viedokļa šis tirgus atšķiras no tradicionālās elektroenerģijas vairumtirgus.
(22)
Ņemot vērā Vācijas elektroenerģijas tirgus specifiku, lai varētu izvērtēt Direktīvas 2004/17/EK 30. panta 1. punktā paredzētos nosacījumus, un neskarot konkurences tiesības, konkrētais produkta tirgus tiek definēts kā no tradicionāliem avotiem ražotas elektroenerģijas ražošanas un pirmās pārdošanas tirgus. EEG elektroenerģijas ražošana un pārdošana iepriekš izklāstīto iemeslu dēļ šajā tirgū neietilpst un tiks izvērtēta atsevišķi.
(23)
No pieteikuma izriet, ka pieprasījums attiecas uz darbībām Vācijas Federatīvajā Republikā. Pieteicējs iztirzā iespēju, ka varētu pastāvēt plašāks tirgus, kurā ietilpst Vācija un Austrija, pamatojoties uz dažādām tendencēm saistībā ar regulējuma attīstību, elektroenerģijas importa un eksporta līmeni, tirgu sasaisti un pārslodzes vadības procedūrām, tomēr galu galā secina, ka “pieteicējs nevar izdarīt galīgo secinājumu par to, vai Vācijas elektroenerģijas vairumtirgus un konkrētie tirgi kaimiņvalstīs pašlaik ir integrēti tādā mērā, lai to varētu uzskatīt par reģionālo tirgu”.
(24)
Federālā konkurences iestāde pēc nozares apsekojuma pieņem, ka Vācijā un Austrijā pastāv kopējs elektroenerģijas primārais tirgus. Šā secinājuma pamatā ir fakts, ka starpsavienojumos uz Vācijas un Austrijas robežas nav novērotas pārslodzes un ka ir izveidojusies vienota tirdzniecība un cenu noteikšana biržā “European Power Exchange” S.E. (EPEX).
(25)
Līdzšinējā Komisijas praksē elektroenerģijas tirgi definēti kā tādi, kas aptver valsts teritoriju (18) vai ir pat mazāki (19). Tomēr reizumis ir pieļauta iespēja, ka tirgus var būt plašāks par valsts teritoriju (20).
(26)
Komisija uzskata: lai varētu izvērtēt Direktīvas 2004/17/EK 30. panta 1. punktā minētos nosacījumus, un neskarot konkurences tiesības, nav nepieciešams noteikt tradicionālās elektroenerģijas ražošanas un pirmās pārdošanas konkrētā ģeogrāfiskā tirgus precīzas robežas, jo arī saskaņā ar jebkuru citu tirgus definīciju novērtējuma rezultāti būtu tādi paši.
(27)
Kas attiecas uz EEG elektroenerģijas ražošanu un pārdošanu, ģeogrāfiskais tirgus nevar būt plašāks par Vācijas teritoriju, jo tā pamatā ir konkrēti juridiski nosacījumi, ko paredz Vācijas EEG.
a) Tirgus daļa un tirgus koncentrācija
(28)
Līdz šim Komisija, pieņemdama lēmumus saskaņā ar 30. pantu (21), uzskatīja, ka attiecībā uz elektroenerģijas ražošanu “viens no rādītājiem par konkurences pakāpi valstu tirgos ir triju lielāko ražotāju kopējā tirgus daļa”.
(29)
Saskaņā ar Federālās konkurences iestādes atzinumu (22) trīs lielāko ražotāju kumulatīvā tirgus daļa, ciktāl tas attiecas uz pievadīto elektroenerģiju, 2007. gadā bija 74 %, 2008. gadā - 73 %, 2010. gadā - 70 %. Tāpēc salīdzinājumā ar citiem atbrīvojuma lēmumiem saskaņā ar Direktīvas 2004/17/EK 30. pantu Vācijas elektroenerģijas tirgus ir vidēji koncentrēts tirgus (23).
(30)
Tomēr jāpatur prātā, ka uz diviem lielākajiem ražotājiem - “RWE” un “E.ON” -, kuru kopējā tirgus daļa ir 58 % (24), neattiecas iepirkuma likuma noteikumi.
(31)
Šī lēmuma mērķis ir noteikt, vai uz elektroenerģijas ražošanu un vairumtirdzniecību attiecas tik liela konkurence (brīvi pieejamos tirgos), lai nodrošinātu, ka arī tad, ja nepastāvēs Direktīvā 2004/17/EK izklāstīto sīki izstrādāto iepirkuma noteikumu paredzētā disciplīna, iepirkuma procedūra šeit aplūkoto darbību īstenošanai būs pārredzama un nediskriminējoša un tās pamatā būs kritēriji, kuri ļauj izvēlēties kopumā ekonomiski izdevīgāko risinājumu. Šajā sakarā svarīgi paturēt prātā, ka tad, kad uzņēmumi, uz kuriem publiska iepirkuma procedūras neattiecas (“RWE” un “E.ON”), darbojas šajos tirgos, tie var radīt konkurences spiedienu uz citiem tirgus dalībniekiem. Stāvoklis nemainītos arī tad, ja Austrija tiktu iekļauta konkrētajā ģeogrāfiskajā tirgū, jo paredzams, ka tirgū, kurā ietilpst Vācija un Austrija, lielāko ražotāju tirgus daļas samazinātos tikai nedaudz (25).
(32)
Kas attiecas uz tādas elektroenerģijas ražošanu un vairumpiegādi, kas ražota no tradicionāliem avotiem, iepriekš izklāstītie fakti liecina, ka tie tirgus dalībnieki, uz kuriem attiecas iepirkuma likuma noteikumi, tieši saskaras ar konkurenci.
(33)
Tāpat vērts atzīmēt, ka 2011. gada jūnijā sagatavotajā Komisijas dienestu darba dokumentā “2009.-2010. gada ziņojums par panākumiem iekšējā gāzes un elektroenerģijas tirgus izveidē” (26) redzams, ka salīdzinājumā ar iepriekšējiem gadiem tirgus koncentrācijā Vācijā ir samazinājusies (27) un tagad Vācijas tirgus klasificējams kā “mēreni koncentrēts tirgus” (28), proti, tirgus, kura Herfindāla-Hiršmana indekss (29) (rēķinot pēc ražošanas jaudas) ir starp 750 un 1 800.
(34)
Ņemot vērā iepriekš minētos rādītājus, šajā lēmumā (un neskarot konkurences tiesības) attiecībā uz līgumslēdzējiem var pieņemt, ka tirgus koncentrācijas pakāpe liecina par to, ka uz elektroenerģijas ražošanu no tradicionāliem avotiem un tās vairumtirdzniecību Vācijā attiecas zināma konkurence.
b) Citi faktori
(35)
Pēdējos gados, faktiski līdz 2011. gada martam, Vācija bija elektroenerģijas neto eksportētāja. Tā kā tika pieņemts lēmums pakāpeniski atteikties no elektroenerģijas ražošanas vairākās AES, Vācija kļuva par neto importētāju. Tas nozīmē, ka pašlaik tirgū ir vērojams konkurences spiediens, kas skaidrojams ar iespēju importēt elektroenerģiju no ārvalstīm. Tas nodrošina, ka nav iespējams investēt Vācijas elektroenerģijas nozarē, ja netiek ņemti vērā citi ražotāji kaimiņvalstīs. Šie faktori nav pretrunā secinājumam, ka uz līgumslēdzējiem, kas darbojas Vācijas tradicionālās elektroenerģijas ražošanas tirgū, attiecas konkurence. Turklāt analīze par piegādātāja maiņu klientu vidū (30) un par vairumtirgus likviditātes pakāpi (31) liecina, ka šie faktori nav pretrunā secinājumam, ka uz līgumslēdzējiem, kas darbojas Vācijas tradicionālās elektroenerģijas ražošanas tirgū, attiecas konkurence. Visbeidzot, jāatzīmē, ka Vācijas balansēšanas tirgus (32) un tā galvenās pazīmes (tirgus konjunktūrā balstīta cenu veidošana un cenu atšķirības starp pozitīvo un negatīvo balansēšanas jaudu) nav pretrunā secinājumam, ka uz līgumslēdzējiem, kas darbojas Vācijas tradicionālās elektroenerģijas ražošanas tirgū, attiecas konkurence.
(36)
EEG elektroenerģijai tiek nodrošināts prioritārs pieslēgums tīklam, un tai salīdzinājumā ar tradicionālo elektroenerģiju ir prioritāte attiecībā uz pievadi tīklam, kas nozīmē, ka EEG elektroenerģijas ražošana nav atkarīga no pieprasījuma. Tā kā EEG elektroenerģijas ražošanas izmaksas parasti ir augstākas par tirgus cenu, ir izveidota sistēma, lai EEG elektroenerģijai sniegtu īpašu atbalstu. EEG iekārtu operatoriem (33) ir tiesības saņemt likumā noteiktu atlīdzību no pārvades sistēmu operatoriem 20 gadus, kam vēl pieskaita ekspluatācijā laišanas gadu. Šī atlīdzība palīdz segt izmaksas un tāpēc ir augstāka par tirgus cenu. Tas nozīmē, ka operatori var saražoto elektroenerģiju pievadīt tīklam neatkarīgi no elektroenerģijas cenas biržās (34).
(37)
EEG elektroenerģiju parasti tieši nepārdod vairumtirgos; to vispirms pērk pārvades tīkla operatori par likumā noteikto atlīdzību. Pārvades sistēmu operatoru pienākums ir pārdot EEG elektroenerģiju enerģijas biržu aktuāltirgos, un tas pašlaik rada zaudējumus PSO. Galu galā šīs izmaksas sedz elektroenerģijas galapatērētāji, kas enerģijas piegādātājiem maksā EEG papildnodevu, kuru pēc tam saņem pārvades sistēmu operatori. Enerģijas piegādātāji, kas iepērk vairāk nekā 50 % EEG elektroenerģijas, tostarp vismaz 20 % saules vai vēja elektroenerģijas, maksā samazinātu EEG papildnodevu.
(38)
EEG iekārtu operatori var arī nodarboties ar saražotās elektroenerģijas “tiešo pārdošanu”. Tas nozīmē, ka EEG iekārtas operators var atteikties no likumā noteiktās atlīdzības un tā vietā elektroenerģiju tieši tirgot aktuāltirgū. Tā kā EEG elektroenerģijas ražošanas izmaksas ir augstas, tiešā pārdošana, neizmantojot likumā noteiktos nosacījumus, parasti nav izdevīga. Līdz šim šo paņēmienu lielākoties izmantoja ļoti nedaudzos gadījumos, kad pircējam bija izdevies saņemt atbrīvojumu no EEG papildnodevas, jo tika kombinēts zināms daudzums EEG elektroenerģijas, kas iepirkta tieši no ražotāja, un tradicionālā elektroenerģija (35). Līdz ar jauno EEG likumu, kas stājās spēkā 2012. gada sākumā, iespēja izmantot šo konkrēto atbrīvojumu ir ierobežota, tāpēc ir gaidāms, ka šāda veida tiešā pārdošana saruks (36).
(39)
Tomēr jaunais likums paredz jaunu “tiešās tirdzniecības” iespēju, proti, maksāt EEG elektroenerģijas ražotājiem t.s. “tirgus piemaksu”, kas sedz starpību starp augstākajām ražošanas izmaksām un vidējo tirgus cenu (turpmāk “tirgus piemaksas modelis”). Pārvades sistēmu operatori lēš, ka 2012. gadā aptuveni 15 % no visas atjaunojamās enerģijas tiks pārdots saskaņā ar tirgus piemaksas modeli (37). Var secināt, ka pašlaik un tuvākajā nākotnē EEG elektroenerģiju lielākoties pārdos saskaņā ar likumā noteiktās atlīdzības režīmu un ar pārvades tīklu operatoru starpniecību. Nesubsidēta tiešā tirdzniecība būs niecīgos apjomos.
(40)
Iepriekš minēto iemeslu dēļ EEG elektroenerģijas ražošana un pirmā pārdošana ir daļa no regulētas sistēmas, kur ražotāji saņem likumā noteiktu atlīdzību. Uz ražotājiem neattiecas konkurence, jo tie EEG elektroenerģiju var pievadīt tīklam neatkarīgi no tirgus cenas. Tā kā šo elektroenerģiju tīkliem pievada prioritārā kārtā, ražotāji var pārdot visus saražoto apjomu. Tāpēc nevar secināt, ka uz EEG elektroenerģijas ražotāju saimniecisko darbību attiecas konkurence. Ņemot vērā iepriekš minēto, citi rādītāji, piemēram, 6) apsvērumā minētie, nav jāizvērtē.
IV. SECINĀJUMI
(41)
Ņemot vērā iepriekš izvērtētos faktorus, uzskatāms, ka ir izpildīts Direktīvas 2004/17/EK 30. panta 1. punkta nosacījums attiecībā uz tradicionālo elektroenerģiju, proti, uz līgumslēdzējiem attiecas tieša konkurence, kad tie nodarbojas ar tradicionālās elektroenerģijas ražošanu un piegādi vairumtirdzniecībā Vācijā.
(42)
Turklāt, tā kā nosacījums par neierobežotu piekļuvi tirgum uzskatāms par izpildītu, Direktīva 2004/17/EK nav jāpiemēro ne tajos gadījumos, kad līgumslēdzēji piešķir līgumus, kas paredzēti, lai dotu tiesības Vācijā ražot elektroenerģiju no tradicionāliem avotiem un to piegādāt vairumtirdzniecībā, ne arī tad, kad līgumslēdzēji organizē projektu konkursus šādas darbības veikšanai attiecīgajā ģeogrāfiskajā zonā.
(43)
Tomēr uzskatāms, ka nav izpildīts Direktīvas 2004/17/EK 30. panta 1. punkta nosacījums attiecībā uz EEG elektroenerģiju, proti, uz līgumslēdzējiem neattiecas tieša konkurence, kad tie nodarbojas ar EEG elektroenerģijas ražošanu un pirmo pārdošanu Vācijā.
(44)
Tā kā uz EEG elektroenerģijas ražošanu un pirmo pārdošanu joprojām attiecas Direktīvas 2004/17/EK noteikumi, jāatgādina, ka uz iepirkuma līgumiem, kas aptver vairākas darbības, attiecas Direktīvas 2004/17/EK 9. pants. Tātad, ja līgumslēdzējs ir iesaistīts “jauktā” iepirkumā, kas ir iepirkums, ko izmanto, lai atbalstītu gan tās darbības, kuras ir atbrīvotas no Direktīvu 2004/17/EK piemērošanas, gan tās, kuras nav atbrīvotas, ir jāņem vērā tās darbības, kuru veikšanai līgums galvenokārt paredzēts. Šāda jaukta iepirkuma gadījumā, ja mērķis galvenokārt ir atbalstīt EEG elektroenerģijas ražošanu un vairumtirdzniecību, uz to attiecas Direktīvas 2004/17/EK noteikumi. Ja nav iespējams objektīvi noteikt, kura darbība paredzēta kā līguma galvenā darbība, līgumu piešķir saskaņā ar Direktīvas 2004/17/EK 9. panta 2. un 3. punktā minētajiem noteikumiem. Šā lēmuma pamatā ir juridiskā un faktiskā situācija no 2011. gada oktobra līdz 2012. gada februārim, kas atspoguļota BDEW un Vācijas iestāžu iesniegtajā informācijā. Lēmumu var pārskatīt, ja būtiskas izmaiņas juridiskajā vai faktiskajā situācijā liecinās, ka vairs netiek ievēroti nosacījumi, lai Direktīvas 2004/17/EK 30. panta 1. punktu piemērotu elektroenerģijas ražošanai no tradicionāliem avotiem un tās piegādei vairumtirdzniecībā.
(45)
Šajā lēmumā noteiktie pasākumi ir saskaņā ar Publiskā iepirkuma padomdevējas komitejas atzinumu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Direktīva 2004/17/EK neattiecas uz līgumiem, ko piešķir līgumslēdzēji un kas paredzēti, lai dotu tiesības nodarboties ar elektroenerģijas ražošanu no tradicionāliem avotiem un tās pirmo pārdošanu Vācijā.
Šajā lēmumā no tradicionālajiem avotiem iegūta elektroenerģija ir elektroenerģija, uz kuru neattiecas EEG. Savukārt saskaņā ar EEG un tajā izklāstītajiem nosacījumiem “atjaunojamie enerģijas avoti” ir hidroenerģija, tostarp viļņu enerģija, plūdmaiņu enerģija, osmozes enerģija, plūsmu enerģija, vēja enerģija, saules enerģija, ģeotermālā enerģija, no biomasas (tostarp biogāzes, biometāna, poligona gāzes un notekūdeņu gāzes) iegūta enerģija, kā arī enerģija, kas iegūta no sadzīves un rūpniecisko atkritumu bioloģiski noārdāmās frakcijas.
2. pants
Šis lēmums ir adresēts Vācijas Federatīvajai Republikai.
Briselē, 2012. gada 24. aprīlī