ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 20. července 2010
o státní podpoře C 27/09 (dříve N 34/B/09) Rozpočtová podpora ve prospěch France Télévisions, kterou Francouzská republika hodlá poskytnout ve prospěch France Télévisions
(oznámeno pod číslem K(2010) 4918)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/140/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby v souladu s uvedenými články podaly své připomínky (1), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 23. ledna 2009 oznámila Francouzská republika Komisi, že zamýšlí poskytnout rozpočtovou podporu na rok 2009 ve výši 450 milionů EUR ve prospěch France Télévisions, začleněnou již do rozpočtového zákona. Komise ji dopisem ze dne 13. března 2009 požádala o doplňující informace, které Francouzská republika poskytla dne 25. května 2009. V tomto dopisu Francouzská republika rozšířila předmět oznámení a současně dala najevo záměr zavést dlouhodobý víceletý mechanismus veřejného financování France Télévisions, jehož součástí bude roční podpora.
(2)
Komise v dopisu ze dne 1. září 2009 jednak usoudila, že rozpočtová podpora schválená na rok 2009 je slučitelná s vnitřním trhem podle čl. 106 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“), jednak informovala Francouzskou republiku o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU ohledně nového mechanismu veřejného financování France Télévisions v následujících letech.
(3)
Francouzská republika předložila své komentáře dne 7. října 2009.
(4)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (2). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby předložily své připomínky k dotčené podpoře.
(5)
Komise v této věci obdržela připomínky od zúčastněných stran. Předala je Francouzské republice a umožnila jí, aby se k nim vyjádřila, a její připomínky obdržela dopisem ze dne 15. ledna 2010.
(6)
Ve dnech 23. dubna, 19. května a 22. června 2010 zaslala Francouzská republika Komisi upřesnění nebo doplňující informace.
II. PODROBNÝ POPIS MECHANISMU FINANCOVÁNÍ
(7)
Víceletý mechanismus financování, který je předmětem tohoto rozhodnutí, souvisí s financováním poslání veřejné služby France Télévisions, které Komise zkoumala ve svých rozhodnutích ze dne 10. prosince 2003 (3), 20. dubna 2005 (4), 16. července 2008 (5) a 1. září 2009 (6). Představuje nicméně opatření odlišné od opatření, která byla předmětem rozhodnutí z let 2003, 2005 a 2008. Tedy konkrétněji: rozpočtové podpory, jež jsou podrobněji popsány níže, doplní veřejné zdroje přidělované France Télévisions v rámci příspěvku na veřejnoprávní audiovizuální vysílání, dříve nazývaného poplatek, který byl předmětem rozhodnutí Komise ze dne 20. dubna 2005 a který není jakožto stávající podpora pozměněn novými ustanoveními. Účelem těchto dvou veřejných zdrojů bude pokrýt náklady na poslání veřejné služby France Télévisions, snížené o nadále existující čisté příjmy z obchodních činností.
II.1 Hlavní právní základy
(8)
Hlavní ustanovení nového mechanismu veřejného financování jsou obsažena v zákoně č. 2009-258 ze dne 5. března 2009 o audiovizuální komunikaci a nové veřejné službě televize. Oznámená podpora je součástí širší reformy struktur a poslání obecného hospodářského zájmu veřejnoprávního audiovizuálního vysílání, kterou zákon zavádí. Zákon tak pozměňuje zákonná ustanovení, jimiž se řídí poslání veřejné služby France Télévisions, zejména zákon č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků. Tato poslání jsou dále upřesněna v seznamu úkolů a povinností a ve smlouvě o cílech a prostředcích France Télévisions, které byly schváleny prováděcími předpisy k zákonu o svobodě sdělovacích prostředků. Zákon č. 2009-258 ze dne 5. března 2009 obsahuje rovněž finanční ustanovení, jimiž se na jednu stranu mění daňový zákoník, na druhou stranu stanoví zásada rozpočtové podpory pro France Télévisions začleněné v rozpočtovém zákoně.
II.2 Činnost a financování příjemce: France Télévisions
(9)
France Télévisions je akciová společnost založená podle článku 44-I zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků. Tento pozměněný zákon zřizuje jediný podnik, France Télévisions, který seskupuje dříve samostatné právnické subjekty různých televizních kanálů. Podléhá hospodářské a finanční kontrole francouzského státu. Její akciový kapitál je rozdělen na akcie na jméno, které smí vlastnit pouze stát. V její správní radě zasedá kromě předsedy čtrnáct členů s pětiletým mandátem, a sice dva členové parlamentu jmenovaní kulturními komisemi národního shromáždění a senátu, pět zástupců státu, pět osobností jmenovaných Nejvyšší radou pro audiovizuální vysílání a dva zástupci zaměstnanců.
(10)
France Télévisions je přední francouzskou audiovizuální skupinou. Zaměstnává zhruba 11 000 pracovníků a zahrnuje televizní kanály France 2, France 3, France 4, France 5 a France Ô vysílající na území francouzské metropole, jakož i RFO, společnost zahrnující veřejnoprávní televizní a rádiové stanice vysílající v zámořských departementech a územích. Skupina zahrnuje rovněž reklamní agenturu, ačkoli se v současnosti zkoumá možnost osvobození od tohoto závazku, a společnosti věnující se diverzifikačním činnostem. Některé kanály France Télévisions vysílají ve velkém rozsahu v několika členských státech, zejména v Belgii a v Lucembursku.
(11)
Obrat France Télévisions za rok 2007, což bylo poslední finanční období před oznámením reformy veřejnoprávního audiovizuálního vysílání, činil 2 927 milionů EUR, z toho 64,2 % pocházelo z poplatků, 28,1 % z příjmů z reklamy (reklama a sponzorování) a 7,7 % z jiných příjmů. V letech 2003 až 2007 zůstával podíl jednotlivých složek obratu relativně stálý, přičemž příjmy z reklamy a sponzorování se pohybovaly v rozmezí 30 % a 28 %. V letech 2003 až 2007 vykazovala celá skupina každoročně lehce plusový čistý výsledek, jehož souhrnná výše za toto období činí 99 milionů EUR.
(12)
Tento trend se změnil po oznámení reformy veřejnoprávního audiovizuálního vysílání v lednu 2008, která zahrnuje zejména budoucí ztrátu příjmů z reklamních spotů. Finanční období 2008 bylo pro France Télévisions ztrátové s čistým minusovým výsledkem [50-100] (7) milionů EUR (z toho [50-100] milionů EUR za oblast veřejné služby) způsobeným zejména značným poklesem příjmů z reklamy, kterému úplně nezabránila ani výjimečná kapitálová dotace ve výši 150 milionů EUR schválená rozhodnutím Komise ze dne 16. července 2008. V roce 2009, jakmile vstoupila v platnost reforma veřejnoprávního audiovizuálního vysílání, umožnila poskytnutá rozpočtová podpora ve výši 415 milionů EUR, kterou Komise schválila svým rozhodnutím ze dne 1. září 2009, téměř vykompenzovat snížení příjmů z reklamy a skupina France Télévisions vykázala lehce přebytkový čistý výsledek ([10-20] milionů EUR). Oblast veřejné služby však zůstala lehce ztrátová ve výši [0-5] milionů EUR, přičemž plusového výsledku dosáhly obchodní společnosti skupiny.
(13)
Činnosti a řízení skupiny France Télévisions v těchto posledních letech 2004-2008 a postavení podniku v perspektivě reformy veřejnoprávního audiovizuálního vysílání byly předmětem relativně kritické zprávy francouzského Účetního dvora „France Télévisions a nová veřejnoprávní televize“. Zpráva, na niž se odvolávají jisté třetí zúčastněné strany ve svých připomínkách, byla schválena na jednání a zveřejněna dne 14. října 2009, tedy po rozhodnutí o zahájení řízení. Zpráva odkrývá dosavadní nevyužité možnosti pokroku v řízení a ve výsledcích France Télévisions a obsahuje doporučení k budoucímu zlepšení v novém kontextu reformy.
II.3 Poslání veřejné služby France Télévisions
II.3.1 Definice poslání veřejné služby v zákoně
(14)
Pozměněný článek 43-11 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 formuluje poslání veřejné služby France Télévisions a stanoví, že veřejnoprávní kanály „sledují poslání veřejné služby v obecném zájmu. Poskytují všem složkám veřejnosti souhrn programů a služeb, které se vyznačují rozmanitostí a pluralismem, požadavky na kvalitu a inovaci, dodržování ústavně zakotvených lidských práv a demokratických zásad. Předkládají rozmanitou nabídku analogových i digitálních programů v oblastech informací, kultury, vědy, zábavy a sportu. Podporují demokratickou diskuzi, výměnu názorů mezi různými částmi obyvatelstva, jakož i sociální začlenění a občanské povědomí. Vyvíjejí činnost ve prospěch sociální soudržnosti, kulturní rozmanitosti a boje proti diskriminaci a navrhují programovou tvorbu odrážející rozmanitost francouzské společnosti. Zajišťují šíření francouzského jazyka, popřípadě regionálních jazyků, a zdůrazňují rozmanitost kulturního a jazykového dědictví Francie. Přispívají k rozvoji a šíření intelektuální a umělecké tvorby a občanských, hospodářských, sociálních, vědeckých a technických znalostí, jakož i ke vzdělávání v oblasti audiovizuálního odvětví a médií. Podporují výuku cizích jazyků. Podílejí se na výchově v oblasti životního prostředí a trvalého rozvoje. Vhodnými prostředky podporují přístup neslyšících a osob s poruchou sluchu k programům, které vysílají. Zajišťují solidnost, nezávislost a pluralismus informací, jakož i pluralistický výklad myšlenkových proudů a názorů za dodržení zásady rovného zacházení a doporučení Nejvyšší rady pro audiovizuální vysílání. Subjekty veřejného sektoru audiovizuální komunikace při výkonu svých poslání přispívají k vnější audiovizuální činnosti, k šíření frankofonie a kultury a francouzského jazyka ve světě. Snaží se o rozvíjení nových služeb, které by obohatily a doplnily jejich nabídku programů, jakož i nové techniky výroby a vysílání programů a služeb audiovizuální komunikace. Každý rok je parlamentu předkládána zpráva za účelem vykázání, jak jsou prováděna ustanovení tohoto článku“.
II.3.2 Promítnutí povinností veřejné služby do činnosti France Télévisions
(15)
Pokud jde o konkrétní promítnutí těchto poslání, část I článku 44 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 uvádí, že France Télévisions je pověřena sestavováním a plánováním televizních programů a služeb audiovizuální komunikace, jež odpovídají posláním veřejné služby vymezeným v článku 43-11 a v seznamu úkolů a povinností podle článku 48 uvedeného zákona.
(16)
Nařízení č. 2009-796 ze dne 23. června 2009 nyní stanoví jednotný seznam úkolů a povinností skupiny France Télévisions. V seznamu úkolů a povinností je vymezena činnost kanálů France Télévisions se závaznými programovými úkoly vysílání, často v době vysoké sledovanosti, každodenních kulturních pořadů, hudebních pořadů, zejména klasické hudby, za současného střídání evropských nebo regionálních orchestrů, divadelních představení nebo populárně vědeckých pořadů (články 4 až 7 seznamu úkolů a povinností). France Télévisions je rovněž povinna začlenit do souhrnu svých programů evropský rozměr, zejména vysíláním reportáží o životním stylu nebo kulturním životě v ostatních členských státech a vysíláním pořadů náboženského zaměření věnovaným hlavním náboženským vyznáním zastoupeným ve Francii (články 14 a 15 seznamu úkolů a povinností). Uvedena je rovněž povinnost sdružovat širokou a vyváženou diváckou veřejnost (článek 18).
(17)
Kromě toho jsou podle článku 53 zákona č. 86-1067 o svobodě sdělovacích prostředků uzavírány víceleté smlouvy o cílech a prostředcích mezi státem a France Télévisions na dobu tří až pěti let. Smlouvy o cílech a prostředcích stanoví za dodržení poslání veřejné služby France Télévisions zejména:
-
prioritní směry jejího rozvoje,
-
závazky přijaté se zřetelem na tvůrčí rozmanitost a inovaci,
-
minimální výši investic France Télévisions - v procentech jejích příjmů a v absolutní hodnotě - do produkce evropských filmových a audiovizuálních děl a původní tvorby ve francouzském jazyce,
-
závazky umožňující zajistit účast a občanské povědomí znevýhodněných osob, přizpůsobení všech televizních programů neslyšícím osobám nebo osobám s poruchou sluchu,
-
závazky umožňující zajistit vysílání televizních programů, které budou pomocí vhodného zařízení přístupné nevidomým nebo zrakově postiženým osobám,
-
předpokládané náklady na její činnost v každém dotyčném roce a kvantitativní i kvalitativní ukazatele plnění a zjištěných výsledků,
-
výši veřejných prostředků, které jí mají být přiděleny, a stanovení prostředků přednostně určených na rozvoj programových rozpočtů,
-
výši očekávaného výnosu z vlastních příjmů s odlišením příjmů z reklam a sponzorování,
-
hospodářský výhled v případě placených služeb,
-
popřípadě výhled v oblasti obnovení finanční rovnováhy.
(18)
V současnosti jsou povinnosti veřejné služby France Télévisions předmětem smlouvy o cílech a prostředcích na léta 2007-2010 „France Télévisions, první soubor bezplatných televizních kanálů v éře digitálního vysílání“ ze dne 24. dubna 2007, kterou podepsali odpovědní ministři a prezident France Télévisions. V oddílu cíle I.2 „Podporovat hodnoty identity veřejné služby“ smlouva stanoví cíle konkrétní činnosti provázené kvalitativními nebo kvantitativními ukazateli, jichž má být dosaženo v těchto oblastech:
-
vysíláním kulturních programů alespoň v době vysoké sledovanosti napomáhat přístupu širší veřejnosti ke kulturním programům i z hlediska demokratizace kultury,
-
odrážet pluralismus v informacích a občanskou debatu,
-
nabízet širokou škálu sportovních disciplín s důrazem na sporty méně exponované na soukromých televizních kanálech,
-
odrážet rozmanitost a zlepšovat zviditelnění složek francouzské společnosti,
-
podporovat obranu francouzské a evropské kulturní identity, chápání fungování Evropské unie a její přínosy, jakož i výuku cizích jazyků.
(19)
Smlouva rovněž stanoví víceletý finanční plán, který obsahuje opravnou doložku, jež stanoví, že stát a skupina se v závislosti na vývoji příjmů z reklamy shodnou na úpravě potřeby veřejných zdrojů, přičemž přebytky nevyčleněné na snížení této potřeby veřejných zdrojů budou přednostně vyčleněny na výdaje ve prospěch audiovizuální tvorby.
(20)
Po reformě byl k platné smlouvě o cílech a prostředcích připojen dodatek na léta 2009-2012. Tento dodatek, který je co do finančního plánu podrobněji popsán níže, ještě posiluje hodnoty identity veřejné služby poskytované France Télévisions a stanoví nové kvantitativní ukazatele, jichž má být každoročně dosahováno v určitých oblastech uvedených v 18. bodě odůvodnění.
II.3.3 Zavedení nových inovativních audiovizuálních služeb
(21)
Nový seznam úkolů a povinností France Télévisions stanoví zavedení řady inovativních služeb určených k obohacení redakční nabídky, například zavedení komunikačních služeb, audiovizuálních mediálních služeb na požádání nebo doplňkových obsahů obohacujících její programy. V dodatku smlouvy o cílech a prostředcích se plánuje také zavedení inovativních služeb, zejména bezplatného nebo zpoplatněného videa na vyžádání, osobní mobilní televize, vysílání na internetu, mobilní aplikace, regionální nebo tematické WebTV.
II.3.4 Externí kontrola povinností veřejné služby, včetně zavedení nových služeb
(22)
Správní rada France Télévisions schvaluje podle článku 53 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 návrh smlouvy o cílech a prostředcích této společnosti a projednává její každoroční plnění, přičemž výsledek projednávání je veřejně dostupný. Smlouvy o cílech a prostředcích, jakož i případné dodatky k těmto smlouvám, se před podpisem zašlou kulturním a finančním výborům národního shromáždění, senátu a Nejvyšší rady pro audiovizuální vysílání. Výbory mohou vyslovit stanovisko ve lhůtě šesti týdnů.
(23)
Prezident France Télévisions navíc kulturním a finančním výborům národního shromáždění a senátu předloží výroční zprávu o plnění smlouvy o cílech a prostředcích. Při příležitosti předložení zprávy o plnění smlouvy o cílech a prostředcích příslušným výborům národního shromáždění a senátu prezident France Télévisions podá zprávu i o činnosti a práci interního poradního výboru odpovědného za programy, který je složen z diváků a pověřen vydáváním stanovisek a doporučení k programům.
(24)
Stejně tak se stal předběžný návrh seznamu úkolů a povinností France Télévisions, jenž byl stanoven nařízením, předmětem veřejné konzultace ve dnech 10. až 24. listopadu 2008, kdy zhruba patnáct subjektů předložilo příspěvky, jež daly podnět ke změnám původního znění, a po konzultaci bylo vydáno stanovisko Nejvyšší rady pro audiovizuální vysílání. Pokud jde o externí kontrolu jeho plnění, článek 48 zákona ze dne 30. září 1986 stanoví předkládání roční zprávy Nejvyšší rady pro audiovizuální vysílání kulturním výborům národního shromáždění a senátu. Zpráva bude předkládána rovněž ministerstvu kultury a komunikací.
(25)
Tyto parlamentní výbory, stejně jako Nejvyšší rada pro audiovizuální vysílání, mohou vyslechnout třetí strany. Ve skutečnosti jsou zúčastněné strany pravidelně vyslechnuty na této půdě a oznamují svá stanoviska k otázkám, které se týkají veřejnoprávního audiovizuálního vysílání.
II.4 Finanční vyrovnání postupného úbytku až úplného zániku reklamních spotů
(26)
Aby programová tvorba veřejnoprávního vysílání byla svobodnější a méně závislá na obchodních hlediscích, čl. 53 pododstavec VI pozměněného zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků počítá s úbytkem a později úplným zánikem reklamních spotů: „Programy státních televizních služeb uvedených v části I článku 44, s výjimkou jejich regionálních a místních programů, vysílané mezi dvacátou a šestou hodinou, neobsahují jiné reklamní spoty než ty, které se týkají výrobků a služeb prezentovaných pod jejich obecným označením. Toto ustanovení platí rovněž pro programy, které tyto služby vysílají mezi šestou a dvacátou hodinou od ukončení analogového pozemního vysílání televizních služeb uvedených v téže části I na celém území metropole. Netýká se kampaní obecného zájmu“.
(27)
Ukončení analogového pozemního vysílání televizních služeb je stanoveno nejpozději na 30. listopad 2011. Kromě výjimky týkající se reklamy na výrobky nebo služby bez obchodní značky jsou stanoveny odchylky u vysílání reklamních spotů pro zámořské departementy a společenství nebo pro Novou Kaledonii, neexistuje-li nabídka soukromé televize s nekódovaným pozemním vysíláním.
(28)
Jak stanoví článek 53 pozměněného zákona č. 86-1067 o svobodě sdělovacích prostředků, úbytek a poté zánik reklamních spotů vyplývající z provádění zákona vede k finančnímu vyrovnání od státu, které je poskytnuto France Télévisions za podmínek stanovených každým rozpočtovým zákonem. Za tímto účelem Francouzský stát vytvořil v rubrice „Média“ souhrnného státního rozpočtu nový program nazvaný „Podíl na financování veřejnoprávního audiovizuálního vysílání“. Čistě pro informaci: francouzské orgány mají za to, že podíl veřejné dotace, který doplňuje výnos z příspěvku na veřejnoprávní audiovizuální vysílání, bude činit v roce 2010 přibližně 460 milionů EUR, v roce 2011 to bude 500 milionů EUR a v roce 2012 650 milionů EUR.
(29)
Francouzská republika prohlašuje, že veřejné financování z rozpočtové podpory bude každoročně stanoveno v závislosti na nákladech na výkon veřejné služby France Télévisions a připočteno k výnosu z příspěvku na veřejnoprávní audiovizuální vysílání za současného odečtení nadále existujících příjmů z obchodní činnosti. Francouzské orgány v tomto ohledu předložily odhad nákladů a příjmů veřejné služby France Télévisions sestavený podle obchodního plánu na léta 2009-2012 a shrnutý níže:
Tabulka 1
Odhad příjmů a nákladů France Télévisions v souvislosti s poskytováním veřejné služby v letech 2010-2012
(v mil. EUR)
2010
2011
2012
Rozpočet
Rozp. odh.
Rozp. odh.
A/Veřejné zdroje
[2 500-3 000]
[2 500-3 000]
[2 500-3 000]
B/Jiné zdroje (reklama, sponzorování atd.)
[300-600]
[300-600]
[300-600]
C/Hrubé náklady veřejné služby
[3 500-3 000]
[3 500-3 000]
[3 500-3 000]
D/Čisté náklady veřejné služby (C + B)
[3 000-2 500]
[3 000-2 500]
[3 000-2 500]
Rozdíl čisté náklady veřejné služby - veřejné zdroje (D + A)
[- 50-50]
[- 50-50]
[- 50-50]
Zdroj: Připomínky Francie ze dne 15. ledna 2010.
(30)
Výše uvedená tabulka ukazuje odhad schodku odpovídajícího nekrytým čistým nákladům k tíži veřejné služby France Télévisions v letech 2010 a 2011. Tento schodek by měl být částečně snížen v roce 2012, kdy se počítá s mírným přebytkem ve výši [30-50] milionů EUR, čili [0-5] % čistých nákladů veřejné služby. Tento odhad přebytku na rok 2012 (pokud by se ve skutečnosti potvrdil, což předpokládá, že se příjmy a náklady budou vyvíjet přesně podle odhadu) zůstane nižší než kumulovaný schodek plánovaný na roky 2010 a 2011. Podle stávající smlouvy o cílech a prostředcích budou muset být přebytky nepřidělené na snížení potřeb veřejných zdrojů přednostně přiděleny na výdaje ve prospěch audiovizuální tvorby. Ta je běžně určena k tvorbě programů, případným přebytkem by se tedy neměla financovat obchodní činnost.
(31)
Je třeba poznamenat, že obchodní plán na léta 2009-2012 převzatý v kapitole V dodatku ke stávající smlouvě o cílech a prostředcích nahrazuje finanční složku smlouvy, která byla uzavřena v dubnu 2007, s ohledem na nový rámec stanovený reformou a na související finanční důsledky. Obchodní plán počítá se snížením celkových hrubých nákladů na poskytování veřejné služby za období 2010-2012, se současným snížením provozních nákladů ve srovnání s původní smlouvou, snížením nákladů na vysílání a využitím synergických účinků vyplývajících ze společného podniku, a to navzdory zavedení nových nákladových položek spojených s reformou.
(32)
Pokud jde o příjmy: ačkoli plánované veřejné příjmy rostou, úplně nezajišťují vyrovnanost účtů v období 2010-2012 a jak je uvedeno v tabulce 1, jsou stále nižší než hrubé náklady veřejné služby, takže odhadovaná finanční rovnováha závisí na příjmech z obchodní činnosti, které budou každoročně přetrvávat. Z obchodního plánu je také zřejmé, že podnik i stát mají zájem na rychlejším dosažení rovnováhy, než bylo původně plánováno. Dále je v něm upřesněna potřeba přesného a pravidelného monitorování s ohledem na pozitivní nebo negativní události.
II.5 Určení maximální výše veřejných zdrojů
(33)
Článek 44 pozměněného zákona č. 86-1067 o svobodě sdělovacích prostředků upřesňuje také, že: „Veřejné zdroje přidělené subjektům veřejnoprávního audiovizuálního vysílání náhradou za povinnosti veřejné služby, které jim byly uloženy, nepřesáhnou výši nákladů na plnění uvedených povinností“. Toto ustanovení vyplývá ze závazků Francouzské republiky výslovně začlenit do zákona zásadu neposkytování nadměrných vyrovnávacích plateb za povinnosti veřejné služby v rámci řízení, jež vedlo k rozhodnutí Komise o slučitelnosti ze dne 20. dubna 2005, které se týká použití zdrojů z televizních poplatků (8).
(34)
Podle výše uvedeného závazku převzalo nařízení č. 2007-958 ze dne 15. května 2007 o finančních vztazích mezi státem a subjekty veřejného sektoru audiovizuální komunikace ve svém článku 2 doslovné znění článku 53 zákona ze dne 30. září 1986 s přihlédnutím k „přímým nebo nepřímým příjmům získaným z poslání veřejné služby“ a upřesňuje, že náklady na plnění povinností veřejné služby byly určeny pomocí oddělených účtů. Nařízení ukládá ve svém článku 3 skupině France Télévisions a jejím dceřiným společnostem povinnost, aby při všech obchodních činnostech dodržovala tržní podmínky a aby nezávislý subjekt vypracoval výroční zprávu o plnění této povinnosti, která bude předána odpovědnému ministrovi, národnímu shromáždění a senátu.
(35)
Komise obdržela a prozkoumala zprávy o provádění článků 2 a 3 nařízení, které se týkají finančních období 2007 a 2008 (zprávy vypracované podle článku 3 nařízení byly schváleny za rok 2007 auditory společností PriceWaterhouseCoopers a KPMG a za rok 2008 společností Cabinet Rise), jakož i návrh zprávy za rok 2009 podle článku 2.
II.6 Nové poplatky stanovené reformou veřejnoprávního audiovizuálního vysílání
(36)
Zákon č. 2009-258 ze dne 5. března 2009 rovněž pozměnil daňový zákon za účelem zavedení nových poplatků z reklamy a elektronických komunikací.
II.6.1 Poplatek z reklamních spotů
(37)
V oddílu II první části knihy I všeobecného daňového zákoníku je nyní zařazena kapitola VIIf, která zavádí poplatek, jemuž podléhají všichni poskytovatelé televizních služeb se sídlem ve Francii. Základem poplatku jsou celkové částky (bez DPH) placené inzerenty za vysílání jejich reklamních spotů dotyčným poplatníkům nebo produkčním vedoucím reklamních spotů, po odečtení částek zaplacených v rámci daně stanovené v článku 302a KC všeobecného daňového zákoníku, kterou musí zaplatit poskytovatelé a distributoři televizních služeb vysílající audiovizuální díla, jež jsou způsobilá k čerpání podpory ze Státního filmového centra. Tyto částky jsou předmětem paušálního snížení o 4 %. Poplatek je vypočten tak, že se uplatní sazba 3 % na část ročních plateb (bez DPH) připadající na každou televizní službu, která převyšuje 11 milionů EUR.
(38)
Pro jiné televizní služby než ty, které jsou šířeny pozemním analogovým vysíláním, je však tato sazba stanovena pro rok 2009 na 1,5 %, pro rok 2010 na 2 % a pro rok 2011 na 2,5 %. Až do roku ukončení pozemního analogového vysílání televizních služeb na metropolitním území je pro všechny poplatníky přechodně stanovena maximální výše poplatku na 50 % zvýšení jeho základu oproti roku 2008, zjištěného v kalendářním roce, za nějž bude poplatek splatný. Částka poplatku v žádném případě nesmí být nižší než 1,5 % základu. V případě poskytovatelů televizních služeb, jejichž dosažená každodenní sledovanost mimo metropolitní Francii je vyšší než 90 % jejich celkové sledovanosti, je částka pro výpočet poplatku snížena o částky zaplacené za vysílání reklamních spotů určených pro evropský nebo světový trh, vynásobené podílem celkové roční sledovanosti dosažené mimo metropolitní Francii.
II.6.2 Poplatek z elektronických komunikací
(39)
V oddílu II první části knihy I všeobecného daňového zákoníku je nyní zařazena kapitola VIIg, jež zavádí poplatek, který musí zaplatit každý subjekt elektronických komunikací, jenž poskytuje službu ve Francii a který byl předem přihlášen u Regulačního úřadu pro elektronické komunikace (Autorité de régulation des communications électroniques). Tento poplatek se vyměřuje z částky (bez DPH) předplatného a jiných částek zaplacených uživateli za služby elektronických komunikací, které poskytují subjekty elektronických komunikací, po odečtení částky odpisů účtovaných v průběhu uzavřeného účetního období za rok, v němž se poplatek stal splatným, pokud se vztahují na materiál a vybavení, jež subjekty získaly po nabytí účinnosti zákona pro potřeby infrastruktur a sítí elektronických komunikací zřízených na území státu a jejichž doba odpisování činí nejméně deset let. Poplatek je vypočten tak, že se uplatní sazba 0,9 % na část základu poplatku, jež převyšuje 5 milionů EUR.
III. DŮVODY, KTERÉ VEDLY K ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(40)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení měla za to, že vyrovnávací platba zamýšlená počínaje rokem 2010 může představovat státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, jejíž slučitelnost s vnitřním trhem je podle čl. 106 odst. 2 SFEU třeba prozkoumat podle zásad a prováděcích předpisů pro veřejné služby rozhlasového vysílání.
(41)
Pokud jde o existenci činnosti veřejné služby, jejíž poslání byla jasně stanovena úředním aktem a jež podléhá přiměřeným kontrolním mechanismům, Komise bez pochybností dospěla k závěru, stejně jako ve svých rozhodnutích z prosince 2003, dubna 2005, července 2008 a září 2009, že poslání veřejné služby France Télévisions jsou jasně stanovena úředními akty vydanými nebo schválenými francouzským státem podle pravidel, kterými se stanoví nezávislá kontrola France Télévisions.
(42)
Naproti tomu, pokud jde o zkoumání přiměřenosti zamýšleného finančního vyrovnání v porovnání s čistými náklady na poskytování veřejné služby, Komise mimo jiné s přihlédnutím k účinkům podpory vyjádřila pochybnosti ohledně dvou otázek:
-
na jednu stranu ohledně rizika nadměrného vyrovnání čistých nákladů veřejné služby za rok 2012 a pravděpodobně i za roky 2010 a 2011, zatímco Komise k těmto rokům neměla k dispozici tak podrobné informace jako ty, které francouzské orgány poskytly za rok 2009, a
-
na druhou stranu ohledně možné existence vztahu závazného určení mezi příjmy z poplatků z reklamy a elektronických komunikací a podporou určenou pro France Télévisions, a pokud by bylo možno takový vztah prokázat, ohledně jejich negativních dopadů a jejich slučitelnosti se Smlouvou, zejména v rámci hodnocení reformy financování skupiny France Télévisions z hlediska hospodářské soutěže, které chybělo.
(43)
Komise kromě toho francouzské orgány upozornila na přijetí svého sdělení dne 2. července 2009 o použití pravidel státní podpory na veřejnoprávní vysílání (9) (dále jako „sdělení o vysílání“), jež je použitelné na podporu oznámenou již po jeho zveřejnění, a francouzské orgány vyzvala, aby k tomuto revidovanému sdělení přihlédly ve svých připomínkách.
IV. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(44)
Společnost Société des auteurs et compositeurs dramatiques (SACD) ve svých připomínkách ze dne 2. listopadu 2009 upozorňuje Komisi na význam povinností, které musí France Télévisions plnit, aby podporovala národní audiovizuální tvorbu. Tento význam byl koncem roku 2008 údajně posílen mezioborovou dohodou, která má být zahrnuta do budoucí smlouvy o cílech. France Télévisions tak bude muset v roce 2010 vynaložit na národní audiovizuální tvorbu 19 % z obratu zahrnutého do základu za rok 2009 a tento podíl bude muset být v roce 2012 zvýšen na 20 %, tedy na 420 milionů EUR. Stejný podíl v případě TF1 je naopak omezen na 12,5 % a u stanice M6 a u pozemních digitálních televizních kanálů nepřekročí 11 %. Závazek ve prospěch filmové tvorby rovněž poroste každoročně v průměru o více než 1,2 % až do roku 2012. Současně se zrušením reklamy by došlo k růstu nákladů na programovou skladbu v oblasti děl z vlastní a nedovážené produkce, o čemž svědčí závazek ve prospěch inovativní a kvalitní veřejné služby.
(45)
Svaz La Fédération Française des Télécommunications et des Communications Électroniques (FFTCE) se ve svých připomínkách ze dne 30. října 2009, k nimž se připojila Iliad jakožto nečlen FFTCE, domnívá, že zrušení komerční reklamy jako takové nepřispívá k poslání veřejné služby France Télévisions. Vzhledem k tomu, že reklama není nedílnou součástí tohoto poslání, jakákoli dotace, cílená výhradně na vyrovnání ušlého zisku bez ohledu na skutečné poslání, by byla sama o sobě státní podporou v rozporu s čl. 106 odst. 2 a článkem 107 SFEU. Tato vyrovnávací platba musí krýt vlastní náklady veřejné služby, které se musí objevit v oddělených účtech. Výše dotace je ovšem zřejmě stanovena pro nadcházející roky na základě odhadu ztráty příjmů z obchodní činnosti, což za zhoršené situace na trhu vážně narušuje hospodářskou soutěž se soukromými provozovateli vysílání. Zatímco celkový obrat z reklamy France Télévisions by za zhoršené situace na trhu bezpochyby nedosáhl 500 milionů EUR, francouzské orgány se zavázaly zaplatit v roce 2009 450 milionů EUR pouze za zrušení reklamy po 20 hodině. V budoucnosti budou údajně příjmy z dotace také mnohem vyšší než příjmy z reklamních spotů, jichž by bylo dosaženo bez uskutečnění reformy.
(46)
Pokud jde o poslání služby obecného hospodářského zájmu, FFTCE poznamenává, že povinnosti, které France Télévisions ukládají stanovy Evropské vysílací unie (Union Européenne de Radiotélévision - UER) jakožto jejímu členu, již existovaly a budou pro ni použitelné, ačkoli nejsou začleněny do francouzského zákona. Omezení uložená zákonem, ostatně velmi neurčitá, se podstatně neliší od omezení vyplývajících ze stanov UER, jimž podléhají rovněž stanice TF1 a Canal + jakožto členové, takže vyrovnávací dotace podle zákona musí být označena za státní podporu.
(47)
FTTCE má nakonec za to, že nový poplatek z obratu subjektů elektronické komunikace zavedený reformou veřejnoprávního audiovizuálního vysílání je určen k financování France Télévisions. Kromě vztahu závazného určení, který orgány ve svých prohlášeních potvrdily, ovlivňují změny v jeho základě a sazbě výši dotace. Zavedení takového poplatku však porušuje článek 12 směrnice Evropského parlamentu a Rady č. 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (10), neboť členské státy nemohou subjektům ukládat žádný další poplatek z obratu, než je stanoveno touto směrnicí.
(48)
Svaz Association des chaînes privées (Sdružení soukromých televizních kanálů) se ve svých připomínkách ze dne 2. listopadu 2009 domnívá, že špatné řízení France Télévisions, na jehož četné příklady poukázal Účetní dvůr, zhoršuje zjištěný inflační dopad na trh programové tvorby a nákup vysílacích práv. V případě, že se nevede analytické účetnictví, vyvolá absence kontroly nákladů nejistoty, pokud jde o vymezení nákladů na výkon poslání veřejné služby, jež mají být financována, a tím vznikne i vážné riziko nadměrné vyrovnávací platby. Jelikož řada náznaků nasvědčuje tomu, že nový audiovizuální poplatek bude určen pro France Télévisions, jeho odvod do státního rozpočtu nesleduje jiný účel než uniknout kontrole Komise. Tento poplatek nutí konkurenty France Télévisions, aby financovali podporu, přičemž způsobuje narušení, které je ještě zhoršeno nedostatečnou diferenciací mezi programy jednotlivých kanálů v historii televize.
(49)
Evropská vysílací unie (UER) ve svých komentářích ze dne 2. listopadu 2009 zdůrazňuje nevyhnutelně výhledový charakter všech víceletých odhadů nákladů a příjmů provozovatele veřejnoprávního vysílání, které Francie předložila. Tyto odhady musí zajistit dlouhodobý finanční výhled, a danému subjektu tak umožnit zabezpečení zcela nezávislé nepřetržité služby. Korekci případných odchylek v odhadech mají zajistit mechanismy vytvořené ex post. Rozhodnutí Komise se musí týkat výpočetních parametrů ex ante a těchto mechanismů, aniž by omezovalo skutečnou výši budoucí vyrovnávací platby schválením pouze odhadovaných nákladů a příjmů, jinak by Komise stanovila a kontrolovala roční výše režimu podpor spíše než režim samotný. UER také vyjadřuje obavu, že se Komise snaží zjistit odhadovanou výši synergických účinků a zvýšení účinnosti v budoucích letech, neboť účinnost, s níž se služba obecného hospodářského zájmu poskytuje, uniká kontrole Komise podle čl. 106 odst. 2 SFEU.
(50)
Sdružení evropských komerčních televizních společností - Association des Télévisions Commerciales européennes (ACT) - ve svých komentářích ze dne 2. listopadu 2009 podporuje rozhodnutí Francouzské republiky podstatně omezit komerční reklamu u svého provozovatele veřejnoprávního vysílání. ACT poznamenává, že v daném případě nebyly splněny dvě podmínky judikatury Altmark (11), takže zamýšlený rozpočtový příspěvek představuje podporu. ACT má nicméně za to, že je-li systém financování podpory prostřednictvím poplatku vybíraného z reklamních příjmů konkurentů považován za slučitelný s právem Unie, výhody ze stažení z trhu by byly značně sníženy, zatímco takový systém by mohl v určitých ohledech způsobit větší narušení než tradiční podvojné systémy veřejného a komerčního financování.
(51)
ACT má za to, že povinnosti veřejné služby France Télévisions se údajně od roku 1994 podstatně nezměnily a jsou obdobné jako povinnosti jiných soukromých provozovatelů vysílání. Rovněž odhady vyrovnání ztráty příjmů z reklamy jsou až do roku 2012 neurčité a neberou v úvahu ani snížení s nimi spojených investičních nákladů, ani možné snížení nákladů na programovou tvorbu, která méně podléhá omezením kladeným inzerenty, ani očekávané zisky ze synergických účinků. Mechanismus přizpůsobení veřejných příjmů a příjmů z obchodní činnosti nákladům, stanovený ve smlouvě o cílech a prostředcích, by měl být přezkoumán, zejména s ohledem na proměnlivost příjmů z obchodní činnosti, jinak by Komise neměla k dispozici důvěryhodné informace, aby mohla určit skutečné náklady na poskytovanou službu a případnou nadměrnou vyrovnávací platbu. Toto ověření by bylo provedeno, aniž by podnik vedl analytické účetnictví, jak zjistil Účetní dvůr.
(52)
Nakonec má ACT za to, že podpora je fakticky financována novými poplatky, které zavádí reforma, a že pokud jde o poplatek z audiovizuální reklamy, tento poplatek zavádí ve Francii model financování veřejné služby konkurenty, od něhož bylo jinde upuštěno. Mechanismus podpory však chrání zdroje France Télévisions, ačkoli je čím dál zjevnější, že inzerenti nepřenesou celou svoji poptávku na konkurenční kanály. Kromě toho by takový mechanismus zvětšil překážky vstupu na francouzský trh.
(53)
France Télévisions se ve svých připomínkách ze dne 2. listopadu 2009 domnívá, že oznámený mechanismus jí neposkytuje žádné hospodářské zvýhodnění vůči jejím konkurentům, neboť i když je chráněna před ztrátou příjmů z obchodní činnosti, stát jí na druhé straně uložil omezení v jiné oblasti, kde není omezen žádný ze soukromých objektů na trhu: ukončení vysílání reklamy. Až nabude ukončení vysílání reklamních spotů účinnosti, zmizí jakékoli narušení hospodářské soutěže na tomto trhu, zatímco tlak na konkurenty v oblasti sponzorování bude vzhledem k omezené existenci skupiny France Télévisions nulový. Pokud jde o nákup audiovizuálních práv zvaných „premiums“, zatímco kanál TF1 dosáhl 96 nejvyšších sledovaností ze 100 a v roce 2008 18 z 20 nejvyšších sledovaností, France Télévisions nemá žádnou výhradní smlouvu s velkými americkými distribučními společnostmi. Kromě toho musí investovat do audiovizuální tvorby s požadavky na kvalitu, jež jsou neslučitelné s cíli sledovanosti komerčních televizních kanálů. Pokud jde o prodej programů, domnívá se, že je zastoupena pouze okrajově.
(54)
France Télévisions má navíc za to, že jelikož částka, která jí bude přidělena, závisí každý rok předběžně, konkrétně a objektivně na nákladech na její poslání, s korekcí ex post v případě odchylky od skutečných nákladů, splňuje oznámený mechanismus druhou podmínku judikatury Altmark. Čtvrtá podmínka této judikatury by byla rovněž splněna, neboť synergických účinků, kterých v minulosti nebylo možno využít, bude možné využít po právní reorganizaci a změně stanov; tato čtvrtá podmínka nevyžaduje, aby byla služba poskytována za co nejnižší náklady, ale aby tyto náklady odpovídaly nákladům průměrného a řádně řízeného podniku.
(55)
Pokud jde o podmínky slučitelnosti oznámeného mechanismu s vnitřním trhem: jelikož má tento mechanismus nadále existovat ještě mnoho let, nebude podle France Télévisions možné s dostatečnou jistotou zjistit čisté náklady veřejné služby tak, aby mohla Komise provést kontrolu ex ante a ověřit, zda nedošlo k nadměrné vyrovnávací platbě. Zatímco informativní odhady na léta 2010 až 2012 nejsou neslučitelné s možností dosáhnout přiměřeného zisku nebo s možností vytvořit rezervu omezenou na 10 % ročních výdajů na veřejnou službu, zákonná ustanovení a právní předpisy zřizující kontrolu ex post umožní v každém případě zajistit přiměřené financování. France Télévisions se domnívá, že - vzhledem k tomu, že kolísání nákladů na její programovou skladbu závisí na jejích redakčních výběrech - je povinna plnit pouze zákonem uložené povinnosti veřejné služby a že má Francouzská republika naprostou volnost při vymezování jejich obsahu. Tyto povinnosti se kromě toho projevují v požadavku na sledovanost, který se ukončením vysílání reklamních spotů nezmírnil. Naopak bude muset být získán větší počet programů.
(56)
Televizní kanál Métropole Télévisions (M6) má ve svých připomínkách ze dne 2. listopadu 2009 za to, že zamýšlený systém financování představuje státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU, zejména pokud by nebyly splněny druhá a čtvrtá podmínka judikatury Altmark: vyrovnávací platbu založenou na odhadu ztráty obchodních příjmů, které jsou svou povahou (a v praxi) proměnlivé, nelze považovat za vycházející z objektivních a transparentních výpočetních parametrů nákladů veřejné služby. Základem pro výpočet kromě toho nejsou náklady průměrného a řádně řízeného podniku tohoto odvětví, nýbrž náklady skupiny France Télévisions, která je podle četných informací řízena neefektivně, což zvyšuje náklady veřejné služby, které společenství nese.
(57)
Pokud jde o slučitelnost opatření s vnitřním trhem, M6 má za to, že zamýšlený systém financování je nezákonný, neboť strukturálně vede k nadměrné vyrovnávací platbě za náklady veřejné služby. Směrnice Komise (ES) č. 2006/111/ES ze dne 16. listopadu 2006 o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky a o finanční průhlednosti uvnitř jednotlivých podniků (12) ukládá Francii, aby veškeré náklady a výnosy služby obecného zájmu byly správně přičteny na základě důsledně uplatňovaných zásad analytického účetnictví. Jak však zdůraznil Účetní dvůr, France Télévisions takové účetní nástroje nemá. K výpočtu výše vyrovnávací platby by tedy nemohl sloužit žádný objektivní údaj. K nadměrné vyrovnávací platbě by nevyhnutelně došlo, neboť dotace je vypočtena na základě příjmů z obchodní činnosti, které nespadají do poslání veřejné služby, ani nemohou být zohledněny v jejích nákladech. Nahodilá povaha odhadů ušlých příjmů a neexistence analýzy nákladů by nevyhnutelně způsobily také nadměrnou vyrovnávací platbu.
(58)
Zahrnutí nových poplatků do mechanismu financování zhoršuje negativní dopady podpor na trhy, na nichž se nakupují audiovizuální práva a kde špatné řízení France Télévisions zaštítěné veřejnými podporami zvyšuje náklady konkurentů, a na reklamní činnost, kterou France Télévisions přenese do oblasti sponzorování, aniž by kanál M6 s ohledem na svůj odlišný profil sledovanosti mohl obsadit prostor, který France Télévisions opustila. Za těchto podmínek by mohlo být oprávněné pouze financování ex post. Mechanismus by byl tudíž strukturálně nezákonný, pokud by nebyly zavedeny mechanismy nezávislé kontroly ex post, která by zaručila, že nedojde k nadměrné vyrovnávací platbě na základě reálných číselných údajů, přičemž podle M6 by zavedení těchto mechanismů ve Francii by bylo neúčinné.
(59)
Ve svých připomínkách ze dne 2. listopadu 2009 staví televizní kanál Télévision Française 1 (TF 1) reformu financování France Télévisions do kontextu strukturálních změn ovlivňujících trh s reklamou, na němž dochází k silnému rozvoji internetu. Televize představovala v roce 2008 pouze asi 11 % z 33 miliard EUR výdajů na komunikace inzerentů. Obrat z reklamy televizních kanálů vysílajících pozemní digitální cestou vzrostl od ledna do září 2009 o 60 % oproti poklesu o 8 % v případě všech tří soukromých kanálů v historii televize. Daně a poplatky odvedené TF1 za rok 2008 představují 60 % jeho výsledku. Víceleté smlouvy o nabývání vysílacích práv, cenová inflace a nepružnost nákladů včetně nákladů na programovou skladbu, jež jsou způsobeny právními požadavky v oblasti produkce a vysílání francouzských a evropských děl, jež představují 30 % z celkového objemu poplatků, zmenšují podle TF1 jeho manévrovací prostor. Skutečnost, že bude podléhat novému audiovizuálnímu poplatku, by posílila narušení hospodářské soutěže na trhu.
(60)
Možný přesun poptávky inzerentů na TF1 je veřejně oznámeným předmětem poplatku z audiovizuální reklamy. Nejenže k očekávanému přesunu obratu ve výši 350 milionů EUR na všechny tři pozemní televizní kanály v roce 2009 nedošlo, tyto kanály dokonce vykázaly pokles o 450 milionů EUR oproti odhadům. Kromě toho by byl rozsah tohoto přesunu každopádně omezen právními předpisy, které při provádění práva Evropské unie omezují čas vysílání reklam na maximálně dvanáct minut za jednu vysílací hodinu, pokud se nepřekročí celodenní průměr šesti minut za hodinu.
(61)
TF1 se domnívá, že poplatek představuje státní podporu ze dvou důvodů: tím, že France Télévisions již ve skutečnosti nebude povinna platit poplatek po 30. listopadu 2011 (k tomuto datu bude povinna ukončit vysílání reklamních spotů a částky za ně inkasované tvoří základ poplatku), a za druhé tím, že France Télévisions obdrží zdroje takto získané, neboť z četných vládních a parlamentních prohlášení při debatách o návrhu zákona vyplývá, že tento poplatek je určen na financování podpory. Při posuzování podpory by tedy měl být vzat v úvahu režim zdanění určený na financování podpory, a to nezávisle na jeho zákonnosti.
(62)
Kanál TF1 se domnívá, že jeho povinnosti jsou srovnatelné a s povinnostmi skupiny France Télévisions, jejíž programy se takřka neliší od jejích. I když TF1 vítá přepracování smlouvy o cílech a prostředcích a seznamu úkolů a povinností v důsledku reformy veřejnoprávního audiovizuálního vysílání, má s odvoláním na stanovisko Účetního dvora za to, že nabídka veřejnoprávního vysílání je nedostatečně individualizována. Tak je zdůrazněno, že v dřívějších seznamech úkolů a povinností představovaly kvantitativní povinnosti vysílání 10 % programové skladby.
(63)
Stejně tak nedostatečná je kontrola nákladů a kvalita řízení France Télévisions, jež způsobují, že veřejná služba není poskytována za nejnižší náklady pro společenství a vzniká riziko nadměrné vyrovnávací platby. Komise by také v tomto ohledu měla prověřit růst zisků z obchodních činností, synergické účinky, které by měly po roce 2009 vyplynout ze založení jediného podniku France Télévisions, a sebemenší tlak na náklady na programovou skladbu vyplývající z menší závislosti inzerentů.
V. PŘIPOMÍNKY FRANCOUZSKÉ REPUBLIKY
(64)
Pokud jde o použití čl. 106 odst. 2 SFEU, Francouzská republika se ve svých připomínkách předaných dne 7. října 2009 a následně upřesněných odvolává zejména na pochybnosti Komise vyjádřené na jednu stranu ohledně přiměřenosti veřejného financování a rizika nadměrné vyrovnávací platby, na stranu druhou ohledně zohlednění nových poplatků zavedených reformou veřejnoprávního audiovizuálního vysílání za účelem posouzení slučitelnosti oznámeného opatření s vnitřním trhem.
V.1 Přiměřenost financování a kontrola ex-post rizika nadměrné vyrovnávací platby
(65)
Francouzská republika upřesňuje, že oznámené opatření není vyrovnávací platbou za ztrátu příjmů skupiny France Télévisions z reklamy, i když odhadované částky uvedené pro informaci k tomu přihlížejí, nýbrž jde o financování určené ke krytí nákladů na plnění poslání veřejné služby. Potřeby financování se budou muset vyvíjet v závislosti na změnách nákladů na programovou skladbu, na kolísání příjmů z obchodní činnosti nebo na vysílacích prostředcích.
(66)
Francouzská republika zdůrazňuje, že potvrzení ex ante týkající se neexistence rizika nadměrné vyrovnávací platby je nutno provést ověřením existence kontrolních mechanismů stanovených právními a správními předpisy v souladu s judikaturou a prováděcí praxí Komise, a nikoli s ohledem na uvedené odhadované orientační částky dotace a budoucích nákladů. Orientační částky jsou uvedeny pro ilustraci na základě obchodního plánu schváleného orgány dozoru a France Télévisions. Metoda výpočtu dotace nespočívá v odhadu snížení příjmů France Télévisions z reklamy. Výpočet bude spočívat v obecném vzorci: pro každý rok bude kombinovaná částka příspěvku na veřejnoprávní audiovizuální vysílání a rozpočtové dotace - při dodržení závazků Francouzské republiky a kontrolních mechanismů ex post stanovených právními a správními předpisy - úměrná nákladům na poslání veřejné služby France Télévisions sníženým o příjmy z obchodní činnosti.
(67)
Kromě toho, pokud jde o nové inovativní audiovizuální služby uvedené ve sdělení o vysílání, Francouzská republika zdůrazňuje, že některé jsou již uvedeny v novém seznamu úkolů a povinností France Télévisions a v pozměněné smlouvě o cílech a prostředcích, které byly a budou předmětem předběžných a pravidelných kontrol a konzultací, jež jsou popsány výše. Pokud jde o budoucí vývoj, Francie se domnívá, že zavedení každé významné nové služby musí být zapracováno do smlouvy o cílech a prostředcích, na niž se budou vztahovat tytéž kontroly.
(68)
Kromě toho, vzhledem k nabytí účinnosti sdělení o vysílání po zahájení tohoto řízení se Francouzská republika zavazuje ke zdokonalení svého systému finanční kontroly ex post, aby vyhověla nově upřesněným pravidlům tohoto sdělení ve věci mechanismu finanční kontroly. Bylo tak stanoveno, že se změní článek 2 nařízení č. 2007-958 ze dne 15. května 2007. Účelem této změny je:
-
zajistit, aby zpráva o oddělených účtech - což je požadavek umožňující zajistit kontrolu, zda nedošlo k nadměrné vyrovnávací platbě - byla, podobně jako zpráva podle článku 3, kontrolována externím subjektem, jehož výběr podléhá schválení ministra odpovědného za komunikace, předána tomuto ministrovi, jakož i národnímu shromáždění a senátu, a vyhotovena na náklady France Télévisions,
-
zdokonalit funkční mechanismus schopný zajistit skutečné navrácení případných nadměrných vyrovnávacích plateb nebo křížových dotací, které by tyto oddělené účty odhalily a které by nebyly slučitelné s článkem 53 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků, jakož i se sdělením Komise o vysílání.
(69)
Francouzské orgány se za účelem zdokonalení informovanosti Komise v průběhu prvních let reformy, která byla zahájena zákonem č. 2009-258 ze dne 5. března 2009, rovněž zavazují sdělovat Komisi v letech 2010 až 2013:
-
zprávy vypracované podle článků 2 a 3 výše uvedeného pozměněného nařízení ve lhůtě nejpozději šesti měsíců po schválení účtů valnou hromadou, včetně údajů týkajících se vývoje podílů na trhu s reklamou od roku 2007,
-
veřejné údaje o monitoringu plnění poslání veřejné služby France Télévisions, jako je výroční zpráva o televizních kanálech vypracovaná Nejvyšší radou pro audiovizuální vysílání (ustanoveno článkem 18 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986) a zápis ze slyšení prezidenta France Télévisions před parlamentními výbory (kulturní a finanční výbory národního shromáždění a senátu) ohledně ročního plnění smlouvy o cílech a prostředcích (jak stanoví článek 53 výše uvedeného zákona).
V.2 Zohlednění nových poplatků zavedených reformou veřejnoprávního audiovizuálního vysílání
(70)
Francouzská republika má za to, že ve svém oznámení nepřihlédla k novým poplatkům z reklamy a elektronických komunikací. I když byly tyto poplatky zavedeny stejným legislativním nástrojem, kterým byla zavedena reforma, nespadají do oznámeného opatření.
(71)
Francouzská republika upřesňuje, že veřejná prohlášení před hlasováním o zákonu, o němž se zmiňuje rozhodnutí o zahájení řízení, později popřená ustanoveními tohoto zákona, nepostačují ke zjištění vztahu závazného určení mezi poplatky a financováním podpory podle práva Evropské unie. Podle francouzského práva jsou tyto poplatky vybírány ve prospěch souhrnného státního rozpočtu, přispívají k financování veškerých veřejných výdajů a odpovídají zásadám rozpočtové univerzálnosti a jednotnosti, které jsou součástí ústavnosti veřejných financí jako celku. Podle článku 36 ústavního zákona ze dne 1. srpna 2001 o rozpočtových zákonech může částečné nebo úplné přidělení zdroje určeného ve prospěch státu právnické osobě vyplývat pouze z výslovného ustanovení rozpočtového zákona, který v daném případě neexistuje.
(72)
Francouzská republika kromě toho zdůrazňuje, že neexistuje návrh směřující k vytvoření vztahu závazného určení mezi uvedenými poplatky a financováním France Télévisions. Upřesňuje, že pokud by měla být zvažována změna struktury režimu, francouzské orgány by přikročily k novému oznámení Komisi podle ustanovení čl. 108 odst. 3 SFEU.
VI. POSOUZENÍ PODPORY
VI.1 Existence podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU
(73)
Článek 107 odst. 1 SFEU stanoví, že: „Podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak“. Tyto prováděcí podmínky jsou zkoumány níže:
VI.1.1 Státní zdroje
(74)
Rozpočtové podpory, které jsou předmětem tohoto oznámení, budou každoročně začleněny do rozpočtového zákona stanovujícího rozpočet francouzského státu. Jedná se tedy o opatření poskytnutá prostřednictvím státních zdrojů.
VI.1.2 Selektivní hospodářské zvýhodnění
(75)
Mechanismus rozpočtové podpory doplňující veřejné zdroje poskytnuté skupině France Télévisions je selektivní, neboť z něho bude mít výhody pouze France Télévisions. Roční rozpočtová podpora provozu, která má zejména umožnit, aby podnik pokračoval v činnosti, jej ochrání před ztrátou obchodních příjmů z reklamy, které až dosud částečně financovaly jeho výdaje a investice. France Télévisions tak bude moci dosáhnout takového podílu sledovanosti, který by bez rozpočtové podpory nemohla očekávat. Dostává se jí tak hospodářského zvýhodnění, jehož by nemohla dosáhnout jiným způsobem, nebo v tomto případě podpory, kterou by za jiných tržních podmínek, to znamená takových, za nichž působí její soukromí konkurenti, nezískala.
(76)
Komise kromě toho poznamenává, že Francouzská republika nevyslovila připomínky zpochybňující hodnocení Komise v rozhodnutí o zahájení řízení v tom ohledu, že by plánované dotace nesplňovaly kumulativní kritéria judikatury Altmark, a poskytovaly by tudíž hospodářské zvýhodnění představující státní podporu (13). Kromě toho poznamenává, že bez újmy na pozdějším vývoji řízení a výsledků France Télévisions v budoucích letech, zpráva francouzského Účetního dvora o France Télévisions - která byla zveřejněna v říjnu 2009 po rozhodnutí o zahájení řízení - podporuje její argumentaci, podle níž čtvrtá podmínka nebyla splněna.
(77)
Z předchozího zkrátka vyplývá, že rozpočtové podpory pouze pro skupinu France Télévisions prostřednictvím finančních zdrojů francouzského státu poskytují tomuto podniku selektivní zvýhodnění.
VI.1.3 Narušení hospodářské soutěže a nepříznivý vliv na obchod mezi členskými státy
(78)
France Télévisions působí v oblasti produkce a vysílání programů, které komerčně využívá, a to zejména vysíláním placené reklamy inzerentů nebo sponzorovaných programů ve své programové tvorbě a prodejem svých vysílacích práv nebo nákupem takových práv. Tyto obchodní činnosti jsou prováděny v konkurenci s jinými televizními kanály, jako například TF1, M6 a Canal+, zejména ve Francii, kde France Télévisions, jak zdůrazňují francouzské orgány, představuje čelní audiovizuální skupinu. Podíl France Télévisions by v roce 2010 měl činit asi 10 %, což by z ní stále činilo třetího nejvýznamnějšího dodavatele na francouzském trhu.
(79)
Až do termínu zrušení komerční reklamy koncem roku 2011 bude France Télévisions nadále působit na francouzském trhu televizní komerční reklamy v konkurenci s jinými provozovateli vysílání, i když vysílací časy budou omezeny. France Télévisions bude moci i po roce 2011 nabízet své služby inzerentům v oblasti reklamy na výrobky pod jejich obecným označením nebo v oblasti sponzorování pořadů v konkurenci s ostatními provozovateli vysílání působícími ve Francii. I když konkurenti France Télévisions plně využijí téměř úplného ústupu France Télévisions z trhu s reklamou, ke kterému došlo následkem reformy, France Télévisions bude na tomto trhu přesto nadále působit. Na základě odhadů příjmů z reklamy a sponzorování France Télévisions, které předložily francouzské orgány, si France Télévisions co do obratu a tržního podílu stálých konkurentů ve srovnání s rokem 2007 udrží v roce 2012 ještě 3,3 % trhu oproti více než zhruba 50 % v případě TF1 a 20 % v případě M6.
(80)
France Télévisions bude moci dosáhnout podílu na sledovanosti, kterého by nemohla dosáhnout bez dotčené rozpočtové podpory, což může mít dopad na sledovanost jiných provozovatelů vysílání, a tudíž na jejich obchodní činnost, čímž by došlo k porušení podmínek hospodářské soutěže. France Télévisions každopádně bude také nadále působit na trzích nákupu a prodeje audiovizuálních práv, její vyjednávací možnosti zůstanou díky uvedené podpoře zachovány. Pokračující investování do programové tvorby, které rozpočtové podpory umožňují, ovlivňuje tudíž míru, v níž může France Télévisions na těchto trzích nakupovat nebo prodávat.
(81)
Z výše uvedeného vyplývá, že rozpočtové podpory prostřednictvím finančních zdrojů francouzského státu pouze ve prospěch skupiny France Télévisions narušují nebo přinejmenším ohrožují hospodářskou soutěž v komerčním provozování vysílání ve Francii a v určité míře v jiných členských státech, kde se programy France Télévisions vysílají.
(82)
Trhy prodeje a nákupu audiovizuálních programů a vysílacích práv, na nichž France Télévisions působí, mají mezinárodní rozměr, i když nabytí práv je obvykle územně omezeno hranicemi členského státu. Kromě toho je vysílání programů France Télévisions, které může pokračovat díky státní podpoře, přijímáno v dalších členských státech, například v Belgii a v Lucembursku. France Télévisions vysílá také programy prostřednictvím internetu, které jsou dostupné i mimo území Francie.
(83)
Za těchto podmínek mohou zamýšlené rozpočtové podpory porušit podmínky hospodářské soutěže a nepříznivě ovlivnit obchod mezi členskými státy.
VI.1.4 Závěr ohledně existence státní podpory
(84)
Vzhledem k výše uvedenému představují rozpočtové podpory, které Francouzská republika zamýšlí poskytnout France Télévisions, státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, jejíž slučitelnost s vnitřním trhem je nutno posoudit.
VI.2 Slučitelnost podle čl. 106 odst. 2 SFEU
(85)
Ustanovení čl. 106 odst. 2 SFEU stanoví, že „podniky pověřené poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu nebo ty, které mají povahu fiskálního monopolu, podléhají pravidlům obsaženým ve Smlouvách, zejména pravidlům hospodářské soutěže, pokud uplatnění těchto pravidel nebrání právně nebo fakticky plnění zvláštních úkolů, které jim byly svěřeny. Rozvoj obchodu nesmí být dotčen v míře, která by byla v rozporu se zájmem Unie“.
(86)
Komise ve svém sdělení o vysílání formuluje zásady, jimiž se řídí při uplatňování článku 107 a čl. 106 odst. 2 SFEU o financování organizací veřejnoprávního vysílání státem. Posouzení Komise se v tomto ohledu týká obou následujících hledisek:
-
existence přesné a jasné definice poslání veřejné služby v úředním aktu, včetně poskytování významných nových služeb, podléhající mechanismům účinné kontroly subjektem nezávislým na provozovateli vysílání,
-
přiměřenost a transparentnost veřejného financování vyrovnávacích plateb nezbytných k tomuto poslání, aniž by vyrovnávací platby převýšily částku čistých nákladů poslání veřejné služby, které také podléhá účinným kontrolám.
VI.2.1 Přesná a jasná definice poslání veřejné služby v úředním aktu podléhající účinným kontrolám
(87)
Jak bylo upřesněno výše, Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení a z důvodů v něm uvedených nevyslovila pochybnosti ani ohledně přiměřenosti definice poslání veřejné služby a zmocnění k němu, které bylo France Télévisions uloženo úředními akty, ani ohledně přiměřenosti prováděných externích kontrol způsobu, jímž France Télévisions plní uložené povinnosti, jak byly popsány výše. Komise má tudíž za to, že příslušná ustanovení pozměněného zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 (články 43-11, 44, 48 a 53) a jeho prováděcí nařízení nebo úřední akty týkající se zejména seznamu úkolů a povinností (nařízení č. 2009-796 ze dne 23. června 2009) a smlouvy o cílech a prostředcích jsou v souladu s prováděcími pravidly čl. 106 odst. 2 SFEU, která se týkají posuzování podpor, jež jsou poskytovány službám veřejnoprávního vysílání a uvedeny ve sdělení o vysílání.
(88)
Tento závěr se shodoval s dřívějšími závěry Komise v této věci podle tehdy platného sdělení, v jejích rozhodnutích z let 2003 a 2005 o France 2 a France 3 a z let 2008 a 2009 o France Télévisions.
(89)
Proto je zbytečné zkoumat celkem obecné připomínky, kterými se určité zúčastněné strany snaží potvrdit údajnou podobnost programové tvorby veřejnoprávních televizí a konkurentů, které jsou ve skutečnosti v rozporu s připomínkami jiných zúčastněných stran a které nemohou toto hodnocení změnit.
(90)
Pozměněný zákon č. 86-1067 o svobodě sdělovacích prostředků definuje rozsáhle, kvalitativně, avšak přesně povinnosti veřejné služby France Télévisions. Ta se musí zejména zaměřit na širokou veřejnost a předkládat různorodou nabídku odpovídající uloženému cíli při zohlednění hledisek pluralismu a demokratických, sociálních, občanských a kulturních potřeb společnosti. To, že jsou určití konkurenti z důvodu svého členství v Evropské vysílací unii povinni (UER) dodržovat stanovy této unie, jak zdůrazňuje FFTCE, nevytváří překážku zvláštním povinnostem veřejné služby uvedeným v úředních aktech Francouzské republiky, které jsou na rozdíl od povinností vyplývajících z členství v UER uloženy pouze France Télévisions.
(91)
Povinnosti France Télévisions jsou kromě toho v případě potřeby upřesněny ještě v seznamu úkolů a povinností a smlouvě o cílech a prostředcích a doplněny přesnými a kvantifikovanými ukazateli, jichž má být dosaženo v jejich programové skladbě a jimiž se nemusí konkurenční provozovatelé vysílání řídit. Veřejné prostředky jsou přidělovány France Télévisions proto, aby mohla dosáhnout cílů a splnit povinnosti veřejné služby, které jsou stanoveny právními a správními předpisy v obecném zájmu, kdežto soukromé zdroje jsou přidělovány konkurenčním provozovatelům vysílání za čistě výdělečným účelem. Stejně tak existence omezení stanovených předpisy nebo dobrovolně přijatých subjekty při provozování vysílání sama o sobě neznamená, že nabídka veřejnoprávních a soukromých provozovatelů vysílání je nerozlišená. Plnění těchto povinností veřejné služby vyplývajících ze zákona kromě toho podléhá - na rozdíl od povinností vyplývajících z členství v UER - pravidelným externím kontrolám, zejména parlamentním.
(92)
Mimo to SACD zdůrazňuje intenzivní angažování France Télévisions ve prospěch původní francouzské audiovizuální a filmové tvorby ve srovnání s konkurenty, na něž se vztahují mnohem menší povinnosti. Je jisté, že SACD ve svých připomínkách nijak nepodporuje ani nevysvětluje důvody, proč by měla být dovážená nefrancouzská díla, případně díla z jiných členských států, méně kvalitní než ta, která bude financovat France Télévisions. Pevné angažování ve prospěch původní tvorby, zvýšené výslovně i ve srovnání s konkurenty, totiž přispívá k uspokojení sociálních a kulturních potřeb francouzské společnosti, které musí programová tvorba France Télévisions vzhledem ke svým povinnostem služby obecného zájmu uspokojovat, a je s těmito potřebami přímo spojeno.
(93)
S ohledem na informace, které poskytla Francouzská republika, musí být toto kladné hodnocení definice a kontroly poslání veřejné služby France Télévisions rozšířeno na mechanismy určené k zavedení nových významných audiovizuálních služeb ve smyslu sdělení o vysílání, které nabylo účinnosti po rozhodnutí o zahájení tohoto řízení. Tyto služby, které rozšiřují programovou nabídku vysílání na jiné nosiče nebo formáty, jsou začleněny do seznamů úkolů a povinností a do smluv o cílech a prostředcích France Télévisions, které mimo jiné upřesňují a tlumočí zákonem stanovená poslání služby obecného hospodářského zájmu. Tyto dokumenty byly přijaty nařízením, jak je uvedeno výše, takže nové, již plánované služby a případné budoucí služby jsou předmětem stejných specifických postupů konzultace ex ante a kontroly ex post každoročního plnění, jako je tomu u uvedených poslání.
(94)
Je tedy vcelku zřejmé, že definice poslání veřejné služby, jíž byla pověřena France Télévisions, jakož i příslušné mechanismy kontroly, jsou v souladu s pravidly a zásadami stanovenými sdělením o vysílání, které samotné vycházejí z judikatury soudů Evropské unie.
VI.2.2 Přiměřenost a transparentnost veřejného financování
(95)
Mechanismus financování, který oznámila Francouzská republika a jehož součástí je každoroční dotace na vyrovnání úbytku a poté zániku reklamních spotů, má být víceletý a má tudíž fungovat i po zákonem stanoveném datu ukončení vysílání reklamních spotů; ve skutečnosti se jedná o listopad 2011.
(96)
Každoroční veřejné financování bude zahrnovat přidělení části zdrojů z příspěvku na veřejnoprávní vysílání, dříve poplatku, a roční dotaci podle zákona č. 2009-258 ze dne 5. března 2009. Ke stávající podpoře schválené Komisí rozhodnutím ze dne 20. dubna 2005, kterou plánovaný mechanismus nemění, se tudíž připojí rozpočtová podpora, jejíž přesnou výši stanoví každoročně rozpočtový zákon pro běžné finanční období. Francouzská republika ve svých připomínkách upřesňuje, že výše roční dotace bude stanovena ex ante před každým finančním obdobím na základě odhadovaných čistých nákladů veřejné služby.
(97)
To ostatně vyplývá z odhadů, které pro ilustraci poskytly francouzské orgány jako odpověď na pochybnosti Komise vyslovené v rozhodnutí o zahájení řízení. Komise bere na vědomí orientační charakter, který francouzské orgány přisuzují odhadům v obchodním plánu, a uznává, že pro podnik pověřený posláním veřejné služby, který za tím účelem musí nést víceleté náklady, je prospěšné, aby měl k dispozici finanční rámec stanovený obchodním plánem zahrnutým do dodatku smlouvy o cílech a prostředcích. Z výše uvedeného vyplývá, že orientační celkové veřejné zdroje, které jsou v něm uvedeny, souvisejí i přes jejich nižší hodnotu s položkami hrubých nákladů na poskytování této služby plánovaných pro období let 2010 až 2012.
(98)
Vzhledem k relativní předvídatelnosti hrubých nákladů, které jsou méně proměnlivé než příjmy z obchodní činnosti sloužící ke stanovení čistých nákladů, orientační číselné údaje v obchodním plánu podporují apriori tvrzení Francouzské republiky ohledně rozhodující povahy kritéria čistých nákladů na veřejnou službu pro stanovení roční částky budoucí dotace. Povinnost finančního vyrovnání od státu, jež stanoví zákon č. 2009-258 ze dne 5. března 2009, vyvolá oznámenou rozpočtovou podporu, aniž by podmínila její výši ve srovnání s případným odhadem ušlých příjmů z reklamy z důvodu zániku reklamních spotů.
(99)
Takový přístup je zřejmě objektivně oprávněný. Vzhledem k dlouhodobé povaze dotace by ke stanovení její výše v poměru k tomu, jaké by byly příjmy z reklamy, kdyby reklamní spoty nebyly zákonem zrušeny, například stanovením její výše podle příjmů před oznámením a zavedením reformy, a případně upravené v závislosti na vývoji trhu s televizní reklamou, docházelo čím dále tím svévolněji. Kdyby výše dotace byla takto vypočtena v poměru k předpokládaným příjmům, výraznější snížení hrubých nákladů na veřejnou službu, než se plánovalo, vyplývající například z budoucích synergických účinků při založení jediného podniku France Télévisions by mohlo vyvolat riziko nadměrné vyrovnávací platby z veřejných zdrojů.
(100)
Způsob výpočtu roční dotace v poměru k nákladům na poslání veřejné služby sníženým o nadále existující čisté příjmy z obchodní činnosti je mimo jiné v souladu se závazkem Francouzské republiky vyjádřeným nyní v článku 44 pozměněného zákona č. 86-1067 o svobodě sdělovacích prostředků a v článku 2 nařízení o finančních vztazích mezi francouzským státem a subjekty odvětví veřejnoprávního vysílání, aby veřejné zdroje přidělené France Télévisions nepřevýšily čisté náklady na plnění povinností veřejné služby, jimiž byla pověřena. Jak připomínají francouzské orgány, tento závazek a výše uvedená ustanovení jsou plně použitelná pro oznámenou rozpočtovou podporu a pro mechanismus ročního veřejného financování, jehož bude od nynějška nedělitelnou částí.
(101)
V důsledku toho se způsob výpočtu každoroční dotace v poměru k čistým nákladům poslání veřejné služby - a tudíž sníženým o nadále existující čisté příjmy z obchodní činnosti - jeví jako přiměřený ve smyslu sdělení Komise o vysílání.
(102)
V tomto ohledu nemohou protichůdné připomínky určitých zúčastněných stran tento závěr vyvrátit:
-
připomínky FFTCE prohlašující, že vyrovnávací platba za ušlý zisk z příjmů z reklamy, které nejsou součástí poslání veřejné služby, nespadá do financování tohoto poslání, nelze brát v úvahu, stejně jako připomínky M6 ohledně proměnlivosti, a tudíž nepřesnosti odhadů ztráty příjmů z obchodní činnosti; roční výše dotace musí být stanovena ex ante v závislosti na čistých nákladech veřejné služby France Télévisions, odhady výše dotace, které poskytla Francouzská republika na roky 2010, 2011 a 2012, jsou mimo jiné čistě orientační,
-
připomínky kanálu M6 potvrzující, že údajná neexistence nástrojů analytického účetnictví ve France Télévisions, na niž poukázal francouzský Účetní dvůr, strukturálně vede k nadměrné vyrovnávací platbě tím, že se dotace zakládá na neobjektivních složkách nákladů, nejsou stejně jako připomínky TF1 ohledně nadměrné vyrovnávací platby za nekontrolované nebo nesprávně řízené náklady odůvodněné; za prvé, Účetní dvůr poukázal v září 2009 na neexistenci kontrolních řídících nástrojů, které by na úrovni skupiny France Télévisions integrovaly nástroje analytického účetnictví dceřiných společností, a nikoli na neexistenci jakýchkoli řídících nástrojů analytického účetnictví; každá společnost skupiny France Télévisions analytické účetnictví vede.
-
Za druhé, posuzování slučitelnosti vyrovnávací platby s vnitřním trhem se na rozdíl od posuzování existence hospodářského zvýhodnění France Télévisions netýká nákladů, které by v odvětví vynaložil průměrný a řádně řízený podnik při poskytování služby obecného zájmu, nýbrž nákladů, které skutečně vynaloží France Télévisions, a to včetně stanoveného budoucího snížení; jak bylo ovšem uvedeno výše, celková výše veřejných zdrojů, která má být vyplacena France Télévisions, bude a priori nižší než náklady vynaložené na poskytování veřejné služby a bude určena tak, aby po odečtení čistých příjmů z obchodní činnosti nedošlo k nadměrným vyrovnávacím platbám.
(103)
Tyto neopodstatněné připomínky, pokud jde o předběžné stanovení výše každoročních dotací, mimo jiné neberou v úvahu existenci mechanismů kontroly ex post. Jak se uvádí níže, po každoročním předběžném stanovení výše dotace v rozpočtovém zákoně pro dané finanční období totiž následují mechanismy kontroly ex post, popřípadě vrácení dotace.
(104)
Sdělení o vysílání stanoví, že členské státy musejí zavést vhodné mechanismy k zamezení jakékoli nadměrné vyrovnávací platby a pravidelně kontrolovat využívání veřejného financování. Účinnost kontroly, jak byla upřesněna ve sdělení, by měla vyplynout z jejího pravidelného provádění nezávislým subjektem ve spojení s mechanismy pro vrácení případných nadměrných vyrovnávacích plateb nebo pro správné určení případných rezerv v následujícím období, které nepřevyšují 10 % každoročních nákladů veřejné služby na jedné straně, nebo případných křížových dotací na straně druhé.
(105)
Článek 44 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 upřesňuje, že „veřejné zdroje přidělené subjektům veřejnoprávního audiovizuálního odvětví jako vyrovnání za povinnosti veřejné služby, které jim byly uloženy, nepřesahují výši nákladů na plnění uvedených povinností“. Toto ustanovení vyplývá ze závazků Francouzské republiky výslovně začlenit do zákona zásadu neposkytování nadměrných vyrovnávacích plateb za povinnosti veřejné služby stanovenou v rámci řízení, které vedlo k rozhodnutí Komise o slučitelnosti ze dne 20. dubna 2005 týkajícím se použití zdrojů z televizních poplatků (14).
(106)
Nařízení č. 2007-958 ze dne 15. května 2007 o finančních vztazích mezi státem a organizacemi veřejného sektoru audiovizuální komunikace zahrnuje do svého článku 2 stejná ustanovení jako článek 53 zákona ze dne 30. září 1986 s přihlédnutím k „přímým nebo nepřímým příjmům získaným z poslání veřejné služby“ a upřesňuje, že náklady na výkon veřejné služby byly určeny pomocí oddělených účtů. Nařízení v článku 3 stanoví, že France Télévisions a její dceřiné společnosti musí dodržovat při všech obchodních činnostech obvyklé tržní podmínky a že externí subjekt vypracuje roční zprávu o plnění této povinnosti, která bude předávána odpovědnému ministrovi, národnímu shromáždění a senátu. Na toto poslední ustanovení se odkazovalo také v závazcích Francouzské republiky uvedených v rozhodnutí Komise ze dne 20. dubna 2005, které je ve výše zmíněno v 7. bodě odůvodnění.
(107)
Tribunál Evropské unie rozhodl, že jak ustanovení potvrzující zásadu neposkytování nadměrných vyrovnávacích plateb, tak kontrola a prověrky podmínek, jimiž se France Télévisions řídí při svých obchodních činnostech, plně reagují na obavy, které Komise vyjádřila v průběhu řízení, jež vedlo k rozhodnutí ze dne 20. dubna 2005 (15). Tribunál ostatně potvrdil přiměřenost kontrol prováděných ex post a týkajících se dodržování těchto závazků (16).
(108)
Komise obdržela a prozkoumala zprávy o provádění článků 2 a 3 nařízení, které se týkají finančních období 2007 a 2008 (zprávy vypracované podle článku 3 nařízení, které byly za rok 2007 schváleny auditory společností PriceWaterhouseCoopers a KPMG a za rok 2008 společností Cabinet Rise), jakož i návrh zprávy za rok 2009 podle článku 2. V dostupných zprávách se dospělo k závěru, že veřejné zdroje přidělené skupině France Télévisions nepřesáhly čisté náklady na plnění povinností veřejné služby, jež byly France Télévisions uloženy, a že France Télévisions dodržovala obvyklé tržní podmínky při všech svých obchodních činnostech. Což tedy vylučuje případné křížové dotace mezi obchodními činnostmi a činnostmi veřejné služby. Na rozdíl od toho, co tvrdí zejména M6, z dotyčných zpráv mimo jiné vyplývá, že je pomocí stávajících účetních nástrojů možné zřídit nákladové a příjmové účty veřejné služby jednotlivých kanálů France Télévisions.
(109)
Podmínky kontroly ex post veřejných zdrojů stanovené nařízením č. 2007-958 se použijí na oznámenou rozpočtovou podporu. Celkové veřejné zdroje přidělené France Télévisions nepostačovaly od zavedení kontroly ke krytí čistých nákladů na plnění povinností veřejné služby, takže otázka poskytnutí případné nadměrné vyrovnávací platby nevyvstala. Ze střednědobých odhadů nákladů a příjmů uvedených v obchodním plánu a shrnutých pro ilustraci ve výše uvedené tabulce 1 vyplývá, že se v roce 2012 počítá s mírným přebytkem, který by měl být v případě, že se potvrdí a že není nezbytný ke snížení plánovaných schodků v letech 2010 a 2011, za běžných podmínek přednostně určen na výdaje ve prospěch audiovizuální tvorby.
(110)
Francouzská republika se v každém případě zavázala ke změně článku 2 nařízení č. 2007-958 ze dne 15. května 2007, aby uvedla stávající mechanismus do souladu s upřesněními, které byly v roce 2009 nově zavedeny sdělením o vysílání. Cílem takového postupu je, aby:
-
se zajistilo, že roční zpráva o oddělených účtech bude, podobně jako zpráva podle článku 3, zkontrolována externím subjektem, jehož výběr podléhá schválení ministra odpovědného za komunikace, předána tomuto ministrovi, jakož i národnímu shromáždění a senátu, a vyhotovena na náklady France Télévisions,
-
se zdokonalil funkční mechanismus schopný zajistit skutečné navrácení případných nadměrných vyrovnávacích plateb nebo křížových dotací, které by tyto oddělené účty odhalily a které by nebyly slučitelné s článkem 53 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků, jakož i se sdělením o vysílání.
(111)
Za těchto podmínek je zřejmé, že Francouzská republika zavede vhodné mechanismy pravidelné a účinné kontroly využívání veřejného financování, aby předešla jakékoli nadměrné vyrovnávací platbě nebo křížové dotaci, jak stanoví sdělení o vysílání.
(112)
Vzhledem k předchozímu je zřejmé, že možná konkurenční omezení vyplývající z působení France Télévisions na komerčních trzích budou i po úplném zavedení reformy celkem limitována. Toto působení bude pravděpodobně velmi omezené a předvídatelným účinkem reformy bude byť částečné přesunutí poptávky po televizní reklamě na konkurenty France Télévisions.
(113)
Jak totiž upozorňuje dopis, který zveřejnilo sedm soukromých televizních nebo rozhlasových stanic, dovedení reformy do konce až do zániku reklamních spotů France Télévisions by mohlo: „poskytnout soukromým médiím možnosti oživení, které potřebují“, kdežto zachování reklamních spotů: „by mělo neblahý dopad na všechna francouzská média a podstatně by změnilo hospodářské vyhlídky účastníků…“ (17).
(114)
Jinak řečeno, částečný ústup France Télévisions a změna orientace struktury jejích příjmů (obchodních nebo z veřejných vyrovnávacích plateb) na vysílání programů odpovídajících jejímu poslání obecného zájmu, bez přímého finančního vyrovnání za sledovanost, zmenšují možná konkurenční omezení na konkurenčních trzích, na nichž France Télévisions působí. Tento ústup otevírá prostor, který by mohly obsadit nově příchozí subjekty nebo subjekty, jejichž působení na trhu s reklamou je v současnosti omezené, čímž by do budoucna došlo k oživení hospodářské soutěže.
(115)
Z toho vyplývá, že s ohledem na poskytnutou informaci a závazky Francouzské republiky bude cílem veřejného financování umožnit France Télévisions, aby pokryla vynaložené čisté náklady na plnění povinností, které jí byly uloženy, a toto financování se bude muset omezit na uvedené náklady a bude nadále podléhat kontrolám ex post, které splňují kritéria platného sdělení o vysílání. Jelikož France Télévisions mimo jiné omezí své působení na konkurenčních trzích, zamýšlená podpora neohrozí rozvoj obchodu v rozsahu, který by byl v rozporu se zájmy Evropské unie, čímž splní prováděcí podmínky čl. 106 odst. 2 SFEU.
(116)
Kromě toho se Francouzská republika zavazuje, že bude předávat Komisi roční zprávy až do roku 2013, kdy bude reforma veřejnoprávního vysílání dovršena, což umožní monitorovat nejpodstatnější aspekty provádění reformy se zřetelem k pravidlům v oblasti státních podpor, tedy roční vyrovnávací platby a mechanismy kontroly ex post, podmínky, které France Télévisions uplatňuje na své obchodní činnosti, a vývoj jejího postavení na tomto trhu, jakož i každoroční plnění smluv o cílech a prostředcích.
(117)
Vzhledem k rozsahu reformy, k inovacím ve financování poslání veřejné služby France Télévisions, které reforma zavádí, k jejím důsledkům pro vývoj nákladů a příjmů France Télévisions a k nejistému hospodářskému prostředí na trzích, nepříznivě ovlivňujícímu příjmy z obchodní činnosti France Télévisions a jejích konkurentů, může tento závazek umožnit Komisi, aby kontrolovala a blíže monitorovala provádění reformy, stejně jako plnění závazků, které Francouzská republika přijala v rámci tohoto řízení.
(118)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení vyjádřila pochybnosti ohledně existence případného vztahu závazného určení mezi příjmy z nových poplatků z reklamy a elektronických komunikací a roční dotací, která se má vyplácet France Télévisions od roku 2010. Kdyby takový vztah byl zjištěn, musely by být tyto poplatky považovány za nedílnou součást podpory a musely by se stát předmětem přezkumu slučitelnosti podpory s vnitřním trhem. Přestože bylo možno v roce 2009 existenci takového vztahu vyloučit, zejména vzhledem k datu nabytí účinnosti a provádění zákona č. 2009-258 ze dne 5. března 2009 o veřejnoprávním vysílání, do budoucna přetrvávala pochybnost s ohledem na dosavadní prohlášení nejvyšších francouzských orgánů.
(119)
Z judikatury Soudního dvora potvrzené rozsudkem ze dne 22. prosince 2008 o předběžné otázce ve věci Régie Networks (C-333/07), (bod 99) vyplývá následující: „Aby mohl být poplatek považován za nedílnou součást opatření podpory, musí na základě relevantní vnitrostátní právní úpravy existovat vztah závazného určení mezi dotčeným poplatkem a dotčenou podporou v tom smyslu, že výnos z poplatku je nezbytně určen k financování podpory a přímo ovlivňuje její výši, a v důsledku toho i posouzení slučitelnosti této podpory se společným trhem“ (18). Obě prováděcí podmínky stanovené Soudním dvorem, to znamená platné vnitrostátní předpisy a přímý vliv na výši podpory, jsou zkoumány dále.
(120)
Ve francouzském právu podle článku 36 ústavního zákona ze dne 1. srpna 2001 o rozpočtových zákonech může přidělení zdroje, jenž je určen francouzskému státu, jiné právnické osobě vyplývat pouze z výslovného ustanovení rozpočtového zákona. Rozpočtový zákon by měl tudíž výslovně stanovit, že výnos z poplatků z reklamy a elektronických komunikací zavedených zákonem č. 2009-258 ze dne 5. března 2009 bude v úplnosti nebo zčásti určen na financování France Télévisions. Takové ustanovení nebylo dodnes přijato. Francouzská republika se do budoucna zavazuje, že v souladu s ustanoveními čl. 108 odst. 3 SFEU přikročí k novému oznámení jakéhokoli návrhu struktury režimu Komisi. Za těchto podmínek nelze stanovit vztah závazného určení mezi oznámenou podporou a novými poplatky podle vnitrostátního práva ve smyslu judikatury Soudního dvora.
(121)
Nadto je zřejmé, že rozhodujícím kritériem pro stanovení roční výše rozpočtové podpory, kumulované s plánovanou výší přidělených zdrojů z audiovizuálních poplatků, bude výše čistých nákladů na povinnosti veřejné služby uložené France Télévisions, a nikoli výše příjmů z nových poplatků. Odhadované náklady na veřejnou službu však jsou a budou předmětem odhadů ex ante ve smlouvě o cílech a prostředcích podle článku 53 pozměněného zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků, roční výše podpory plánovaná v návrhu rozpočtového zákona bude vyměřena v závislosti na plánovaných čistých nákladech a shodnost odhadů a výsledků bude muset být zjištěna a podle potřeby upravena ex post v rámci plánované zprávy podle článku 2 nařízení č. 2007-958 ze dne 15. května 2007 o finančních vztazích mezi státem a subjekty veřejného audiovizuálního odvětví. Jelikož jsou náklady vynakládány nezávisle na zdrojích vybraných z poplatků, výnos z poplatků nemůže přímo ovlivnit výši podpory. Kromě toho je zřejmé, že sazby poplatků, které původně stanovila francouzská vláda, byly v konečném znění zákona odhlasovaném parlamentem sníženy, aniž by se to projevilo v současném a úměrném snížení dotace, jež má být vyplacena France Télévisions.
(122)
Vzhledem k předchozímu nejsou poplatky z reklamy a elektronických komunikací zavedené zákonem č. 2009-258 ze dne 5. března 2009 nedílnou součástí podpory, a nemají být tudíž zahrnuty do posuzování její slučitelnosti s vnitřním trhem, na rozdíl od tvrzení určitých dalších zúčastněných stran, tedy ACT, FFTCE, Association des chaînes privées, M6 a TF1.
(123)
Tento závěr se nedotýká slučitelnosti uvedených poplatků a jejich specifických ustanovení jakožto odlišných opatření s právem Evropské unie, zejména pokud se jedná o poplatky z elektronických komunikací, pokud jde o otázky zkoumané v rámci řízení o porušení předpisů č. 2009/5061 s ohledem na směrnici 2002/20/ES nebo směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (19).
(124)
Komise mimo jiné bere na vědomí prohlášení Francie vylučující uvedené poplatky z jejího oznámení, které je předmětem tohoto rozhodnutí.
VII. ZÁVĚRY
(125)
Vzhledem k předchozímu dospěla Komise k závěru, že roční rozpočtovou podporu ve prospěch France Télévisions, uplatněnou jak uvedeno výše, lze prohlásit za slučitelnou s vnitřním trhem podle čl. 106 odst. 2 SFEU, podle zásad a prováděcích pravidel stanovených pro veřejnoprávní vysílání,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora, kterou Francouzská republika hodlá poskytnout ve prospěch France Télévisions v podobě roční rozpočtové podpory podle čl. 53 pododstavce VI pozměněného zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků, je slučitelná s vnitřním trhem v souladu s čl. 106 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Poskytnutí této podpory je tudíž povoleno.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
V Bruselu dne 20. července 2010.
KOMISIJAS LĒMUMS
(2010. gada 20. jūlijs)
par valsts atbalstu C 27/09 (ex N 34/B/09) Budžeta dotācijas France Télévisions, ko Francijas Republika plāno sniegt France Télévisions
(izziņots ar dokumenta numuru C(2010) 4918)
(Autentisks ir tikai teksts franču valodā)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2011/140/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu un jo īpaši tā 62. panta 1. punkta a) apakšpunktu,
pēc aicinājuma ieinteresētajām personām iesniegt savas piezīmes saskaņā ar minētajiem pantiem (1), un ņemot vērā saņemtās piezīmes,
tā kā:
I. PROCEDŪRA
(1)
Ar 2009. gada 23. janvāra vēstuli Francijas Republika paziņoja Komisijai par savu nodomu piešķirt uzņēmumam France Télévisions budžeta dotācijas EUR 450 miljonu apmērā, kas jau ir paredzētas budžeta likumā 2009. gadam. Komisija 2009. gada 13. martā pieprasīja papildu informāciju, ko Francijas Republika iesniedza 2009. gada 25. maijā. Šajā atbildes vēstulē Francijas Republika grozīja savu paziņojumu, paužot nodomu izveidot uzņēmuma France Télévisions pastāvīgu valsts daudzgadu finansējuma mehānismu, kurš ietvers arī ikgadējas dotācijas.
(2)
Ar 2009. gada 1. septembra vēstuli Komisija paziņoja, ka, no vienas puses, ar nobalsoto lēmumu apstiprinātās budžeta dotācijas 2009. gadam ir saderīgas ar iekšējo tirgu saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (turpmāk - LESD) 106. panta 2. punktu, un, no otras puses, informēja Francijas Republiku par savu lēmumu uzsākt procedūru, kas paredzēta Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 2. punktā attiecībā uz jauno valsts finansējuma mehānismu uzņēmumam France Télévisions turpmākajiem gadiem.
(3)
Francijas Republika iesniedza savus komentārus 2009. gada 7. oktobrī.
(4)
Komisijas lēmums uzsākt procedūru ir publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (2). Komisija uzaicināja ieinteresētās personas iesniegt savas piezīmes par minēto atbalstu.
(5)
Komisija ir saņēmusi no ieinteresētajām personām piezīmes par šo jautājumu. Tā tos darīja zināmus Francijas Republikai, sniedzot tai iespēju tos komentēt, un saņēma atbildes vēstuli ar komentāriem 2010. gada 15. janvārī.
(6)
Francijas Republika 2010. gada 23. aprīlī, 19. maijā un 22. jūnijā nosūtīja Komisijai precizējumus vai papildu informāciju.
II. FINANSĒJUMA MEHĀNISMA DETALIZĒTS APRAKSTS
(7)
Daudzgadu finansējuma mehānisms, uz kuru attiecas šis lēmums, ir jāskata kontekstā ar France Télévisions kā sabiedriskā pakalpojuma sniedzēja uzdevuma finansēšanu, ko Komisija izskatīja savos 2003. gada 10. decembra (3), 2005. gada 20. aprīļa (4), 2008. gada 16. jūlija (5) un 2009. gada 1. septembra (6) lēmumos. Tomēr šis mehānisms atšķiras no mehānismiem, uz kuriem attiecas 2003. gada, 2005. gada un 2008. gada lēmumi. Proti, budžeta dotācijas, kas plašāk aprakstītas tālāk, papildinās valsts piešķirtos līdzekļus uzņēmumam France Télévisions saskaņā ar “valsts radio un TV abonentmaksu”, ko agrāk sauca par “radio un TV abonentmaksu”, uz kuru attiecās 2005. gada 20. aprīļa Komisijas lēmums un kurš, kā jau esošs atbalsts, ar jaunajiem noteikumiem netiek grozīts. Šo abu valsts piešķirto līdzekļu mērķis būs segt France Télévisions kā sabiedriskā pakalpojuma uzdevuma sniedzēja izmaksas, tās samazinot tikai par atlikušajiem neto komercieņēmumiem.
II.1. Galvenais juridiskais pamats
(8)
Jaunā valsts finansējuma mehānisma noteikumi ir ietverti 2009. gada 5. marta Likumā Nr. 2009-258 par audiovizuālo komunikāciju un televīzijas jauno sabiedrisko pakalpojumu. Paziņotais atbalsts ir daļa no plašākas vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes sabiedrisko audiovizuālo pakalpojumu sniegšanas uzdevumu un struktūras reformas, kas paredzēta likumā. Tādējādi ar šo likumu groza normatīvos noteikumus, kas reglamentē France Télévisions kā sabiedriskā pakalpojuma sniedzēja uzdevumus, un jo īpaši 1986. gada 30. septembra Likumu Nr. 86-1067 par saziņas brīvību. Šie uzdevumi ir sīkāk precizēti France Télévisions specifikācijās un mērķu un līdzekļu līgumā, ko apstiprina normatīvie akti, ar kuriem tiek īstenots likums par saziņas brīvību. 2009. gada 5. marta Likums Nr. 2009-258 ietver arī finanšu noteikumus, ar ko groza nodokļu kodeksu un sankcionē budžeta likumā ierakstīto principu par budžeta dotācijām uzņēmumam France Télévisions.
II.2. Saņēmēja - France Télévisions - darbība un finansējums
(9)
France Télévisions ir akciju sabiedrība, kas izveidota saskaņā ar 44.-I. pantu 1986. gada 30. septembra Likumā Nr. 86-1067 par saziņas brīvību. Ar šo likumu tā grozītajā redakcijā izveido vienotu uzņēmumu France Télévisions, apvienojot agrāk pastāvošo dažādo televīzijas kanālu atsevišķus juridiskos subjektus. Tas ir pakļauts Francijas valsts ekonomiskajai un finanšu kontrolei. Tā kapitāls sastāv no vārda akcijām, kas var piederēt tikai valstij. Uzņēmuma valde, neskaitot valdes priekšsēdētāju, sastāv no četrpadsmit valdes locekļiem, kuru pilnvaru termiņš ir pieci gadi, proti, no diviem parlamenta deputātiem, kurus ieceļ attiecīgi Nacionālās Asamblejas un Senāta komisijas, kas atbild par kultūras lietām, no pieciem valsts pārstāvjiem, piecām personībām, ko ieceļ Audiovizuālo pakalpojumu augstākā padome, un diviem uzņēmuma pārstāvjiem.
(10)
France Télévisions ir lielākais franču audiovizuālo pakalpojumu sniedzējs. Tajā ir nodarbināti aptuveni 11 000 cilvēku, un tas ietver televīzijas kanālus France 2, France 3, France 4, France 5 un France Ô, kas raida kontinentālās Francijas teritorijā, kā arī RFO - uzņēmumu, kas apvieno sabiedrisko televīziju un radio, kas raida aizjūras departamentos un teritorijās. Grupā ir arī reklāmas pārdošanas nodaļa, lai gan ir apsvērta iespēja no tās atteikties, kā arī uzņēmumi, kas nodarbojas ar diversifikācijas darbībām. Atsevišķus France Télévisions kanālus plaši pārraida vairākās dalībvalstīs, piemēram, Beļģijā un Luksemburgā.
(11)
France Télévisions apgrozījums 2007. gadā, t. i., pēdējā gadā pirms paziņojuma par valsts audiovizuālo pakalpojumu reformu, bija EUR 2 927 miljoni, no kuriem 64,2 % bija ieņēmumi no abonentmaksas, 28,1 % - ieņēmumi no reklāmas (reklāma un sponsorēšana) un 7,7 % - citi ienākumi. Laikā no 2003. līdz 2007. gadam apgrozījuma sadalījums atkarībā no ieņēmumu veidiem bija relatīvi stabils un ieņēmumi no reklāmas un sponsorēšanas svārstījās robežās no 30 % līdz 28 %. Katru gadu no 2003. līdz 2007. gadam grupai kopumā ir bijusi tīrā peļņa, kas pa šo laikposmu ir EUR 99 miljoni.
(12)
Šī tendence pilnībā mainījās pēc tam, kad 2008. gada janvārī paziņoja par gaidāmo reformu valsts audiovizuālajā nozarē, kas noteica, ka drīzumā likvidēs ieņēmumus no reklāmām. 2008. gads France Télévisions grupai nesa zaudējumus, proti, tīrie zaudējumi bija EUR [50-100] (7) miljoni (no kuriem EUR [50-100] miljoni par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu), ko izskaidro ievērojams reklāmas ieņēmumu kritums un ko neļāva pilnībā segt ārkārtas dotācija EUR 150 miljonu apmērā, ko Komisija apstiprināja 2008. gada 16. jūlija lēmumā. 2009. gadā, kad sabiedrisko audiovizuālo pakalpojumu reforma stājās spēkā, piešķirtās budžeta dotācijas EUR 415 miljonu apmērā, ko Komisija apstiprināja savā 2009. gada 1. septembra lēmumā, ļāva gandrīz kompensēt reklāmas ieņēmumu kritumu un France Télévisions grupa ieguva tīro peļņu ar nelielu pārpalikumu (EUR [10-20] miljoni). Tomēr, sabiedrisko pakalpojumu sniegšana bija ar nelieliem zaudējumiem EUR [0-5] miljonu apmērā, jo peļņu deva grupas komercuzņēmumi.
(13)
France Télévisions darbība un pārvaldība pēdējo gadu laikā no 2004. līdz 2008. gadam un uzņēmuma pozīcija sabiedrisko audiovizuālo pakalpojumu reformas perspektīvā ir aprakstītas Francijas Revīzijas palātas samērā kritiskajā ziņojumā “France Télévisions un jaunā sabiedriskā televīzija”. Ziņojums, uz kuru atsaucas atsevišķas trešās ieinteresētās personas savās piezīmēs, tika pieņemts apspriežoties un publicēts 2009. gada 14. oktobrī, t. i., pēc lēmuma pieņemšanas par procedūras uzsākšanu. Ziņojumā norādītas neizmantotas pārvaldības attīstības iespējas un France Télévisions līdzšinējie darbības rezultāti, kā arī ziņojumā ir iekļauti ieteikumi to turpmākai uzlabošanai jaunās reformas kontekstā.
II.3. France Télévisions sabiedriskā pakalpojuma sniegšanas uzdevumi
II.3.1. Sabiedrisko pakalpojumu uzdevumu definīcija likumā
(14)
1986. gada 30. septembra Likuma Nr. 86-1067 grozītās redakcijas 43-11. pants definē France Télévisions sabiedriskā pakalpojuma uzdevumu, nosakot, ka sabiedriskie televīzijas kanāli, “ņemot vērā vispārējās intereses, uzņemas sabiedriskā pakalpojuma sniegšanas uzdevumu. Tie piedāvā sabiedrībai - visiem tās slāņiem - programmu un pakalpojumu kopumu, ko raksturo dažādība un plurālisms, kvalitātes un inovācijas prasības, personas tiesību un konstitūcijā noteiktu demokrātijas principu ievērošana. Tie piedāvā programmu dažādību analogā un digitālā formātā ziņu, kultūras, zināšanu, izklaides un sporta jomās. Tie veicina demokrātiskas debates, apmaiņu starp dažādām iedzīvotāju grupām, kā arī sociālo integrāciju un pilsoniskumu. Tie veic darbības, lai veicinātu sociālo kohēziju, kultūras dažādību un cīņu pret diskrimināciju, un piedāvā programmu, kas atspoguļo Francijas sabiedrības dažādību. Tie nodrošina franču valodas un, ja nepieciešams, reģionālo valodu popularizēšanu un izceļ Francijas kultūras un lingvistisko dažādību. Tie veicina attīstību un intelektuālā un mākslinieciskā radošuma un pilsonisko, ekonomisko, sociālo, zinātnisko un tehnisko zināšanu izplatību, kā arī plašsaziņas un audiovizuālo līdzekļu lietotprasmi. Tie veicina svešvalodu apguvi. Tie palīdz izglītot par apkārtējo vidi un ilgtspējīgu attīstību. Ar atbilstošām sistēmām tie veicina kurlu un vājdzirdīgu cilvēku piekļuvi programmām, ko tie pārraida. Tie nodrošina informācijas godīgumu, neatkarību un plurālismu, kā arī domu un viedokļu virzienu plurālistisku izteiksmi, ievērojot vienlīdzīgu attieksmi un Audiovizuālo pakalpojumu augstākās padomes rekomendācijas. Valsts sektora audiovizuālās saziņas organizācijām, pildot savus uzdevumus, ir jāveicina audiovizuālā darbība ārpus robežām, frankofonijas ietekme un franču valodas un kultūras izplatība pasaulē. Televīzijas kanāliem ir jācenšas attīstīt jaunus pakalpojumus, kas var bagātināt vai papildināt viņu programmu piedāvājumu, kā arī jaunus programmu un audiovizuālās saziņas pakalpojumu veidošanas un pārraidīšanas paņēmienus. Katru gadu Parlamentā tiek iesniegts ziņojums, kurā aprakstīta šā panta noteikumu pielietošana.”
II.3.2. Sabiedrisko pakalpojumu pienākumu konkretizēšana France Télévisions darbībās
(15)
Kas attiecas uz šo uzdevumu konkretizēšanu, 1986. gada 30. septembra Likuma Nr. 86-1067 44. panta I iedaļā noteikts, ka France Télévisions pienākums ir veidot un pārraidīt tādus televīzijas un audiovizuālās saziņas raidījumus, kas atbilst sabiedrisko pakalpojumu uzdevumu definīcijām saskaņā ar minētā likuma 43-11. pantu un 48. pantā paredzēto specifikāciju.
(16)
2009. gada 23. jūnija Dekrēts Nr. 2009-796 nosaka France Télévisions kopīgo specifikāciju. Specifikācijas ievirza France Télévisions kanālu darbību, nosakot stingrus programmu pārraides pienākumus, liekot pārraidīt - bieži vispieprasītākajā raidlaikā - ikdienas kultūras raidījumus, muzikālus raidījumus, jo sevišķi klasiskās mūzikas raidījumus, piedāvājot Eiropas vai reģionālo orķestru koncertu ierakstus, teātra izrādes vai populārzinātniskus raidījumus (specifikāciju 4.-7. pants). France Télévisions pienākums ir integrēt arī Eiropas mērogu visās savās programmās, jo īpaši, pārraidot reportāžas par citu dalībvalstu kultūras paražām vai dzīvesveidu, un pārraidīt reliģiska rakstura raidījumus par galvenajiem kultiem, ko piekopj Francijā (specifikāciju 14. un 15. pants). Ir minēts arī (18. pantā) pienākums piesaistīt plašu un daudzveidīgu skatītāju loku.
(17)
Cita starpā, saskaņā ar Likuma Nr. 86-1067 par saziņas brīvību 53. pantu starp Valsti un France Télévisions ir noslēgti līgumi uz vairākiem gadiem par mērķiem un līdzekļiem uz laika periodu no trīs līdz pieciem gadiem. Mērķu un līdzekļu līgumos, ievērojot France Télévisions sabiedriskā pakalpojuma uzdevumus, ir noteikti:
-
uzņēmuma prioritārie attīstības virzieni,
-
uzņemtās saistības par dažādību un inovācijām autorraidījumos,
-
minimālie ieguldījumu apjomi, kas France Télévisions ir jāiegulda Eiropas un Francijas oriģinālās izteiksmes kinematogrāfijas un audiovizuālo darbu veidošanā, kas izteikti procentos no uzņēmuma ieņēmumiem un absolūtos skaitļos,
-
saistības, kas ļauj nodrošināt invalīdu dalību un pilsoniskumu, un visu televīzijas programmu adaptēšanu kurlām un vājdzirdīgām personām,
-
saistības, kas ļauj nodrošināt tādu televīzijas programmu pārraidi, kas ar piemērotiem līdzekļiem ir pieejamas aklām un vājredzīgām personām,
-
uzņēmuma darbības paredzamās izmaksas katram attiecīgajam gadam un sasniedzamo rezultātu un izpildes kvantitatīvie un kvalitatīvie rādītāji,
-
valsts līdzekļu summa, kas jāpiešķir uzņēmumam, identificējot summas, kas prioritāri jāvelta programmu budžetu attīstībai,
-
gaidāmo ieņēmumu summa, atsevišķi norādot ieņēmumus no reklāmas un sponsorēšanas,
-
ekonomiskās prognozes par maksas pakalpojumiem,
-
nepieciešamības gadījumā - priekšlikumi, lai atgūtu budžeta līdzsvaru.
(18)
Šobrīd France Télévisions sabiedrisko pakalpojumu pienākumi ir atrunāti 2007. gada 24. aprīļa mērķu un līdzekļu līgumā 2007.-2010. gadam “France Télévisions - digitālās ēras pirmais bezmaksas kanālu kopums”, ko ir parakstījuši atbildīgais ministrs un France Télévisions priekšsēdētājs. Mērķa I.2. sadaļā “Veicināt sabiedrisko pakalpojumu identitātes vērtības” līgums nosaka mērķus, kas izteikti konkrētās darbībās, kurām pievienoti kvalitatīvi un kvantitatīvi rādītāji, kas jāsasniedz šādās jomās:
-
veicināt plašākas publikas pieeju kultūras programmām kultūras demokratizācijas nolūkā, pārraidot kultūras raidījumu vispieprasītākajā raidlaikā,
-
atspoguļot plurālismu ziņās un pilsoņu debatēs,
-
piedāvāt plašu klāstu sporta veidu, liekot akcentu uz tādiem sporta veidiem, kas ir vismazāk redzami privāto televīziju kanālos,
-
atspoguļot dažādību un uzlabot Francijas sabiedrības daļu redzamību,
-
sekmēt Francijas un Eiropas kultūras identitātes aizsardzību, Savienības darbības un priekšrocību izpratni, kā arī svešvalodu apguvi.
(19)
Līgums paredz arī daudzgadu finanšu sadaļu, kurā atrunāta korekcijas klauzula, kas paredz to, ka atkarībā no reklāmas ieņēmumu attīstības Valsts un Grupa vienojas apspriesties savā starpā, lai koriģētu nepieciešamo valsts līdzekļu summu, ņemot vērā, ka peļņas pārpalikumu, ko neizmantos, lai samazinātu vajadzību pēc valsts līdzekļiem, prioritāri jāpiešķir izmaksu segšanai par audiovizuālo oriģināldarbu radīšanu.
(20)
Pēc reformas spēkā esošajam mērķu un līdzekļu līgumam tika noslēgts papildlīgums uz laikposmu no 2009. līdz 2012. gadam. Šis papildlīgums, kura finanšu daļa ir plašāk aprakstīta tālāk, vēl vairāk pastiprina France Télévisions sniegto sabiedrisko pakalpojumu identitātes vērtības un nosaka jaunus kvantitatīvos rādītājus, kas jāsasniedz ik gadu atsevišķās jomās, kas minētas 18. apsvērumā.
II.3.3. Jaunu un inovatīvu audiovizuālo pakalpojumu ieviešana
(21)
France Télévisions jaunās specifikācijas paredz daudzu inovatīvu pakalpojumu ieviešanu, lai bagātinātu redakcionālo piedāvājumu, piemēram, saziņas pakalpojumu ievietošanu internetā, audiovizuālo plašsaziņas līdzekļu pakalpojumu pēc pieprasījuma ievietošanu internetā vai papildus satura, kas bagātina programmas, ievietošanu internetā. Tāpat mērķu un līdzekļu līguma papildlīgums paredz inovatīvu pakalpojumu ieviešanu, jo īpaši bezmaksas vai maksas video pēc pieprasījuma, personīgo mobilo televīziju, pārraidi internetā, mobilās aplikācijas, reģionālas vai tematiskas WebTV.
II.3.4. Sabiedrisko pakalpojumu pienākumu ārējā kontrole, ieskaitot jaunu pakalpojumu uzsākšanu
(22)
Piemērojot 1986. gada 30. septembra Likuma Nr. 86-1067 53. pantu, France Télévisions valde apstiprina šī uzņēmuma mērķu un līdzekļu līguma projektu un lemj par šī līguma ikgadējo izpildi, un lemšanas rezultāts ir publisks. Mērķu un līdzekļu līgumus, kā arī iespējamos papildlīgumus, pirms to parakstīšanas, nodod Nacionālās Asamblejas un Senāta komisijām, kas ir atbildīgas par kultūras lietām un finansēm, un Audiovizuālo pakalpojumu augstākajai padomei. Komisijas var sniegt atzinumus sešu nedēļu laikā.
(23)
Tāpat France Télévisions priekšsēdētājs iepazīstina ar gada pārskatu par mērķu un līdzekļu līguma izpildi Nacionālās Asamblejas un Senāta komisijas, kas ir atbildīgas par kultūras lietām un finansēm. Iepazīstinot ar pārskatu par uzņēmuma mērķu un līdzekļu līguma izpildi Nacionālās Asamblejas un Senāta kompetentās komisijas, France Télévisions priekšsēdētājam ir arī jāziņo par programmu konsultatīvās padomes darbu; šī padome ir izveidota viņa uzraudzībā, tā sastāv no televīzijas skatītājiem, un tās mērķis ir sniegt atzinumus un ieteikumus par programmām.
(24)
France Télévisions specifikāciju pirmsprojekts, kas noteikts ar dekrētu, tika sabiedriski apspriests no 2008. gada 10. novembra līdz 24. novembrim; apspriešanas laikā apmēram piecpadsmit organizācijas iesniedza savus priekšlikumus, kuru rezultātā tika veikti sākotnējā teksta grozījumi; pēc tam Audiovizuālo pakalpojumu augstākā padome sniedza savu atzinumu. Kas attiecas uz izpildes ārējo kontroli, 1986. gada 30. septembra Likuma 48. pants paredz, ka Audiovizuālo pakalpojumu augstākā padome nodod gada ziņojumu Nacionālās Asamblejas un Senāta kultūras lietu komisijām. Ziņojums iesniedz arī Kultūras un komunikācijas ministrijai.
(25)
Šīs parlamentārās komisijas tāpat kā Audiovizuālo pakalpojumu augstākā padome var uzklausīt trešās personas. Faktiski ieinteresēto pušu uzklausīšana notiek regulāri padomes telpās, un tās izsaka savus atzinumus par jautājumiem, kas interesē audiovizuālo sabiedrisko pakalpojumu sniedzējus.
II.4. Finanšu kompensācija par pakāpenisku reklāmas pārraidīšanas samazināšanu un vēlāku pārtraukšanu
(26)
Lai sabiedriskās apraides raidījumu programma kļūtu brīvāka un mazāk atkarīga no komerciālām saistībām, 1986. gada 30. septembra Likuma Nr. 86-1067 par saziņas brīvību jaunās redakcijas 53. panta VI iedaļa paredz reklāmu pārraidīšanas samazināšanos un vēlāku pārtraukšanu: “Programmas, kas tiek pārraidītas laikā no divdesmitiem līdz sešiem valsts atbalstītajos televīzijas kanālos, kas minēti 44. panta I iedaļā, izņemot to reģionālās vai vietējās programmas, var saturēt tikai tādu preču un pakalpojumu reklāmu, kas tiek prezentēti ar savu vispārīgo nosaukumu. Šis noteikums tiek piemērots arī programmām, ko šie kanāli pārraida laikā no sešiem līdz divdesmitiem, sākot ar brīdi, kad I iedaļā minētie televīzijas kanāli pārtrauc analogās pārraides, izmantojot zemes raidstacijas, visā metropoles teritorijā. Šis noteikums netiek piemērots vispārējās nozīmes kampaņām.”
(27)
Televīzijas kanālu analogās apraides, izmantojot zemes raidstacijas, pārtraukšana ir paredzēta ne vēlāk kā 2011. gada 30. novembrī. Papildus izņēmumam attiecībā uz tādu preču un pakalpojumu reklāmu, kuriem nav komerciāla zīmola, atkāpes reklāmas pārraides jomā ir paredzētas arī aizjūras departamentos un teritorijās vai Jaunkaledonijā, kur nav nekodētās analogās privātās televīzijas piedāvājuma, kas pārraida, izmantojot zemes raidstacijas.
(28)
Saskaņā ar Likuma Nr. 86-1067 par saziņas brīvību grozītās redakcijas 53. panta noteikumiem, reklāmas pārraidīšanas samazināšana un vēlāk pārtraukšana, kas izriet no likuma īstenošanas, nosaka valsts finanšu kompensācijas piešķiršanu France Télévisions saskaņā ar katra budžeta likuma nosacījumiem. Šim mērķim Francijas valsts ir izveidojusi jaunu programmu ar nosaukumu “Pabalsts sabiedrisko audiovizuālo pakalpojumu finansēšanai”, kas ir iekļauta Valsts vispārējā budžeta sadaļā “Plašsaziņas līdzekļi”. Informācijai - Francijas iestādes lēš, ka valsts dotāciju daļa, kas papildinās ieņēmumus no valsts radio un TV abonentmaksas, 2010. gadā būs EUR 460 miljoni, 2011. gadā - EUR 500 miljoni, un 2012. gadā - EUR 650 miljoni.
(29)
Francijas Republika paziņo, ka katru gadu valsts finansējumu no budžeta dotācijām noteiks atkarībā no France Télévisions sabiedriskā pakalpojuma uzdevuma izpildes izmaksām un to pieskaitīs valsts radio un TV abonentmaksas ieņēmumiem, tos samazinot tikai par atlikušajiem komercieņēmumiem. Tāpēc Francijas iestādes ir nosūtījušas France Télévisions sabiedrisko pakalpojumu izmaksu un ieņēmumu prognozes, kas aprēķinātas, pamatojoties uz biznesa plānu 2009.-2012. gadam, un tās ir apkopotas tālāk:
1. tabula
France Télévisions sabiedrisko pakalpojumu izmaksu un ieņēmumu prognozes 2010.-2012. gadam
(Miljoni EUR)
2010. g.
2011. g.
2012. g.
Budžets
Prognozētais budžets
Prognozētais budžets
A/Valsts līdzekļi
[2 500-3 000]
[2 500-3 000]
[2 500-3 000]
B/Citi ieņēmumi (reklāma, sponsorēšana u. c.)
[300-600]
[300-600]
[300-600]
C/Sabiedriskā pakalpojuma bruto izmaksas
[3 500-3 000]
[3 500-3 000]
[3 500-3 000]
D/Sabiedriskā pakalpojuma neto izmaksas (C + B)
[3 000-2 500]
[3 000-2 500]
[3 000-2 500]
Starpība starp sabiedriskā pakalpojuma neto izmaksām un valsts līdzekļiem (D + A)
[- 50 - 50]
[- 50 - 50]
[- 50 - 50]
Avots: Francijas piezīmes, 2010. gada 15. janvāris.
(30)
Iepriekš redzamā tabula rāda zaudējuma prognozes, kas atbilst neto izmaksām, ko nesedz France Télévisions sabiedriskie pakalpojumi 2010. un 2011. gadā. Šos zaudējumus daļēji vajadzētu samazināties 2012. gadā, radot nelielu pārpalikumu, kas paredzēts EUR [30-50] miljonu apmērā, proti, [0-5] % no sabiedriskā pakalpojuma neto izmaksām. Šis prognozētais pārpalikums 2012. gadā, ja tas faktiski izveidosies, kas varētu nozīmēt, ka ieņēmumi un izmaksas attīstās kā prognozēts, būs mazāks par uzkrāto deficītu, kas paredzēts 2010. un 2011. gadā. Saskaņā ar pastāvošo mērķu un līdzekļu līgumu pārpalikumi, kas netiek novirzīti nepieciešamās valsts līdzekļu summas mazināšanai, būs prioritāri jānovirza izdevumiem par audiovizuālo autorraidījumu veidošanu. Tā kā šos autorraidījumus ir paredzēts iekļaut pārraižu programmā, ar iespējamo pārpalikumu nevajadzētu finansēt komercaktivitātes.
(31)
Ir jāpiebilst, ka biznesa plāns 2009.-2012. gadam, kas minēts pastāvošā mērķu un līdzekļu līguma papildlīguma V nodaļā, aizstāj 2007. gada aprīlī noslēgtā līguma finanšu daļu, ņemot vērā reformas ieviesto jauno likumietvaru un tā finansiālās sekas. Biznesa plāns paredz sabiedriskā pakalpojuma sniegšanas globālo bruto izmaksu samazināšanos laikposmā no 2010. līdz 2012. gadam, samazinot administratīvos izdevumus salīdzinājumā ar sākotnējo līgumu, samazinot pārraides izmaksas un izmantojot sinerģiju, kas izriet no vienota uzņēmuma izveidošanas, neskatoties uz reformas ieviešanas jaunām papildu izmaksām.
(32)
Kas attiecas uz ieņēmumiem, paredzētie valsts līdzekļi, pat ja to apjoms palielināsies, pilnībā nelīdzsvaro finanšu pārskatus laikposmā no 2010. līdz 2012. gadam, un, kā norādīts 1. tabulā, to apjoms ir mazāks par sabiedriskā pakalpojuma bruto izmaksām, un tādējādi prognozētais finanšu līdzsvars būs atkarīgs no ikgadējiem atlikušajiem komercieņēmumiem. Biznesa plānā ir minēts arī, ka valstij un uzņēmumam ir svarīgi sasniegt sabalansētu budžetu ātrāk, nekā paredzēts, un plānā ir uzsvērta precīza un regulāra uzraudzība atkarībā no pozitīviem vai negatīviem neparedzētiem gadījumiem.
II.5. Valsts līdzekļu maksimālais apjoms
(33)
Likuma Nr. 86-1067 par saziņas brīvību grozītās redakcijas 44. pantā ir precizēts, ka “valsts līdzekļi, kas piešķirti valsts audiovizuālās sektora organizācijām, lai kompensētu tām uzticētos sabiedriskā pakalpojuma pienākumus, nevar pārsniegt minēto pienākumu izpildes izmaksu summu”. Šis noteikums izriet no Francijas Republikas uzņemtajām saistībām speciāli iekļaut likumā principu par sabiedrisko pakalpojumu uzdevuma kompensācijas nepārmaksu tās procedūras ietvaros, kuras rezultātā Komisijas 2005. gada 20. aprīlī pieņēma lēmumu par saderību attiecībā uz tādu līdzekļu izmantošanu, kas iegūti no abonentmaksas (8).
(34)
Saskaņā ar iepriekšminēto apņemšanos 2007. gada 15. maija Dekrēta Nr. 2007-958 par finansiālajām attiecībām starp valsti un audiovizuālās saziņas valsts raidorganizācijām 2. pants satur tādu pašu formulējumu kā 1986. gada 30. septembra likuma 53. pants, ņemot vērā “tiešos vai netiešos ieņēmumus no sabiedriskā pakalpojuma uzdevuma”, un precizē, ka sabiedrisko pakalpojumu pienākumu izpildes izmaksas tiek aprēķinātas, veicot atsevišķu grāmatvedības uzskaiti. Dekrēta 3. pants paredz, ka France Télévisions un tās meitas uzņēmumiem ir pienākums ievērot tirgus noteikumus attiecībā uz visām to komercdarbībām un ka kādai ārējai organizācijai ir jāsagatavo ikgadējs ziņojums par šī pienākuma izpildi, kas pēc tam tiek nodots atbildīgajam ministram, Nacionālajai Asamblejai un Senātam.
(35)
Komisija saņēma un izskatīja ziņojumus par dekrēta 2. un 3. panta izpildi par 2007. un 2008. finanšu gadu (saskaņā ar dekrēta 3. pantu sagatavotos ziņojumus 2007. gadā sertificēja revidenti PriceWaterhouseCoopers un KPMG, bet 2008. gada ziņojumu - Cabinet Rise), kā arī 2. pantā paredzēto ziņojuma projektu par 2009. gadu.
II.6. Jaunas nodevas, ko paredz valsts audiovizuālā sektora reforma
(36)
Ar 2009. gada 5. marta Likumu Nr. 2009-258 tika izdarīti grozījumi arī nodokļu kodeksā, lai ieviestu jaunas nodevas par reklāmu un elektronisko saziņu.
II.6.1. Nodeva par reklāmu
(37)
Nodokļu vispārējā kodeksa I grāmatas pirmās daļas II sadaļā ir VIIf nodaļa, ar ko ievieš nodevu, kas jāmaksā jebkurai televīzijas raidorganizācijai Francijā. Nodevu aprēķina no summām, neskaitot pievienotās vērtības nodokli, ko maksā reklāmdevēji par savu reklāmu pārraidi attiecīgajām atbildīgajām pusēm vai reklāmas laika pārdevējiem, atņemot summas, kas pārskaitītas saskaņā ar nodokļu vispārējā kodeksa 302.a KC pantā paredzēto nodevu, kas jāmaksā televīzijas raidorganizācijām vai izplatītājiem, kas pārraida audiovizuālus darbus, kas var pretendēt uz atbalsta saņemšanu no Nacionālā Kinematogrāfijas centra. Šīm summām tiek piemērots vienotas likmes atskaitījums 4 % apmērā. Nodevu aprēķina, piemērojot 3 % likmi ikgadējo maksājumu summas daļai, neskaitot pievienotās vērtības nodokli, kas atbilst katram televīzijas pakalpojumam, kas pārsniedz 11 miljonus euro.
(38)
Tomēr televīzijas pakalpojumiem, ko nepārraida analogā veidā, izmantojot zemes raidstacijas, šī likme ir noteikta 1,5 % apmērā 2009. gadā, 2 % apmērā 2010. gadā un 2,5 % apmērā 2011. gadā. Pārejas periodā, līdz gadam, kad kontinentālajā Francijā tiks pārtraukta televīzijas pakalpojumu raidīšana analogā veidā, izmantojot zemes raidstacijas, visiem nodevas maksātājiem nodevas maksimums ir noteikts 50 % apmērā no tās aprēķina bāzes pieauguma, kas konstatēts tajā kalendārajā gadā, par kuru nodeva jāmaksā attiecībā pret 2008. gadu. Jebkurā gadījumā nodevas summa nevar būt mazāka nekā 1,5 % no aprēķina bāzes. Tomēr tādām televīzijas raidorganizācijām, kuru skatītāju reitings ārpus kontinentālās Francijas pārsniedz 90 % no viņu kopējā skatītāju reitinga, no summas, kas jāņem vērā, aprēķinot nodevu, ir jāatņem summas, kas ir samaksātas par tādu reklāmu pārraidīšanu, kas paredzētas Eiropas vai pasaules tirgum, kas jāreizina ar daļu, ko reprezentē ārpus kontinentālās Francijas iegūto skatītāju reitings attiecībā pret gada kopējo skatītāju reitingu.
II.6.2. Nodeva par elektronisko saziņu
(39)
Nodokļu vispārējā kodeksa I grāmatas pirmās daļas II sadaļā ir iekļauta VIIg nodaļa, ar ko ievieš nodevu, kas jāmaksā visiem elektronisko sakaru operatoriem, kas sniedz pakalpojumus Francijā un kuri ir veikuši iepriekšēju deklarēšanos elektronisko sakaru regulatora iestādē. Nodevu aprēķina no summas, neskaitot pievienotās vērtības nodokli, kas iegūta no abonentmaksām un citām summām, ko samaksājuši lietotāji par elektronisko sakaru pakalpojumiem, ko sniedz elektronisko sakaru operatori, atņemot dotāciju summu, kas piešķirta noslēgtā budžeta gada grāmatvedībā uzskaitītajai amortizācijai par to gadu, kurā ir ieviesta nodevas maksa, ja amortizācija attiecas uz tādu aprīkojumu un iekārtām, ko operatori ir iegādājušies savu infrastruktūru un elektronisko sakaru tīklu, kas pastāv valsts teritorijā, vajadzībām, sākot ar brīdi, kad likums ir stājies spēkā, un kuru amortizācijas ilgums ir vismaz desmit gadi. Nodevu aprēķina, piemērojot 0,9 % likmi tai aprēķina bāzes daļai, kas pārsniedz 5 miljonus euro.
III. IEMESLI, KAS NOVEDA PIE PROCEDŪRAS UZSĀKŠANAS
(40)
Komisija formālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanas lēmumā uzskatīja, ka no 2010. gada plānotā kompensācija varētu būt uzskatāma par valsts atbalstu Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punkta izpratnē, kura saderība ar iekšējo tirgu saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 106. panta 2. punktu, ievērojot piemērošanas principus un noteikumus, kas paredzēti sabiedriskajai apraidei.
(41)
Kas attiecas uz tādas sabiedriskā pakalpojuma darbības pastāvēšanu, kuras uzdevumi ir skaidri noteikti oficiālā normatīvajā aktā un kas ir pakļauta atbilstošiem kontroles mehānismiem, kas nerada šaubas, Komisija, tāpat kā savos 2003. gada decembra, 2005. gada aprīļa, 2008. gada jūlija un 2009. gada septembra lēmumos, secināja, ka France Télévisions sabiedriskā pakalpojuma uzdevumi ir skaidri noteikti oficiālos normatīvos aktos, ko izdevusi vai parakstījusi Francijas valsts saskaņā ar procedūru, kas paredz France Télévisions neatkarīgu kontroli.
(42)
Turpretī, kas attiecas uz plānotās finansiālās kompensācijas proporcionalitātes izskatīšanu attiecībā pret sabiedrisko pakalpojumu darbības neto izmaksām, ņemot vērā arī atbalsta ietekmi, Komisija izteica šaubas par diviem jautājumiem, proti:
-
pastāv risks pārmērīgi kompensēt sabiedrisko pakalpojumu neto izmaksas 2012. gadā un, iespējams, 2010. un 2011. gadā, lai gan attiecībā uz šiem gadiem Komisijas rīcībā nebija tik detalizētas informācijas, kādu sniedza Francijas iestādes par 2009. gadu, un
-
ir iespējama tieša saikne starp ieņēmumiem no nodevām par reklāmu un elektroniskajiem sakariem un atbalstu France Télévisions un, ja šādu saikni varēs noteikt, rodas šaubas par to negatīvo ietekmi un to atbilstību Līgumam par Eiropas Savienības darbību, jo īpaši France Télévisions finansēšanas reformas salīdzinošās bilances ietvaros, kas netika iesniegta.
(43)
Turklāt Komisija vērsa Francijas iestāžu uzmanību uz savu 2009. gada 2. jūlijā pieņemto paziņojumu par valsts atbalsta noteikumu piemērošanu sabiedriskajai apraidei (9) (turpmāk tekstā - “paziņojums par apraidi”), kas bija jāpiemēro paziņotajam atbalsta pasākumam, tiklīdz Komisijas paziņojums tika publicēts, un aicināja Francijas iestādes ņemt vērā šo pārskatīto paziņojumu savās piezīmēs.
IV. IEINTERESĒTO PERSONU PIEZĪMES
(44)
Savās 2009. gada 2. novembra piezīmēs Dramatisko autoru un komponistu biedrība (SACD) vērš Komisijas uzmanību uz to pienākumu nozīmi, kas jāievēro France Télévisions, lai atbalstītu kultūras mantojumā ietilpstošo audiovizuālo autordarbu radīšanu. Šo pienākumu nozīme esot pastiprināta 2008. gada beigās ar starpprofesionālu vienošanos, kas esot iekļauta sasniedzamo mērķu līgumā. Tādējādi 2010. gadā France Télévisions būs jāvelta kultūras mantojumā ietilpstošo audiovizuālo autordarbu radīšanai 19 % no apgrozījuma, kas iekļauts 2009. gada aprēķina bāzē, un šī likme būs jāpalielina līdz 20 %, proti, EUR 420 miljoniem 2012. gadā. Savukārt TF1 salīdzinošā daļa nepārsniedz 12,5 %, bet M6 un zemes ciparu televīzijas kanālu salīdzinošās daļas nepārsniegs 11 %. Pieaugs arī saistības kino labā un līdz 2012. gadam ieguldījumu kinodarbu radīšanā vidējais līmenis gadā pieaugs par 1,2 %. Reklāmas pārtraukšana notiks vienlaikus ar izmaksu pieaugumu par vietējā ražojuma, nevis importētu raidījumu iekļaušanu programmā, kas liecina par apņemšanos sniegt inovatīvu un kvalitatīvu sabiedrisko pakalpojumu.
(45)
Francijas telekomunikāciju un elektronisko sakaru federācija (FFTCE) savās 2009. gada 30. oktobra piezīmēs, kurām pievienojas Iliad, kas nav FFTCE biedrs, uzskata, ka komerciālās reklāmas pārtraukšana pati par sevi neveicina France Télévisions sabiedriskā pakalpojuma uzdevuma izpildi. Ja reklāma nav šī uzdevuma neatņemama sastāvdaļa, jebkura dotācija, kuras vienīgais mērķis ir kompensēt peļņas iespējas iztrūkumu, neskatoties uz faktisko uzdevuma izpildi, pati par sevi būtu valsts atbalsts, kas ir pretrunā Līguma par Eiropas Savienības darbību 106. panta 2. punktam un 107. pantam. Šai kompensācijai ir jāsedz sabiedrisko pakalpojumu izmaksas, kas jāuzrāda nodalītā grāmatvedībā. Bet dotācijas summa turpmākajiem gadiem ir noteikta, pamatojoties uz komercieņēmumu zaudējuma aplēsēm, kas izkropļotos tirgus apstākļos pilnībā kropļo konkurenci ar privātajām raidorganizācijām. Lai arī France Télévisions kopējais reklāmas apgrozījums izkropļotā tirgū visticamāk nebūtu sasniedzis EUR 500 miljonus, Francijas iestādes ir apņēmušās 2009. gadā piešķirt EUR 450 miljonus tikai par to, ka tiek pārtraukta reklāma pēc pulksten divdesmitiem. Nākotnē ieņēmumi no dotācijām arī varētu būt daudzkārt lielāki par ieņēmumiem no reklāmas, ko nopelnītu, ja reforma nebūtu ieviesta.
(46)
Kas attiecas uz vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu sniegšanas uzdevumu, FFTCE atzīmē, ka pienākumi, kas uzlikti France Télévisions kā Eiropas Raidorganizāciju apvienības (EBU) biedram, saskaņā ar tās statūtiem jau pastāv un tiek piemēroti, neskatoties uz Francijas likumā paredzētajiem pienākumiem. Likumā noteiktie ierobežojumi, kas ļoti neprecīzi formulēti, būtiski neatšķiras no EBU statūtos paredzētajiem ierobežojumiem, kuriem kā biedri pakļaujas arī TF1 un Canal +, līdz ar to kompensācijas dotācija saskaņā ar likumu ir jāuzskata par valsts atbalstu.
(47)
Visbeidzot FTTCE uzskata, ka jaunās nodevas no elektronisko sakaru operatoru apgrozījuma, kas ieviesta ar valsts audiovizuālo pakalpojumu reformu, mērķis ir finansēt France Télévisions. Papildus saiknei, kas apstiprināta valsts iestāžu paziņojumos, aprēķina bāzes un likmes svārstības liek mainīties dotācijas summai. Bet šādas nodevas ieviešana ir pretrunā Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (10) 12. pantam, jo dalībvalstis nedrīkst piespriest operatoriem nevienu citu nodevu no apgrozījuma, kā vien tās, kas ir paredzētas direktīvā.
(48)
Privāto telekanālu asociācija savās 2009. gada 2. novembra piezīmēs uzskata, ka France Télévisions nepareizā pārvaldība, kuras daudzos piemērus ir atklājusi Revīzijas palāta, pastiprina inflācijas ietekmi, kas novērota programmu veidošanas tirgū, un tiesību pirkšanu. Tā kā izmaksu uzskaite nepastāv, izdevumu nepārvaldīšana rada nedrošību attiecībā uz sabiedrisko pakalpojumu finansējamo uzdevumu izmaksām, radot nopietnu kompensācijas pārmaksas risku. Ņemot vērā pastāvošās norādes, ka jaunās audiovizuālo pakalpojumu nodevas ieņēmumi tiks piešķirti France Télévisions, asociācija uzskata, ka nodevas ieņēmumu nonākšanas valsts budžetā vienīgais mērķis ir izvairīties no Komisijas kontroles. Tā, savukārt, liek France Télévisions konkurentiem finansēt atbalstu, radot deformāciju, ko pastiprina nepietiekamā diferenciācija starp dažādo vēsturisko telekanālu programmām.
(49)
Eiropas Raidorganizāciju apvienība (EBU) savās 2009. gada 2. novembra piezīmēs uzsver, ka Francijas iesniegtās sabiedriskās raidorganizācijas izmaksu un ieņēmumu prognozes uz vairākiem gadiem noteikti ir vērstas uz nākotni. Šīm prognozēm ir jānodrošina finanšu pārskatāmība ilgtermiņā, kas nepieciešama operatoram, lai nodrošinātu pakalpojuma nepārtrauktību neatkarīgos apstākļos. Prognožu neatbilstību gadījumā korekcija ir jānodrošina ar ex post mehānismiem. Komisijas lēmumam ir jāattiecas uz ex ante aprēķinu parametriem un uz šiem mehānismiem, nesaistot gaidāmo kompensācijas faktisko summu ar prognozēto izmaksu un ieņēmumu apstiprinājumu, jo citādi Komisija noteiks un kontrolēs atbalsta režīma gada summas, nevis pašu atbalsta režīmu. EBU izsaka arī savas bažas par to, ka Komisija vēlas zināt indikatīvo summu no uzņēmumu sinerģijas un efektivitātes palielināšanās turpmākajos gados, jo efektivitātes, ar kādu tiek sniegts vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojums, vērtējums nepakļaujas Komisijas kontrolei saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 106. panta 2. punktu.
(50)
Eiropas Komerciālo televīziju asociācija (ACT) savās 2009. gada 2. novembra piezīmēs paziņo, ka ir labvēlīgi noskaņota pret Francijas Republikas lēmumu būtiski samazināt komerciālo reklāmu savā sabiedriskās apraides uzņēmumā. ACT norāda, ka netiek pildīti divi nosacījumi, kas noteikti Altmark (11) judikatūrā, lai plānotās iemaksas no budžeta varētu uzskatīt par atbalstu. Tomēr ACT uzskata, ka, ja atbalsta finansēšanas sistēma, izmantojot nodevu, ko maksā no konkurentu ieņēmumiem par reklāmu, tiek uzskatīta par atbilstošu Savienības tiesībām, ieguvumi no reklāmu izņemšanas no tirgus būtu ļoti nelieli, taču savā ziņā tāda sistēma varētu ieviest lielākas izkropļojumus, nekā tradicionālās duālās valsts un komerciālā finansējuma sistēmas.
(51)
ACT uzskata, ka France Télévisions sabiedriskā pakalpojuma pienākumi nav fundamentāli mainījušies kopš 1994. gada un ka tie ir palikuši līdzīgi citu privāto raidorganizāciju pienākumiem. Tāpat arī aplēses kompensācijām par reklāmas ieņēmumu zaudēšanu līdz 2012. gadam ir aptuvenas, un tajās nav ņemta vērā ar to saistītā investīciju izmaksu samazināšanās, ne arī iespējamais izmaksu kritums, kas saistīts ar to, ka programmas izstrāde ir mazāk pakļauta reklāmdevēju prasībām, ne arī cerētie ieguvumi no sinerģijas. Ir jāpārbauda mērķu un līdzekļu līgumā paredzētais korekcijas mehānisms starp valsts un komercieņēmumiem un izmaksām, ņemot vērā tieši komercieņēmumu mainīgumu, jo, ja tas netiks darīts, Komisijas rīcībā nebūs uzticamas informācijas, lai noteiktu sniegtā pakalpojuma faktiskās izmaksas un kompensācijas iespējamās pārmaksas esību. Šī pārbaude ir jāveic arī, ja uzņēmumam nav izmaksu uzskaites, kā to norādīja Revīzijas palāta.
(52)
Visbeidzot, ACT uzskata, ka atbalstu faktiski finansē no jaunajām nodevām, ko ir ieviesusi reforma, un attiecībā uz nodevu par audiovizuālo reklāmu tās ieviešana veido Francijā modeli, kur sabiedriskos pakalpojumus finansē konkurenti, bet citas valstis ir atteikušās no šāda modeļa. Atbalsta mehānisms aizsargā France Télévisions līdzekļus, lai gan būs arvien acīmredzamāks, ka reklāmdevēji nepārnes visu savu pieprasījumu uz konkurentu televīzijas kanāliem. Turklāt šāds mehānisms stiprinās barjeras, kas kavē uzņēmumu ienākšanu Francijas tirgū.
(53)
France Télévisions savās 2009. gada 2. novembra piezīmēs norāda, ka paziņotais mehānisms uzņēmumam nepiešķir nekādas ekonomiskas priekšrocības attiecībā pret tā konkurentiem, jo, lai arī uzņēmums ir pasargāts no komercieņēmumu zuduma, tas noticis apmaiņā pret valsts uzspiestu ierobežojumu - reklāmas pārtraukšanu, kam nav pakļauts neviens cits privātais tirgus operators. Kad reklāmas pārtraukšana stāsies spēkā, šajā tirgū zudīs visi konkurences izkropļojumi, lai gan uzņēmuma spiediens uz konkurentiem par sponsorēšanu, ņemot vērā tā ierobežoto klātbūtni, būs gandrīz neesošs. Kas attiecas uz audiovizuālo autortiesību, sauktu par premium, pirkšanu, lai gan 2008. gadā TF1 sasniedza 96 no 100 labākajiem skatītāju reitingiem un 18 no 20 labākajiem reitingiem, France Télévisions nav neviena ekskluzivitātes līguma ar Amerikas filmu nozares asociāciju. Uzņēmumam ir jāinvestē audiovizuālo darbu radīšanā, ievērojot tādas kvalitātes prasības, kas neatbilst komerciālo telekanālu skatītāju reitinga mērķiem. Kas attiecas uz programmu pārdošanu, uzņēmumam šajā tirgū esot tikai margināla klātbūtne.
(54)
France Télévisions arī uzskata, ka, tā kā summa, kas uzņēmumam tiks piešķirta, jau iepriekš, objektīvi un precīzi katru gadu ir atkarīga no uzņēmuma uzdevumu izmaksām, un tā kā tā tiks koriģēta ex post gadījumā, ja tā atšķirsies no faktiskajām izmaksām, paziņotais mehānisms atbilst Altmark judikatūras otrajam noteikumam. Arī šīs judikatūras ceturtais noteikums tiek ievērots, jo sinerģiju, ko iepriekš nevarēja izmantot, tagad varēs izmantot, pateicoties juridiskās struktūras un statūtu pārveidošanai, un šis ceturtais noteikums nenosaka, ka pakalpojums ir jāsniedz ar pēc iespējas zemākām izmaksām, bet, ka izmaksām ir jāatbilst labi pārvaldīta vidēja uzņēmuma izmaksām.
(55)
Pēc France Télévisions domām tas, kas attiecas uz noteikumiem par paziņotā mehānisma saderību ar iekšējo tirgu, ņemot vērā, ka mehānisma mērķis ir pastāvēt daudzus gadus, sabiedrisko pakalpojumu neto izmaksas nevar būt zināmas ar pietiekamu precizitāti tā, lai Komisija varētu veikt ex ante kontroli par kompensācijas pārmaksas neesību. Lai arī šīs orientējošās prognozes periodam no 2010. līdz 2012. gadam nav nesavietojamas ar iespēju panākt saprātīgu peļņu vai iespēju veidot rezervi ne vairāk kā 10 % apmērā no sabiedriskā pakalpojuma gada izdevumiem, normatīvie nosacījumi un noteikumi, ar ko ievieš ex post kontroli, ļaus nodrošināt finansējuma proporcionalitāti. Turpretī, tā kā programmu izmaksas mainās atkarībā no redaktora izvēlēm, France Télévisions uzskata, ka uzņēmumam saistoša ir tikai likumā noteikto sabiedrisko pakalpojumu pienākumu ievērošana, kur Francijas Republikai ir tiesības noteikt to saturu. Šie pienākumi paredz arī skatītāju reitingu sasniegšanu, un reklāmas pārtraukšana nemazina šo prasību. Tieši otrādi, ir jāiegūst lielāks programmu skaits.
(56)
Métropole Télévisions (M6) savās 2009. gada 2. novembra piezīmēs uzskata, ka plānotais finansējums ir uzskatāms par valsts atbalstu Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta izpratnē, jo īpaši, ja Altmark judikatūras otrais un ceturtais nosacījums netiek ievēroti: kompensāciju, kuras apjoms tiek aprēķināts, pamatojoties uz komercieņēmumu, kas faktiski ir mainīgi, zaudējumu, nevar uzskatīt par tādu, kas balstās uz objektīviem un pārredzamiem sabiedriskā pakalpojuma sniegšanas izmaksu aprēķina parametriem. Aprēķina bāze nav tāda pati kā labi pārvaldītam vidējam uzņēmumam, tā atbilst France Télévisions izmaksu aprēķina bāzei, un daudzi rādītāji liecina, ka šis uzņēmums tiek pārvaldīts neefektīvi, līdz ar to palielinot sabiedriskā pakalpojuma sniegšanas izmaksas, kas jāmaksā no valsts līdzekļiem.
(57)
Kas attiecas uz atbalsta pasākuma saderību ar iekšējo tirgu, M6 uzskata, ka plānotais finanšu mehānisms nav legāls, jo tas strukturālā veidā rada kompensācijas pārmaksu par sabiedriskā pakalpojuma sniegšanas izmaksām. Komisijas 2006. gada 16. novembra Direktīva 2006/111/EK par dalībvalstu un publisku uzņēmumu finansiālo attiecību pārredzamību, kā arī par dažu uzņēmumu finanšu pārredzamību, (12) liek Francijai sadalīt izmaksas un ieņēmumus no vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumiem, pamatojoties uz konsekventi ievērotiem izmaksu uzskaites principiem. Bet, kā norāda Revīzijas palāta, France Télévisions rīcībā nav tādu grāmatvedības uzskaites instrumentu. Līdz ar to nav objektīvu datu, kas varētu kalpot par pamatu, lai aprēķinātu kompensācijas lielumu. Kompensācijas pārmaksa ir neizbēgama, jo dotācija tiek aprēķināta, pamatojoties uz komercieņēmumiem, kas nav piemērojami sabiedriskā pakalpojuma uzdevumam un kas nav jāņem vērā šo uzdevumu izmaksās. Arī zaudēto ieņēmumu prognožu nejaušais raksturs un izmaksu analīzes neesamība padarīs kompensācijas pārmaksu neizbēgamu.
(58)
Jauno nodevu ieviešana finanšu mehānismā pastiprina atbalsta radīto negatīvo iedarbību uz audiovizuālo autortiesību pirkšanas tirgu, kurā France Télévisions sliktā pārvaldība, ko pasargā valsts atbalsts, palielina konkurentu izmaksas, kā arī pastiprina negatīvo iedarbību uz reklamēšanas darbībām, ko France Télévisions novirzīs uz sponsorēšanu, neļaujot M6 iegūt France Télévisions atstāto brīvo vietu, jo M6 skatītāju profils atšķiras. Šādos apstākļos pamatots var būt tikai ex post finansējums. Līdz ar to mehānisms būs strukturāli nelegāls, ja netiks ieviesti neatkarīgas ex post kontroles mehānismi, kas efektīvi garantēs, ka kompensācija netiek pārmaksāta, pamatojoties uz faktiskiem cipariem, bet kura ieviešana Francijā nebūtu efektīva pēc M6 domām.
(59)
Télévision Française 1 (TF1) savās 2009. gada 2. novembra piezīmēs skata France Télévisions finansēšanas reformu reklāmas tirgu ietekmējošo strukturālo izmaiņu kontekstā, kur ātri attīstās internets. 2008. gadā televīzija veidojot tikai 11 % no reklāmdevēju izdevumiem aptuveni EUR 33 miljardu apmērā. Laikā no 2009. gada janvāra līdz septembrim zemes ciparu televīzijas kanālu reklāmas apgrozījums ir pieaudzis par 60 %, bet trijos vēsturiskajos analogās televīzijas kanālos šis apgrozījums kritās par 8 %. 2008. gadā TF1 samaksātie nodokļi un nodevas bija 60 % no uzņēmuma apgrozījuma. Bet tiesību pirkšana uz vairākiem gadiem, cenu inflācija un izmaksu neelastība, ieskaitot programmu veidošanas izmaksas, ko nosaka pienākums veidot un pārraidīt franču un Eiropas darbus, kas ir 30 % no visu programmu kopuma, pēc TF1 domām, ierobežo telekanāla manevrēšanas spējas. Papildus, aplikšana ar jaunu audiovizuālo pakalpojumu nodevu pastiprinās konkurences izkropļojumu tirgū.
(60)
Reklāmdevēju pieprasījuma potenciālā pārnešana uz TF1 ir audiovizuālās reklāmas nodevas uzstādītais mērķis. Ne tikai nenotika gaidītais EUR 350 miljonu apgrozījuma pārnesums uz trīs analogajiem kanāliem 2009. gadā, bet šie trīs kanāli uzrādīja apgrozījuma samazināšanos par EUR 450 miljoniem salīdzinājumā ar prognozēm. Šī pārnesuma ietekmi jebkurā gadījumā ierobežotu normatīvie noteikumi, kas, transponējot Savienības tiesības, ierobežo reklāmai veltīto laiku līdz maksimāli divpadsmit minūtēm vienā raidlaika stundā tā, lai dienā vidēji netiek pārsniegtas sešas minūtes stundā.
(61)
TF1 uzskata, ka nodeva ir valsts atbalsts divkāršā veidā: pirmkārt, France Télévisions vairs nebūs jāveic maksājumi pēc 2011. gada 30. novembra (datums, kad uzņēmumam būs jāpārtrauc reklāmas, par kurām samaksātās summas veido aprēķina bāzi) un, otrkārt, France Télévisions saņems no nodevas iekasētos līdzekļus, jo no daudzām valdības un parlamenta deklarācijām par likumprojektu izriet, ka nodeva tiks novirzīta minētajam atbalstam. Neatkarīgi no tā patiesās likumības, vajadzētu ņemt vērā fiskālos pasākumus, ar ko finansē atbalstu, lai šo atbalstu izvērtētu.
(62)
TF1 uzskata, ka ir pakļauts pienākumiem, kas ir līdzīgi France Télévisions pienākumiem, un ka France Télévisions programmas daudz neatšķiras no TF1 programmām. Pat ja TF1 labvēlīgi uztver mērķu un līdzekļa līguma un specifikāciju pārveidi pēc valsts audiovizuālā sektora reformas, telekanāls, pamatojoties uz Revīzijas palātas atzinumu, uzskata, ka sabiedriskās apraides piedāvājums ir nepietiekami individualizēts. Tādējādi tiek vērsta uzmanība uz to, ka iepriekšējās specifikācijās kvantitatīvie pārraides rādītāji bija 10 % no programmu kopuma.
(63)
Tikpat nepietiekama ir France Télévisions izdevumu pārvaldība un pārvaldības kvalitāte, kuras dēļ sabiedriskais pakalpojums netiek sniegts pa zemākajām izmaksām un tādējādi rada kompensācijas pārmaksas risku. Šajā sakarā Komisijai vajadzētu pārbaudīt peļņas pieaugumu no komercdarbības, sinerģiju, kurai jādod rezultāts pēc 2009. gada līdz ar vienota France Télévisions uzņēmuma izveides un mazāka spiediena uz programmu sastādīšanas izmaksām, kas izriet no mazākas atkarības no reklāmdevējiem.
V. FRANCIJAS REPUBLIKAS KOMENTĀRI
(64)
Kas attiecas uz Līguma par Eiropas Savienības darbību 106. panta 2. punkta piemērošanu, savos 2009. gada 7. oktobrī iesniegtajās piezīmēs, kas vēlāk tika precizētas, Francijas Republika atsaucas uz Komisijas izteiktajām šaubām par valsts finansējuma proporcionalitāti un kompensācijas pārmaksas risku, kā arī uz sabiedrisko audiovizuālo pakalpojumu reformas ieviesto jauno nodevu ņemšanu vērā, lai izvērtētu šī paziņotā pasākuma saderību ar iekšējo tirgu.
V.1. Finansējuma proporcionalitāte un kompensācijas pārmaksas ex post kontrole
(65)
Francijas Republika precizē, ka paziņotais pasākums nav kompensācija par France Télévisions grupas reklāmas ieņēmumu zaudēšanu, lai arī prognozētajās summās, kas iesniegtas ar informatīvu raksturu, tā ir ņemta vērā, bet, ka tas ir finansējums, kura mērķis ir segt sabiedriskā pakalpojuma uzdevuma izpildes izmaksas. Finansējuma vajadzībām būs jāattīstās atkarībā no izmaiņām programmu veidošanas izmaksās, no komercieņēmumu vai pārraides līdzekļu mainīguma.
(66)
Francijas Republika uzsver, ka kompensācijas pārmaksas riska ex ante apstiprināšanai jānotiek, veicot pārbaudi par likumdošanas kontroles mehānismu pastāvēšanu saskaņā ar Komisijas judikatūru un piemērošanas praksi, nevis attiecībā uz nākotnē aptuveni prognozētām dotāciju un izmaksu summām. Aptuvenās summas ir norādītas indikatīvi, ņemot vērā biznesa plānu, ko ir apstiprinājušas attiecīgās uzraudzības iestādes un France Télévisions. Dotācijas aprēķina metode nepamatojas uz France Télévisions pieņēmumu par reklāmas ieņēmumu samazināšanos. Aprēķins pamatosies uz vispārēju formulu, kur katru gadu kombinētā summa no valsts radio un TV abonentmaksas un budžeta dotācijām, ievērojot Francijas Republikas saistības un ar normatīvajiem aktiem izveidotus ex post kontroles mehānismus, būs proporcionāla France Télévisions sabiedriskā pakalpojuma uzdevuma izmaksām, no kurām atskaitīs France Télévisions komercieņēmumus.
(67)
Turklāt, kas attiecas uz jauniem inovatīviem audiovizuālajiem pakalpojumiem, kas minēti paziņojumā par apraidi, Francijas Republika uzsver, ka noteikts skaits šādu pakalpojumu jau ir paredzēts jaunajās France Télévisions specifikācijās un mērķu un līdzekļu līguma grozījumos un ka tiem tiek un tiks piemērotas iepriekš aprakstītās regulārās kontroles un iepriekšējas konsultācijas. Francija uzskata, ka nākotnē jebkāda jauna svarīga pakalpojuma ieviešanai ir jānotiek mērķu un līdzekļu līguma ietvaros un tai jāpiemēro tādas pašas kontroles.
(68)
Turklāt, ņemot vērā, ka pēc šīs procedūras uzsākšanas stājas spēkā paziņojums par apraidi, Francijas Republika apņemas pilnveidot savu ex post finanšu kontroles mehānismu, lai atbilstu šajā paziņojumā precizētajiem noteikumiem par finanšu kontroles mehānismiem. Tādējādi ir plānots grozīt 2007. gada 15. maija Dekrēta Nr. 2007-9582. pantu. Šī grozījuma mērķis ir:
-
nodrošināt, ka ziņojumu par nodalītu grāmatvedību (šī prasība ļauj nodrošināt kompensācijas pārmaksas neesības kontroli) saskaņā ar 3. pantā paredzēto ziņojumu kontrolē ārēja organizācija, kuras izvēli ir jāapstiprina par komunikācijas nozari atbildīgajam ministram, un nodrošināt, ka šis ziņojums tiek iesniegts iepriekšminētajam ministram, Nacionālajai asamblejai un Senātam un ka tas tiek sagatavots par France Télévisions līdzekļiem,
-
pilnveidot funkcionālu mehānismu, kam jānodrošina kompensācijas iespējamo pārmaksu vai šķērssubsīdiju efektīva atgūšana, ja nodalītajā grāmatvedībā tādas ir konstatētas un ja tās nav savietojamas ar 1986. gada 30. septembra Likuma Nr. 86-1067 par saziņas brīvību 53. pantu un Komisijas paziņojumu par apraidi.
(69)
Lai pilnveidotu Komisijas informēšanu pirmajos reformas, kas ieviesta ar 2009. gada 5. marta Likumu Nr. 2009-258, gados, Francijas iestādes apņemas no 2010. līdz 2013. gadam iesniegt Komisijai:
-
izmainītos ziņojumus, kas sagatavoti saskaņā ar iepriekšminētā dekrēta 2. un 3. pantu, vēlākais sešu mēnešu laikā pēc tam, kad kopsapulces ir apstiprinājušas pārskatu, ieskaitot datus par reklāmas tirgus daļu attīstību kopš 2007. gada,
-
publisko informāciju par France Télévisions sabiedriskā pakalpojuma uzdevumu izpildi, proti, telekanālu bilanci, ko katru gadu sastāda Audiovizuālo pakalpojumu augstākā padome (ko paredz 1986. gada 30. septembra Likuma Nr. 86-1067 18. pants), un atskaiti par France Télévisions priekšsēdētāja uzklausīšanu parlamentāro komisiju priekšā (Nacionālās Asamblejas un Senāta komisijas, kas atbild par kultūras lietām un finansēm), kad viņš ziņo par mērķu un līdzekļu līguma ikgadējo izpildi (kā to paredz iepriekšminētā likuma 53. pants).
V.2. Valsts audiovizuālā sektora reformas ieviesto jauno nodevu ņemšana vērā
(70)
Francijas Republika uzskata, ka tā savā paziņojumā nav ņēmusi vērā jaunās nodevas par reklāmu un elektroniskajiem sakariem. Lai arī šīs nodevas ir ieviestas ar to pašu normatīvo aktu, ar kuru ieviesa reformu, šīs nodevas neesot iekļautas paziņotā pasākuma darbības lokā.
(71)
Francijas Republika precizē, ka publiskie paziņojumi pirms likuma nobalsošanas, par ko ziņots procedūras uzsākšanas lēmumā un kas vēlāk bija pretrunā šā likuma noteikumiem, nav pietiekami, lai konstatētu Savienības tiesībās noteiktu tiešu saikni starp nodevām un atbalsta finansējumu. Francijas tiesībās šīs nodevas tiek iekasētas valsts kopīgajā budžetā, tās tiek izmantotas visu valsts izdevumu finansēšanā un atbilst budžeta universāluma un vienotības principiem, kas ir daļa no valsts finanšu konstitucionālo normu kopuma. Saskaņā ar 2001. gada 1. augusta konstitutīvā likuma par budžeta likumiem 36. pantu, tādu līdzekļu, kas iekasēti valsts labā, daļēja vai pilnīga piešķiršana juridiskai personai var izrietēt tikai no budžeta likuma noteikumiem, kas šajā gadījumā nepastāv.
(72)
Francijas Republika arī uzsver, ka nepastāv projekts, kura mērķis būtu izveidot saikni starp minētajām nodevām un France Télévisions finansēšanu. Francija precizē, ka, ja vajadzētu plānot režīma struktūras izmaiņas, Francijas iestādes sniegtu jaunu paziņojumu Komisijai saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 3. punkta noteikumiem.
VI. ATBALSTA IZVĒRTĒŠANA
VI.1. Atbalsta esība Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punkta izpratnē
(73)
Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punkts nosaka, ka: “ja vien Līgumi neparedz ko citu, ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl tāds atbalsts iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm”. Šie piemērošanas noteikumi ir izskatīti tālāk.
VI.1.1. Valsts līdzekļi
(74)
Budžeta dotācijas, uz ko attiecas šis paziņojums, tiks katru gadu ierakstītas finanšu likumā, kas nosaka Francijas valsts budžetu. Līdz ar to ir runa par atbalsta pasākumiem, kas tiek piešķirti no valsts līdzekļiem.
VI.1.2. Selektīvās ekonomiskās priekšrocības
(75)
Budžeta dotācijas mehānisms, kas papildina valsts līdzekļus, kas tiek nodoti France Télévisions rīcībā, ir selektīvs, jo France Télévisions būs šo līdzekļu vienīgais saņēmējs. Darbībai paredzētā ikgadējā budžeta dotācija, kuras mērķis ir ļaut turpināt uzņēmuma darbību, pasargās uzņēmumu no komerciālo reklāmas ieņēmumu zaudēšanas, kas līdz šim daļēji finansēja uzņēmuma izdevumus un investīcijas. Tādējādi France Télévisions varēs sasniegt auditorijas daļu, ko tā nevarētu sasniegt bez šīs budžeta dotācijas. Līdz ar to uzņēmums saņem ekonomisku priekšrocību, ko tas nevarētu saņemt citā veidā, vai, ja runa ir par dotāciju - citos tirgus apstākļos, proti, apstākļos, kuros darbojas uzņēmuma privātie konkurenti.
(76)
Komisija atzīmē, ka Francijas Republika nav formulējusi piezīmes, kas apstrīdētu tās apsvērumus procedūras uzsākšanas lēmumā attiecībā uz to, ka plānotās dotācijas neatbilst Altmark judikatūrā izteiktajiem kritērijiem kopumā un līdz ar to sniedz ekonomiskas priekšrocības, kas klasificējamas kā valsts atbalsts (13). Komisija atzīmē arī, ka, neskarot turpmāko France Télévisions pārvaldības un rezultātu attīstību tuvākajos gados, pašlaik Francijas Revīzijas palātas ziņojums par France Télévisions - kas tika publicēts 2009. gada oktobrī pēc procedūras uzsākšanas lēmuma - pamato tās argumentāciju par to, ka ceturtais noteikums netiek pildīts.
(77)
Kopumā no iepriekšminētā izriet, ka budžeta dotācijas no Francijas valsts budžeta līdzekļiem tikai France Télévisions grupai sniegs šim uzņēmumam selektīvas ekonomiskas priekšrocības.
VI.1.3. Konkurences izkropļojums un ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm
(78)
France Télévisions ir aktīvs uzņēmums tādu programmu veidošanā un pārraidē, ko tas komerciāli ekspluatē, proti, pārraidot reklāmas, par ko maksā reklāmdevēji, vai pārraidot savā programmā sponsorētus raidījumus, pārdodot savas pārraidīšanas tiesības vai pērkot šādas tiesības. Šīs komerciālās darbības notiek, konkurējot ar citiem telekanāliem, piemēram, TF1, M6, Canal + jo īpaši Francijā, kur, kā to norāda Francijas iestādes, France Télévisions grupa ir lielākā audiovizuālo pakalpojumu grupa. 2010. gadā France Télévisions tirgus daļai vajadzētu sasniegt aptuveni 10 %, kas to padara par trešo lielāko pakalpojumu sniedzēju Francijas tirgū.
(79)
Līdz brīdim, kad 2011. gada beigās tiks pārtraukta komerciālās reklāmas pārraidīšana, France Télévisions turpinās aktīvi darboties Francijas televīzijas komerciālās reklāmas tirgū un konkurēs ar citām raidorganizācijām, lai arī tam būs laika nišu ierobežojumi. Pat pēc 2011. gada France Télévisions varēs reklāmdevējiem piedāvāt savus pakalpojumus, lai pārraidītu reklāmas produktiem, kas tiek prezentēti ar vispārīgu nosaukumu, vai lai piedāvātu raidījumu sponsorēšanu, konkurējot ar citām Francijā aktīvām raidorganizācijām. Pat ja France Télévisions konkurenti būs pilnībā izmantojuši France Télévisions gandrīz pilnīgo atkāpšanos no reklāmas tirgus reformas dēļ, France Télévisions tomēr turpinās pastāvēt šajā tirgū. Apjomu un aizņemtās tirgus daļas ziņā attiecībā pret pastāvīgajiem konkurentiem salīdzinājumā ar 2007. gadu, pamatojoties uz France Télévisions reklāmas un sponsorēšanas ieņēmumu aplēsēm, ko ir iesniegušas Francijas iestādes, 2012. gadā France Télévisions vēl aizņems 3,3 % tirgus, bet TF1 un M6 aizņems attiecīgi aptuveni 50 % un 20 % tirgus.
(80)
France Télévisions varēs sasniegt auditorijas daļu, ko tā nevarētu sasniegt, ja tai nebūtu minētās budžeta dotācijas, kas savukārt var ietekmēt citu raidorganizāciju skatītāju reitingu un tātad ietekmēt arī citu raidorganizāciju komercdarbību tā, ka konkurences noteikumi tiek izkropļoti. Jebkurā gadījumā France Télévisions paliks tikpat aktīvs audiovizuālo autortiesību pirkšanas un pārdošanas tirgū kā svarīgs sarunu partneris, pateicoties minētajam atbalstam. Investīciju saglabāšana programmu sastādīšanai, ko nodrošina budžeta dotācijas, ietekmē arī to, cik lielā mērā France Télévisions var būt pārdevējs un pircējs šajā tirgū.
(81)
No iepriekšminētā izriet, ka budžeta dotācijas no Francijas valsts budžeta tikai France Télévisions grupai izkropļo vai vismaz draud izkropļot konkurenci, kas pastāv pārraižu komerciālās ekspluatācijas jomā Francijā un, zināmā mērā, arī citās dalībvalstīs, kur tiek pārraidītas France Télévisions programmas.
(82)
Audiovizuālo programmu un pārraides tiesību pārdošanas un pirkšanas tirgiem, kuros darbojas France Télévisions, piemīt starptautiska dimensija, pat ja pirkšana notiek ar teritoriālu ierobežojumu, kas parasti aptver vienu dalībvalsti. Turklāt France Télévisions programmas, kuru pārraidīšanu var nodrošināt, pateicoties valsts atbalstam, tiek uztvertas citās dalībvalstīs, piemēram, Beļģijā un Luksemburgā. Visbeidzot, France Télévisions pārraida arī programmas internetā, kas ir pieejams ārpus Francijas.
(83)
Šādos apstākļos plānotās budžeta dotācijas var kropļot konkurences apstākļus un ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm.
VI.1.4. Secinājums par valsts atbalsta pastāvēšanu
(84)
Ņemot vērā iepriekš teikto, budžeta dotācijas, ko Francijas Republika plāno piešķirt France Télévisions, ir valsts atbalsts Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punkta izpratnē, un ir jāizskata to saderība ar iekšējo tirgu.
VI.2. Saderība, ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 106. panta 2. punktu
(85)
Līguma par Eiropas Savienības darbības 106. panta 2. punkts nosaka, ka “uz uzņēmumiem, kam uzticēti pakalpojumi ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi vai kas darbojas kā dalībvalstu fiskāli monopoli, attiecas Līgumos ietvertie noteikumi un jo īpaši noteikumi par konkurenci, ja šo noteikumu piemērojums de iure vai de facto netraucē veikt tiem uzticētos konkrētos uzdevumus. Tie nedrīkst ietekmēt tirdzniecības attīstību tiktāl, lai kaitētu Savienības interesēm.”
(86)
Savā paziņojumā par apraidi Komisija uzskaita principus, ko tā ievēro, piemērojot Līguma par Eiropas Savienības darbības 107. pantu un 106. panta 2. punktu attiecībā uz sabiedrisku raidorganizāciju finansēšanu no valsts līdzekļiem. Šajā sakarā Komisijas izvērtējums attiecas uz šādiem diviem aspektiem:
-
sabiedriskā pakalpojuma uzdevuma precīzas un skaidras definīcijas pastāvēšana normatīvajā aktā, ieskaitot jauna svarīga pakalpojuma sniegšanas uzdevumu, kas ir pakļauts efektīvas kontroles mehānismiem, ko veic no raidorganizācijas neatkarīga organizācija,
-
šim uzdevumam nepieciešamo kompensāciju no valsts līdzekļiem proporcionalitāte un pārredzamība tā, lai šīs kompensācijas nepārsniedz sabiedriskā pakalpojuma uzdevuma radīto neto izmaksu summu, kas arī ir jāpakļauj efektīvai kontrolei.
VI.2.1. Efektīva kontrolei pakļauta sabiedriskā pakalpojuma uzdevuma precīza un skaidra definīcija normatīvajā aktā
(87)
Kā minēts iepriekš, Komisija savā lēmumā par procedūras uzsākšanu nav izteikusi šaubas tajā minēto iemeslu dēļ ne par sabiedriskā pakalpojuma uzdevuma, kas France Télévisions jāpilda saskaņā ar oficiāliem normatīvajiem aktiem, definīcijas un pilnvaras adekvātumu, ne par ārējās kontroles pasākumu adekvātumu, ar kuriem kontrolē veidu, kā France Télévisions pilda tam uzdotos pienākumus, kas aprakstīti iepriekš. Komisija arī uzskata, ka 1986. gada 30. septembra Likuma Nr. 86-1067 grozītās redakcijas attiecīgie noteikumi (43.-11., 44., 48. un 53. pants) un to dekrētu un normatīvo aktu noteikumi, ar kuriem tiek piemērots likums, jo sevišķi, kas attiecas uz specifikācijām (2009. gada 23. jūnija Dekrēts Nr. 2009-796) un uz mērķu un līdzekļu līgumu, bija saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 106. panta 2. punkta piemērošanas noteikumiem par tādu atbalstu sabiedriskām raidorganizācijām izvērtēšanu, kas minēti paziņojumā par sabiedrisko apraidi.
(88)
Šis secinājums bija analogs secinājumiem, ko Komisija jau bija sniegusi par šo jautājumu, piemērojot tolaik piemērojamo paziņojumu, savos 2003. un 2005. gada lēmumos attiecībā uz France 2 un France 3 un 2008. un 2009. gada lēmumos attiecībā uz France Télévisions.
(89)
Tas nozīmē, ka pilnīgas skaidrības nolūkā ir jāizskata vispārīgie komentāri, ko sniegušas atsevišķas ieinteresētās personas, kuras mēģina apgalvot, ka sabiedrisko televīziju un to konkurentu veidotās programmas it kā esot līdzīgas, ko savukārt apstrīd citas ieinteresētās personas savos komentāros, bet šie komentāri nevar mainīt šo izvērtējumu.
(90)
Likuma Nr. 86-1067 par saziņas brīvību grozītā redakcija plaši, kvalitatīvi, bet precīzi definē France Télévisions sabiedriskā pakalpojuma uzdevumus. Šim uzņēmumam ir jāmērķē uz plašu publiku un tā piedāvājumam jābūt diversificētam, lai tas atbilstu mērķim nodrošināt sabiedrības demokrātiskas, sociālas, pilsoniskas un kultūras vajadzības, ievērojot plurālismu. Tas, ka atsevišķiem konkurentiem to dalības Eiropas Raidorganizāciju apvienībā (EBU) dēļ ir pienākums ievērot apvienības statūtus, kā to norāda Francijas telekomunikāciju un elektronisko sakaru federācija (FFTCE), nerada šķērsli tam, ka pastāv sabiedriskā pakalpojuma specifiski pienākumi, kas ir precizēti Francijas Republikas normatīvajos aktos, kas, pretēji pienākumiem, kas izriet no dalības EBU, ir obligāti tikai France Télévisions.
(91)
Ciktāl tas ir faktiski nepieciešams, France Télévisions pienākumi ir precizēti specifikācijās un mērķu un līdzekļu līgumā un ir papildināti ar precīziem un kvantitatīviem rādītājiem, kas uzņēmumam ir jāsasniedz savā programmu piedāvājumā, kam savukārt nav pakļautas konkurējošās raidorganizācijas. Valsts līdzekļi, kas ir piešķirti France Télévisions, tiek piešķirti, lai sasniegtu mērķus un izpildītu sabiedriskā pakalpojuma pienākumus, kas vispārējas nozīmes nolūkā ir noteikti normatīvajos aktos, lai gan privātie līdzekļi, kas tiek piešķirti konkurējošām raidorganizācijām, tiek piešķirti tikai peļņas nolūkā. Tādu ierobežojumu pastāvēšana, kas ir reglamentējoši vai ko brīvi uzņēmušies operatori savā apraides darbībā, nenozīmē, ka pastāv nediferencēts piedāvājums starp valsts un privātām raidorganizācijām. Šie sabiedriskā pakalpojuma pienākumi, kas izriet no likuma, pretēji pienākumiem, kas izriet no dalības EBU, attiecībā uz to izpildi tiek pakļauti regulārām ārējām kontrolēm, jo sevišķi parlamentārām kontrolēm.
(92)
Turklāt Dramatisko autoru un komponistu biedrība (SACD) izceļ France Télévisions ciešās saistības radīt oriģinālus franču audiovizuālos un kinematogrāfijas autordarbus salīdzinājumā ar konkurentiem, kas ir pakļauti daudz mazākām saistībām. Protams, SACD novērojumi nepierāda un neilustrē iemeslus, kuru dēļ importēti ne-franču darbi, kas, iespējams, nāk no citām dalībvalstīm, būtu uzskatāmi par mazāk kvalitatīviem nekā tie, ko finansēs France Télévisions. Taču, atšķirībā no konkurentiem, šāds pienākums un saistības attiecībā uz oriģināldarbu radīšanu veicina un ir tieši saistītas ar Francijas sabiedrības sociālajām un kultūras vajadzībām, kas France Télévisions jāievēro, veidojot savas programmas, jo to nosaka uzņēmuma pienākums sniegt vispārējas nozīmes pakalpojumu.
(93)
Ņemot vērā Francijas Republikas sniegto informāciju, šis pozitīvais vērtējums par France Télévisions sabiedriskā pakalpojuma uzdevuma definīciju un kontroli ir jāizvērš tā, lai tas attiecas uz mehānismiem, kas tiek piemēroti jaunu svarīgu audiovizuālo pakalpojumu izveidei paziņojuma par apraidi izpratnē, kas tiek piemērots pēc šī procedūras uzsākšanas lēmuma. Šie pakalpojumi, kas izvērš pārraidīto programmu piedāvājumu citos veidos vai formātos, ir iekļauti France Télévisions specifikācijās un mērķu un līdzekļu līgumos, kuros ir precizēti likumā noteiktie vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes sabiedriska pakalpojuma uzdevumi. Šie dokumenti tiek pieņemti ar dekrētu, kā minēts iepriekš, lai uz jau paredzētajiem un turpmākajiem jaunajiem pakalpojumiem attiektos tās pašas specifiskās ikgadējās ex ante konsultāciju un ex post izpildes kontroles procedūras, kas attiecas uz minētajiem uzdevumiem.
(94)
Līdz ar to France Télévisions noteiktā sabiedriskā pakalpojuma uzdevuma definīcija, kā arī ar to saistītie kontroles mehānismi atbilst paziņojumā par apraidi noteiktajiem noteikumiem un principiem, kas izriet no Savienības tiesu judikatūras.
VI.2.2. Valsts finansējuma proporcionalitāte un pārredzamība
(95)
Francijas Republikas paziņotajam finansējuma mehānismam, kurā ietilpst ikgadējā dotācija kompensācijai par reklāmas pārraidīšanas samazināšanu un pēc tam pārtraukšanu, ir jābūt ilgstošam un tāpēc jāpaliek spēkā arī pēc likumā noteiktā datuma, kad tiks pārtraukta reklāmas pārraidīšana, proti, pēc 2011. gada novembra.
(96)
Ikgadējais valsts finansējums sastāvēs no pabalsta, ko izmaksā no ieņēmumu par valsts radio un TV abonentmaksu daļas, ko agrāk sauca par TV abonentmaksu, un no ikgadējas dotācijas, kas paredzēta 2009. gada 5. marta Likumā Nr. 2009-258. Atbalstu, ko apstiprinājusi Komisija savā 2005. gada 20. aprīļa lēmumā un ko nemaina plānotais mehānisms, papildinās budžeta dotācija, kuras precīzs apjoms tiks noteikts katru gadu budžeta likumā kārtējam finanšu gadam. Savās piezīmēs Francijas Republika precizē, ka pirms katra finanšu gada paredzētās sabiedriskā pakalpojuma uzdevuma neto izmaksas ļaus noteikt ex ante ikgadējās dotācijas summu.
(97)
Tieši tas arī izriet no indikatīvajām aplēsēm, ko sniegušas Francijas iestādes atbildē uz šaubām, ko Komisija izteikusi procedūras uzsākšanas lēmumā. Komisija norāda uz aptuvenību, ko Francijas iestādes piešķir biznesa plāna prognozēm, un uzskata, ka uzņēmumam, kam ir uzdots sabiedriskā pakalpojuma pienākums un kam tāpēc jāuzņemas izdevumu saistības uz vairākiem gadiem, būtu lietderīgi izmantot finanšu ietvaru, kas paredzēts mērķu un līdzekļu līguma papildlīgumā iekļautajā biznesa plānā. Tomēr uzrādītie indikatīvie kopējie valsts līdzekļi ir salīdzināmi, lai arī mazāki, ar šī pakalpojuma sniegšanas bruto izmaksām, kas prognozētas laikposmam no 2010. līdz 2012. gadam.
(98)
Ņemot vērā bruto izmaksu, kas ir mazāk mainīgas, nekā komercieņēmumi, kas ļauj noteikt neto izmaksas, relatīvo paredzamību, biznesa plāna indikatīvie skaitļi apstiprina a priori Francijas Republikas apgalvojumu par sabiedriskā pakalpojuma neto izmaksu kritērija noteicošo raksturu, lai noteiktu turpmākās ikgadējās dotācijas lielumu. Tādējādi valsts piešķirtā finanšu kompensācija, ko ievieš ar 2009. gada 5. marta Likumu Nr. 2009-258, veidos apstiprināto budžeta dotāciju, nenosakot tās summu, attiecībā uz iespējamu prognozi, kādiem būtu jābūt ieņēmumiem no reklāmas, kas ir zaudēti reklāmas pārraidīšanas pārtraukšanas dēļ.
(99)
Šāda pieeja šķiet objektīvi pamatota. Atbalsta daudzgadīguma dēļ dotācijas summas noteikšana attiecībā pret to, kādi būtu bijuši ieņēmumi no reklāmas, ja reklāmas pārraidīšana netiku pārtraukta saskaņā ar likumu, piemēram, nosakot summu, pamatojoties uz to, kādi bija ieņēmumi pirms reformas paziņošanas un ieviešanas, to koriģējot atkarībā no televīzijas reklāmas tirgus attīstības, kļūtu arvien nepamatotāka. Ja dotācijas summa tiktu aprēķināta šādi attiecībā pret iedomātiem ieņēmumiem, sabiedriskā pakalpojuma bruto izmaksu lielāka samazināšana nekā paredzēts, kas izrietētu, piemēram, no turpmākas sinerģijas France Télévisions vienota uzņēmuma izveides gadījumā, varētu radīt risku, ka kompensācija no valsts līdzekļiem tiek pārmaksāta.
(100)
Veids, kā aprēķināt ikgadējo dotāciju attiecībā pret sabiedriskā pakalpojuma uzdevuma izmaksām, atņemot atlikušos neto komercieņēmumus, ir saskanīgs ar Francijas Republikas apņemšanos, kas tagad ir iekļauta Likuma Nr. 86-1067 par saziņas brīvību jaunās redakcijas 44. pantā un Dekrēta par finansiālajām attiecībām starp Francijas valsti un valsts audiovizuālā sektora organizācijām 2. pantā, lai France Télévisions piešķirtie valsts līdzekļi nepārsniedz uzņēmumam uzticēto sabiedriskā pakalpojuma pienākumu izpildes neto izmaksas. Kā atgādina Francijas iestādes, šī apņemšanās un iepriekšminētie noteikumi ir pilnībā piemērojami paziņotajai budžeta dotācijaii un ikgadējam valsts finanšu mehānismam, kas no šī brīža ir kļuvuši par tā neatņemamu sastāvdaļu.
(101)
Līdz ar to ikgadējās dotācijas aprēķināšanas metode attiecībā uz sabiedriskā pakalpojuma uzdevuma neto izmaksām - no kurām tātad tiek atņemti atlikušie neto komercieņēmumi, ir jāuzskata par proporcionālu Komisijas paziņojuma par apraidi izpratnē.
(102)
Šajā sakarā atsevišķu ieinteresēto trešo personu pretējās piezīmes nevar apstrīdēt šo secinājumu:
-
FFTCE komentārus, kuros apgalvots, ka kompensācija par atņemto iespēju saņemt ieņēmumus no reklāmas, kas neietilpst sabiedriskā pakalpojuma uzdevumā, nevar attiekties uz šī uzdevuma finansēšanu, nevar ņemt vērā tāpat kā M6 izteiktos komentārus par komercieņēmumu zaudēšanas mainīgajām un tāpēc neprecīzajām prognozēm; ikgadējās dotācijas summa būs jānosaka ex ante atkarībā no France Télévisions sabiedriskā pakalpojuma uzdevuma neto izmaksām, jo Francijas Republikas prognozētajām summām 2010., 2011. un 2012. gadam ir tikai indikatīvs raksturs,
-
M6 piezīmes, kurās mēģināts apgalvot, ka izmaksu uzskaites instrumentu šķietamā neesība uzņēmumā France Télévisions, kā to norādījusi Francijas Revīzijas palāta, strukturāli radītu kompensācijas pārmaksu, jo dotācija balstītos uz neobjektīvām izmaksām, tāpat kā TF1 komentāri par nepārvaldītu vai slikti pārvaldītu izmaksu kompensācijas pārmaksu nav pamatoti; pirmkārt, 2009. gada oktobrī Revīzijas palāta secināja, ka nepastāv vadības instrumenti, kuros integrēti France Télévisions grupas meitas uzņēmumu izmaksu uzskaites instrumenti un nevis, ka nepastāv izmaksu uzskaites un pārvaldības instruments; katram France Télévisions grupas uzņēmumam ir izmaksu uzskaite,
-
otrkārt, kompensācijas saderības ar iekšējo tirgu izskatīšana, pretēji France Télévisions ekonomisko priekšrocību esības izskatīšanai, neattiecas uz izmaksām, kas varētu rasties vidējam un labi pārvaldītam sektora uzņēmumam, lai sniegtu vispārējas nozīmes pakalpojumu, bet gan uz izmaksām, kas faktiski radīsies France Télévisions, ieskaitot nākotnē paredzēto samazinājumu; bet, kā norādīts iepriekš, valsts līdzekļu kopējā summa, kas jāpiešķir France Télévisions, a priori būs mazāka par izmaksām, kas uzņēmumam rodas, sniedzot sabiedrisko pakalpojumu, un tā tiks noteikta tā, lai izvairītos no kompensāciju pārmaksas, kad tiks atņemti neto komercieņēmumi.
(103)
Šajos komentāros, kas nav pamatoti attiecībā uz ikgadējo dotāciju summas noteikšanu ex ante, nav arī ņemta vērā ex post kontroles mehānismu pastāvēšana. Kā izklāstīts iepriekš, finanšu gada dotācijas summas ex ante noteikšanu budžeta likumā papildinās ex post kontroles mehānismi un, ja nepieciešams, kompensācijas pārmaksas atgūšana.
(104)
Paziņojums par apraidi paredz, ka dalībvalstīm ir jāizveido atbilstoši mehānismi, lai novērstu jebkādu kompensācijas pārmaksu, veicot regulāras kontroles par valsts līdzekļu izlietošanu. Paziņojumā minētās kontroles efektivitātei jāizriet no tās regularitātes, ko veic neatkarīga organizācija, un kontrole jāpapildina ar mehānismiem, kas ļauj atmaksāt kompensācijas iespējamu pārmaksu vai kas ļauj nākamajā taksācijas gadā piešķirt pareizu kompensāciju ar iespējamu rezervi, kas nepārsniedz 10 % no sabiedriskā pakalpojuma sniegšanas izmaksām, vai atgūt iespējamas šķērssubsidēšanas līdzekļus.
(105)
1986. gada 30. septembra Likuma Nr. 86-1067 44. pantā precizēts, ka “valsts līdzekļi, kas piešķirti valsts audiovizuālā sektora organizācijām, lai kompensētu tām uzticētos sabiedriskā pakalpojuma sniegšanas pienākumus, nevar pārsniegt minēto pienākumu izpildes izmaksu summu”. Šis noteikums izriet no Francijas Republikas uzņemtajām saistībām speciāli iekļaut likumā principu par sabiedrisko pakalpojumu uzdevuma kompensācijas nepārmaksu tās procedūras ietvaros, kas savukārt bija par pamatu Komisijas 2005. gada 20. aprīļa Lēmumam par saderību attiecībā uz tādu līdzekļu izmantošanu, kas iegūti no abonentmaksas (14).
(106)
2007. gada 15. maija Dekrēta Nr. 2007-958 par finansiālajām attiecībām starp Valsti un audiovizuālās saziņas valsts sektora organizācijām 2. pants ietver tādu pašu formulējumu kā 1986. gada 30. septembra likuma 53. pants, ņemot vērā “tiešos vai netiešos ieņēmumus no sabiedriskā pakalpojuma sniegšanas uzdevuma”, un precizē, ka sabiedrisko pakalpojumu uzdevuma izpildes izmaksas tiek aprēķinātas, veicot atsevišķu grāmatvedības uzskaiti. Dekrēta 3. pantā paredzēts, ka France Télévisions un tās meitas uzņēmumiem ir pienākums ievērot tirgus noteikumus attiecībā uz visām to komercdarbībām un ka kādai ārējai organizācijai ir jāsagatavo ikgadējs ziņojums par šī pienākuma izpildi, kas pēc tam tiek nodots atbildīgajam ministram, Nacionālajai Asamblejai un Senātam. Šis pēdējais noteikums ir arī minēts Francijas Republikas saistībās un Komisijas 2005. gada 20. aprīļa lēmumā, kas minēts 7. apsvērumā.
(107)
Eiropas Savienības Vispārējā tiesa nosprieda, ka gan noteikumi par kompensācijas nepārmaksāšanas principu, gan kontrole un pārbaude par to, kā France Télévisions piemēro noteikumus savai komercdarbībai, atbilst Komisijas izteiktajām bažām procedūras laikā, kuru rezultāta tika pieņemts 2005. gada 20. aprīļa lēmums (15). Vispārējā tiesa (16) arī apstiprināja, ka ir lietderīgi veikt ex post kontroles par šo saistību ievērošanu.
(108)
Komisija saņēma un izskatīja ziņojumus par dekrēta 2. un 3. panta izpildi par 2007. un 2008. finanšu gadu (saskaņā ar dekrēta 3. pantu sagatavotos ziņojumus 2007. gadā sertificēja revidenti PriceWaterhouseCoopers un KPMG, bet 2008. gada ziņojumu - Cabinet Rise), kā arī 2. pantā paredzēto ziņojuma projektu par 2009. gadu. Pieejamajos ziņojumos secināts, ka France Télévisions grupai piešķirto valsts līdzekļu apjoms nav pārsniedzis uzņēmumam uzticētā sabiedriskā pakalpojuma uzdevuma izpildes neto izmaksas un ka France Télévisions ir ievērojis tirgus noteikumus visās savās komercdarbībās. Tātad tas izslēdz iespējamas šķērssubsīdijas starp komercdarbībām un sabiedriskā pakalpojuma sniegšanas darbībām. Minētie ziņojumi norāda arī uz to, ka izmaksu un sabiedriskā pakalpojuma sniegšanas līdzekļu grāmatvedības uzskaite dažādajos France Télévisions telekanālos ir iespējama ar pastāvošajiem grāmatvedības instrumentiem, pretēji tam, ko apgalvo M6.
(109)
Paziņotajai budžeta dotācijai tiks piemērota Dekrētā Nr. 2007-958 paredzētā valsts līdzekļu ex post kontroles procedūra. Kopš kontroles ieviešanas kopējie valsts līdzekļi, kas piešķirti France Télévisions, nav bijuši pietiekami, lai segtu sabiedriskā pakalpojuma uzdevuma izpildes neto izmaksas, līdz ar to jautājums par kompensācijas iespējamo pārmaksu nav bijis aktuāls. Kas attiecas uz vidējā termiņa izmaksu un ieņēmumu prognozēm, kas minētas biznesa plānā un attēlotas iepriekš redzamajā 1. tabulā, 2012. gadā ir paredzēts neliels pārpalikums, kas būtu jāpiešķir prioritārā kārtībā izdevumiem par audiovizuālo autordarbu radīšanu, ja šis pārpalikums faktiski apstiprināsies un ja tas nebūs nepieciešams 2010. un 2011. gada zaudējumu novēršanai.
(110)
Jebkurā gadījumā, lai saskaņotu esošo procedūru ar precizējumiem, ko ieviesa ar paziņojumu par apraidi tikai 2009. gadā, Francijas Republika apņemas grozīt 2007. gada 15. maija Dekrēta Nr. 2007-958 2. pantu tā, lai:
-
nodrošinātu, ka gada ziņojumu par nodalīto grāmatvedību, tāpat kā 3. pantā paredzēto ziņojumu, kontrolētu ārēja organizācija, kuras izvēli ir jāapstiprina par komunikāciju atbildīgajam ministram, un lai nodrošinātu, ka šis ziņojums tiek iesniegts iepriekšminētajam ministram, Nacionālajai Asamblejai un Senātam un lai to sagatavo par France Télévisions līdzekļiem,
-
pilnveidotu funkcionālu mehānismu, kam jānodrošina kompensācijas iespējamo pārmaksu vai šķērssubsīdiju efektīva atgūšana, ja nodalītajā grāmatvedībā tādas ir konstatētas un ja tās nav savietojamas ar 1986. gada 30. septembra Likuma Nr. 86-1067 par saziņas brīvību 53. pantu un Komisijas paziņojumu par apraidi.
(111)
Tādējādi Francijas Republika būs izveidojusi atbilstošus mehānismus, lai veiktu regulāras un efektīvas kontroles par valsts līdzekļu izmantošanu, lai novērstu jebkādu kompensācijas pārmaksu vai šķērssubsīdijas, kā to paredz paziņojums par apraidi.
(112)
Ņemot vērā iepriekš minēto, iespējamie konkurences ierobežojumi, kas izriet no France Télévisions klātbūtnes komerciālajos tirgos, kur tā darbosies arī pēc reformas pilnīgas ieviešanas, tomēr būs visai nenozīmīgi. Šī klātbūtne visticamāk būs ļoti minimāla un tiek prognozēts, ka reforma, kaut vai tikai daļēji, novirzīs televīzijas reklāmas pieprasījumu France Télévisions konkurentiem.
(113)
Kā minēts septiņu televīzijas vai radio kanālu publiskā vēstulē, reformas turpināšana, līdz tā beigsies ar reklāmu pārraidīšanas pārtraukšanu France Télévisions telekanālos, “sniegs privātajiem medijiem tiem nepieciešamo izaugsmi”, bet reklāmas pārraidīšanas turpināšanās “radītu kaitīgas sekas visiem franču medijiem un būtiski mainītu iesaistīto pušu ekonomiskās perspektīvas.” (17)
(114)
Citos vārdos, France Télévisions daļējā atkāpšanās un akcenta likšana uzņēmuma ieņēmumu (komerciālu vai no valsts kā kompensāciju) struktūras līmenī uz tādu programmu pārraidīšanu, kas atbilst uzņēmuma vispārējās nozīmes uzdevumam, nesaņemot tiešu finansējumu par skatītāju auditoriju, mazina potenciālos konkurences ierobežojumus tajos konkurences tirgos, kur darbojas France Télévisions. Šī atkāpšanās rada iespēju, ka tirgū varētu ienākt jauni dalībnieki, kuru klātbūtne reklāmas tirgū pagaidām ir neliela, tādējādi panākot lielāku konkurences dinamiku nākotnē.
(115)
Ņemot vērā Francijas Republikas sniegto informāciju un uzņemtās saistības, izriet, ka valsts finansējuma mērķis būs ļaut France Télévisions segt neto izmaksas, kas radušās, pildot uzdotos pienākumus, un šis finansējums būs jāattiecina tikai uz minētajām izmaksām un to pakļaus ex post kontrolēm, kas atbilst piemērojamā paziņojuma par apraidi kritērijiem. Turklāt, tā kā France Télévisions samazinās savu klātbūtni konkurences tirgos, plānotais atbalsts neietekmēs tirdzniecības attīstību tiktāl, lai kaitētu Savienības interesēm, tādējādi Līguma par Eiropas Savienības darbību 106. panta 2. punkta noteikumi tiek ievēroti.
(116)
Turklāt Francijas Republika apņemas iesniegt Komisijai ikgadēju ziņojumu līdz 2013. gadam, kad valsts audiovizuālā sektora reformai ir jābūt pabeigtai, kas ļaus izsekot svarīgākajiem reformas ieviešanas aspektiem attiecībā uz valsts atbalsta noteikumiem, proti, ikgadējās kompensācijas un ex post kontroles mehānismiem, noteikumiem, ko France Télévisions piemēro savai komercdarbībai, France Télévisions vietas attīstībai šajā tirgū, kā arī mērķu un līdzekļu līguma ikgadējai izpildei.
(117)
Ņemot vērā reformas plašumu, reformas ieviestās France Télévisions sabiedriskā pakalpojuma uzdevuma finansēšanas inovācijas, reformas ietekmi uz France Télévisions izmaksu un ieņēmumu attīstību un ietekmi uz to tirgu neskaidro ekonomisko nākotni, kas ietekmē France Télévisions un konkurentu komercieņēmumus, šī apņemšanās ļaus Komisijai pārbaudīt reformas ieviešanu un sekot tai līdzi, kā arī sekot līdzi Francijas Republikas uzņemtajām saistībām šīs procedūras ietvaros.
(118)
Savā procedūras uzsākšanas lēmumā Komisija izteica bažas par iespējamas tiešas saiknes pastāvēšanu starp ieņēmumiem no jaunajām nodevām par reklāmu un elektroniskajiem sakariem un ikgadējo dotāciju, kas tiks piešķirta France Télévisions, sākot ar 2010. gadu. Ja šāda saikne būtu, vajadzētu uzskatīt, ka šīs nodevas ir neatņemama atbalsta sastāvdaļa, un līdz ar to tās būtu jāpakļauj pārbaudei par atbalsta saderību ar iekšējo tirgu. Ja 2009. gadā šādas saiknes pastāvēšana tika izslēgta, ņemot vērā jo īpaši 2009. gada 5. marta Likuma Nr. 2009-258 par valsts audiovizuālo sektoru spēkā stāšanās un ieviešanas datumu, bažas joprojām bija par nākotni, ņemot vērā Francijas augstāko iestāžu sniegtos paziņojumus.
(119)
No Eiropas Savienības Tiesas judikatūras, kas apstiprināta ar 2008. gada 22. decembra spriedumu prejudiciālā lietā Régie Networks (C-333/07) (99. punkts), izriet, ka, “lai nodevu varētu uzskatīt par atbalsta pasākuma būtisku daļu, atbilstoši attiecīgam valsts tiesiskajam regulējumam jāpastāv ciešai saiknei starp attiecīgo nodevu un atbalstu tādā ziņā, ka nodevas ieņēmumi noteikti tiek izlietoti atbalsta finansēšanai un tieši ietekmē atbalsta lielumu un līdz ar to šī atbalsta saderīguma ar kopējo tirgu vērtējumu” (18). Tiesas noteiktie divi nosacījumi, proti, attiecīgs valsts tiesiskais regulējums un tieša ietekme uz atbalsta lielumu, tiek izskatīti tālāk.
(120)
Francijas tiesībās saskaņā ar 2001. gada 1. augusta konstitutīvā likuma par budžeta likumiem 36. pantu, tādu līdzekļu, kas iekasēti Francijas valsts labā, daļēja vai pilnīga piešķiršana juridiskai personai var izrietēt tikai no budžeta likuma noteikumiem. Tātad budžeta likumam būtu speciāli jāparedz, ka ar 2009. gada 5. marta Likumu Nr. 2009-258 ieviestās reklāmas un elektronisko sakaru nodevas ieņēmumi pilnībā vai daļēji tiks novirzīti France Télévisions finansēšanai. Pašreiz šāds noteikums nav pieņemts. Nākotnē Francijas Republika apņemas saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 3. punkta noteikumiem sniegt Komisijai jaunu paziņojumu par jebkurām iecerēm veikt izmaiņas atbalsta režīma struktūrā. Šādos apstākļos cieša saikne starp minēto atbalstu un jaunām nodevām atbilstoši valsts tiesiskajam regulējumam nav konstatēta Tiesas judikatūras izpratnē.
(121)
Turklāt ir redzams, ka noteicošais kritērijs, lai noteiktu ikgadējās budžeta dotācijas summu, ko pieskaita summai, ko paredzēts piešķirt no valsts radio un TV abonentmaksas ieņēmumiem, būs France Télévisions uzticētā sabiedriskā pakalpojuma uzdevuma neto izmaksu summa, nevis no jaunajām nodevām iegūto ieņēmumu summa. Sabiedriskā pakalpojuma indikatīvās izmaksas ir un būs pakļautas ex ante prognozēm mērķu un līdzekļu līgumā atbilstoši 1986. gada 30. septembra Likuma Nr. 86-1067 par saziņas brīvību grozītās redakcijas 53. pantam, budžeta likuma projektā paredzētās ikgadējās dotācijas lielumu noteiks atkarībā no prognozētajām neto izmaksām un būs jākonstatē atbilstība starp prognozēm un rezultātiem un, ja nepieciešams, summu koriģēs ex post ziņojuma ietvaros, ko paredz 2007. gada 15. maija Dekrēta Nr. 2007-958 par finansiālajām attiecībām starp Valsti un audiovizuālās saziņas valsts sektora organizācijām 2. pants. Tā kā izmaksas rodas neatkarīgi no līdzekļiem, kas iekasēti no nodevām, ieņēmumi no nodevām nevar tieši ietekmēt atbalsta summu. Turklāt nodevas likmes, ko sākotnēji paredzēja Francijas valdība, tika pazeminātas likuma galīgajā redakcijā, par ko nobalsoja Parlaments, izvairoties no tā, ka vienlaicīgi un proporcionāli samazinās dotācija, kas jāpiešķir France Télévisions.
(122)
Ņemot vērā iepriekš minēto, ar 2009. gada 5. marta Likumu Nr. 2009-258 ieviestās reklāmas un elektronisko sakaru nodevas nav atbalsta neatņemama sastāvdaļa, un līdz ar to tās nav jāiekļauj pārbaudē par atbalsta saderīgumu ar iekšējo tirgu pretēji tam, kā uzskata atsevišķas ieinteresētās trešās personas, proti, ACT, FFTCE, Privāto kanālu asociācija, M6 un TF1.
(123)
Šis secinājums neskar minēto nodevu un to specifisko nosacījumu kā atsevišķu pasākumu saderīgumu ar Eiropas Savienības tiesībām, jo īpaši, kas attiecas uz elektronisko sakaru nodevu, attiecībā uz jautājumiem, kas izskatīti pārkāpuma procedūras Nr. 2009/5061 ietvaros attiecībā uz Direktīvu 2002/20/EK vai attiecībā uz Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvu 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (19).
(124)
Komisija ņem vērā Francijas paziņojumu, ar ko tā izslēdz minētās nodevas no sava paziņojuma, uz ko attiecas šis lēmums.
VII. SECINĀJUMI
(125)
Ņemot vērā visu iepriekšminēto, Komisija secina, ka ikgadējo budžeta dotāciju par labu France Télévisions, kas ieviesta kā minēts iepriekš, var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu atbilstoši Līguma par Eiropas Savienības darbību 106. panta 2. punktam saskaņā ar piemērošanas principiem un noteikumiem, kas paredzēti sabiedriskās apraides sabiedriskajiem pakalpojumiem,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Valsts atbalsts, ko Francijas Republika plāno ieviest France Télévisions labā kā ikgadēju budžeta dotāciju saskaņā ar 1986. gada 30. septembra Likuma Nr. 86-1067 par saziņas brīvību grozītās redakcijas 53. panta VI iedaļu, ir saderīgs ar iekšējo tirgu atbilstoši Līguma par Eiropas Savienības darbību 106. panta 2. punktam.
Līdz ar to šī atbalsta īstenošana tiek atļauta.
2. pants
Šis lēmums ir adresēts Francijas Republikai.
Briselē, 2010. gada 20. jūlijā