NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 578/2010
ze dne 29. června 2010,
kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 1216/2009, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1216/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů (1), a zejména na čl. 8 odst. 3 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritérií pro stanovení výše těchto náhrad (2), bylo několikrát podstatně změněno. Vzhledem k tomu, že jsou nezbytné další změny, mělo by být uvedené nařízení nahrazeno.
(2)
Nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (3) stanoví, že v míře nezbytné pro umožnění vývozu některých zemědělských produktů ve formě určitého zpracovaného zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, na základě kurzů nebo cen za tyto produkty na světovém trhu, může být rozdíl mezi těmito kurzy nebo cenami a cenami v Unii pokryt vývozní náhradou. Poskytování náhrad pro všechny tyto zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, by proto mělo podléhat společným pravidlům.
(3)
Za účelem zajištění jednotného používání nařízení (ES) č. 1234/2007, pokud jde o poskytování vývozních náhrad, by se tyto náhrady neměly poskytovat na zboží ze třetích zemí používané při výrobě zboží, které se vyváží poté, co bylo ve volném oběhu v Unii.
(4)
Vývozní náhrady by se měly vyplácet na zboží, které se získává přímo ze základních produktů, z produktů získaných zpracováním základních produktů a z produktů obdobných kterékoliv z těchto kategorií. V každém z těchto případů by se měl určit způsob stanovení výše vývozní náhrady.
(5)
Nařízení Komise (ES) č. 612/2009 ze dne 7. července 2009, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty (4), a nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 ze dne 22. července 1985, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty (5), se obecně používají u zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy. Je proto nezbytné vymezit, jak se určitá ustanovení uvedených nařízení mají používat.
(6)
V souladu s nařízením Komise (ES) č. 1670/2006 ze dne 10. listopadu 2006, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1784/2003, pokud jde o stanovení a poskytování náhrad pro obiloviny vyvážené ve formě některých lihovin (6), je sazba vývozní náhrady sazba, která je použitelná v den, kdy jsou obiloviny určené k výrobě lihovin podrobeny celní kontrole. Umístění obilovin určených k výrobě lihovin uvedených v článku 2 nařízení (ES) č. 1670/2006 pod celní dohled by proto mělo být pro účel poskytnutí vývozní náhrady považováno za rovnocenné vývozu.
(7)
Lihoviny jsou ve srovnání s jiným zbožím považovány za méně citlivé na cenu zemědělských produktů používaných při jejich výrobě. Protokol 19 k Aktu o přistoupení Spojeného království, Irska a Dánska však stanoví, že se musí rozhodnout o nezbytných opatřeních, aby se usnadnilo používání obilovin Unie při výrobě lihovin získávaných z obilovin.
(8)
Mnohé zboží, které vyrábí podnik za jasně definovaných technických podmínek a které má stálé vlastnosti a jakost, se řídí obvyklým schématem vývozu. K usnadnění vývozních formalit by se pro takové zboží měl přijmout zjednodušený postup, pomocí něhož by výrobce příslušným orgánům sděloval informace, které tyto orgány považují za nezbytné, pokud jde o podmínky výroby zboží. Pro případy, kdy se množství zemědělských produktů skutečně použitá při výrobě vyváženého zboží evidují u příslušných orgánů, by se mělo začlenit ustanovení týkající se každoročního potvrzování tohoto zaevidování, aby se snížilo riziko spojené s případným nesdělením změn těchto množství.
(9)
Celá řada zemědělských produktů podléhá přírodním a sezónním výkyvům. V důsledku toho se může obsah zemědělských produktů ve vyváženém zboží lišit. Výše náhrady by se proto měla stanovit na základě množství zemědělských produktů, které byly skutečně použity při výrobě vyváženého zboží. U některého zboží jednoduchého a poměrně stálého složení by se však výše náhrady kvůli správnímu zjednodušení měla určovat na základě pevně stanovených množství zemědělských produktů.
(10)
K získání nároku na náhradu je nutné, aby se použité zemědělské produkty, a zejména zboží vyrobené z těchto produktů, vyvezly. Jakákoli výjimka z tohoto pravidla by měla být vykládána restriktivně. Během procesu výroby zboží však výrobcům mohou vzniknout ztráty u surovin, za které přesto byly zaplaceny ceny Unie, zatímco ztráty vzniklé výrobcům, kteří jsou usazeni mimo Unii, se omezují na ceny na světovém trhu. Kromě toho během procesu výroby vznikají určité vedlejší produkty, které se z hlediska hodnoty výrazně liší od hlavních produktů. V některých případech lze tyto vedlejší produkty používat pouze jako krmivo. Je tudíž nezbytné stanovit společná pravidla pro vymezení pojetí množství produktů skutečně použitých při procesu výroby vyváženého zboží.
(11)
Pro účely čl. 8 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1216/2009 je nezbytné stanovit, že náhrady pro základní produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I, by měly být určeny pro totéž období, jaké je stanoveno pro náhrady pro zemědělské produkty vyvážené nezpracované. Je však rovněž třeba stanovit možnost odchýlit se od uvedeného pravidla za okolností narušení trhu, které se určí v souladu s postupem uvedeným v čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 1216/2009.
(12)
Při stanovování sazby náhrady pro základní produkty nebo obdobné produkty by se měly brát v úvahu podpory nebo jiná opatření s podobným účinkem, použitelná v souladu s nařízením (ES) č. 1234/2007.
(13)
Bramborový škrob by měl být pro účely stanovení vývozní náhrady považován za obdobný kukuřičnému škrobu. Mělo by však být možné stanovit zvláštní sazbu náhrady pro bramborový škrob v situacích na trhu, kdy je jeho cena podstatně nižší než cena kukuřičného škrobu.
(14)
V souladu s čl. 162 odst. 2 nařízení (ES) č. 1234/2007 nesmí být náhrady poskytované pro vývoz zemědělských produktů použitých ve zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, vyšší než náhrady, které by byly vyplatitelné na tyto produkty v případě, že by se vyvážely nezpracované. Na tuto okolnost by měl být brán ohled při stanovení sazeb náhrad a při vytváření pravidel pro to, aby produkt mohl být považován za obdobný jinému produktu.
(15)
Některé zboží, které má podobné vlastnosti, mohlo být získáno pomocí různých technologií z různých základních materiálů. Od vývozců by se mělo požadovat, aby uvedli povahu základních materiálů a poskytli určité údaje týkající se výrobního procesu, pokud jsou takové informace nezbytné pro stanovení nároku na náhradu či příslušné sazby náhrady, která se má použít.
(16)
Při výpočtu množství zemědělských produktů, které byly skutečně použity, je vhodné brát ohled na obsah sušiny v případě škrobů a některých glukózových a maltodextrinových sirupů.
(17)
Pokud tak vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky některých trhů nebo dohody o mezinárodním obchodu, mělo by být možné rozlišovat náhradu pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, podle místa určení.
(18)
S ohledem na řízení výše náhrad, které mohou být poskytovány během rozpočtového roku pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, by mělo být umožněno stanovit různé sazby pro vývoz se stanovením nebo bez stanovení sazby náhrady předem, a to na základě vývoje na trhu Unie nebo na světových trzích.
(19)
Výše náhrad, kterou lze poskytovat v kterémkoli rozpočtovém roce, je omezena v souladu s mezinárodními závazky Unie. Vývoz zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, by se měl umožnit za podmínek, které jsou známy předem. Zejména by mělo být možné, aby hospodářské subjekty získaly ujištění o tom, že tento vývoz je způsobilý pro náhradu slučitelnou se závazky Unie. V případech, kdy takové ujištění již nemůže být poskytnuto, by měli být vývozci informováni s dostatečným předstihem. Vydávání osvědčení o náhradě umožňuje sledovat žádosti o náhradu a zaručit jejich držitelům, že jim bude poskytnuta náhrada až do výše, na kterou je osvědčení vydáno, pokud splní všechny ostatní podmínky pro náhradu stanovené v právních předpisech Unie.
(20)
Měla by být stanovena řídicí opatření pro systém osvědčení o náhradě. Mělo by se zejména vytvořit ustanovení týkající se koeficientu snížení, který se použije, pokud žádosti o osvědčení o náhradě překročí dostupné částky. Pro některé případy by se mělo vytvořit ustanovení týkající se pozastavení vydávání osvědčení o náhradě.
(21)
Osvědčení o náhradě slouží k zajištění shody s mezinárodními závazky Unie. Rovněž umožňují stanovení náhrady předem, kterou lze poskytovat pro zemědělské produkty použité při výrobě zboží vyváženého do třetích zemí. Tento účel se v některých ohledech liší od záměrů vývozních licencí vydávaných pro základní produkty vyvážené nezpracované, které podléhají mezinárodním závazkům týkajícím se množstevních omezení. Je proto nezbytné přesně stanovit, která obecná ustanovení použitelná u zemědělských licencí a osvědčení, v současné době stanovená v nařízení Komise (ES) č. 376/2008 ze dne 23. dubna 2008, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty (7), by se neměla vztahovat na osvědčení o náhradě.
(22)
Sazby náhrad se většinou stanovují nebo upravují vždy ve čtvrtek. Je nezbytné snížit nebezpečí, že budou žádosti o stanovení náhrady předem pro produkty předkládány ze spekulativních důvodů. Proto v případě, že je žádost o stanovení náhrady předem předložena ve čtvrtek, měla by být žádost považována za předloženou následující pracovní den.
(23)
Aby se členským státům usnadnil provoz režimu vývozních náhrad, měly by být sazby náhrad pro různé základní produkty použité ve zboží, na něž se nevztahuje příloha I, simultánně stanoveny předem.
(24)
Žádosti o osvědčení mohou být předkládány pro částky vyšší než částky, které mohou být poskytnuty. Rozpočtový rok by se proto měl rozdělit na období tak, aby se osvědčení mohla dát k dispozici jak hospodářským subjektům, které vyvážejí na konci rozpočtového roku, tak i těm, které vyvážejí na začátku rozpočtového roku. Je-li to vhodné, měl by se u všech částek požadovaných během určitého období uplatňovat koeficient snížení.
(25)
V případech, kdy je celková částka náhrad, o niž se žádá ohledně konkrétní tranše, nižší než částka, která je pro uvedenou tranši k dispozici, mělo by být hospodářským subjektům umožněno předložit každý týden žádosti o osvědčení o náhradě ohledně jakékoliv zbývající částky v rámci dané tranše.
(26)
Je nezbytné stanovit způsob, jakým by se měla některá ustanovení nařízení (ES) č. 376/2008 vztahující se k osvědčením stanovícím vývozní náhradu předem, o které se žádá v souvislosti s nabídkovým řízením vypsaným v dovážející třetí zemi, vztahovat na osvědčení o náhradě.
(27)
Měly by být stanoveny podmínky pro uvolnění jistoty, která je složena v souvislosti s osvědčeními o náhradě. Uvedené podmínky by měly zahrnovat povinnosti považované za základní požadavky, na jejichž základě se jistota skládá, a důkazy, které je třeba předložit, aby se prokázalo splnění uvedených povinností.
(28)
Většině vývozců je v náhradách poskytováno méně než 100 000 EUR ročně. Dohromady má tento vývoz malý hospodářský význam a tvoří jen malou část celkové výše náhrad poskytovaných pro zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy. V takových případech by proto mělo být možné osvobodit malé vývozce od požadavku předkládat osvědčení. V zájmu zjednodušení by v určitých případech měli být oprávněni využívat osvědčení o náhradě, aniž by pozbyli statusu malého vývozce. V zájmu zamezení zneužívání je však nezbytné používání tohoto osvobození omezit na členský stát, v němž je malý vývozce usazen.
(29)
Měl by se vytvořit režim monitorování, založený na zásadě, že by vývozce při každém vývozu zboží měl učinit prohlášení příslušným orgánům ohledně množství produktů použitých při výrobě vyváženého zboží. Příslušné orgány by měly učinit veškerá opatření, která považují za nezbytná, k ověření správnosti těchto prohlášení.
(30)
Orgány odpovědné za kontrolu prohlášení vývozce nemusí mít k dispozici dostatečné důkazy, které by jim umožňovaly přijmout prohlášení o použitých množstvích, i kdyby se zakládalo na chemické analýze. Tyto situace velmi pravděpodobně vyvstanou v případech, kdy zboží k vývozu bylo vyrobeno v jiném členském státě, než je vyvážející členský stát. Příslušné orgány vyvážejícího členského státu by proto měly být schopny získat v případě potřeby přímo od příslušných orgánů druhého členského státu všechny informace, které jsou příslušné orgány druhého členského státu schopny získat a které se týkají podmínek výroby zboží.
(31)
Po konzultaci s příslušnými orgány členského státu, v němž je zboží vyrobeno, by se hospodářským subjektům mělo povolit podání zjednodušeného prohlášení o použitých produktech, a to ve formě souhrnných množství těchto produktů, pokud povedou podrobné záznamy o použitých produktech a dají je k dispozici uvedeným orgánům.
(32)
Není vždy možné, aby vývozce znal přesná množství použitých zemědělských produktů, ohledně kterých může žádat o náhradu, a to zejména pokud sám není výrobce. Vývozce tudíž není vždy schopen podat prohlášení o těchto množstvích. Je proto nezbytné, aby se stanovila náhradní metoda výpočtu náhrady, o jejíž použití může dotyčná osoba požádat. Tato metoda by se omezovala na některé zboží, a to na základě chemické analýzy tohoto zboží a za použití tabulky za tímto účelem vytvořené.
(33)
V souladu s článkem 28 nařízení (ES) č. 612/2009 nemá být poskytnuta žádná náhrada pro produkty, které nemají řádnou a uspokojivou obchodní jakost v den přijetí vývozního prohlášení. Za účelem zajištění jednotného používání tohoto pravidla by se mělo jasně stanovit, že pro poskytnutí náhrady pro některé produkty živočišného původu, na které se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 ze dne 29. dubna 2004 o hygieně potravin (8) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu (9), a které jsou uvedeny v příloze II tohoto nařízení, by měly být dotčené produkty živočišného původu připravené v souladu s požadavky uvedených nařízení a nést požadované označení zdravotní nezávadnosti.
(34)
Je nutné, aby Komise byla schopna monitorovat veškerá přijatá opatření, která se týkají poskytnutých vývozních náhrad. Příslušné orgány členských států by proto měly Komisi předávat určité statistické informace. Měl by být přesně stanoven formát a rozsah těchto informací.
(35)
V souladu s čl. 12 odst. 1 a 4 nařízení (ES) č. 612/2009 složky jiné než produkty v odvětví cukru uvedené v čl. 162 odst. 1 písm. a) bodě iii) a písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007, pro které je poskytnuta vývozní náhrada, musí pocházet z Unie. Měla by být proto stanovena opatření, kterými se zajistí splnění uvedeného požadavku.
(36)
Existuje velké množství žádostí, na jejichž základě se poskytují náhrady v souladu s tímto nařízením. Většina zboží, ohledně kterého se tyto žádosti předkládají, se vyrábí za jasně stanovených technických podmínek, má stálé vlastnosti a jakost, řídí se obvyklým schématem vývozu a jeho výrobní plány zaevidovaly a potvrdily příslušné orgány. Za těchto specifických okolností a s cílem zjednodušit administrativní práci spojenou s poskytováním vývozních náhrad podle tohoto nařízení je vhodné poskytnout členským státům větší flexibilitu používáním článku 24 nařízení (ES) č. 612/2009, pokud jde o maximální hodnoty, pod jejichž úrovní mohou členské státy osvobodit hospodářké subjekty od povinnosti předložit požadovaný doklad, jiný než přepravní doklad.
(37)
Je vhodné, aby se na celém území Unie zajistilo jednotné používání ustanovení o poskytování náhrad pro zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy. Každý členský stát by za tímto účelem měl informovat Komisi o režimu monitorování, který uplatňuje na svém území u různých druhů vyváženého zboží.
(38)
Na přechod od administrativních opatření týkajících se osvědčení o náhradě podle nařízení (ES) č. 1043/2005 k administrativním opatřením stanoveným v tomto nařízení by měla být poskytnuta dostatečná doba. Toto nařízení by se proto mělo použít na žádosti o osvědčení předložené od prvního dne prvního období pro předkládání v rozpočtovém roce 2011 a uvedeného dne vstoupit v platnost.
(39)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I Smlouvy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT A DEFINICE
Článek 1
1. Tímto nařízením se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1216/2009, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad vytvořený podle nařízení (ES) č. 1234/2007.
Použije se na vývoz základních produktů, produktů získaných jejich zpracováním nebo produktů obdobných jedné z těchto dvou kategorií v souladu s článkem 3 tohoto nařízení, pokud jsou tyto produkty vyváženy ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, jsou však uvedeny v částech I až V přílohy XX nařízení (ES) č. 1234/2007 a v příloze II tohoto nařízení.
2. Vývozní náhrada uvedená v odstavci 1 se neposkytuje na zboží propuštěné do volného oběhu v souladu s článkem 29 Smlouvy, které je znovu vyvezeno.
Na toto zboží se neposkytuje žádná náhrada v případě, že se vyváží po zpracování nebo po zapracování do jiného zboží.
3. Kromě případu obilovin se na produkty používané při výrobě alkoholu, který je obsažen v lihovinách uvedených v příloze II a spadajících do kódu KN 2208, neposkytuje žádná náhrada.
Článek 2
1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„rozpočtovým obdobím“ období od 1. října jednoho roku do 30. září roku následujícího;
b)
„rozpočtovým rokem“ období od 16. října jednoho roku do 15. října roku následujícího;
c)
„základními produkty“ produkty uvedené v příloze I tohoto nařízení;
d)
„složkami“ základní produkty, produkty získané jejich zpracováním nebo produkty obdobné těmto dvěma kategoriím, které se používají při výrobě zboží a jsou uvedeny v čl. 162 odst. 1 písm. a) bodech i), ii), iii), v) a vii) a písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007;
e)
„zbožím“ produkty, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, jsou však uvedeny v částech I až V přílohy XX nařízení (ES) č. 1234/2007 a v příloze II tohoto nařízení;
f)
„dohodou“ Dohoda o zemědělství uzavřená během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání;
g)
„potravinovou pomocí“ projekty potravinové pomoci, které splňují podmínky stanovené v čl. 10 odst. 4 dohody;
h)
„rezidui“ produkty výrobního procesu, jejichž složení se jasně odlišuje od skutečně vyváženého zboží a které nelze uvádět na trh;
i)
„vedlejšími produkty“ produkty nebo zboží získané v průběhu výrobního procesu, jejichž složení nebo vlastnosti se odlišují od skutečně vyváženého zboží a které jsou způsobilé pro uvádění na trh;
j)
„ztrátami“ množství produktů nebo zboží vzniklých z výrobního procesu od fáze, při které se zemědělské produkty používají nezpracované při výrobě, kromě množství skutečně vyváženého zboží a kromě reziduí a vedlejších produktů, a které nelze uvádět na trh.
2. Pro účely odst. 1 písm. h), i) a j) se za uváděné na trh nepovažují produkty získané v průběhu výrobního procesu, jejichž složení je odlišné od zboží skutečně vyváženého a které jsou prodány proti platbě představující výhradně náklady vzniklé v souvislosti s jejich likvidací.
Pro účely odst. 1 písm. j) jsou produkty nebo zboží vzniklé z výrobního procesu, které lze použít pouze jako krmivo, ať už proti platbě nebo nikoli, považovány za obdobné ztrátám.
Článek 3
1. Bramborový škrob kódu KN 1108 13 00 přímo vyráběný z brambor, kromě vedlejších produktů, se považuje za obdobný produktu získanému zpracováním kukuřice.
2. Syrovátka kódů KN 0404 10 48 až 0404 10 62, nezahuštěná, též zmrazená, se považuje za obdobnou syrovátce v prášku uvedené v příloze I (dále jen „skupina produktů 1“).
3. Následující produkty se považují za obdobné mléku v prášku o obsahu tuku nepřesahujícím 1,5 % uvedenému v příloze I (dále jen „skupina produktů 2“):
a)
mléko a mléčné výrobky kódů KN 0403 10 11, 0403 90 51 a 0404 90 21, nezahuštěné ani neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, též zmrazené, o obsahu mléčného tuku nepřesahujícím 0,1 % hmotnostních;
b)
mléko a mléčné výrobky kódů KN 0403 10 11, 0403 90 11 a 0404 90 21, v prášku, granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, o obsahu mléčného tuku nepřesahujícím 1,5 % hmotnostních.
4. Následující produkty se považují za obdobné mléku v prášku o obsahu tuku 26 % uvedenému v příloze I (dále jen „skupina produktů 3“):
a)
mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 90 51, 0403 90 53, 0404 90 21 a 0404 90 23, nezahuštěné ani neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, též zmrazené, o obsahu mléčného tuku převyšujícím 0,1 %, avšak nepřesahujícím 6 % hmotnostních;
b)
mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 10 19, 0403 90 13, 0403 90 19, 0404 90 23 a 0404 90 29 v prášku, granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, o obsahu mléčného tuku vyšším než 1,5 %, avšak nižším než 45 % hmotnostních.
5. Následující produkty se považují za obdobné skupině produktů 6:
a)
mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 0403 10 19, 0403 90 59, 0404 90 23 a 0404 90 29, nezahuštěné ani neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, o obsahu mléčného tuku převyšujícím 6 % hmotnostních;
b)
mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 0403 10 19, 0403 90 19 a 0404 90 29, v prášku, granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, o obsahu mléčného tuku nejméně 45 % hmotnostních;
c)
máslo a ostatní mléčné tuky kódů KN 0405 10, 0405 20 90, 0405 90 10 a 0405 90 90 o obsahu mléčného tuku jiném než 82 % hmotnostních, avšak nejméně 62 % hmotnostních.
6. Mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 0403 10 11 až 0403 10 19, 0403 90 51 až 0403 90 59 a 0404 90 21 až 0404 90 29, zahuštěné, jiné než v prášku, v granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, se považují za obdobné skupině produktů 2, pokud jde o obsah beztučné sušiny v daném produktu. Pokud jde o složku mléčného tuku v takovém produktu, považuje se za obdobnou skupině produktů 6.
První pododstavec se vztahuje také na sýry a tvaroh.
7. Loupaná rýže kódu KN 1006 20 a poloomletá rýže kódů KN 1006 30 21 až 1006 30 48 se považuje za obdobnou celoomleté rýži kódů KN 1006 30 61 až 1006 30 98.
8. Pokud následující produkty splňují při vývozu v nezpracovaném stavu podmínky způsobilosti pro náhradu stanovené v nařízení (ES) č. 1234/2007 a v nařízení Komise (ES) č. 951/2006 (10), považují se za obdobné bílému cukru kódu KN 1701 99 10:
a)
surový řepný nebo třtinový cukr kódu KN 1701 11 90 nebo kódu KN 1701 12 90 a o obsahu sacharózy v sušině nejméně 92 % hmotnostních podle polarimetrické metody;
b)
cukr kódu KN 1701 91 00 nebo kódu KN 1701 99 90;
c)
produkty uvedené v písm. c) části III přílohy I nařízení (ES) č. 1234/2007 kromě směsí získaných částečně použitím produktů uvedených v části I přílohy I nařízení (ES) č. 1234/2007;
d)
produkty uvedené v písm. d) a g) části III přílohy I nařízení (ES) č. 1234/2007 kromě směsí získaných částečně použitím produktů uvedených v příloze I nařízení (ES) č. 1234/2007.
Článek 4
Kromě ustanovení tohoto nařízení se použije také nařízení (ES) č. 612/2009 a nařízení EHS) č. 2220/85, pokud čl. 39 odst. 4 a článek 50 tohoto nařízení nestanoví jinak.
KAPITOLA II
VÝVOZNÍ NÁHRADY
ODDÍL 1
Metoda výpočtu
Článek 5
1. Výše náhrady poskytované pro množství každého základního produktu vyváženého ve formě stejného druhu zboží, určené v souladu s oddílem 2, se získá vynásobením uvedeného množství sazbou náhrady pro základní produkt vypočítanou na jednotku hmotnosti v souladu s oddílem 3.
2. Pokud jsou podle čl. 15 odst. 2 stanoveny různé sazby náhrady pro určitý základní produkt, pro každé z množství základního produktu, pro něž existuje odlišná sazba náhrady, se vypočítá samostatná výše.
3. Pokud se při výrobě vyváženého zboží používá zboží, sazba náhrady, která se má použít při výpočtu částky vztahující se ke každému ze základních produktů, k produktům získaným jejich zpracováním nebo produktům obdobným jedné z těchto dvou kategorií v souladu s článkem 3, které byly použity při výrobě vyváženého zboží, je sazba použitelná v případě, že se zboží použité při výrobě vyváží nezpracované.
ODDÍL 2
Referenční množství
Článek 6
Co se týče zboží, množství každého ze základních produktů, které má sloužit jako základ pro výpočet výše náhrady (dále jen „referenční množství“), se určí v souladu s články 7, 8 a 9 s výjimkou případů, kdy je učiněn odkaz na přílohu III, nebo případů, kdy se použije čl. 47 odst. 2.
Článek 7
V případě použití základního nezpracovaného produktu nebo obdobného produktu je referenční množství množstvím, které se skutečně používá při výrobě vyváženého zboží, přičemž se zohlední přepočítací koeficienty uvedené v příloze VII.
Článek 8
1. V případě použití produktu, jehož se týká čl. 1 odst. 1 písm. a) a část I přílohy I nařízení (ES) č. 1234/2007 nebo čl. 1 odst. 1 písm. b) a část II přílohy I nařízení (ES).1234/2007, je referenční množství množstvím, které se skutečně používá při výrobě vyváženého zboží, upraveným tak, aby odpovídalo množství základního produktu, pomocí použití koeficientů uvedených v příloze V tohoto nařízení, pokud se na dotyčný produkt vztahuje jedno z těchto písmen:
a)
produkt vzniká zpracováním základního produktu nebo produktu obdobného uvedenému základnímu produktu;
b)
produkt je obdobný produktu vzniklému zpracováním základního produktu;
c)
produkt vzniká zpracováním produktu, který je obdobný produktu vzniklému zpracováním základního produktu.
2. Odchylně od odstavce 1 odpovídá referenční množství u obilných destilátů obsažených v lihovinách kódu KN 2208 3,4 kg ječmene na % objemových alkoholu získaného z obilovin na hektolitr vyvážené lihoviny.
Článek 9
1. S výhradou článku 11 se v případě použití kteréhokoli z následujících produktů referenční množství pro každý ze základních produktů rovná množství, které stanoví příslušné orgány v souladu s článkem 45:
a)
produkt, na nějž se nevztahuje příloha I Smlouvy, získaný zpracováním produktu uvedeného v článku 7 nebo 8 tohoto nařízení;
b)
produkt získaný ze směsi nebo zpracováním několika produktů uvedených v článku 7 nebo 8 nebo produktů uvedených v písmeni a) tohoto pododstavce.
Referenční množství se určí na základě množství produktu, které bylo skutečně použito při výrobě vyváženého zboží.
Za účelem výpočtu uvedeného množství se použijí přepočítací koeficienty uvedené v příloze VII, případně zvláštní pravidla pro výpočet, poměry rovnocennosti a koeficienty uvedené v článku 8.
2. Odchylně od odstavce 1 u lihovin na bázi obilovin obsažených v lihovinách kódu KN 2208 referenční množství odpovídá 3,4 kg ječmene na % objemových alkoholu získaného z obilovin na hektolitr vyvážené lihoviny.
Článek 10
1. Pro účely článků 6 až 9 se produkty, které se používají nezpracované při výrobě vyváženého zboží, považují za skutečně použité.
2. Pokud je během jedné z fází výroby tohoto zboží samotný základní produkt zpracován na jiný důkladněji zpracovaný základní produkt a použit v pozdější fázi, potom se za skutečně použitý považuje pouze tento důkladněji zpracovaný základní produkt.
3. Množství skutečně použitých produktů ve smyslu odstavce 1 se určují pro každé vyvážené zboží.
4. Odchylně od odstavců 1, 2 a 3 v případě pravidelného vývozu zboží, které vyrábí určitý podnik podle jasně definovaných technických podmínek a které má stálé vlastnosti a jakost, lze daná množství na základě dohody s příslušnými orgány určovat buď z výrobního plánu pro zboží, nebo z průměrných množství produktu použitých během stanovené doby při výrobě daného množství tohoto zboží. Množství produktů takto určená zůstávají základem pro výpočet, pokud nedojde k žádné změně podmínek, za kterých se zboží vyrábí.
S výjimkou případu, kdy daná množství úředně schválí příslušný orgán, se množství produktů takto stanovená potvrzují alespoň jednou za rok.
Článek 11
1. Pokud jde o zboží uvedené v příloze III, referenční množství v kilogramech základního produktu na 100 kg zboží je množství v uvedené příloze u každého druhu tohoto zboží.
V případě čerstvých těstovin se však množství základních produktů stanovená v příloze III sníží na rovnocenné množství sušených těstovin vynásobením těchto množství procentním podílem sušiny z těstovin a jejich vydělením číslem 88.
2. Pokud bylo zboží uvedené v příloze III vyrobeno částečně z produktů, u kterých se vyplácení vývozní náhrady řídí nařízením (ES) č. 1234/2007, a částečně z jiných produktů, referenční množství týkající se těchto prvně jmenovaných produktů se určí v souladu s články 6 až 10.
Článek 12
1. Pro účely stanovení skutečně použitých množství zemědělských produktů se použijí odstavce 2 a 3.
2. Všechny zemědělské produkty použité ve smyslu článku 10, u kterých vzniká nárok na náhradu a které se v obvyklém průběhu výrobního procesu ztrácejí v takových formách, jako je pára nebo kouř, nebo přeměnou na neobnovitelný prach nebo popel, jsou způsobilé pro náhradu ohledně všech použitých množství.
3. Každé množství zboží, které není skutečně vyvezeno, není způsobilé pro náhrady ohledně skutečně použitých množství zemědělských produktů.
Pokud má toto zboží stejné složení jako zboží skutečně vyvezené, může se použít poměrné snížení množství zemědělských produktů skutečně použitých při výrobě druhého jmenovaného zboží.
Článek 13
1. Odchylně od čl. 12 odst. 3 jsou ztráty v hodnotě nejvýše 2 % hmotnostních, které jsou nedílnou součástí výroby tohoto zboží, způsobilé pro náhrady.
Prahová hodnota 2 % se vypočítá jako poměr hmotnosti sušiny všech použitých surovin, po odečtení množství uvedených v čl. 12 odst. 2, k hmotnosti sušiny skutečně vyvezeného zboží nebo pomocí použití jakékoli jiné metody výpočtu vhodné s ohledem na podmínky výroby zboží.
2. Pokud jsou ztráty, které jsou nedílnou součástí výroby zboží, vyšší než 2 %, není nadměrná ztráta způsobilá pro náhrady, pokud jde o množství skutečně použitých zemědělských produktů. Příslušné orgány členských států však mohou přijmout řádně odůvodněné vyšší ztráty. Členské státy oznámí Komisi případy, ve kterých příslušné orgány přijaly vyšší ztráty, jakož i důvody, proč tak učinily.
3. Pro náhrady jsou způsobilá skutečně použitá množství zemědělských produktů obsažená v reziduích.
4. V případech, kdy vznikají vedlejší produkty, se množství skutečně použitých zemědělských produktů připisují k vyvezenému zboží a k vedlejším produktům, a to v uvedeném pořadí.
ODDÍL 3
Sazby náhrady
Článek 14
1. Sazbu náhrady pro základní produkty uvedené v příloze I tohoto nařízení, vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, jak je stanoveno v článku 164 nařízení (ES) č. 1234/2007, stanoví Komise na 100 kg základního produktu na stejnou dobu jako v případě náhrad pro takové produkty vyvážené nezpracované.
2. Odchylně od odstavce 1 může být náhrada stanovena podle jiného časového rozvrhu určeného v souladu s postupem uvedeným v čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 1216/2009.
Článek 15
1. Sazbu náhrady stanoví Komise se zvláštním ohledem na následující skutečnosti:
a)
průměrné náklady vzniklé zpracovatelským odvětvím v souvislosti se získáváním dodávek základních produktů na trhu Unie a ceny existující na světovém trhu;
b)
úroveň náhrady pro vývoz zpracovaných zemědělských produktů uvedených v příloze I Smlouvy, které jsou vyráběny za podobných podmínek;
c)
potřeba zajištění rovných podmínek hospodářské soutěže mezi odvětvími, která používají produkty Unie, a těmi, která používají produkty ze třetích zemí v režimu aktivního zušlechťovacího styku;
d)
na jedné straně vývoj rozpočtových výdajů a na straně druhé vývoj cen základních produktů na trhu v Unii a na světovém trhu;
e)
shoda s omezeními plynoucími z dohod uzavřených v souladu s článkem 218 Smlouvy.
2. Při stanovování sazeb náhrady se, je-li to vhodné, u základních produktů nebo u obdobných produktů berou v úvahu podpory nebo jiná opatření s rovnocenným účinkem použitelná ve všech členských státech v souladu s nařízením (ES) č. 1234/2007.
3. Náhrady poskytované pro vývoz zemědělských produktů obsažených ve zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, nesmí být vyšší než náhrady, které jsou vyplatitelné na tyto produkty v případě, že se vyvážejí nezpracované.
Článek 16
1. V případě bramborového škrobu kódu KN 1108 13 00 se sazba náhrady stanoví odděleně, v ekvivalentu kukuřice, a to postupem podle čl. 195 odst. 2 nařízení (ES) č. 1234/2007 tak, že se použijí kritéria stanovená v čl. 15 odst. 1 tohoto nařízení. Použitá množství bramborového škrobu se převádějí na ekvivalentní množství kukuřice v souladu s článkem 8 tohoto nařízení.
2. V případě směsí D-glucitolu (sorbitolu, sorbitu) kódů KN 2905 44 a 3824 60, pokud dotyčná strana nevypracuje prohlášení uvedené v článku 45, v němž uvede informace požadované podle čl. 48 odst. 1 písm. d), nebo pokud dotyčná strana své prohlášení uspokojivě nedoloží, sazba náhrady pro tyto směsi je sazbou pro základní produkt, u něhož se uplatňuje nejnižší sazba náhrady.
Článek 17
1. Náhrada pro škroby kódů KN 1108 11 00 až 1108 19 90 nebo produkty uvedené v písm. d) části I přílohy I nařízení (ES) č. 1234/2007 vzniklé zpracováním těchto škrobů se poskytne pouze na základě předložení prohlášení dodavatele těchto produktů, v němž se potvrzuje, že tyto produkty byly vyrobeny přímo z obilovin, brambor nebo rýže, kromě veškerého použití vedlejších produktů získaných při výrobě jiných zemědělských produktů nebo zboží.
2. Prohlášení uvedené v odstavci 1 se až do odvolání vztahuje ke všem dodávkám téhož výrobce. Ověřuje se v souladu s článkem 45.
Článek 18
1. Pokud obsah sušiny bramborového škrobu obdobného kukuřičnému škrobu podle čl. 3 odst. 1 činí nejméně 80 %, je sazba vývozní náhrady sazbou stanovenou v souladu s článkem 14. Pokud je obsah sušiny nižší než 80 %, je sazba náhrady sazbou stanovenou v souladu s článkem 14, vynásobenou 1/80 procenta skutečné sušiny.
U všech ostatních škrobů o obsahu sušiny nejméně 87 % je sazba vývozní náhrady sazbou stanovenou v souladu s článkem 14. Pokud je obsah sušiny nižší než 87 %, je sazba náhrady sazbou stanovenou v souladu s článkem 14, vynásobenou 1/87 procenta skutečné sušiny.
2. Pokud obsah sušiny v glukózových nebo maltodextrinových sirupech kódů KN 1702 30 90, 1702 40 90, 1702 90 50 nebo 2106 90 55 činí nejméně 78 %, je sazba vývozní náhrady sazbou stanovenou v souladu s článkem 14. Pokud je obsah sušiny těchto sirupů nižší než 78 %, je sazba náhrady sazbou stanovenou v souladu s článkem 14, vynásobenou 1/78 procenta sušiny.
3. Pro účely odstavce 1 se obsah sušiny u škrobů určí pomocí metody uvedené v příloze IV nařízení Komise (ES) č. 687/2008 (11) a obsah sušiny glukózových nebo maltodextrinových sirupů se určí pomocí metody 2 uvedené v příloze II směrnice Komise 79/796/EHS (12) nebo kterékoli jiné vhodné metody analýzy, která poskytuje přinejmenším stejné záruky.
4. Je-li předloženo prohlášení uvedené v článku 45, nahlásí žadatel obsah sušiny u použitých škrobů nebo glukózových nebo maltodextrinových sirupů.
Článek 19
1. Náhrady pro kasein kódu KN 3501 10, kaseináty kódu KN 3501 90 90 nebo pro vaječný albumin kódu KN 3502 11 90 a 3502 19 90 vyvážené v nezměněném stavu se mohou lišit podle místa určení, pokud si to vyžaduje některá z těchto skutečností:
a)
situace ve světovém obchodě ohledně těchto druhů zboží;
b)
specifické požadavky určitých trhů;
c)
dohody o mezinárodním obchodu.
2. Sazba náhrad pro zboží kódů KN 1902 11 00, 1902 19 a 1902 40 10 se může lišit podle místa určení.
3. Náhrada se může lišit podle toho, zda je či není stanovena předem v souladu s článkem 26.
Článek 20
1. Sazba náhrady je sazbou platnou v den, kdy se zboží vyváží, s výjimkou následujících případů:
a)
v souladu s článkem 26 byla podána žádost o to, aby sazba náhrady byla stanovena předem;
b)
v souladu s čl. 37 odst. 2 byla podána žádost a sazba náhrady byla stanovena předem v den, kdy byla žádost o osvědčení o náhradě předložena.
2. Pokud se uplatňuje systém stanovení sazby náhrady předem, sazba platná v den, kdy byla předložena žádost o stanovení náhrady předem, se použije u zboží vyváženého později během doby platnosti osvědčení o náhradě v souladu s čl. 35 odst. 2.
V případě zpracovaných výrobků z obilovin a rýže se sazba náhrady upraví za použití stejných pravidel, která se použijí při stanovení náhrad předem pro základní produkty vyvážené nezpracované, avšak za použití přepočítacích koeficientů stanovených v příloze V.
3. Na výpisy z osvědčení o náhradě ve smyslu nařízení (ES) č. 376/2008 se nevztahuje stanovení náhrady předem bez ohledu na osvědčení, z nichž pocházejí.
KAPITOLA III
OSVĚDČENÍ O NÁHRADĚ
ODDÍL 1
Obecná ustanovení
Článek 21
1. Členské státy vydávají žadateli bez ohledu na jeho místo usazení v Unii osvědčení o náhradě, která jsou platná na celém území Unie.
Osvědčení o náhradě zaručují vyplacení náhrady za předpokladu, že jsou splněny podmínky stanovené v kapitole V. Podmínky mohou obsahovat i stanovení sazeb náhrad předem. Osvědčení jsou platná pouze na jedno rozpočtové období.
2. Poskytování náhrad pro vývoz základních produktů ve formě zboží uvedeného v příloze II tohoto nařízení nebo pro obiloviny umístěné pod celní dohled určené k výrobě lihovin uvedených v článku 2 nařízení (ES) č. 1670/2006 je podmíněno předložením osvědčení o náhradě vydaným v souladu s článkem 24 tohoto nařízení.
Obiloviny uvedené v prvním pododstavci se považují za vyvezené.
První pododstavec se nepoužije na dodávky uvedené v čl. 4 odst. 1 druhém pododstavci třetí odrážce, čl. 33 odst. 1, čl. 37 odst. 1, čl. 41 odst. 1 a čl. 43 odst. 1 nařízení (ES) č. 612/2009 nebo na vývoz uvedený v kapitole IV tohoto nařízení.
3. Poskytování náhrady v rámci systému stanovení náhrad předem podle čl. 20 odst. 2 je podmíněno předložením osvědčení o náhradě, ve kterém se uvádí stanovení sazeb náhrad předem.
Článek 22
1. Nařízení (ES) č. 376/2008 se vztahuje na osvědčení o náhradě uvedená v tomto nařízení.
2. Ustanovení nařízení (ES) č. 376/2008 o právech a povinnostech vyplývajících z osvědčení o náhradě vyjádřených v množstvích se použijí obdobně na práva a povinnosti vyplývající z osvědčení o náhradě uvedených v tomto nařízení pro částky vyjádřené v eurech, přičemž se zohlední příloha VI tohoto nařízení.
3. Odchylně od odstavců 1 a 2 tohoto článku se čl. 7 odst. 2 a 4, články 8, 11 a 13, čl. 17 odst. 1, články 20, 23, 31, 32 a 34, čl. 35 odst. 6 a články 41, 45, 46 a 48 nařízení (ES) č. 376/2008 nepoužijí na osvědčení o náhradě uvedená v tomto nařízení.
4. Pro účely článků 39 a 40 nařízení (ES) č. 376/2008 nelze prodloužit platnost osvědčení, která vyprší 30. září.
V těchto případech se osvědčení na všechny částky, o které nebylo požádáno z důvodu vyšší moci, zruší a příslušná jistota se uvolní.
Článek 23
1. Žádosti o osvědčení o náhradě, kromě žádostí týkajících se projektů potravinové pomoci uvedených v článku 36, jsou platné pouze tehdy, pokud byla složena jistota rovnající se 10 % částky, o kterou se žádá, v souladu s podmínkami stanovenými v článku 14 nařízení (ES) č. 376/2008.
2. Jistota se uvolňuje v souladu s podmínkami stanovenými v článku 40 tohoto nařízení.
Článek 24
1. Žádost o osvědčení o náhradě a samotné osvědčení o náhradě vychází z tiskopisu „Vývozní licence nebo osvědčení o stanovení náhrady předem“ uvedeného v příloze I nařízení (ES) č. 376/2008 a udává částku v eurech.
Uvedené dokumenty se vyplňují v souladu s pokyny uvedenými v příloze VI tohoto nařízení.
2. Pokud žadatel nemá v úmyslu vyvážet zboží z jiného členského státu, než je stát, v němž žádá o osvědčení o náhradě, může příslušný orgán vzniklé osvědčení o náhradě uchovávat, zejména v elektronické podobě. V takovém případě informuje příslušný orgán žadatele o tom, že jeho osvědčení o náhradě bylo zaevidováno, a poskytne mu informace uvedené ve vyhotovení osvědčení o náhradě určeném pro držitele (dále jen „vyhotovení č. 1“). Vyhotovení osvědčení o náhradě určené pro vydávající orgány (dále jen „vyhotovení č. 2“) se nevydává.
Příslušný orgán zaznamená všechny informace z osvědčení o náhradě uvedených v oddílech III a IV přílohy VI a částky požadované na základě osvědčení.
Článek 25
1. Závazky vyplývající z osvědčení nejsou převoditelné. Práva vyplývající z osvědčení může převádět jejich držitel během doby jejich platnosti za předpokladu, že práva vyplývající z každého osvědčení či výpisu z osvědčení jsou převedena pouze na jediného nabyvatele. Tento převod se týká pouze částek, které ještě nejsou zapsány do osvědčení nebo výpisu.
2. Nabyvatelé nesmí svá práva dále převádět, mohou je ale převádět zpět na držitele. Zpětný převod na držitele se týká pouze částek, které ještě nejsou zapsány do osvědčení nebo výpisu. V těchto případech zapíše vydávající orgán v kolonce 6 osvědčení jeden z údajů stanovených v příloze VIII.
3. V případě žádosti držitele o převod práv nebo v případě zpětného převodu práv nabyvatelem na držitele uvede vydávající orgán nebo subjekt či subjekty jmenované každým členským státem na osvědčení nebo případně na výpisu z osvědčení toto:
a)
jméno a adresu nabyvatele podle odstavce 1 nebo údaj uvedený v odstavci 2;
b)
datum převodu nebo zpětného převodu na držitele potvrzené razítkem orgánu nebo subjektu.
4. Převod nebo zpětný převod na držitele nabývá platnosti dnem uvedení daného údaje podle odst. 3 písm. b).
Článek 26
1. Žádosti o stanovení sazeb náhrady předem se dotýkají všech platných sazeb náhrady.
2. Žádost o stanovení náhrady předem se může předkládat buď v době žádosti o osvědčení o náhradě, nebo kdykoli po dni, kdy bylo osvědčení o náhradě poskytnuto.
3. Žádosti o stanovení náhrady předem se podávají v souladu s oddílem II přílohy VI za použití tiskopisu uvedeného v příloze I nařízení (ES) č. 376/2008. Stanovení náhrady předem se nevztahuje na vývoz, který se uskutečnil přede dnem, kdy byla žádost předložena.
4. Žádosti o stanovení náhrady předem předložené ve čtvrtek se považují za předložené následující pracovní den.
Článek 27
1. Držitel osvědčení o náhradě může žádat o výpis z osvědčení v podobě uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 376/2008. Žádost musí obsahovat informace uvedené v bodě 3 oddíle II přílohy VI tohoto nařízení.
Částka, na kterou se o výpis žádá, se zaznamená na původním osvědčení.
2. Aniž je dotčen článek 9 nařízení (ES) č. 376/2008, výpisy platné v celé Unii se mohou vyhotovovat z osvědčení, která se evidují jako platná osvědčení v jednom členském státě.
Článek 28
1. Každý vývozce vyplňuje zvláštní žádost o platbu ve smyslu článku 46 nařízení (ES) č. 612/2009. Předkládá se orgánu, který je odpovědný za platbu, společně s odpovídajícími osvědčeními, s výjimkou případu zaevidování osvědčení podle čl. 24 odst. 2 tohoto nařízení nebo v případě vývozu, který není pokryt osvědčeními o náhradě.
Příslušný orgán nemusí zvláštní žádost považovat za podklady pro výplatu uvedené v čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 612/2009.
Příslušný orgán může považovat zvláštní žádost za vývozní prohlášení ve smyslu čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 612/2009. V takovém případě je den, kdy orgán odpovědný za platbu podle odstavce 2 tohoto článku obdrží zvláštní žádost, dnem, kdy uvedený orgán obdrží vývozní prohlášení. Ve všech ostatních případech musí zvláštní žádost obsahovat podrobné údaje z vývozního prohlášení, včetně referenčního čísla vývozního prohlášení.
2. Orgán odpovědný za platbu určuje částku požadovanou na základě informací obsažených ve zvláštní žádosti, přičemž se za základ považuje výhradně množství a povaha vyváženého(vyvážených) základního(základních) produktu(ů) a platná(é) sazba(y) náhrady(náhrad). Zmíněné údaje se ve vývozním prohlášení uvedou jasně nebo se v něm na ně jasně odkáže.
Orgán odpovědný za platbu zaznamená uvedenou částku na osvědčení o náhradě do šesti měsíců ode dne obdržení zvláštní žádosti.
Osvědčení se zapisuje na zadní straně vyhotovení č. 1. Kolonky 28, 29 a 30 musí obsahovat částku v eurech místo množství.
Třetí pododstavec se použije obdobně na osvědčení vedená v elektronické podobě.
3. Není-li osvědčení o náhradě po zapsání zaevidováno podle čl. 24 odst. 2, vyhotovení č. 1 osvědčení se vrací držiteli nebo je na žádost vývozce uchovává platební orgán.
4. Jistota zadržená ohledně částky, která byla zapsána do osvědčení o náhradě vzhledem k vyvezenému zboží, se může uvolnit nebo může být převedena tak, aby zaručovala vyplacení náhrady předem v souladu s hlavou II kapitolou 2 nařízení (ES) č. 612/2009.
Článek 29
1. O osvědčení o náhradě vydaná pro jediné rozpočtové období se může žádat odděleně v šesti tranších. Žádosti o osvědčení se mohou předkládat nejpozději dne:
a)
7. září, pokud jde o osvědčení k použití ode dne 1. října;
b)
7. listopadu, pokud jde o osvědčení k použití ode dne 1. prosince;
c)
7. ledna, pokud jde o osvědčení k použití ode dne 1. února;
d)
7. března, pokud jde o osvědčení k použití ode dne 1. dubna;
e)
7. května, pokud jde o osvědčení k použití ode dne 1. června;
f)
7. července, pokud jde o osvědčení k použití ode dne 1. srpna.
2. O osvědčení o náhradě mohou hospodářské subjekty žádat pouze v souvislosti s tranší, která odpovídá prvnímu termínu po dni podání žádosti uvedenému v odst. 1.
Článek 30
Termín pro oznámení žádostí o osvědčení členskými státy Komisi je tento:
a)
14. září, pokud jde o osvědčení uvedená v čl. 29 odst. 1 písm. a);
b)
14. listopadu, pokud jde o osvědčení uvedená v čl. 29 odst. 1 písm. b);
c)
14. ledna, pokud jde o osvědčení uvedená v čl. 29 odst. 1 písm. c);
d)
14. března, pokud jde o osvědčení uvedená v čl. 29 odst. 1 písm. d);
e)
14. května, pokud jde o osvědčení uvedená v čl. 29 odst. 1 písm. e);
f)
14. července, pokud jde o osvědčení uvedená v čl. 29 odst. 1 písm. f).
Článek 31
1. Celková částka, ohledně které lze osvědčení o náhradě vydat pro každé rozpočtové období, se určí v souladu s odstavcem 2.
2. Od částky, která představuje maximální výši náhrad, stanovenou v souladu s čl. 9 odst. 2 dohody, se odečítají tyto složky:
a)
částka převyšující maximální částku a neoprávněně poskytnutá během předchozího rozpočtového roku;
b)
částka vyhrazená k pokrytí vývozu podle kapitoly IV tohoto nařízení;
c)
částky, ohledně kterých byla vydána osvědčení o náhradě platná během dotčeného rozpočtového období.
3. Částka, ohledně které byla vydaná osvědčení podle článku 41 vrácena, se připočte k číselnému údaji získanému v souladu s odstavcem 2.
4. Jakákoliv částka vyhrazená k pokrytí vývozu uvedeného v kapitole IV, která zůstává nevyužita, se připočte k číselnému údaji získanému v souladu s odstavcem 2.
5. Pokud ohledně částek uvedených v odst. 2 písm. a), b) a c) panuje nejistota, zohlední se tato skutečnost při určování konečné částky.
Článek 32
Celková částka, ohledně které lze osvědčení vydat pro každou z tranší uvedených v článku 29, je:
a)
30 % částky vypočítané v souladu s článkem 31, stanovené dne 14. září, v případě tranše uvedené v čl. 29 odst. 1 písm. a);
b)
27 % částky vypočítané v souladu s článkem 31, stanovené dne 14. listopadu, v případě tranše uvedené v čl. 29 odst. 1 písm. b);
c)
32 % částky vypočítané v souladu s článkem 31, stanovené dne 14. ledna, v případě tranše uvedené v čl. 29 odst. 1 písm. c);
d)
44 % částky vypočítané v souladu s článkem 31, stanovené dne 14. března, v případě tranše uvedené v čl. 29 odst. 1 písm. d);
e)
67 % částky vypočítané v souladu s článkem 31, stanovené dne 14. května, v případě tranše uvedené v čl. 29 odst. 1 písm. e);
f)
100 % částky vypočítané v souladu s článkem 31, stanovené dne 14. července, v případě tranše uvedené v čl. 29 odst. 1 písm. f).
ODDÍL 2
Žádost o vydání osvědčení o náhradě
Článek 33
1. Pokud celková částka požadovaná v žádostech obdržených pro jedno z dotčených období převyšuje maximální částku uvedenou v čl. 31 odst. 2, stanoví Komise koeficient snížení použitelný u všech žádostí předložených před odpovídajícím datem uvedeným v článku 29 tak, aby byla dodržena maximální částka uvedená v článku 31.
Komise zveřejní koeficient v Úředním věstníku Evropské unie do pěti pracovních dnů ode dnů uvedených v článku 30.
2. Pokud Komise stanoví koeficient snížení, osvědčení se vydávají na požadovanou částku vynásobenou 1 mínus koeficient snížení stanovený podle odstavce 1 tohoto článku nebo čl. 34 odst. 3 písm. a).
Pokud však jde o tranše uvedené v čl. 29 odst. 1 písm. f), mohou žadatelé stahovat své žádosti do pěti pracovních dnů od zveřejnění koeficientu v Úředním věstníku Evropské unie.
3. Členské státy oznámí Komisi do 1. srpna částky uvedené v žádostech o osvědčení o náhradě, stažených podle odst. 2 druhého pododstavce.
Článek 34
1. Pokud po termínu pro předložení žádostí o osvědčení o náhradě vzhledem ke konkrétní tranši uvedené v čl. 29 odst. 1 nebyl zveřejněn koeficient snížení podle čl. 33 odst. 1, hospodářské subjekty mohou předložit žádost o vydání osvědčení o náhradě na jakoukoli zbývající částku, která je k dispozici v rámci uvedené tranše a o niž ještě nebylo žádáno.
Žádost se předloží během období do dalšího termínu uvedeného v čl. 29 odst. 1.
2. Členské státy oznámí Komisi žádosti předložené v průběhu každého týdne vždy následující pondělí. Odpovídající osvědčení se mohou vydávat počínaje středou následující po oznámení, nevydá-li Komise jiné pokyny.
3. Pokud celková částka, ohledně které jsou obdrženy žádosti v konkrétním týdnu podávání žádostí, překročí zbývající částku, která je k dispozici, uvedenou v odstavci 1, Komise přijme jedno z následujících opatření:
a)
stanoví koeficient snížení použitelný u žádostí o osvědčení o náhradě, předložených v konkrétním týdnu předkládání žádostí, které byly oznámeny Komisi a pro které dosud nebyla vydána osvědčení o náhradě;
b)
nařídí členským státům, aby zamítly žádosti předložené v konkrétním týdnu předkládání žádostí, které se teprve musí oznámit Komisi;
c)
pozastaví předkládání žádostí o osvědčení o náhradě.
4. Každé nařízení přijaté podle odstavce 3 se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie do tří dnů po oznámení žádostí uvedených v odstavci 2.
Článek 35
1. Osvědčení o náhradě jsou platná ode dne vydání, jak je stanoveno v čl. 22 odst. 1 nařízení (ES) č. 376/2008.
2. S výhradou druhého pododstavce jsou osvědčení o náhradě platná do posledního dne pátého měsíce po měsíci, v němž byla podána žádost o osvědčení, nebo do posledního dne rozpočtového období podle toho, který den nastane dříve.
Osvědčení o náhradě uvedená v článku 36 jsou platná do posledního dne pátého měsíce po měsíci, v němž byla žádost o osvědčení podána.
3. Jsou-li sazby náhrady stanoveny předem v souladu s článkem 26, zůstávají v platnosti do posledního dne platnosti osvědčení.
Článek 36
Nařízení Komise (ES) č. 2298/2001 (13) se použije na žádosti o osvědčení o náhradě a osvědčení o náhradě vydaná na vývoz zboží, které je součástí fungování mezinárodní potravinové pomoci ve smyslu čl. 10 odst. 4 dohody.
Článek 37
1. Pro účely článku 47 nařízení (ES) č. 376/2008 se použijí odstavce 2 až 11 tohoto článku.
2. Od 1. října každého rozpočtového období se podle tohoto článku mohou mimo období stanovená v článcích 29 a 34 podávat žádosti o osvědčení v souvislosti s nabídkovým řízením vyhlášeným v dovážející třetí zemi, obsahující stanovení vývozní náhrady předem v den předložení žádosti, pokud souhrn částek odpovídající jednomu nabídkovému řízení, ohledně něhož jeden nebo více vývozců podalo jednu nebo více žádostí o osvědčení o náhradě a ohledně něhož dosud nebylo vydáno žádné osvědčení, nepřevyšuje částku 2 milionů EUR.
Uvedené omezení se však může zvýšit na 4 miliony EUR, pokud žádný z koeficientů snížení zveřejněných od začátku rozpočtového období a uvedených v čl. 33 odst. 1 nebo v čl. 34 odst. 3 nepřesahuje 50 %.
3. Částka, ohledně které se osvědčení žádá nebo žádají, nesmí přesahovat množství uvedené v nabídkovém řízení, vynásobené odpovídající(mi) sazbou(sazbami) náhrady, stanovenou(stanovenými) předem v den předložení žádosti. Nepřihlíží se k přípustným odchylkám nebo k opcím stanoveným v oznámení o nabídkovém řízení.
4. Kromě údajů uvedených v čl. 47 odst. 3 prvním pododstavci nařízení (ES) č. 376/2008 členské státy sdělí neprodleně Komisi částky, ohledně kterých byly podány žádosti o každé osvědčení, a den a dobu předložení každé žádosti.
5. Pokud částky oznámené podle odstavce 4 po připočtení k částkám, ohledně kterých již byly v rámci téhož nabídkového řízení podány žádosti o jedno či více osvědčení, překročí příslušné omezení podle odstavce 2, informuje Komise členské státy do dvou pracovních dnů ode dne obdržení dodatečné informace podle odstavce 4 o tom, že osvědčení o náhradě nebude hospodářskému subjektu vydáno.
6. Komise může pozastavit používání odstavce 2, pokud kumulovaný součet částek v osvědčeních o náhradě, která mohou být vydána v souladu s článkem 47 nařízení (ES) č. 376/2008, převyšuje 4 miliony EUR v jednom rozpočtovém období. Rozhodnutí o pozastavení se zveřejňuje v Úředním věstníku Evropské unie.
7. Odchylně od čl. 35 odst. 1 a 2 tohoto nařízení jsou osvědčení o náhradě vydaná podle článku 47 nařízení (ES) č. 376/2008 platná ode dne, kdy jsou vydána ve smyslu čl. 22 odst. 2 nařízení (ES) č. 376/2008. Osvědčení o náhradě jsou platná do konce osmého měsíce po měsíci vydání nebo do 30. září podle toho, který den nastane dříve. Sazby stanovené předem jsou platné do posledního dne platnosti osvědčení.
8. Pokud bylo ke spokojenosti příslušného orgánu v souladu s čl. 47 odst. 9 písm. a) nařízení (ES) č. 376/2008 prokázáno, že, z důvodů vybraným účastníkem nabídkového řízení nezaviněných a nepovažovaných za případ vyšší moci, subjekt, který vyhlásil nabídkové řízení, zrušil smlouvu, uvolní příslušný orgán jistotu v případech, kdy je sazba náhrady na základní produkt, která je stanovena předem a odpovídá nejvyšší náhradě v porovnání s ostatními použitými základními produkty, vyšší nebo se rovná sazbě náhrady platné v poslední den platnosti osvědčení.
9. Pokud bylo ke spokojenosti příslušného orgánu v souladu s čl. 47 odst. 9 písm. b) nařízení (ES) č. 376/2008 prokázáno, že, z důvodů vybraným účastníkem nabídkového řízení nezaviněných a nepovažovaných za případ vyšší moci, subjekt, který vyhlásil nabídkové řízení, mu uložil změny ve smlouvě, příslušný orgán může prodloužit dobu platnosti osvědčení a období, během něhož se má použít sazba náhrady stanovené předem, až do 30. září.
10. Pokud vybraný účastník nabídkového řízení předloží důkaz v souladu s čl. 47 odst. 9 písm. c) nařízení (ES) č. 376/2008, že v oznámení o nabídkovém řízení nebo ve smlouvě uzavřené po výběru nabídky je stanovena přípustná odchylka nebo opce vyšší než 5 % a že subjekt, který vyhlásil nabídkové řízení, využil této doložky, je závazek vyvézt považován za splněný, pokud je vyvezené množství nejvíce o 10 % menší než množství odpovídající částce, na kterou bylo osvědčení vydáno.
První pododstavec se použije za podmínky, že sazba náhrady stanovená předem ohledně základního produktu, která odpovídá nejvyšší náhradě v porovnání s ostatními použitými základními produkty, je vyšší nebo se rovná sazbě náhrady platné v poslední den platnosti osvědčení. V těchto případech se sazba ve výši 95 % uvedená v čl. 40 odst. 3 a 5 tohoto nařízení nahrazuje sazbou ve výši 90 %.
11. Pro účely odstavců 1 až 10 tohoto článku činí lhůta 21 dnů uvedená v čl. 47 odst. 5 nařízení (ES) č. 376/2008 44 dnů.
ODDÍL 3
Jistoty
Článek 38
1. Vydání osvědčení o náhradě zavazuje držitele k tomu, aby žádal o náhrady na zboží vyvážené během doby platnosti osvědčení o náhradě rovnající se částce, na kterou bylo osvědčení vydáno.
Složí se jistota uvedená v článku 23, aby se zaručilo dodržení závazku uvedeného v prvním pododstavci.
2. Závazek uvedený v odst. 1 prvním pododstavci tohoto článku se považuje za zásadní požadavek ve smyslu čl. 20 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2220/85.
Článek 39
1. Zásadní požadavek se považuje za splněný, pokud vývozce odeslal zvláštní žádost vztahující se na zboží vyvezené během doby platnosti osvědčení o náhradě v souladu s podmínkami stanovenými v článku 28 a v oddílu V přílohy VI.
2. Pokud zvláštní žádost není vývozním prohlášením, musí být předložena do tří měsíců ode dne uplynutí doby platnosti osvědčení o náhradě, jehož číslo je vyplněné na zvláštní žádosti, s výjimkou případů vyšší moci.
Není-li dodržena lhůta tří měsíců stanovená v prvním pododstavci, zásadní požadavek nelze považovat za splněný.
3. Doklad o splnění zásadního požadavku se poskytuje tak, že se příslušnému orgánu předloží vyhotovení č. 1 osvědčení o náhradě řádně zaevidovaného v souladu s čl. 28 odst. 2. Uvedený doklad se předloží do konce dvanáctého měsíce po skončení období platnosti osvědčení o náhradě.
První pododstavec se obdobně použije na osvědčení zaevidovaná podle čl. 24 odst. 2.
4. Odchylně od čl. 22 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2220/85 jistota stanovená v článku 23 tohoto nařízení propadá v poměru k částce, ohledně níž nebyl předložen požadovaný doklad ve lhůtě stanovené v odstavcích 2 a 3 tohoto článku.
Článek 40
1. Pokud se používá koeficient snížení podle čl. 33 odst. 2 nebo čl. 34 odst. 3 písm. a), část jistoty rovnající se složené částce vynásobené koeficientem snížení se uvolní okamžitě.
2. Stáhne-li žadatel svou žádost o osvědčení v souladu s čl. 33 odst. 2 druhým pododstavcem, uvolní se 80 % původní jistoty.
3. Jistota se uvolní v plné výši, jakmile držitel osvědčení požádá o náhrady, které celkem činí 95 % částky, ohledně níž bylo osvědčení vydáno.
4. Členské státy mohou na žádost držitele uvolnit jistotu ve splátkách v poměru k částkám, ohledně kterých byly splněny podmínky uvedené v čl. 39 odst. 1 a 3 za předpokladu, že byl předložen doklad o tom, že bylo požádáno o částku rovnající se nejméně 5 % částky uvedené v osvědčení.
5. Pokud byly podány žádosti o náhrady na méně než 95 % částky, ohledně níž bylo osvědčení vydáno, část jistoty, která se rovná 10 % rozdílu mezi 95 % částky, na niž bylo osvědčení vydáno, a skutečně použitou částkou náhrad, propadá.
6. Je-li částka, ohledně níž byly splněny podmínky uvedené v čl. 39 odst. 1 a 3, nižší než 5 % částky uvedené v osvědčení, celá jistota propadá.
7. Pokud celková částka jistoty, která má propadnout, dosahuje 100 EUR nebo méně na dané osvědčení, dotyčný členský stát uvolní celou jistotu.
Článek 41
1. Pokud se osvědčení nebo výpis z osvědčení vrátí vydávajícímu orgánu v době odpovídající počátečním dvěma třetinám jeho doby platnosti, odpovídající částka jistoty, která má propadnout, se sníží o 40 %, přičemž se pro tyto účely započítává jakákoli část dne jako celý den.
2. Pokud se osvědčení nebo výpis z osvědčení vrátí vydávajícímu orgánu v době odpovídající poslední třetině jeho doby platnosti nebo během měsíce po datu skončení platnosti, odpovídající částka jistoty, která má propadnout, se sníží o 25 %.
3. Odstavce 1 a 2 se použijí pouze na osvědčení a výpisy z osvědčení vrácené vydávajícímu orgánu během rozpočtového období, na které byla tato osvědčení vydána, za předpokladu, že se vrátí nejpozději do 31. srpna uvedeného období.
KAPITOLA IV
VÝVOZ NEKRYTÝ OSVĚDČENÍM
Článek 42
1. Osvědčení se nevyžadují pro vývoz, u kterého žádosti, jež předloží hospodářský subjekt během rozpočtového roku, nezakládají nárok na vyplacení částky vyšší než 100 000 EUR.
2. Osvědčení se nevyžadují pro dodávky uvedené v čl. 4 odst. 1 druhém pododstavci třetí odrážce, čl. 33 odst. 1, čl. 37 odst. 1, čl. 41 odst. 1 a čl. 43 odst. 1 nařízení (ES) č. 612/2009.
3. Odstavce 1 a 2 se rovněž použijí na vývoz uskutečňovaný hospodářskými subjekty, které získaly osvědčení o náhradě během dotyčného rozpočtového období nebo které byly držiteli takového osvědčení v den vývozu.
4. Odstavce 1, 2 a 3 se použijí pouze v členském státě, ve kterém je hospodářský subjekt usazen.
Článek 43
1. V každém rozpočtovém období je vývoz uvedený v čl. 42 odst. 1 způsobilý pro výplatu náhrady v rozsahu celkové rezervy 40 milionů EUR pro každý rozpočtový rok.
2. Náhrady pro vývoz, který je součástí fungování mezinárodní potravinové pomoci ve smyslu čl. 10 odst. 4 dohody, a náhrady pro dodávky uvedené v čl. 4 odst. 1 druhém pododstavci třetí odrážce, čl. 33 odst. 1, čl. 37 odst. 1, čl. 41 odst. 1 a čl. 43 odst. 1 nařízení (ES) č. 612/2009 se nezohlední při stanovení výše výdajů v rámci rezervy uvedené v odstavci 1.
Článek 44
1. Pokud součet částek, které členské státy oznámí v souladu s článkem 53, dosahuje 30 milionů EUR, může Komise při zohlednění mezinárodních závazků Unie pozastavit používání čl. 43 odst. 1 u vývozu nekrytého osvědčením o náhradě nejvýše na 20 pracovních dnů.
2. Za podmínek stanovených v odstavci 1 může Komise v souladu s čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 1216/2009 pozastavit používání čl. 43 odst. 1 tohoto nařízení u vývozu nekrytého osvědčením o náhradě na období delší než 20 pracovních dnů.
KAPITOLA V
ZÁVAZKY VÝVOZCE
Článek 45
1. Před vývozem zboží podává dotyčná strana prohlášení o množstvích základních produktů, produktů získaných jejich zpracováním nebo produktů obdobných jedné z těchto dvou kategorií v souladu s článkem 3, které byly skutečně použity, ve smyslu článku 10, při výrobě tohoto zboží, na které bude žádat o náhradu, nebo odkáže na uvedené složení, bylo-li určeno v souladu s čl. 10 odst. 4.
2. Pokud bylo při výrobě zboží k vývozu použito zboží, v prohlášení dotyčné strany se uvede skutečně použité množství zboží a povaha a množství každého ze základních produktů, produktů získaných jejich zpracováním a/nebo produktů obdobných jedné z těchto dvou kategorií v souladu s článkem 3, z níž bylo zboží získáno.
Dotyčná strana poskytne příslušným orgánům na podporu svého prohlášení všechny dokumenty a informace, které tyto orgány považují za důležité. Dotčené dokumenty a informace mohou být uchovávány a předkládány v elektronické podobě.
Příslušné orgány ověří správnost prohlášení jakýmikoli vhodným způsobem.
3. Na žádost příslušných orgánů členského státu, na jehož území se provádějí celní formality při vývozu, jim příslušné orgány jiného členského státu přímo sdělí všechny informace, které jsou schopny získat, aby bylo možné ověřit prohlášení předložené dotyčnou stranou.
Článek 46
Odchylně od článku 45 a po poradě s příslušnými orgány lze prohlášení o použitých produktech nebo zboží nahradit souhrnným prohlášením o množstvích použitých produktů nebo odkazem na prohlášení o těchto množstvích, pokud již byla určena podle čl. 10 odst. 4 a pod podmínkou, že výrobce dá orgánům k dispozici všechny informace nezbytné k ověření prohlášení.
Článek 47
1. Pokud vývozce nevypracuje prohlášení uvedené v článku 46 nebo neposkytne uspokojivé informace na podporu svého prohlášení, nemá nárok na náhradu.
2. Odchylně od odstavce 1 může dotyčná strana na svou výslovnou žádost obdržet náhradu, je-li dotyčné zboží uvedeno ve sloupcích 1 a 2 přílohy IV. Povaha a množství základních produktů vzatých v úvahu pro výpočet této náhrady se určuje z analýzy zboží k vývozu a v souladu s tabulkou v příloze IV. Příslušný orgán rozhodne o podmínkách, za kterých se provede analýza, a o informacích, které se mají poskytnout na podporu žádosti.
3. Náklady na tuto analýzu hradí vývozce.
Článek 48
1. Článek 45 se nepoužije na množství zemědělských produktů určená v souladu s přílohou III, s výjimkou následujícího:
a)
množství produktů uvedených v čl. 45 odst. 1 vyvážených ve formě zboží získaného částečně z produktů, u kterých je platba vývozní náhrady upravena v nařízení (ES) č. 1234/2007, a částečně z jiných produktů v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 11 odst. 2;
b)
množství vajec nebo vaječných výrobků vyvážených ve formě těstovin kódu KN 1902 11 00;
c)
množství sušiny v čerstvých těstovinách, jak je uvedeno v čl. 11 odst. 1;
d)
povaha základních produktů skutečně použitých při výrobě D-glucitolu (sorbitolu, sorbitu) kódů KN 2905 44 a 3824 60 a, v případě potřeby, podíl D-glucitolu (sorbitolu, sorbitu) získaného ze škrobových produktů a sacharózy;
e)
množství kaseinu vyváženého ve formě zboží kódu KN 3501 90 90;
f)
stupeň Bg piva ze sladu kódu KN 2202 90 10;
g)
množství nesladového ječmene přijatá příslušnými orgány.
Při popisu zboží uvedeného na vývozním prohlášení a v žádosti o náhradu na zboží uvedené v příloze III se zohlední nomenklatura v uvedené příloze.
2. Při analýze zboží pro účely článků 45, 46, 47 nebo odstavců 1 nebo 3 tohoto článku se použijí metody analýzy uvedené v nařízení Komise (ES) č. 904/2008 (14) nebo, v případě jejich neexistence, metody uvedené v nařízení Komise (ES) č. 900/2008 (15) nebo, v případě jejich neexistence, metody použitelné u klasifikace podobného zboží dováženého do Unie podle společného celního sazebníku.
3. Na dokumentu potvrzujícím vývoz se uvedou množství vyvezeného zboží a množství produktů uvedených v čl. 45 odst. 1 nebo odkaz na složení určené v souladu s čl. 10 odst. 4. Pokud se však používá čl. 47 odst. 2, druhá jmenovaná množství se nahradí množstvími základních produktů uvedených ve sloupci 4 přílohy IV, která odpovídají výsledkům analýzy vyvezeného zboží.
4. Aby mohla být poskytnuta náhrada na zboží kódů KN 0403 10 51 až 0403 10 99, 0403 90 71 až 0403 90 99, 0405 20 10, 0405 20 30, 2105 00 99, 3502 11 90 a 3502 19 90, musí toto zboží splňovat požadavky nařízení (ES) č. 852/2004 a nařízení (ES) č. 853/2004, včetně požadavku, aby bylo připraveno ve schváleném zařízení a vyhovovalo požadavkům označení zdravotní nezávadnosti uvedeným v oddílu I přílohy II nařízení (ES) č. 853/2004.
5. Pro účely článků 45 a 46 každý členský stát informuje Komisi o kontrolách různých druhů vyváženého zboží provedených na svém území. Komise podle toho informuje ostatní členské státy.
Článek 49
1. Podle článků 45 a 46 tohoto nařízení a za použití článku 12 nařízení (ES) č. 612/2009, pokud jde o zboží, které obsahuje obiloviny, rýži, mléko a mléčné výrobky nebo vejce uvedené v čl. 162 odst. 1 písm. a) bodě i), ii), v) a vii) a písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007, předloží dotyčná strana prohlášení o tom, že žádná z těchto složek nebyla dovezena ze třetích zemí, nebo přesně stanoví množství těchto produktů dovezených ze třetích zemí.
2. Pokud se žádá o to, aby byla daná množství určena v souladu s čl. 10 odst. 4, příslušný orgán může přijmout prohlášení dotyčné strany o tom, že obiloviny, rýže a mléčné a vaječné výrobky uvedené v odstavci 1, které byly dovezeny ze třetích zemí, se nepoužijí.
3. Pokud se žádá o to, aby byla daná množství určena v souladu s čl. 11 odst. 1 nebo v souladu s čl. 47 odst. 2, příslušný orgán může přijmout prohlášení dotyčné strany o tom, že obiloviny, rýže a mléčné a vaječné výrobky uvedené v odstavci 1, které byly dovezeny ze třetích zemí, se nepoužijí.
4. Prohlášení podle odstavců 1 až 3 musí být ověřena příslušnými orgány jakýmkoli vhodným způsobem.
KAPITOLA VI
PLATBA NÁHRADY
Článek 50
1. V případě zboží vyvezeného mezi 1. říjnem a 15. říjnem každého roku se náhrady nevyplatí před 16. říjnem.
Pokud se jedná o zboží vyvezené na základě předložení osvědčení o náhradě vydaného na rozpočtové období a pokud se Komise domnívá, že existuje nebezpečí, že Unie nesplní své mezinárodní závazky, platby náhrady naplánované po skončení uvedeného období se neprovedou před 16. říjnem. V tom případě se lhůty uvedené v čl. 46 odst. 8 nařízení (ES) č. 612/2009 mohou dočasně prodloužit na tři měsíce a 15 dní prostřednictvím nařízení, které se vyhlásí přede dnem 20. září v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Pro zboží uvedené v příloze II tohoto nařízení a odchylně od článku 24 nařízení (ES) č. 612/2009 platí částka stanovená v čl. 24 odst. 1 písm. a) bodě ii) nařízení (ES) č. 612/2009 bez ohledu na zemi nebo území určení vývozu zboží:
a)
v případě zboží baleného pro maloobchodní prodej spotřebiteli v bezprostředním obalu o čisté hmotnosti nepřevyšující 2,5 kg nebo v nádobách o obsahu nejvýše 2 litry s označením ve smyslu čl. 1 odst. 3 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES (16), jež buď uvádí dovozce do země určení, nebo jehož text je v úředním jazyce země určení nebo v jazyce srozumitelném v této zemi;
b)
v případech, kdy určitý vývozce nejméně dvanáctkrát v průběhu dvou let předcházejících datu žádosti o povolení, jak je uvedena v odstavci 3, vyváží zboží, které neobsahuje více než 90 % hmotnostních jakéhokoli jediného základního produktu, na nějž se vyplácí náhrada, které má stejný osmimístný kód KN a směřuje ke stejnému příjemci či stejným příjemcům.
3. V případech uvedených v odstavci 2 mohou členské státy na základě žádosti udělit úřední povolení osvobozující daného vývozce od povinnosti předložit doklady vyžadované podle článku 17 nařízení (ES) č. 612/2009 jiné, než je přepravní doklad.
Povolení uvedené v prvním pododstavci platí, není-li zrušeno, nejdéle po dobu dvou let a je obnovitelné. Členské státy mohou povolení podle vlastního uvážení zrušit a musí je okamžitě odebrat, zejména pokud mají důvodné podezření, že vývozce nedodržel podmínky v něm uvedené.
Osvobození udělená v souladu s prvním pododstavcem se pokládají za rizikové faktory, k nimž je třeba přihlédnout pro účely čl. 2 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 485/2008 (17).
Vývozci, kteří využívají osvobození, uvedou číslo povolení na jednotný správní doklad a na zvláštní žádost o platbu, jak je uvedena v článku 28 tohoto nařízení.
4. Odchylně od odstavce 3 mohou členské státy v případech uvedených v odst. 2 písm. b) osvobodit daného vývozce od povinnosti předložit přepravní doklady na veškerý vývoz, na nějž se vztahuje povolení, pokud se po daném vývozci žádá, aby předložil přepravní doklady k přinejmenším 10 % takových vývozních prohlášení nebo jeden ročně, podle toho, která z hodnot je větší, o čemž rozhodne členský stát podle kritérií stanovených v nařízení Komise (ES) č. 1276/2008 (18).
5. V případě zboží uvedeného v příloze II tohoto nařízení, jehož vývozní prohlášení bylo přijato nejpozději dne 30. září 2007 a k němuž vývozce nemůže předložit průkazní doklad uvedený v čl. 17 odst. 1 nařízení (ES) č. 612/2009, se zboží považuje za dovezené do třetí země po předložení kopie přepravního dokladu a buď jednoho z dokladů uvedených v čl. 17 odst. 2 nařízení (ES) č. 612/2009, nebo bankovního dokladu vydaného schválenými zprostředkovateli usazenými v Unii, který potvrzuje, že platba odpovídající vývozu je připsána na účet vývozce vedený u zprostředkovatelů, nebo dokladu o zaplacení.
6. Pro účely použití článku 27 nařízení (ES) č. 612/2009 členské státy přihlédnou k odstavci 5.
KAPITOLA VII
OZNAMOVACÍ POVINNOST
Článek 51
1. Členské státy oznámí Komisi před desátým dnem každého měsíce toto:
a)
částky, vyjádřené v eurech, ohledně kterých byla vrácena osvědčení o náhradě během předchozího měsíce v souladu s čl. 41 odst. 1;
b)
částky, vyjádřené v eurech, ohledně kterých bylo během předchozího měsíce stanoveno, že zásadní požadavek uvedený v článku 38 nebyl splněn;
c)
osvědčení o náhradě, vyjádřená v eurech, vydaná během předchozího měsíce, jak je uvedeno v článku 35;
d)
osvědčení o náhradě, vyjádřená v eurech, vydaná během předchozího měsíce v souladu s článkem 47 nařízení (ES) č. 376/2008.
Částky uvedené v prvním pododstavci písm. b) se rozlišují podle odkazu na rozpočtové období osvědčení o náhradě, k němuž se vztahují.
2. Před 1. listopadem každého roku oznámí členské státy Komisi celkové částky, vyjádřené v eurech, zapsané před 1. říjnem téhož roku do osvědčení o náhradě vydaných v rozpočtovém období, jež skončilo 30. září předchozího kalendářního roku.
Článek 52
1. Členské státy nejpozději do konce měsíce po každém měsíci kalendářního roku sdělí Komisi prostřednictvím Systému výměny údajů, známého jako DEX (Data Exchange System), statistické údaje o zboží, na které se vztahuje toto nařízení a na něž byly v předchozím měsíci poskytnuty vývozní náhrady, přičemž údaje se rozepisují podle osmimístných kódů KN a zahrnují:
a)
množství tohoto zboží, vyjádřená v tunách nebo jiné stanovené měrné jednotce;
b)
výši vývozních náhrad, vyjádřenou v eurech, poskytnutých v předchozím měsíci na každý z dotyčných základních zemědělských produktů;
c)
množství každého ze základních zemědělských produktů, vyjádřená v tunách, pro která byly poskytnuty náhrady.
2. Členské státy oznámí Komisi před 31. prosincem každého roku celkové částky náhrad, vyjádřené v eurech, které skutečně poskytly během rozpočtového období, jež skončilo 30. září téhož roku, ve vztahu ke zboží vyvezenému v rozpočtovém období, jež skončilo 30. září předchozího roku, a během jakýchkoli předchozích rozpočtových období, která nebyla dosud oznámena, přičemž dotyčná období uvedou.
3. Pro účely odstavců 1 a 2 poskytnuté náhrady zahrnují platby předem.
4. Členské státy oznámí Komisi před 31. prosincem každého roku celkové částky, vyjádřené v eurech, zpětných uhrazení náhrad vyplacených neoprávněně, jež byly získány během rozpočtového období, jež skončilo 30. září téhož roku, přičemž uvedou dotyčné období (dotyčná období).
Článek 53
Členské státy oznámí Komisi nejpozději do pátého dne každého měsíce částky náhrad poskytnutých podle čl. 43 odst. 1 od šestnáctého dne do konce předchozího měsíce a nejpozději do dvacátého dne každého měsíce částky náhrad poskytnutých podle čl. 43 odst. 1 od prvního do patnáctého dne daného měsíce. Je-li to vhodné, členské státy informují Komisi o tom, že mezi příslušnými dny nebyly poskytnuty žádné částky.
KAPITOLA VIII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 54
Nařízení (ES) č. 1043/2005 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IX.
Článek 55
Toto nařízení vstupuje v platnost druhým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se na žádosti předkládané od 8. července 2010 o osvědčení k použití od 1. října 2010.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 29. června 2010.
KOMISIJAS REGULA (ES) Nr. 578/2010
(2010. gada 29. jūnijs),
ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 1216/2009 attiecībā uz eksporta kompensāciju piešķiršanu un kritērijiem šādu kompensāciju apjoma noteikšanai dažiem lauksaimniecības produktiem, kurus eksportē tādu preču veidā, kas nav ietvertas Līguma I pielikumā
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
Ņemot vērā Padomes 2009. gada 30. novembra Regulu (EK) Nr. 1216/2009, ar ko nosaka tirdzniecības režīmu, kas piemērojams dažām lauksaimniecības produktu pārstrādē iegūtām precēm (1), un jo īpaši tās 8. panta 3. punkta pirmo daļu,
tā kā:
(1)
Komisijas 2005. gada 30. jūnija Regula (EK) Nr. 1043/2005, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 3448/93 attiecībā uz eksporta kompensāciju piešķiršanas sistēmu noteiktiem lauksaimniecības produktiem, kurus eksportē tādu preču veidā, kas nav ietvertas Līguma I Pielikumā, un šādu kompensāciju apjomu noteikšanas kritērijus (2), ir vairākas reizes būtiski grozīta. Tā kā nepieciešams veikt jaunus grozījumus, minētā regula būtu jāaizstāj.
(2)
Padomes 2007. gada 22. oktobra Regula (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (Vienotā TKO regula) (3) paredz, ka, ciktāl tas nepieciešams, lai varētu eksportēt konkrētus lauksaimniecības produktus dažu Līguma I pielikumā neuzskaitītu pārstrādātu preču veidā atbilstīgi kursiem vai cenām pasaules tirgū šādiem produktiem, starpību starp šiem kursiem vai cenām un cenām Savienībā var segt ar eksporta kompensāciju. Tāpēc kompensāciju piešķiršanu par visiem lauksaimniecības produktiem, kuri tiek eksportēti tādu preču veidā, kas nav noteiktas Līguma I pielikumā, būtu jāveic saskaņā ar kopīgiem noteikumiem.
(3)
Lai nodrošinātu Regulas (EK) Nr. 1234/2007 vienveidīgu piemērošanu attiecībā uz eksporta kompensāciju piešķiršanu, šādas kompensācijas nebūtu jāpiešķir par precēm, kas ievestas no trešām valstīm un izmantotas tādu preču ražošanai, kuras tiek eksportētas pēc tam, kad tās bijušas brīvā apgrozībā Savienībā.
(4)
Eksporta kompensācijas būtu jāizmaksā par precēm, kuras iegūtas tieši no pamatproduktiem, no produktiem, kas iegūti, pārstrādājot pamatproduktus, un no produktiem, kas pielīdzināti jebkurai no šīm kategorijām. Būtu jānosaka, pēc kādas metodes noteikt eksporta kompensācijas apmēru katrā no šiem gadījumiem.
(5)
Komisijas 2009. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 612/2009, ar kuru nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem (4) un Komisijas 1985. gada 22. jūlija Regulu (EEK) Nr. 2220/85, ar ko nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus garantijas ķīlu sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem (5) piemēro vispārēji precēm, kuras nav noteiktas Līguma I pielikumā. Tādēļ jāprecizē veids, kādā piemērojami konkrēti šo regulu noteikumi.
(6)
Saskaņā ar Komisijas 2006. gada 10. novembra Regulu (EK) Nr. 1670/2006, ar ko nosaka dažus sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Padomes Regulu (EK) Nr. 1784/2003 attiecībā uz koriģēto kompensāciju noteikšanu un piešķiršanu par labību, ko eksportē dažu alkoholisko dzērienu veidā (6), eksporta kompensācijas likme ir likme, kas piemērojama dienā, kad labība tiek nodota muitas kontrolei alkoholisko dzērienu ražošanai. Tādēļ alkoholisko dzērienu ražošanai muitas kontrolē nodotā labība, kas minēta Regulas (EK) Nr. 1670/2006 2. pantā, uzskatāma par līdzvērtīgu eksportam eksporta kompensācijas piešķiršanas nolūkā.
(7)
Uzskata, ka alkoholiskie dzērieni ir prece, kas, salīdzinājumā ar citām precēm, ir mazāk jūtīga attiecībā uz to ražošanā izmantoto lauksaimniecības produktu cenām. Tomēr Apvienotās Karalistes, Īrijas un Dānijas Pievienošanās akta 19. protokolā noteikts, ka ir jānolemj par nepieciešamajiem pasākumiem, lai atvieglotu Savienības labības izmantošanu no labības iegūto alkoholisko dzērienu ražošanai.
(8)
Daudzas preces, kuras uzņēmums ražo atbilstīgi skaidri noteiktiem tehniskiem nosacījumiem un kurām ir pastāvīgas īpašības un kvalitāte, tiek eksportētas regulāri. Lai atvieglotu eksporta formalitātes, būtu jāpieņem vienkāršota procedūra attiecībā uz šādām precēm, ja ražotājs dara zināmu kompetentajām varas iestādēm tādu informāciju, kādu pēdējā uzskata par nepieciešamu saistībā ar šo preču ražošanas apstākļiem. Ja eksportēto preču ražošanā faktiski izmantotie lauksaimniecības produktu daudzumi tiek reģistrēti kompetentās varas iestādēs, jāparedz noteikumi, ka šo reģistrāciju apstiprina katru gadu, lai mazinātu risku, ka netiek ziņots par pārmaiņām minētajos daudzumos.
(9)
Daudzi lauksaimniecības produkti ir pakļauti dabiskām un sezonālām atšķirībām. Lauksaimniecības produktu sastāvs eksportētajās precēs tādējādi var būt atšķirīgs. Tāpēc kompensācijas apmērs jānosaka, pamatojoties uz eksportēto preču ražošanā faktiski izmantoto lauksaimniecības produktu daudzumu. Tomēr attiecībā uz noteiktām precēm, kuru sastāvs ir vienkāršs un samērā nemainīgs, pārvaldības atvieglošanai kompensācijas apjoms jānosaka, pamatojoties uz noteiktiem lauksaimniecības produktu daudzumiem.
(10)
Lai pretendētu uz kompensāciju, izmantotie lauksaimniecības produkti un jo īpaši preces, kas izgatavotas no šādiem produktiem, ir jāeksportē. Jebkāda atkāpe no šā noteikuma jāinterpretē ierobežojoši. Taču preču ražošanas procesā ražotāji var ciest zudumus izejmateriālos, par kuriem tomēr ir maksāta Savienības cena, turpretī ražotāji, kas izvietoti ārpus Savienības, cieš zaudējumus atbilstoši pasaules tirgus cenām. Turklāt ražošanas procesā tiek iegūti blakusprodukti, kas vērtības ziņā ievērojami atšķiras no galvenajiem produktiem. Dažos gadījumos šos blakusproduktus var izmantot vienīgi dzīvnieku barībai. Tāpēc ir jāparedz kopīgi noteikumi par daudzuma koncepcijas noteikšanu produktiem, kas faktiski izmantoti eksportēto preču ražošanas procesā.
(11)
Regulas (EK) Nr. 1216/2009 8. panta 3. punkta nolūkam ir jāparedz, ka kompensācijas summas pamatproduktiem, ko eksportē tādu preču veidā, kas nav noteiktas I pielikumā, nosaka tādam pašam laika posmam, kādu izmanto, lai piešķirtu kompensācijas attiecīgajiem lauksaimniecības produktiem, kad tos eksportē nepārstrādātus. Tomēr tirgus traucējumu gadījumā, ko nosaka saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1216/2009 16. panta 2. punktā minēto procedūru, jāparedz arī iespēja atkāpties no šī noteikuma.
(12)
Nosakot kompensācijas likmi pamatproduktiem vai pielīdzinātiem produktiem, jāņem vērā atbalsti vai citi līdzīgas iedarbības pasākumi, kas piemērojami saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1234/2007.
(13)
Kartupeļu cieti eksporta kompensāciju noteikšanas nolūkos pielīdzina kukurūzas cietei. Tomēr jābūt iespējai noteikt īpašu kompensācijas likmi kartupeļu cietei tādās tirgus situācijās, kur tās cena ir ievērojami zemāka par kukurūzas cietes cenu.
(14)
Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 162. panta 2. punktu kompensācijas, kas piešķirtas par tādu lauksaimniecības produktu eksportu, kuri iekļauti precēs, kas nav noteiktas Līguma I pielikumā, nevar pārsniegt kompensācijas, kādas tiktu izmaksātas par šiem produktiem, kad tos eksportē nepārstrādātus. Tas jāņem vērā, nosakot kompensācijas likmes un izstrādājot noteikumus par produktu pielīdzināšanu.
(15)
Noteiktas preces ar līdzīgu raksturojumu var tikt iegūtas, izmantojot dažādas tehnoloģijas, un no atšķirīgiem pamatmateriāliem. Eksportētājiem jāpieprasa identificēt pamatmateriālu veidu un sniegt noteiktu informāciju par ražošanas procesu, ja šāda informācija ir nepieciešama, lai noteiktu tiesības uz kompensāciju vai piemērojamo atbilstīgo kompensācijas likmi.
(16)
Aprēķinot faktiski izmantoto lauksaimniecības produktu daudzumu, ir lietderīgi ņemt vērā sausnas saturu attiecībā uz cietēm un dažiem glikozes un maltodekstrīna sīrupiem.
(17)
Ja pasaules tirdzniecības situācija, dažu tirgu īpašās prasības vai starptautiskie tirdzniecības nolīgumi to paredz, ir jābūt iespējai diferencēt kompensāciju noteiktiem lauksaimniecības produktiem, ko eksportē tādu preču veidā, kuras neaptver Līguma I pielikums, ievērojot to galamērķi.
(18)
Veicot pārvaldību kompensācijas apjomiem, ko var piešķirt budžeta gada laikā par konkrētiem lauksaimniecības produktiem, kuri tiek eksportēti tādu preču veidā, kuras nav ietvertas Līguma I pielikumā, ir jābūt iespējai noteikt atšķirīgas likmes eksportam, iepriekš nosakot vai nenosakot kompensācijas likmi, pamatojoties uz Savienības un pasaules tirgu attīstību.
(19)
Kompensāciju apjomu, ko var piešķirt budžeta gadā, ierobežo saskaņā ar starptautiskajām saistībām, kādas uzņēmusies Savienība. Jārada iespēja eksportēt preces, kuras nav ietvertas Līguma I pielikumā, ar tādiem nosacījumiem, kas ir zināmi iepriekš. Jo īpaši vajadzētu panākt, lai uzņēmējiem ir garantija, ka šāds eksports var pretendēt uz kompensāciju, kas savienojama ar Savienības saistībām. Ja šāda garantija vairs nav iespējama, eksportētāji par to pietiekami laicīgi jāinformē. Kompensācijas sertifikātu izsniegšana dod iespēju pārraudzīt kompensācijas pieteikumus un garantē to īpašniekiem, ka tiem būs tiesības uz kompensāciju tādā apjomā, par kādu izsniegts sertifikāts, ja tie atbilst citiem kompensācijas piešķiršanas nosacījumiem, kas paredzēti Savienības noteikumos.
(20)
Jānosaka vadības pasākumi kompensācijas sertifikātu sistēmai. Konkrēti jāparedz noteikums par to, kā piemērojams samazinājuma koeficients, ja pieteikumi kompensācijas sertifikātu saņemšanai pārsniedz pieejamos apjomus. Un jāparedz noteikums par to, kā noteiktos apstākļos kompensācijas sertifikātu izsniegšanu var pārtraukt.
(21)
Kompensācijas sertifikātu nolūks ir nodrošināt atbilstību starptautiskajām saistībām, ko uzņēmusies Savienība. Tie arī dod iespēju noteikt iepriekš kompensāciju, kas jāpiešķir par lauksaimniecības produktiem, kuri izmantoti uz trešām valstīm eksportētu preču ražošanai. Šis mērķis dažos aspektos atšķiras no mērķa, kāds ir eksporta licencēm, kuras izsniedz nepārstrādātā veidā eksportētiem pamatproduktiem, uz kurām attiecas starptautiskās saistības, kas ietver kvantitatīvos ierobežojumus. Tādējādi ir jāprecizē, kuri uz lauksaimniecības licencēm un sertifikātiem attiecināmie vispārīgie noteikumi, kas pašreiz noteikti Komisijas 2008. gada 23. aprīļa Regulā Nr. 376/2008, ar ko nosaka sīki izstrādātus kopējus noteikumus, kas jāievēro, piemērojot importa un eksporta licenču un iepriekš noteiktas kompensācijas sertifikātu sistēmu lauksaimniecības produktiem (7), nav jāpiemēro attiecībā uz kompensācijas sertifikātiem.
(22)
Vairākumā gadījumu kompensācijas likmes nosaka vai groza ceturtdienās. Ir jāsamazina risks, ka pieteikumi par iepriekšēju noteikšanu produktiem tiek iesniegti spekulatīvos nolūkos. Ja pieteikums par iepriekšēju noteikšanu tiek iesniegts ceturtdienā, šo pieteikumu uzskata par iesniegtu nākošajā darbdienā.
(23)
Lai dalībvalstīm atvieglotu eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanu, vienlaikus iepriekš jānosaka kompensāciju likmes pamatproduktiem, kuri iekļauti precēs, kas nav noteiktas I pielikumā.
(24)
Pieteikumi, kas saņemti par sertifikātiem, var būt par lielākiem apjomiem, nekā ir iespējams piešķirt. Tāpēc budžeta gads ir jāsadala periodos tā, lai sertifikātus varētu saņemt gan uzņēmēji, kuri eksportē budžeta gada beigās, gan tie, kuri eksportē budžeta gada sākumā. Ja nepieciešams, samazināšanas koeficients jāpiemēro visiem apjomiem, kas pieprasīti konkrētā periodā.
(25)
Gadījumos, kad atsevišķajā laikposmā saņemto pieteikumu apjoms kompensācijām ir mazāks nekā minētajā laikposmā pieejamā summa, uzņēmējiem būtu jāļauj iesniegt pieteikumus kompensācijas sertifikātiem ik nedēļu attiecībā uz atlikušo summu, kas pieejama minētajā laikposmā.
(26)
Ir jāprecizē, kā daži Regulas (EK) Nr. 376/2008 noteikumi attiecībā uz sertifikātiem ar iepriekš noteiktu eksporta kompensāciju un kuriem pieteikumi ir iesniegti saistībā ar uzaicinājumu uz konkursu, kas izsludināts importētājā trešā valstī, jāpiemēro attiecībā uz kompensācijas sertifikātiem.
(27)
Jāprecizē nosacījumi par nodrošinājuma atbrīvošanu, kas ir iesniegts attiecībā uz kompensācijas sertifikātiem. Minētajos nosacījumos jāiekļauj saistības, kas tiek uzskatītas par primārajām prasībām, pret kurām nodrošinājums tiek iesniegts, kā arī pierādījumi, kas jāsniedz par saistību izpildi.
(28)
Vairākums eksportētāju saņem kompensāciju, kas ir mazāka nekā EUR 100 000 gadā. Kopā šim eksportam ir maza saimnieciskā nozīme un tas veido tikai mazu daļu no kopējā kompensāciju apmēra, kas piešķirts par lauksaimniecības produktiem, kuri eksportēti tādu preču veidā, kuras nav noteiktas Līguma I pielikumā. Šādos gadījumos būtu jārada iespēja atbrīvot mazos eksportētājus no prasības uzrādīt sertifikātu. Vienkāršošanas nolūkos mazajiem eksportētājiem būtu jāļauj izmantot kompensācijas sertifikātus, nezaudējot mazā eksportētāja statusu. Tomēr, lai novērstu ļaunprātīgu izmantošanu, šis atbrīvojums jāpiemēro tikai dalībvalstī, kurā eksportētājs veic uzņēmējdarbību.
(29)
Jāizveido uzraudzības režīms, pamatojoties uz principu, kas nosaka, ka katru reizi, kad preces tiek eksportētas, eksportētājs deklarē kompetentajām iestādēm produktu daudzumu, kas izmantots eksportējamo preču ražošanai. Kompetentajām iestādēm jāveic pasākumi, kurus tās uzskata par nepieciešamiem, lai pārbaudītu šādu deklarāciju pareizību.
(30)
Par eksportētāja paziņojumu pārbaudi atbildīgajām iestādēm iespējams var nebūt pietiekami daudz pierādījumu, lai tās varētu apstiprināt deklarāciju par izmantotajiem daudzumiem, pat ja tas pamatojas uz ķīmisko analīzi. Šādas situācijas ir iespējamas tad, ja eksportējamās preces ražotas dalībvalstī, kas nav šo preču eksportētāja. Tādēļ eksportētājas dalībvalsts kompetentajām iestādēm būtu jābūt iespējai nepieciešamības gadījumā iegūt tieši no pārējo dalībvalstu kompetentajām iestādēm visu informāciju, ko pēdējā var iegūt par preču ražošanas apstākļiem.
(31)
Apspriežoties ar tās dalībvalsts kompetentajām iestādēm, kurā preces ražotas, uzņēmējiem būtu jāļauj aizpildīt vienkāršotas deklarācijas par izmantotajiem produktiem, norādot šo produktu kopējos daudzumus, ar noteikumu, ka viņi precīzi reģistrē izmantotos produktus un dara šo reģistru pieejamu minētajām iestādēm.
(32)
Eksportētājam vienmēr nav iespējams zināt precīzus izmantoto lauksaimniecības produktu daudzumus, par ko viņš var pieprasīt kompensāciju, īpaši tad, ja viņš pats nav ražotājs. Tāpēc eksportētājs ne vienmēr var šos daudzumus deklarēt. Tādēļ jāparedz alternatīva kompensācijas aprēķināšanas metode, kuru attiecīgā persona var pieprasīt piemērot, un šo metodi attiecina tikai uz konkrētiem produktiem, pamatojoties uz šo produktu ķīmisko analīzi un izmantojot šim nolūkam izstrādātu tabulu.
(33)
Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 612/2009 28. pantu kompensāciju nepiešķir par produktiem, kuriem eksporta deklarācijas pieņemšanas dienā nav laba tirgus kvalitāte. Lai nodrošinātu šā noteikuma vienotu piemērošanu, jāprecizē, ka kompensācijas piešķiršanai par dzīvnieku izcelsmes produktiem, kas minēti Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulā (EK) Nr. 852/2004 par pārtikas produktu higiēnu (8) un Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulā (EK) Nr. 853/2004, ar ko nosaka īpašus higiēnas noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes pārtiku (9), un norādīti šīs regulas II pielikumā, šiem produktiem jābūt sagatavotiem saskaņā ar minēto regulu prasībām un ar nepieciešamo veselības marķējumu.
(34)
Ir ļoti svarīgi radīt Komisijai iespēju pienācīgi uzraudzīt pasākumus, kas ieviesti attiecībā uz piešķirtajām eksporta kompensācijām. Tādēļ kompetentajām dalībvalstu iestādēm jānosūta Komisijai konkrēta statistikas informācija. Šīs informācijas veids un joma ir jākonkretizē.
(35)
Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 612/2009 12. panta 1. un 4. punktu sastāvdaļām, izņemot cukura produktus, kas minēti Regulas (EK) Nr. 1234/2007 162. panta 1. punkta a) apakšpunkta iii) daļā un b) apakšpunktā un par kuriem piešķir eksporta kompensāciju, jābūt Savienības izcelsmei. Tādēļ ir jānosaka pasākumi šīs prasības īstenošanai.
(36)
Ir daudz pieteikumu, attiecībā uz kuriem piešķir kompensācijas saskaņā ar šo regulu. Vairumu preču, par kurām iesniedz šos pieteikumus, izgatavo ar skaidri definētiem tehniskajiem nosacījumiem, tām ir nemainīgas īpašības un kvalitāte, tās ievēro regulārus eksporta modeļus un tām ir kompetento iestāžu reģistrētas un apstiprinātas ražošanas formulas. Ievērojot šos īpašos apstākļus un nolūkā vienkāršot administratīvo darbu, kas vajadzīgs eksporta kompensāciju piešķiršanai atbilstīgi šai regulai, ir lietderīgi dot dalībvalstīm lielāku elastību Regulas (EK) Nr. 612/2009 24. panta piemērošanā, ciktāl tā attiecas uz robežvērtībām, zem kurām dalībvalstis drīkst atbrīvot uzņēmējus no pienākuma iesniegt attiecīgo pierādījumu, izņemot attiecībā uz transporta dokumentu.
(37)
Ir lietderīgi nodrošināt, ka noteikumus par kompensāciju piešķiršanu Līguma I pielikumā neietvertajām precēm piemēro vienādi visā Savienībā. Tāpēc katrai dalībvalstij jāinformē Komisija par piemērotiem uzraudzības pasākumiem, ko dažādiem eksportējamo preču veidiem piemēro tās teritorijā.
(38)
Jādod pietiekams laiks, lai pārkārtotos no administratīvajiem pasākumiem attiecībā uz kompensācijas sertifikātiem saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1043/2005 uz administratīvajiem pasākumiem, kas noteikti šajā regulā. Tādēļ šo regulu būtu jāpiemēro pieteikumiem sertifikātu saņemšanai, kas iesniegti sākot ar pirmo datumu pirmajā iesniegšanas periodā 2011. gada budžeta periodā un tai būtu jāstājas spēkā minētajā datumā.
(39)
Šajā regulā noteiktie pasākumi ir saskaņā ar Pārvaldības komitejas par horizontālajiem jautājumiem atzinumu attiecībā uz tirdzniecību ar pārstrādātiem lauksaimniecības produktiem, kas nav minēti Līguma I pielikumā,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
I NODAĻA
PRIEKŠMETS UN DEFINĪCIJAS
1. pants
1. Šī regula nosaka noteikumus par Regulas (EK) Nr. 1216/2009 īstenošanu attiecībā uz eksporta kompensācijas piešķiršanas sistēmu, kura noteikta saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1234/2007.
Šo regulu piemēro pamatproduktu eksportam un produktiem, kas iegūti no to pārstrādes vai no produktiem, kas pielīdzināmi kādai no šīm divām kategorijām saskaņā ar šīs regulas 3. pantu, kad šie produkti tiek eksportēti tādu preču veidā, kas nav noteiktas Līguma I pielikumā, bet ir uzskaitītas Regulas (EK) Nr. 1234/2007 XX pielikuma I līdz V daļā un šīs regulas II pielikumā.
2. Šā panta 1. punktā minēto eksporta kompensāciju nepiešķir attiecībā uz precēm, kas laistas brīvā apgrozībā saskaņā ar Līguma 29. pantu un ko eksportē atkārtoti.
Kompensāciju nepiešķir tādām precēm, ja tās tiek eksportētas pēc pārstrādes vai ja tās tiek iekļautas citās precēs.
3. Izņemot kompensāciju par labību, kompensāciju nepiešķir produktiem, kas izmantoti, lai ražotu spirtu, ko izmanto alkoholiskajos dzērienos, kas minēti II pielikumā un uz kuriem attiecas KN kods 2208.
2. pants
1. Šajā regulā lieto šādas definīcijas:
a)
“budžeta periods” ir laikposms no gada 1. oktobra līdz nākamā gada 30. septembrim;
b)
“budžeta gads” ir laikposms no gada 16. oktobra līdz nākamā gada 15. oktobrim;
c)
“pamatprodukti” ir šīs regulas I pielikumā uzskaitītie pamatprodukti;
d)
“sastāvdaļas” ir pamatprodukti, produkti no to pārstrādes vai vienai no minētajām divām kategorijām pielīdzināmi produkti, kas izmantoti eksportēto preču ražošanā un uzskaitīti Regulas (EK) Nr. 1234/2007 162. panta 1. punkta a) apakšpunkta i), ii), iii), v) un vii) daļā un b) apakšpunktā;
e)
“preces” ir produkti, kas nav noteikti Līguma I pielikumā, bet ir uzskaitīti Regulas (EK) Nr. 1234/2007 XX pielikuma I līdz V daļā un šīs regulas II pielikumā;
f)
“nolīgums” ir lauksaimniecības nolīgums, kurš noslēgts Urugvajas kārtas daudzpusējo tirdzniecības sarunu laikā;
g)
“pārtikas atbalsts” ir pārtikas palīdzības pasākumi, kuri atbilst nolīguma 10. panta 4. punkta nosacījumiem;
h)
“pārpalikumi” ir ražošanas procesa rezultātā iegūtie produkti, kuru sastāvs būtiski atšķiras no faktiski eksportētajām precēm un kuras nevar realizēt;
i)
“blakusprodukti” ir produkti vai preces, kas iegūti ražošanas procesā, kuru sastāvs vai raksturojums atšķiras no faktiski eksportētajām precēm un kuras ir iespējams realizēt;
j)
“zudumi” ir tādu produktu vai preču apjomi, kas radušies ražošanas procesā, no posma, kurā lauksaimniecības produkti tiek izmantoti ražošanā vēl nepārstrādātā veidā citādos daudzumos nekā faktiski eksportēto preču apjomi, kas nav pārpalikumi un blakusprodukti, un ko nav iespējams realizēt.
2. Šā panta 1. punkta h), i) un j) apakšpunktā produktus, kas iegūti ražošanas procesā un kuru sastāvs atšķiras no faktiski eksportētajām precēm, kas atbrīvotas pret maksājumu un kas tiek pārdotas vienīgi par tām maksām, kas radušās no preču izvietošanas, neuzskata par realizētiem.
Šā panta 1. punkta j) apakšpunktā, produktus vai preces, kuras iegūtas ražošanas procesā un kuras var pārdot par samaksu vai bez tās, tikai kā lopbarība, pielīdzina zudumiem.
3. pants
1. Kartupeļu cieti, kas atbilst KN kodam 1108 13 00 un kas ražota tieši no kartupeļiem, izņemot blakusproduktus, pielīdzina produktam, ko iegūst no kukurūzas pārstrādes.
2. Sūkalas, kas atbilst KN kodam no 0404 10 48 līdz 0404 10 62, neiebiezinātas, saldētas vai nesaldētas pielīdzina sausajām sūkalām, kā uzskaitīts I pielikumā, turpmāk tekstā “1. produktu grupa”.
3. Šādi produkti pielīdzināmi sausajam pienam ar tauku saturu, kas nepārsniedz 1,5 %, kā uzskaitīts I pielikumā, turpmāk tekstā “2. produktu grupa”:
a)
piens un piena produkti, kas atbilst KN kodam 0403 10 11, 0403 90 51 un 0404 90 21, kas nav iebiezināti un kuros nav cukura un citu saldinātāju piedevas, kas ir vai nav sasaldēti un kuru tauku saturs pēc svara nepārsniedz 0,1 %;
b)
piens un piena produkti, kas atbilst KN kodam 0403 10 11, 0403 90 11 un 0404 90 21, kas ir pulverī, granulās vai citādā cietā veidā, kuros nav cukura un citu saldinātāju piedevas un kuru tauku saturs pēc svara nepārsniedz 1,5 %.
4. Šādus produktus pielīdzina sausajam pienam ar 26 % tauku saturu, kā uzskaitīts I ielikumā, turpmāk tekstā “3. produktu grupa”:
a)
piens un piena produkti, kas atbilst KN kodam 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 90 51, 0403 90 53, 0404 90 21 un 0404 90 23, kas nav iebiezināti un kuros nav cukura un citu saldinātāju piedevas, kas ir vai nav sasaldēti un kuru tauku saturs pēc svara pārsniedz 0,1 %, bet nepārsniedz 6 %;
b)
piens, krējums un piena produkti, kuri atbilst KN kodam 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 10 19, 0403 90 13, 0403 90 19, 0404 90 23 un 0404 90 29, pulverī, granulās vai citādā cietā veidā, kuros nav cukura un citu saldinātāju piedevas un kuru piena tauku saturs pēc svara pārsniedz 1,5 %, bet nepārsniedz 5 %.
5. Šādi produkti pielīdzināmi 6. produktu grupai:
a)
piens, krējums un piena produkti, kuri atbilst KN kodam 0403 10 19, 0403 90 59, 0404 90 23 un 0404 90 29, kuri nav iebiezināti, kuros nav cukura un citu saldinātāju piedevas un kuru tauku saturs pēc svara pārsniedz 6 %;
b)
piens, krējums un piena produkti, kas atbilst KN kodam 0403 10 19, 0403 90 19 un 0404 90 29, pulverī, granulās vai citādā cietā veidā, kuros nav cukura un citu saldinātāju piedevas un kuru tauku saturs pēc svara nav mazāks par 45 %.
c)
sviests un citi piena tauki, kas atbilst KN kodam 0405 10, 0405 20 90, 0405 90 10, 0405 90 90 un kuru piena tauku saturs pēc svara, izņemot 82 % pēc svara, nav mazāks par 62 %.
6. Piens, krējums un piena produkti, kas atbilst KN kodam 0403 10 11 līdz 0403 10 19, 0403 90 51 līdz 0403 90 59 un 0404 90 21 līdz 0404 90 29, iebiezināti, nav pulverī, granulās vai citādā cietā veidā, kuros nav cukura un citu saldinātāju piedevas, attiecībā uz šāda produkta sausnas satura beztauku daļu pielīdzināmi 2. produktu grupai. Tiktāl, ciktāl tas skar šāda produkta piena tauku daļu, to pielīdzina 6. produktu grupai
Pirmo daļu piemēro arī sieram un biezpienam.
7. Lobīti rīsi, kas atbilst KN kodam 1006 20 un daļēji slīpēti rīsi, kas atbilst KN kodam 1006 30 21 līdz 1006 30 48, pielīdzināmi pilnīgi noslīpētiem rīsiem, kas atbilst KN kodam 1006 30 61 līdz 1006 30 98.
8. Ja šādi produkti, kas atbilst Regulā (EK) Nr. 1234/2007 un Komisijas Regulā (EK) Nr. 951/2006 (10) noteiktajiem nosacījumiem par tiesībām uz kompensāciju, tiek eksportēti nepārstrādāti, tie pielīdzināmi baltajam cukuram, kas atbilst KN kodam 7019910:
a)
biešu vai cukurniedru jēlcukurs, kurš atbilst KN kodam 1701 11 90 vai 1701 12 90 un kas sausā veidā no svara satur vismaz 92 % saharozes, ko nosaka ar polarimetrisko metodi;
b)
cukurs, kas atbilst KN kodam 1701 91 00 vai 1701 99 90;
c)
Regulas (EK) Nr. 1234/2007 I pielikuma III daļas c) punktā minētie produkti, izņemot maisījumus, kas iegūti, daļēji izmantojot Regulas(EK) Nr. 1234/2007 I pielikuma I daļā ietvertos produktus;
d)
Regulas (EK) Nr. 1234/2007 I pielikuma III daļas d) un g) punktā minētie produkti, izņemot maisījumus, kas iegūti, daļēji izmantojot Regulas (EK) Nr. 1234/2007 I pielikumā ietvertos produktus.
4. pants
Papildus šīs regulas noteikumiem piemēro Regulu (EK) Nr. 612/2009 un Regulu (EEK) Nr. 2220/85, ja vien šīs regulas 39. panta 4. punktā un 50. pantā nav noteikts citādi.
II NODAĻA
EKSPORTA KOMPENSĀCIJAS
1. IEDAĻA
Aprēķina metode
5. pants
1. Piešķirtās kompensācijas apjoms par daudzumu, ko nosaka saskaņā ar 2. iedaļu par katru no pamatproduktiem, kuru eksportē tāda paša tipa preču veidā, iegūst, minēto daudzumu reizinot ar pamatprodukta kompensācijas likmi, kas aprēķināta pēc svara vienības saskaņā ar 3. iedaļu.
2. Ja, ievērojot 15. panta 2. punktu, konkrētajam pamatproduktam noteiktas atšķirīgas kompensācijas likmes, atsevišķu apjomu aprēķina katram no pamatprodukta daudzumiem, kuram kompensācijas likme ir atšķirīga.
3. Ja preces izmanto eksportēto preču ražošanā, kompensācijas apjoma aprēķināšanā izmantojamā kompensācijas likme, kas piemērojama katram pamatproduktam, produktiem no to pārstrādes vai saskaņā ar 3. pantu vienai no minētajām divām kategorijām pielīdzināmiem produktiem, kas izmantoti eksportēto produktu ražošanā, ir tā likme, kas piemērojama, ja minētās preces eksportē nepārstrādātas.
2. IEDAĻA
References daudzums
6. pants
Attiecībā uz precēm, katra pamatprodukta daudzumu, kas ir pamats, lai aprēķinātu kompensācijas apjomu (turpmāk “references daudzums”), nosaka saskaņā ar 7., 8. un 9. pantu, izņemot gadījumus, kad ir veikta atsauce uz III pielikumu vai, ja piemēro 47. panta 2. punktu.
7. pants
Ja tiek izmantoti nepārstrādāti pamatprodukti vai pielīdzināti produkti, references daudzums ir daudzums, kas tiek faktiski izmantots eksportēto preču ražošanā, references daudzuma aprēķinā ņemot vērā VII pielikumā noteiktās konversijas likmes.
8. pants
1. Ja tiek izmantoti produkti, kas ietverti Regulas (EK) Nr. 1234/2007 1. panta 1. punkta a) apakšpunktā un I pielikuma I daļā vai Regulas (EK) Nr. 1234/2007 1. panta 1. punkta b) apakšpunktā un I pielikuma II daļā, references daudzums ir daudzums, kas tiek faktiski izmantots eksportēto preču ražošanā, pielāgots, lai atbilstu pamatproduktu daudzumam, piemērojot šīs regulas V pielikumā noteiktos koeficientus, ja kāds no zemāk minētajiem attiecas uz konkrēto produktu:
a)
produkts, kas radies pamatprodukta pārstrādē vai no minētajam pamatproduktam pielīdzināta produkta;
b)
produkts ir pielīdzināts produktam, kas radies pamatprodukta pārstrādē;
c)
produkts, kas radies tāda produkta pārstrādē, kas pielīdzināts produktam, kurš radies pamatprodukta pārstrādē.
2. Atkāpjoties no 1. punkta, uz graudu spirtu, kas ietverts alkoholiskajos dzērienos atbilstoši KN kodam 2208, references daudzums ir 3,4 kg miežu par tilpuma procentu alkohola, kas iegūts no labības, par hektolitru eksportētā alkoholiskā dzēriena.
9. pants
1. Ievērojot 11. pantu, ja izmanto kādu no šādiem produktiem, references daudzums katram attiecīgajam pamatproduktam ir vienāds ar daudzumu, ko saskaņā ar 45. pantu nosaka kompetentās iestādes:
a)
produktu, kas nav ietverts Līguma I pielikumā un kas iegūts šīs regulas 7. vai 8. pantā minētā produkta pārstrādē;
b)
produktu, kas iegūts no maisījuma vai vairāku produktu pārstrādes, kas minēti regulas 7. vai 8. pantā, vai produktiem, kas minēti šīs daļas a) apakšpunktā.
References daudzumu nosaka, pamatojoties uz eksportēto preču ražošanā faktiski izmantoto produktu daudzumu.
Aprēķinot šo daudzumu, piemēro šīs regulas VII pielikumā minētās konversijas likmes vai, atkarībā no apstākļiem, piemēro īpašos aprēķināšanas noteikumus, līdzvērtības koeficientus un koeficientus, kas minēti 8. pantā.
2. Atkāpjoties no 1. punkta, attiecībā uz alkoholiskajiem dzērieniem uz graudu spirta bāzes, kas ietverti alkoholiskajos dzērienos, kas atbilst KN kodam 2208, references daudzums ir 3,4 kg miežu par tilpuma procentu alkohola, kas iegūts no graudiem, par hektolitru eksportētā alkoholiskā dzēriena.
10. pants
1. Šīs regulas 6. līdz 9. pantā eksportēto preču ražošanā izmantotos nepārstrādātos produktus uzskata par faktiski izmantotiem.
2. Ja kādā no šādu preču ražošanas posmiem pamatproduktu pašu pārstrādā citā komplicētākā pamatproduktā, kuru izmanto vēlākā posmā, tikai komplicētāko pamatproduktu uzskata par faktiski izmantotu.
3. Šī panta 1. punkta izpratnē faktiski izmantoto produktu daudzumus nosaka katrai eksportētajai precei.
4. Atkāpjoties no 1., 2. un 3. punkta, attiecībā uz regulāru to preču eksportu, kuras konkrēts uzņēmums ražo atbilstīgi skaidri noteiktiem tehnoloģiskajiem nosacījumiem un kam ir nemainīgs raksturojums un kvalitāte, ar kompetento iestāžu piekrišanu minētos daudzumus var noteikt vai nu no preču ražošanas formulas vai šo preču uzrādīto daudzumu ražošanā izmantotiem vidējiem produktu daudzumiem noteiktā periodā. Tādējādi noteiktie produktu daudzumi ir aprēķinu pamatā tik ilgi, kamēr nenotiek izmaiņas preču ražošanas nosacījumos.
Izņemot gadījumus, kad kompetentā iestāde piešķir oficiālu atļauju, šādi noteiktos produktu daudzumus apstiprina vismaz reizi gadā.
11. pants
1. Attiecībā uz III pielikumā uzskaitītajām precēm, references daudzums pamatprodukta kilogramos uz 100 kg preču ir daudzums, kas norādīts minētajā pielikumā iepretim katrai minētajai precei.
Tomēr attiecībā uz svaigiem makaronu izstrādājumiem III pielikumā norādītos pamatproduktu daudzumus samazina līdz līdzvērtīgam sausu makaronu izstrādājumu daudzumam, reizinot minētos daudzumus ar makaronu izstrādājumu sausā ekstrakta procentu un dalot tos ar 88.
2. Ja III pielikumā uzskaitītās preces ir daļēji ražotas no produktiem, par kuriem eksporta kompensācijas maksājums ir paredzēts saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1234/2007, un daļēji no citiem produktiem, references daudzumu attiecībā uz minētajiem iepriekšējiem produktiem nosaka saskaņā ar 6. līdz 10. pantu.
12. pants
1. Lai noteiktu faktiski izmantoto lauksaimniecības produktu daudzumu, piemēro 2. un 3. punktu.
2. Visiem lauksaimniecības produktiem, kas izmantoti 10. panta nozīmē, par kuriem ir tiesības saņemt kompensāciju, un kas parastajā ražošanas procesā tvaiku vai dūmu veidā pazūd vai pārvērsti neatgriezeniski pulverī vai pelnos, ir tiesības uz minēto kompensāciju par visiem izmantotajiem daudzumiem.
3. Preču daudzums, kas faktiski nav eksportēts, nevar pretendēt uz kompensāciju attiecībā uz faktiski izmantoto lauksaimniecības produktu daudzumu.
Ja tādām precēm ir vienāds sastāvs ar faktiski eksportētajām, var tikt piemērota pro rata samazināšana attiecībā uz lauksaimniecības produktu daudzumu, kas faktiski izmantots minēto preču ražošanā.
13. pants
1. Atkāpjoties no 12. panta 3. punkta, par zudumiem 2 % apmērā vai mazāk no svara, kas raksturīgi preču ražošanai, ir tiesības saņemt kompensāciju.
Šo 2 % robežvērtību aprēķina kā visu izmantoto izejvielu sausnas svara proporciju pēc tam, kad ir atskaitīti 12. panta 2. punktā minētie daudzumi, ņemot vērā faktiski eksportēto preču sausnas svaru, vai pēc jebkuras citas aprēķinu metodes, kas ir piemērota preču ražošanas apstākļiem.
2. Ja preču ražošanai raksturīgie zudumi pārsniedz 2 %, par atlikušajiem zudumiem nav tiesības pretendēt uz kompensāciju attiecībā uz faktiski izmantoto lauksaimniecības produktu daudzumu. Dalībvalstu kompetentās iestādes tomēr var pieņemt pienācīgi pamatotus lielākus zudumus. Dalībvalstis ziņo Komisijai par gadījumiem, kad kompetentās iestādes ir pieņēmušas lielākus zudumus, kā arī par šādas pieņemšanas iemesliem.
3. Kompensācijas var piešķirt faktiski izmantotajiem lauksaimniecības produktu daudzumiem, kas iekļauti pārpalikumos.
4. Gadījumos, kad iegūst blakusproduktus, faktiski izmantoto lauksaimniecības produktu daudzumu attiecina attiecīgi uz eksportētajām precēm un blakusproduktiem.
3. IEDAĻA
Kompensācijas likmes
14. pants
1. Komisija nosaka kompensācijas likmi par pamatproduktiem, kas uzskaitīti šīs regulas I pielikumā un ko eksportē tādu preču veidā, kas nav noteiktas Līguma I pielikumā, kā noteikts Regulas (EK) Nr. 1234/2007 164. pantā, par 100 kg pamatprodukta uz tādu pašu laikposmu kā tas, kas noteikts kompensācijām par šiem produktiem, kad tos eksportē nepārstrādātā veidā.
2. Atkāpjoties no 1. punkta, kompensāciju var noteikt pēc cita grafika, kuru nosaka saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1216/2009 16. panta 2. punktā izklāstīto procedūru.
15. pants
1. Komisija nosaka kompensācijas likmi jo īpaši atsaucoties uz šo:
a)
vidējām pārstrādātāju izmaksām, iegādājoties pamatproduktu krājumus Savienības tirgū un cenām, kas dominē pasaules tirgū;
b)
kompensācijas līmeni par tādu pārstrādātu lauksaimniecības produktu eksportu, kas ietverti Līguma I pielikumā un kurus ražo līdzīgos apstākļos;
c)
nepieciešamību nodrošināt vienādus konkurences apstākļus starp nozarēm, kas izmanto Savienības produktus un nozarēm, kuras ievešanas pārstrādei kārtībā izmanto trešo valstu produktus;
d)
budžeta izdevumu tendences, no vienas puses, un pamatproduktu tirgus cenu tendences Savienības un pasaules tirgū, no otras puses;
e)
atbilstību ierobežojumiem, kas izriet no nolīgumiem, kuri noslēgti saskaņā ar Līguma 218. pantu.
2. Nosakot kompensācijas likmes, vajadzības gadījumā ņem vērā atbalstus vai citus pasākumus ar līdzvērtīgu ietekmi, kas piemērojami visās dalībvalstīs pamatproduktiem vai pielīdzinātiem produktiem saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1234/2007.
3. Kompensācijas, kas piešķirtas par tādu lauksaimniecības produktu eksportu, kuri iekļauti precēs, kas nav noteiktas Līguma I pielikumā, nevar pārsniegt kompensācijas, kādas ir izmaksājamas par šiem produktiem, kad tos eksportē nepārstrādātā veidā.
16. pants
1. Attiecībā uz kartupeļu cieti, kas atbilst KN kodam 1108 13 00, kompensācijas likmi nosaka atsevišķi kukurūzas ekvivalentam saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 195. panta 2. punktā minēto procedūru, piemērojot šīs regulas 15. panta 1. punktā minētos kritērijus. Izmantotos kartupeļu cietes daudzumus pārvērš līdzvērtīgos kukurūzas daudzumos saskaņā ar šīs regulas 8. pantu.
2. D-glicīta (sorbīta) maisījumu, kas atbilst KN kodam 2905 44 un 3824 60, gadījumā, ja attiecīgā puse neaizpilda 45. pantā minēto deklarāciju, sniedzot informāciju, ko pieprasa saskaņā ar 48. panta 1. punkta d) apakšpunktu vai, ja puse kopā ar deklarāciju neiesniedz atbilstošu dokumentāciju, kompensācijas likme minētajiem maisījumiem ir likme kā pamatproduktam ar zemāko kompensācijas likmi.
17. pants
1. Kompensāciju par cietēm, kuras atbilst KN kodiem 1108 11 00 līdz 1108 19 90 vai produktiem, kuri uzskaitīti Regulas (EK) Nr. 1234/2007 I pielikuma I daļas d) punktā un kuri ražoti, pārstrādājot šādas cietes, piešķir tikai pēc šādu produktu piegādātāja deklarācijas uzrādīšanas, kas apliecina, ka šie produkti ražoti tieši no labības, kartupeļiem vai rīsiem, izņemot visu to blakusproduktu lietošanu, kuri iegūti no citu lauksaimniecības produktu vai preču ražošanas.
2. Šā panta 1. punktā minēto deklarāciju piemēro līdz tās atsaukšanai attiecībā uz viena un tā paša ražotāja visām piegādēm. To pārbauda saskaņā ar 45. pantu.
18. pants
1. Ja kartupeļu cietes, kuras sausnas saturs pielīdzināts kukurūzas cietei, ievērojot 3. panta 1. punktu, ir 80 % vai vairāk, tad eksporta kompensācijas likme ir tā, kas noteikta saskaņā ar 14. pantu. Ja sausnas saturs ir mazāks nekā 80 %, kompensācijas likme ir tā, kas noteikta saskaņā ar 14. pantu, reizinot to ar faktiskā sausnas procenta 1/80 daļu.
Visiem citiem cietes veidiem, kuru sausnas saturs ir 87 % vai vairāk, eksporta kompensācijas likme ir tā, kuru nosaka saskaņā ar 14. pantu. Ja sausnas saturs ir mazāks nekā 87 %, kompensācijas likme ir tā, kas noteikta saskaņā ar 14. pantu, reizinot to ar faktiskā sausnas procenta 1/87 daļu.
2. Ja sausnas saturs glikozes vai maltodekstrīna sīrupā, kas atbilst KN kodam 1702 30 90, 1702 40 90, 1702 90 50 vai 2106 90 55, ir 78 % vai vairāk, eksporta kompensācijas likmi nosaka saskaņā ar 14. pantu. Ja sausnas saturs šādos sīrupos ir mazāks nekā 78 %, kompensācijas likme ir tā, kas noteikta saskaņā ar 14. pantu, reizinot šo kompensācijas likmi ar faktiskā sausnas procenta 1/78 daļu.
3. Šā panta 1. punkta nolūkā sausnas saturu cietē nosaka ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 687/2008 (11) IV pielikumā minēto metodi un sausnas saturu glikozes vai maltodekstrīna sīrupā nosaka ar Komisijas Direktīvas 79/796/EEK (12) II pielikumā minēto 2. metodi vai ar jebkādu citu analīzes metodi, kas sniedz vismaz tādas pašas garantijas.
4. Aizpildot 45. pantā minēto deklarāciju, iesniedzējs deklarē sausnas saturu izmantotajā cietē vai glikozē, vai maltodekstrīna sīrupos.
19. pants
1. Kompensāciju par kazeīnu, kas atbilst KN kodam 3501 10, kazeinātiem, kas atbilst KN kodam 3501 90 90, vai olu albumīnu, kas atbilst KN kodam 3502 11 90 un 3502 19 90 un kas eksportēts bez tālākas pārstrādes, var diferencēt atbilstīgi galamērķim, ja to pieprasa:
a)
šo preču tirdzniecības situācija pasaulē;
b)
īpašas konkrētu tirgu prasības;
c)
starptautiskie tirdzniecības nolīgumi.
2. Kompensācijas likmi par precēm, kuras atbilst KN kodam 1902 11 00, 1902 19 un 1902 40 10, var diferencēt atbilstīgi galamērķim.
3. Kompensācija var mainīties atkarībā no tā, vai tā ir noteikta iepriekš saskaņā ar 26. pantu vai nav.
20. pants
1. Kompensācijas likme ir tā likme, kuru piemēro preču eksportēšanas dienā, izņemot šādus gadījumus:
a)
saskaņā ar 26. pantu ir iesniegts pieteikums par kompensācijas likmes iepriekšēju noteikšanu;
b)
pieteikums ir iesniegts saskaņā ar 37. panta 2. punktu, un kompensācijas likme ir iepriekš noteikta tajā dienā, kad iesniegts pieteikums kompensācijas sertifikāta saņemšanai.
2. Ja piemēro iepriekš noteiktas kompensācijas sistēmu, likmi, kura ir spēkā tajā dienā, kad iesniegts pieteikums par iepriekšēju noteikšanu, piemēro precēm, kuras eksportē vēlāk kompensācijas sertifikāta derīguma laikā, kā paredzēts 35. panta 2. punktā.
Attiecībā uz pārstrādātiem labības un rīsu produktiem kompensācijas likmi koriģē, izmantojot tos pašus noteikumus, ko piemēro iepriekš noteiktām kompensācijām par pamatproduktiem, kurus eksportē nepārstrādātus, bet izmanto V pielikumā noteiktos konversijas koeficientus.
3. Kompensācijas sertifikātu izrakstiem Regulas (EK) Nr. 376/2008 nozīmē nepiemēro iepriekš noteiktu kompensāciju neatkarīgi no sertifikātiem, no kuriem šie izraksti ir izdarīti.
III NODAĻA
KOMPENSĀCIJAS SERTIFIKĀTI
1. IEDAĻA
Vispārīgie noteikumi
21. pants
1. Dalībvalstis jebkuram pieteikuma iesniedzējam neatkarīgi no tā uzņēmējdarbības veikšanas vietas Savienībā izsniedz kompensācijas sertifikātus, kas derīgi visā Savienībā.
Kompensācijas sertifikāti garantē kompensācijas izmaksāšanu ar noteikumu, ka ir ievēroti V nodaļā izklāstītie nosacījumi. Minētie nosacījumi var ietvert kompensācijas likmes iepriekšēju noteikšanu. Sertifikāti ir derīgi tikai vienā budžeta periodā.
2. Kompensācijas piešķir pamatproduktu eksportam tādu preču veidā, kas uzskaitītas šīs regulas II pielikumā, vai labībai, ko nodod muitas kontrolē saistībā ar Regulas (EK) Nr. 1670/2006 2. pantā minēto alkoholisko dzērienu ražošanu, ar nosacījumu, ka tiek uzrādīts kompensācijas sertifikāts, kurš izsniegts saskaņā ar šīs regulas 24. pantu.
Šā punkta pirmajā daļā minēto labību uzskata par eksportētu.
Šā punkta pirmā daļa neattiecas uz piegādēm, kas minētas Regulas (EK) Nr. 612/2009 4. panta 1. punkta otrās daļas trešajā ievilkumā, 33. panta 1. punktā, 37. panta 1. punktā, 41. panta 1. punktā un 43. panta 1. punktā, vai uz eksportu, kas minēts šīs regulas IV nodaļā.
3. Kompensācijas piešķiršana atbilstīgi 20. panta 2. punktā noteiktajai iepriekšējas noteikšanas sistēmai ir atkarīga no kompensācijas sertifikāta uzrādīšanas, kurā norādīts, ka kompensācijas likmes ir iepriekš noteiktas.
22. pants
1. Regulu (EK) Nr. 376/2008 piemēro kompensācijas sertifikātiem, kas minēti šajā regulā.
2. Regulā (EK) Nr. 376/2008 paredzētos noteikumus par tiesībām un pienākumiem, kas izriet no kompensācijas sertifikātiem, kuri izteikti daudzumos, piemēro mutatis mutandis tiesībām un pienākumiem, kas izriet no šajā regulā minētajiem kompensācijas sertifikātiem par daudzumiem, kas izteikti euro, ņemot vērā šīs regulas VI pielikumu.
3. Atkāpjoties no šā panta 1. un 2. punkta, šajā regulā minētajiem kompensācijas sertifikātiem nepiemēro Regulā (EK) Nr. 376/2008 paredzēto 7. panta 2. un 4. punktu, 8., 11. un 13. pantu, 17. panta 1. punktu, 20., 23., 31., 32. un 34. pantu, 35. panta 6. punktu un 41., 45., 46. un 48. pantu.
4. Regulas (EK) Nr. 376/2008 39. un 40. panta nolūkos nepagarina sertifikātus, kuri derīgi līdz 30. septembrim.
Tādā gadījumā sertifikātu anulē attiecībā uz apjomiem, par kuriem nav iesniegts pieteikums force majeure dēļ, un atbrīvo attiecīgo nodrošinājumu.
23. pants
1. Pieteikumi kompensācijas sertifikāta saņemšanai, izņemot tos, kas attiecas uz 36. pantā minētajiem pārtikas atbalsta pasākumiem, ir derīgi tikai tad, ja ir iesniegtais nodrošinājums vienāds ar 10 % no apjoma, par ko iesniegts pieteikums saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 376/2008 14. panta nosacījumiem.
2. Nodrošinājumu atbrīvo saskaņā ar šīs regulas 40. panta noteikumiem.
24. pants
1. Pieteikums kompensācijas sertifikāta saņemšanai un pats kompensācijas sertifikāts atbilst paraugam “Eksporta licence vai iepriekš noteiktas kompensācijas sertifikāts”, kas noteikts Regulas (EK) Nr. 376/2008 I pielikumā, un tajā jānorāda summa euro.
Minētos dokumentus aizpilda saskaņā ar norādījumiem, kas noteikti šīs regulas VI pielikumā.
2. Ja pieteikuma iesniedzējs neplāno eksportēt no citas dalībvalsts, kā tikai no tās dalībvalsts, kurā viņš iesniedz pieteikumu kompensācijas sertifikāta saņemšanai, kompetentā iestāde var to paturēt, jo īpaši elektroniskā veidā. Šādā gadījumā kompetentā iestāde informē pieteikuma iesniedzēju par to, ka viņa kompensācijas sertifikāts ir reģistrēts, un sniedz viņam informāciju, kas norādīta uz kompensācijas sertifikāta īpašnieka eksemplāra, turpmāk tekstā “eksemplārs Nr. 1”. Izdevējiestādes kompensācijas sertifikāta eksemplāru, turpmāk tekstā “eksemplārs Nr. 2”, neizsniedz.
Kompetentā iestāde reģistrē visu to kompensācijas sertifikāta informāciju, kas minēta VI pielikuma III un IV iedaļā un sertifikātā pieprasīto summu.
25. pants
1. No sertifikātiem izrietošie pienākumi nav nododami citiem. No sertifikātiem izrietošās tiesības to nominālais īpašnieks var nodot citiem tikai to derīguma termiņa laikā ar noteikumu, ka katra sertifikāta vai tā izraksta tiesības tiek nodotas tikai vienam tiesību pārņēmējam. Tāda tiesību nodošana attiecas uz apjomiem, kas vēl nav attiecināti uz attiecīgo sertifikātu vai tā izrakstu.
2. Tiesību pārņēmējs nedrīkst nodot tālāk tam piešķirtās tiesības, bet var tās nodot atpakaļ nominālajam īpašniekam. Tiesību nodošana atpakaļ nominālajam īpašniekam attiecas uz apjomiem, kas vēl nav attiecināti uz sertifikātu vai tā izrakstu. Tādā gadījumā izdevējiestādei sertifikāta 6. ailē jāizdara viens no VIII pielikumā noteiktajiem ierakstiem.
3. Gadījumā, kad nodošanu pieprasa nominālais īpašnieks vai gadījumā, kad tiesību pārņēmējs nodod tiesības atpakaļ nominālajam īpašniekam, katras dalībvalsts noteiktā izdevējiestāde vai aģentūra vai aģentūras, sertifikātā vai attiecīgā gadījumā tā izrakstā ieraksta sekojošo:
a)
tiesību pārņēmēja vārdu, nosaukumu un adresi, kā norādīts saskaņā ar 1. punktu, vai veic ierakstu saskaņā ar 2. punktu;
b)
datumu, kurā tiesības nodotas vai nodotas atpakaļ nominālajam īpašniekam, ko apstiprina izdevējiestādes vai aģentūras zīmogs.
4. Tiesību nodošana vai nodošana atpakaļ nominālajam īpašniekam stājas spēkā no 3. punkta b) apakšpunktā minētā ieraksta datuma.
26. pants
1. Iepriekš noteiktas kompensācijas likmju pieteikumi attiecas uz visām piemērojamām kompensācijas likmēm.
2. Pieteikumu par iepriekšēju noteikšanu var iesniegt vienlaicīgi ar pieteikumu kompensācijas sertifikāta saņemšanai, vai arī jebkurā citā dienā pēc kompensācijas sertifikāta izsniegšanas.
3. Pieteikumus par iepriekšēju noteikšanu iesniedz saskaņā ar VI pielikuma II iedaļu, izmantojot Regulas (EK) Nr. 376/2008 I pielikumā noteikto paraugu. Iepriekšēja noteikšana neattiecas uz eksportu, ko veic pirms datuma, kad iesniegts pieteikums.
4. Iepriekš noteiktas kompensācijas pieteikumi, kas iesniegti ceturtdienā, tiks uzskatīti par iesniegtiem nākamajā darba dienā.
27. pants
1. Kompensācijas sertifikāta īpašnieks var pieprasīt izrakstu no sertifikāta, kas aizpildīts pēc Regulas (EK) Nr. 376/2008 I pielikumā noteiktā parauga. Pieteikumā jābūt informācijai, kas minēta šīs regulas VI pielikuma II iedaļas 3. punktā.
Summai, par kādu izraksts ir pieprasīts, jābūt ierakstītai sertifikāta oriģināleksemplārā.
2. Neskarot Regulas (EK) Nr. 376/2008 9. pantu, visā Savienībā derīgos izrakstus sagatavo no sertifikātiem, kas katrā atsevišķā dalībvalstī reģistrēti kā derīgi.
28. pants
1. Katrs eksportētājs aizpilda īpašu maksājuma pieteikumu Regulas (EK) Nr. 612/2009 46. panta nozīmē. Tas jāuzrāda par maksājumu atbildīgajai iestādei kopā ar atbilstošajiem sertifikātiem, izņemot gadījumus, kad sertifikātu reģistrācija ir veikta saskaņā ar šīs regulas 24. panta 2. punktu vai ja uz eksportu neattiecas kompensācijas sertifikāti.
Kompetentā iestāde var neuzskatīt īpašo pieteikumu par maksājuma dokumentu, kas minēts Regulas (EK) Nr. 612/2009 46. panta 2. punktā.
Kompetentā iestāde īpašo pieteikumu var uzskatīt par eksporta deklarāciju Regulas (EK) Nr. 612/2009 5. panta 1. punkta nozīmē. Šajā gadījumā datums, kurā par šā panta 2. punktā minēto maksājumu atbildīgā iestāde saņēmusi īpašo pieteikumu, ir datums, kurā šī iestāde saņēmusi eksporta deklarāciju. Visos citos gadījumos īpašajā pieteikumā ir jābūt visām ziņām no eksporta deklarācijas, tostarp eksporta deklarācijas atsauces numuram.
2. Par maksājumu atbildīgā iestāde nosaka pieprasīto summu, pamatojoties uz īpašajā pieteikumā sniegto informāciju, pamatojoties tikai uz eksportētā(-o) pamatprodukta(-u) daudzumu un īpašībām, kā arī piemērojamo(-ajām) kompensācijas likmi(-ēm). Šiem datiem jābūt skaidri norādītiem eksporta deklarācijā, vai arī jābūt atsaucei uz tiem.
Par maksājumu atbildīgā iestāde sešu mēnešu laikā pēc īpašā pieteikuma saņemšanas datuma ieraksta attiecīgo summu kompensācijas sertifikātā.
Sertifikātu indosē tā eksemplāra Nr. 1 otrajā pusē. 28., 29. un 30. ailē jābūt summai, kas izteikta euro, nevis daudzumiem.
Trešā daļa attiecas mutatis mutandis uz sertifikātiem, kas tiek glabāti elektroniski.
3. Pēc indosēšanas, ja kompensācijas sertifikāts netiek reģistrēts saskaņā ar 24. panta 2. punktu, sertifikāta eksemplāru Nr. 1 atdod tā īpašniekam, vai pēc eksportētāja pieprasījuma tas tiek uzglabāts maksājuma iestādē.
4. Par eksportējamajām precēm ieturētais nodrošinājums, attiecībā uz apjomu, par kādu tika izsniegts kompensācijas sertifikāts, var tikt atbrīvots vai pārvests, lai to izmantotu kā garantiju kompensācijas avansa maksājumiem saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 612/2009 II sadaļas 2. nodaļu.
29. pants
1. Uz kompensācijas sertifikātiem, kurus izsniedz vienam budžeta periodam, var pieteikties sešos atsevišķos periodos. Pieteikumus sertifikātiem var iesniegt ne vēlāk kā:
a)
līdz 7. septembrim par sertifikātiem, kuri derīgi izmantošanai no 1. oktobra;
b)
līdz 7. novembrim par sertifikātiem, kuri derīgi izmantošanai no 1. decembra;
c)
līdz 7. janvārim par sertifikātiem, kuri derīgi izmantošanai no 1. februāra;
d)
līdz 7. martam par sertifikātiem, kuri derīgi izmantošanai no 1. aprīļa;
e)
līdz 7. maijam par sertifikātiem, kuri derīgi izmantošanai no 1. jūnija;
f)
līdz 7. jūlijam par sertifikātiem, kuri derīgi izmantošanai no 1. augusta.
2. Uzņēmēji saskaņā ar 1. punktu var iesniegt pieteikumu par kompensācijas sertifikātu tikai attiecībā uz periodu līdz pirmā pieteikumu iesniegšanas termiņa beigām, kas ir pēc iesniegšanas datuma.
30. pants
Par sertifikātu pieteikumiem dalībvalstis paziņo Komisijai ne vēlāk kā:
a)
līdz 14. septembrim 29. panta 1. punkta a) apakšpunktā minēto sertifikātu saņemšanai;
b)
līdz 14. novembrim 29. panta 1. punkta b) apakšpunktā minēto sertifikātu saņemšanai;
c)
līdz 14. janvārim 29. panta 1. punkta c) apakšpunktā minēto sertifikātu saņemšanai;
d)
līdz 14. martam 29. panta 1. punkta d) apakšpunktā minēto sertifikātu saņemšanai;
e)
līdz 14. maijam 29. panta 1. punkta e) apakšpunktā minēto sertifikātu saņemšanai;
f)
līdz 14. jūlijam 29. panta 1. punkta f) apakšpunktā minēto sertifikātu saņemšanai.
31. pants
1. Kopējo daudzumu, par kādu var tikt izsniegti kompensācijas sertifikāti katram budžeta periodam, nosaka saskaņā ar 2. punktu.
2. No maksimālā kompensācijas apjoma skaitļa, kas noteikts saskaņā ar Nolīguma 9. panta 2. punktu, atskaita šādus elementus:
a)
apjomu, kas pārsniedz maksimālo apjomu un pārmērīgi piešķirts iepriekšējā budžeta gadā;
b)
apjomu, kas rezervēts, lai segtu šīs regulas IV nodaļā minēto eksportu;
c)
apjomus, par kuriem izsniegti attiecīgajā budžeta periodā derīgi kompensācijas sertifikāti.
3. Apjoms, par kuru 41. pantā minētie izsniegtie sertifikāti ir atdoti atpakaļ, jāpieskaita skaitlim, kas iegūts saskaņā ar 2. punktu.
4. Jebkurš apjoms, kas rezervēts, lai segtu šīs regulas IV nodaļā minēto eksportu, kas nav izmantots, ir jāpieskaita ciparam, kas iegūts saskaņā ar 2. punktu.
5. Nosakot galīgos apjomus, jāņem vērā visas neskaidrības attiecībā uz jebkuru no apjomiem, kuri minēti 2. punktā.
32. pants
Kopējais apjoms, par kuru var izsniegt sertifikātus par katru 29. pantā minēto laika posmu, ir:
a)
attiecībā uz 29. panta 1. punkta a) apakšpunktā minēto laika posmu 30 % no apjoma, kas aprēķināts saskaņā ar 31. pantu un noteikts 14. septembrī;
b)
attiecībā uz 29. panta 1. punkta b) apakšpunktā minēto laika posmu 27 % no apjoma, kas aprēķināts saskaņā ar 31. pantu un noteikts 14. novembrī;
c)
attiecībā uz 29. panta 1. punkta c) apakšpunktā minēto laika posmu 32 % no apjoma, kas aprēķināts saskaņā ar 31. pantu un noteikts 14. janvārī;
d)
attiecībā uz 29. panta 1. punkta d) apakšpunktā minēto laika posmu 44 % no apjoma, kas aprēķināts saskaņā ar 31. pantu un noteikts 14. martā;
e)
attiecībā uz 29. panta 1. punkta e) apakšpunktā minēto laika posmu 67 % no apjoma, kas aprēķināts saskaņā ar 31. pantu un noteikts 14. maijā;
f)
attiecībā uz 29. panta 1. punkta f) apakšpunktā minēto laika posmu 100 % no apjoma, kas aprēķināts saskaņā ar 31. pantu un noteikts 14. jūlijā.
2. IEDAĻA
Kompensācijas sertifikātu pieteikumi un sertifikātu izsniegšana
33. pants
1. Ja kopējais apjoms, kas pieprasīts par katru attiecīgo laika posmu saņemtajos pieteikumos, pārsniedz 31. panta 2. punktā minēto maksimālo daudzumu, Komisija, lai ievērotu 31. pantā noteikto maksimālo daudzumu, nosaka samazinājuma koeficientu, ko piemēro visiem pieteikumiem, kuri iesniegti pirms 29. pantā noteiktā atbilstīgā datuma.
Komisija publicēs šo koeficientu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī piecu darba dienu laikā no 30. pantā minētajiem datumiem.
2. Ja Komisija nosaka samazinājuma koeficientu, sertifikātus izsniedz par pieprasīto apjomu, ko reizina ar 1, atņemot noteikto samazinājuma koeficientu, kā to paredz šā panta 1. punkts vai 34. panta 3. punkta a) apakšpunkts.
Tomēr, attiecībā uz 29. panta 1. punkta f) apakšpunktā minēto laika posmu, pieteikuma iesniedzēji var atsaukt savus pieteikumus piecu darba dienu laikā no koeficienta publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
3. Dalībvalstis līdz 1. augustam paziņo Komisijai par apjomiem tajos kompensācijas sertifikātu pieteikumos, kas atsaukti saskaņā ar 2. punkta otro daļu.
34. pants
1. Ja pēc termiņa, kādā jāiesniedz pieteikumi kompensācijas sertifikātu saņemšanai, attiecībā uz 29. panta 1. punktā minēto atsevišķo laikposmu, saskaņā ar 33. panta 1. punktu nav publicēts samazinājuma koeficients, uzņēmēji drīkst iesniegt pieteikumu kompensācijas sertifikāta saņemšanai par jebkuru atlikušo vēl nepieprasīto summu, kas pieejama par minēto periodu.
Pieteikumu iesniedz laikposmā līdz nākamā termiņa beigām, kas minēts 29. panta 1. punktā.
2. Dalībvalstis nākamajā pirmdienā ziņo Komisijai par katras nedēļas laikā iesniegtajiem pieteikumiem. Atbilstošos sertifikātus var izsniegt sākot ar nākamo trešdienu pēc paziņojuma, ja vien Komisija nesniedz pretējus norādījumus.
3. Ja kopējais apjoms, par kuru konkrētās pieteikumu nedēļas laikā ir saņemti pieteikumi, pārsniedz palikušo pieejamo apjomu, kas minēts 1. punktā, Komisija veic vienu vai vairākus šādus pasākumus:
a)
nosaka samazinājuma koeficientu, kas piemērojams iesniegtajiem pieteikumiem kompensācijas sertifikātu saņemšanai konkrētajā pieteikumu nedēļā, par kuriem ir paziņots Komisijai un par kuriem sertifikāti vēl nav izsniegti;
b)
norāda dalībvalstīm uz to, ka jānoraida pieteikumi, kas iesniegti konkrētajā pieteikumu nedēļā, par kuriem Komisijai vēl nav paziņots;
c)
aptur pieteikumu iesniegšanu kompensācijas sertifikātu saņemšanai.
4. Jebkuru regulu, kas pieņemta saskaņā ar 3. punktu, publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī trīs dienu laikā pēc paziņojuma par pieteikumiem, kas minēti 2. punktā.
35. pants
1. Kompensācija sertifikāti kļūst derīgi to izdošanas dienā, kā noteikts Regulas (EK) Nr. 376/2008 22. panta 1. punktā.
2. Ievērojot otro daļu, kompensācijas sertifikāti ir derīgi līdz piektā mēneša pēdējai dienai, kas seko mēnesim, kurā pieteikums sertifikāta saņemšanai iesniegts, vai līdz budžeta perioda pēdējai dienai, atkarībā no tā, kura ir pirmā.
Kompensācijas sertifikāti, kas minēti 36. pantā, ir derīgi līdz piektā mēneša pēdējai dienai, kas seko mēnesim, kurā iesniegts pieteikums sertifikāta saņemšanai.
3. Ja saskaņā ar 26. pantu kompensācijas likmes ir iepriekš noteiktas, šīs likmes paliek spēkā līdz sertifikāta derīguma termiņa pēdējai dienai.
36. pants
Komisijas Regulu (EK) Nr. 2298/2001 (13) piemēro kompensācijas sertifikāta pieteikumiem un kompensācijas sertifikātiem, kas izsniegti preču eksportam, kas ir daļa no starptautiskā pārtikas atbalsta pasākuma Nolīguma 10. panta 4. punkta izpratnē.
37. pants
1. Regulas (EK) Nr. 376/2008 47. panta nolūkos piemēro šā panta 2. līdz 11. punktu.
2. No katra budžeta perioda 1. oktobra pieteikumus sertifikāta saņemšanai saistībā ar importētājā trešā valstī izdotu uzaicinājumu uz konkursu, kuros noteikta iepriekš noteikta eksporta kompensācija dienā, kad iesniegts pieteikums, var iesniegt saskaņā ar šo pantu, ārpus 29. un 34. pantā noteiktajiem periodiem, ja apjomu summa nepārsniedz 2 miljonus euro, un tā atbilst vienam uzaicinājumam uz konkursu, par ko viens vai vairāki eksportētāji iesnieguši vienu vai vairākus kompensācijas sertifikāta pieteikumus un par ko sertifikāts vēl nav izsniegts.
Tomēr šo robežu var palielināt līdz 4 miljoniem euro, ja pēc budžeta perioda sākuma neviens no publicētajiem samazinājuma koeficientiem, kas minēti 33. panta 1. punktā vai 34. panta 3. punktā, nepārsniedz 50 %.
3. Apjoms par kādu sertifikāts vai sertifikāti tiek iesniegti nedrīkst pārsniegt konkursa uzaicinājumā noteikto apjomu, kas reizināts ar atbilstošu(-ām) kompensācijas likmi(-ēm), kuras ir iepriekš noteiktas pieteikuma iesniegšanas dienā. Nekādas konkursa uzaicinājumā noteiktās pielaides vai izvēles iespējas netiek ņemtas vērā.
4. Papildus Regulas (EK) Nr. 376/2008 47. panta 3. punkta pirmajā daļā norādītajiem datiem dalībvalstis nekavējoties informē Komisiju par apjomiem, attiecībā uz kuriem piemēro katru sertifikātu un katra pieteikuma iesniegšanas datumu un laiku.
5. Ja 4. punktā minētie apjomi, to pieskaitot apjomiem, attiecībā uz kuriem jau iesniegts viens vai vairāki pieteikumi sertifikāta saņemšanai kā daļa no viena un tā paša konkursa uzaicinājuma, pārsniedz 2. punktā minēto piemērojamo robežu, Komisija divu darba dienu laikā pēc 4. punktā norādītās papildinformācijas saņemšanas informē dalībvalstis par to, ka kompensācijas sertifikātu uzņēmējam neizsniedz.
6. Komisija var apturēt 2. punkta piemērošanu, ja saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 376/2008 47. pantu izdoto kompensācijas sertifikātu apjomu kopsumma vienā budžeta periodā pārsniedz 4 miljonus euro. Lēmumu par apturēšanu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
7. Atkāpjoties no šīs regulas 35. panta 1. un 2. punkta, saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 376/2008 47. pantu izdotie kompensācijas sertifikāti ir derīgi no dienas, kad tie izsniegti Regulas (EK) Nr. 376/2008 22. panta 2. punkta nozīmē. Kompensācijas sertifikāti ir derīgi līdz astotā mēneša beigām, kas ir pēc izsniegšanas mēneša, vai līdz 30. septembrim, atkarībā no tā, kurš ir pirmais. Iepriekš noteiktās likmes ir derīgas līdz sertifikāta derīguma termiņa pēdējai dienai.
8. Ja kompetentā iestādē saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 376/2008 47. panta 9. punkta a) apakšpunktu atzīst, ka aģentūra, kas izdeva konkursa uzaicinājumu, ir atkāpusies no līguma tādu iemeslu dēļ, kas nav konkursa uzvarētāja vaina un ko nevar uzskatīt par force majeure, tā atbrīvo nodrošinājumu, kas iesniegts par sertifikātu gadījumos kad, iepriekš noteiktā kompensācijas likme attiecībā uz pamatproduktu, kurš atbilst lielākajai kompensācijai salīdzinājumā ar citiem izmantotajiem pamatproduktiem, ir augstāka vai vienāda ar kompensācijas likmi, kas ir spēkā sertifikāta derīguma termiņa pēdējā dienā.
9. Ja kompetentajā iestādē saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 376/2008 47. panta 9. punkta b) apakšpunktu atzīst, ka aģentūra, kura izsludināja uzaicinājumu uz konkursu, ir likusi konkursa uzvarētājam pieņemt izmaiņas līgumā tādu iemeslu dēļ, kas nav viņa vaina un kas nevar tikt uzskatīti par force majeure, tā var pagarināt sertifikāta derīguma termiņu un periodu, kurā var piemērot iepriekš noteiktu kompensāciju, līdz 30. septembrim.
10. Ja konkursa uzvarētājs iesniedz pierādījumu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 376/2008 47. panta 9. punkta c) apakšpunktu, ka uzaicinājumā uz konkursu vai pēc līguma piešķiršanas noslēgtajā līgumā paredzēta pielaide uz leju vai izvēles iespēja, kas pārsniedz 5 %, un ka aģentūra, kura izsludinājusi uzaicinājumu uz konkursu, piemēro attiecīgo klauzulu, tad pienākumu eksportēt uzskata par izpildītu, ja eksportētais daudzums ir ne vairāk kā par 10 % mazāks kā daudzums, par kuru izsniegts sertifikāts.
Šā punkta pirmo daļu piemēro ar noteikumu, ja iepriekš noteiktā kompensācijas likme attiecībā pret pamatproduktu, kas atbilst lielākajai kompensācijai salīdzinājumā ar citiem izmantotajiem pamatproduktiem, ir augstāka vai vienāda ar kompensācijas likmi, kas ir spēkā sertifikāta derīguma termiņa pēdējā dienā. Tādos gadījumos šīs regulas 40. panta 3. un 5. punktā minēto 95 % likmi aizstāj ar 90 %.
11. Šā panta 1. līdz 10. punkta nolūkos Regulas (EK) Nr. 376/2008 47. panta 5. punktā minētais 21 dienas laika ierobežojums ir 44 dienas.
3. IEDAĻA
Nodrošinājumi
38. Pants
1. Kompensācijas sertifikāta izsniegšana uzliek tā īpašniekam pienākumu pieteikties uz kompensācijām, kas vienādas ar apjomu, par kuru sertifikāts izsniegts, attiecībā uz precēm, kuras eksportētas kompensācijas sertifikāta derīguma laikā.
Lai garantētu šā punkta pirmajā daļā minētā pienākuma ievērošanu, iesniedz 23. pantā minēto nodrošinājumu.
2. Šā panta 1. punkta pirmajā daļā minēto pienākumu uzskata par primāro prasību Regulas (EEK) Nr. 2220/85 20. panta 2. punkta nozīmē.
39. pants
1. Uzskata, ka primārā prasība ir izpildīta, ja eksportētājs ir nosūtījis īpašo pieteikumu attiecībā uz kompensācijas sertifikāta derīguma termiņa laikā eksportētajām precēm saskaņā ar 28. panta un VI pielikuma V daļas nosacījumiem.
2. Ja īpašais pieteikums nav eksporta deklarācija, tas jāiesniedz trīs mēnešu laikā pēc tam, kad beidzies derīguma termiņš kompensācijas sertifikātam, kura numuram jābūt ierakstītam īpašajā pieteikumā, izņemot force majeure gadījumus.
Ja trīs mēnešu laika ierobežojums, kas noteikts pirmajā daļā, nav ievērots, primāro prasību neuzskata par izpildītu.
3. Pierādījumu par primārās prasības izpildi iesniedz, uzrādot kompetentajai iestādei kompensācijas sertifikāta eksemplāru Nr. 1, kas pienācīgi aizpildīts saskaņā ar 28. panta 2. punktu. Šo pierādījumu iesniedz līdz divpadsmitā mēneša beigām pēc kompensācijas sertifikāta derīguma termiņa beigām.
Pirmo daļu piemēro mutatis mutandis sertifikātiem, kas reģistrēti saskaņā ar 24. panta 2. punktu.
4. Atkāpjoties no Regulas (EEK) Nr. 2220/85 22. panta 3. punkta, šīs regulas 23. pantā paredzēto nodrošinājumu, ietur proporcionāli summai, par kuru šā panta 2. un 3. punktā minētajā termiņā nav sniegts vajadzīgais pierādījums.
40. pants
1. Ja atbilstīgi 33. panta 2. punktam vai 34. panta 3. punkta a) apakšpunktam piemēro samazinājuma koeficientu, tad nekavējoties atbrīvo daļu no iesniegtā nodrošinājuma, kas vienāds ar iesniegto apjomu reizinātu ar samazinājuma koeficientu.
2. Ja saskaņā ar 33. panta 2. punkta otro daļu pieteikuma iesniedzējs atsauc savu pieteikumu sertifikāta saņemšanai, atbrīvo 80 % no sākotnējā nodrošinājuma.
3. Nodrošinājumu atbrīvo pilnībā, ja sertifikāta īpašnieks ir iesniedzis kompensācijas pieteikumu, kas aptver 95 % no summas, par kuru sertifikāts izsniegts.
4. Uz nominālā īpašnieka pieteikuma pamata, dalībvalstis nodrošinājumu var atbrīvot pa daļām proporcionāli apjomiem, attiecībā uz kuriem ir izpildīti nosacījumi, kas minēti 39. panta 1. un 3. punktā, ar noteikumu, ka sniegti pierādījumi par to, ka pieprasītais apjoms ir vienāds vismaz ar 5 % no sertifikātā uzrādītā apjoma.
5. Ja pieteikums par kompensāciju ir iesniegts par mazāk nekā 95 % no apjoma, par kuru sertifikāts ir izsniegts, ietur daļu no nodrošinājuma, kas vienāda ar 10 % no starpības starp 95 % apjoma, par kuru sertifikāts izsniegts, un faktiski izmantoto kompensācijas apjomu.
6. Ja apjoms, attiecībā uz kuru saskaņā ar 39. panta 1. un 3. punktu ir izpildīti nosacījumi, ir mazāks par 5 % no sertifikātā uzrādītā apjoma, nodrošinājums pilnā apjomā tiek ieturēts.
7. Ja kopējā nodrošinājuma summa, kura būtu ieturama, sasniedz EUR 100 vai mazāk par konkrēto sertifikātu, attiecīgā dalībvalsts atbrīvo visu nodrošinājumu.
41. pants
1. Ja sertifikāts vai izraksts no sertifikāta tiek atdots atpakaļ izdevējiestādei laika posmā, kas atbilst sākotnējām divām trešdaļām no derīguma termiņa, atbilstošo ieturamo nodrošinājuma apjomu samazina par 40 %, un tā nolūkos jebkura dienas daļa tiek uzskatīta par pilnu dienu.
2. Ja sertifikāts vai izraksts no sertifikāta tiek atdots atpakaļ izdevējiestādei laika posmā, kas atbilst pēdējai trešdaļai no derīguma termiņa vai mēneša laikā pēc derīguma termiņa beigām, atbilstošo ieturamā nodrošinājuma apjomu samazina par 25 %.
3. Šā panta 1. un 2. punkts attiecas tikai uz sertifikātiem un izrakstiem no sertifikātiem, kas atdoti atpakaļ izdevējiestādei budžeta periodā, par kuru sertifikāti ir izsniegti, ar noteikumu, ka tie tiek atgriezti ne vēlāk kā minētā perioda 31. augustā.
IV NODAĻA
EKSPORTS, UZ KO SERTIFIKĀTS NAV ATTIECINĀMS
42. pants
1. Sertifikāti nav nepieciešami eksportam, par kuru budžeta gada laikā uzņēmēja iesniegtie pieteikumi nedod tiesības uz maksājumu, kas ir lielāks par EUR 100 000.
2. Sertifikāti nav nepieciešami par piegādēm, kas minētas Regulas (EK) Nr. 612/2009 4. panta 1. punkta otrās daļas trešajā ievilkumā, 33. panta 1. punktā, 37. panta 1. punktā, 41. panta 1. punktā un 43. panta 1. punktā.
3. Šā panta 1. un 2. punktu piemēro arī uzņēmēju eksportam, kuriem kompensācijas sertifikāts ir izsniegts no konkrētā budžeta perioda sākuma vai kuriem šāds sertifikāts ir eksporta dienā.
4. Šā panta 1., 2. un 3. punktu piemēro tikai dalībvalstī, kurā uzņēmējs veic uzņēmējdarbību.
43. pants
1. Katrā budžeta periodā par eksportu, kas minēts 42. panta 1. punktā, ir tiesības saņemt kompensācijas maksājumu šim mērķim paredzētu EUR 40 miljonu kopējās rezerves robežās katrā budžeta gadā.
2. Kompensācijas par eksportu, kas ir daļa no Līguma 10. panta 4. punktā minētajiem starptautiskā pārtikas atbalsta pasākumiem, kā arī kompensācijas par piegādēm, kas minētas Regulas (EK) Nr. 612/2009 4. panta 1. punkta otrās daļas trešajā ievilkumā, 33. panta 1. punktā, 37. panta 1. punktā, 41. panta 1. punktā un 43. panta 1. punktā, nosakot izdevumu līmeni 1. punktā minētās rezerves robežās, neņem vērā.
44. pants
1. Ja saskaņā ar 53. pantu dalībvalstu paziņoto apjomu summa sasniedz 30 miljonus euro, Komisija, ņemot vērā Savienības starptautiskās saistības, var, ilgākais uz 20 darba dienām, apturēt 43. panta 1. punkta piemērošanu eksportam, uz ko nav attiecināms kompensācijas sertifikāts.
2. Šā panta 1. punktā minētajos apstākļos Komisija saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1216/2009 16. panta 2. punktu var uz laika posmu, kas pārsniedz 20 darba dienas, apturēt šīs regulas 43. panta 1. punkta piemērošanu eksportam, uz ko nav attiecināms kompensācijas sertifikāts.
V NODAĻA
EKSPORTĒTĀJA PIENĀKUMI
45. pants
1. Ja preces ir jāeksportē, saskaņā ar 10. pantu attiecīgā puse deklarē preču ražošanā izmantotos pamatproduktu, no tiem pārstrādes procesā iegūto produktu vai saskaņā ar 3. pantu vienai no divām kategorijām pielīdzināto produktu daudzumus, par kuriem tiek pieprasīta kompensācija, vai atsaucas uz to sastāvu, ja tas ir noteikts saskaņā 10. panta 4. punktu.
2. Ja preces ir izmantotas eksportējamo preču ražošanā, attiecīgā puse deklarācijā iekļauj faktiski izlietoto preču daudzumus un katra pamatprodukta, no to pārstrādes iegūtiem produktiem un/vai saskaņā ar 3. pantu vienai no divām kategorijām pielīdzinātiem produktiem, no kuriem preces iegūtas, īpašības un daudzumus.
Papildus šai deklarācijai attiecīgā puse kompetentajai iestādei iesniedz visus dokumentus un informāciju, ko iestāde uzskata par būtisku. Attiecīgie dokumenti un informācija var būt un to var iesniegt elektroniskā formā.
Kompetentās iestādes ar atbilstošiem līdzekļiem pārbauda iesniegtās deklarācijas precizitāti.
3. Pēc tās dalībvalsts kompetento iestāžu pieprasījuma, kuras teritorijā tiek kārtotas eksporta muitas formalitātes, citu dalībvalstu kompetentajām iestādēm nekavējoties tieši paziņo visu informāciju, ko tās var iegūt, lai nodrošinātu attiecīgās puses iesniegtās deklarācijas pārbaudi.
46. pants
Atkāpjoties no 45. panta un apspriežoties ar kompetentajām iestādēm, preču vai produktu deklarāciju var aizvietot ar apvienotu deklarāciju par izmantoto produktu daudzumiem vai arī ar atsauci uz deklarāciju par izmantoto produktu daudzumiem, ja pēdējie jau ir noteikti atbilstoši 10. panta 4. punktam un ar noteikumu, ka ražotājs nodos iestāžu rīcībā visu informāciju, kas nepieciešama, lai pārbaudītu deklarāciju.
47. pants
1. Ja eksportētājs nav noformējis deklarāciju, kas minēta 46. pantā, vai nesniedz pietiekamu ar deklarāciju saistītu informāciju, tam nav tiesību saņemt kompensāciju.
2. Atkāpjoties no 1. punkta, ja konkrētās preces ir uzskaitītas IV pielikuma 1. un 2. ailē, attiecīgajai pusei var piešķirt kompensāciju pēc tās īpaša pieprasījuma. Kompensācijas aprēķinos vērā ņemto pamatproduktu īpašības un daudzumu nosaka, pamatojoties uz eksportējamo produktu analīzi un saskaņā ar IV pielikumā norādīto tabulu. Kompetentā iestāde lemj par nosacījumiem, saskaņā ar kuriem jāveic analīze, kā arī par pēc pieprasījuma iesniedzamo informāciju.
3. Šādas analīzes izmaksas sedz eksportētājs.
48. pants
1. 45. pantu nepiemēro lauksaimniecības produktu daudzumiem, kas noteikti saskaņā ar III pielikumu, izņemot:
a)
45. panta 1. punktā minētos produktu daudzumus, kas eksportēti preču veidā, kuras daļēji iegūtas no produktiem, par kuriem eksporta kompensācijas maksājums tiek veikts, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 1234/2007, un daļēji no citiem produktiem saskaņā ar 11. panta 2. punktā paredzētajiem nosacījumiem;
b)
olu vai olu produktu daudzumus, kas eksportēti makaronu veidā un kuri atbilst KN kodam 1902 11 00;
c)
svaigu makaronu izstrādājumu sastāvā esošo sausnas satura daudzumu, kā minēts 11. panta 1. punkta otrajā daļā;
d)
D-glicīta (sorbīta), kurš atbilst KN kodam 2905 44 un 3824 60, ražošanā faktiski izmantoto pamatproduktu īpašības, un, ja nepieciešams, D-glicīta (sorbīta) daļas, kas iegūtas no cieti saturošām vielām un saharozes;
e)
kazeīna daudzumus, kas eksportēti tādu preču veidā, kuras atbilst KN kodam 3501 90 90;
f)
alus, kas ražots no iesala, kurš atbilst KN kodam 2202 90 10, Plato grādu;
g)
par iesalu nepārvērstus miežu daudzumus, ko pieņēmušas kompetentās iestādes.
Eksporta deklarācijā sniegtais preču apraksts un pieteikums par kompensācijas saņemšanu saistībā ar III pielikumā uzskaitītajām precēm ņem vērā šajā pielikumā norādīto nomenklatūru.
2. Analizējot preces 45., 46., 47. panta vai šā panta 1. vai 3. punkta vajadzībām, izmanto analīzes metodes, kas minētas Komisijas Regulā (EK) Nr. 904/2008 (14), vai, ja to nav, metodes, kas minētas Komisijas Regulā (EK) Nr. 900/2008 (15), vai, ja to nav, metodes, ko piemēro Kopējā Muitas tarifa līdzīgu preču klasifikācijai, kuras importē Savienībā.
3. Eksportēto preču daudzumus un 45. panta 1. punktā minēto produktu daudzumus vai atsauce uz sastāvu, kas noteikta saskaņā ar 10. panta 4. punktu, jāieraksta dokumentā, kurš apliecina eksportu. Tomēr, ja piemēro 47. panta 2. punktu, šos pēdējos daudzumus aizvieto ar pamatproduktu daudzumiem, kas minēti IV pielikuma 4. ailē un atbilst eksportēto preču analīzes rezultātiem.
4. Lai piešķirtu kompensāciju precēm, kas atbilst KN kodiem 0403 10 51 līdz 0403 10 99, 0403 90 71 līdz 0403 90 99, 0405 20 10, 0405 20 30, 2105 00 99, 3502 11 90 un 3502 19 90, precēm jāatbilst prasībām, kas noteiktas Regulā (EK) Nr. 852/2004 un Regulā (EK) Nr. 853/2004, un jo īpaši prasībai, kas nosaka, ka tām jābūt izgatavotām apstiprinātā uzņēmumā un jāatbilst veselības marķējuma prasībām, kas uzskaitītas Regulas (EK) Nr. 853/2004 II pielikuma I iedaļā.
5. Piemērojot 45. un 46. pantu, katra dalībvalsts informē Komisiju par tās teritorijā veiktajām pārbaudēm attiecībā uz dažādu veidu eksportētajām precēm. Komisija attiecīgi informē pārējās dalībvalstis.
49. pants
1. Saskaņā ar šīs regulas 45. un 46. pantu, un piemērojot Regulas (EK) Nr. 612/2009 12. pantu, attiecībā uz precēm, kas uzskaitītas šīs regulas II pielikumā un satur labību, rīsus, pienu un piena produktus vai olas, kas minēti Regulas (EK) Nr. 1234/2007 162. panta 1. punkta a) apakšpunkta i), ii), v) un vii) daļā un b) apakšpunktā, attiecīgā puse deklarē, ka neviena no šo preču sastāvdaļām nav importēta no trešām valstīm, vai norāda no trešām valstīm importēto minēto produktu daudzumus.
2. Ja ir izteikts pieprasījums daudzuma noteikšanai saskaņā ar 10. panta 4. punktu, kompetentā iestāde var pieņemt attiecīgās puses deklarāciju, ka netiks izmantoti 1. punktā minētie labības, rīsu, piena un olu produkti, kas importēti no trešām valstīm.
3. Ja ir izteikts pieprasījums daudzuma noteikšanai saskaņā ar 11. panta 1. punktu vai saskaņā ar 47. panta 2. punktu, kompetentā iestāde var pieņemt attiecīgās puses deklarāciju, ka netiks izmantoti 1. punktā minētie labības, rīsu, piena un olu produkti, kas importēti no trešām valstīm.
4. Atbildīgās iestādes ar atbilstošiem līdzekļiem pārbauda šā panta 1., 2. un 3. punktā minētās deklarācijas.
IV NODAĻA
KOMPENSĀCIJAS IZMAKSA
50. pants
1. Gadījumos, kad preces ir eksportētas katru gadu laika posmā no 1. oktobra līdz 15. oktobrim kompensācijas neizmaksā pirms 16. oktobra.
Attiecībā uz preču eksportu, kas veikts uzrādot kompensācijas sertifikātu, kas izsniegts par attiecīgo budžeta periodu, un ja Komisija uzskata, ka pastāv draudi par to, ka Eiropas Savienība varētu neizpildīt savas starptautiskās saistības, ieplānotās kompensāciju izmaksas pēc tā perioda beigām neveic pirms 16. oktobra. Šajā gadījumā Regulas (EK) Nr. 612/2009 46. panta 8. punktā minēto laika ierobežojumu var pagarināt uz laiku līdz trīs mēnešiem un 15 dienām, pieņemot lēmumu, kas jāpublicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī pirms 20. septembra.
2. Atkāpjoties no Regulas (EK) Nr. 612/2009 24. panta, šīs regulas II pielikumā uzskaitītajām precēm 24. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļā noteiktā summa piemērojama neatkarīgi no galamērķa valsts vai teritorijas, uz kuru preces tiek eksportētas:
a)
ja preces mazumtirdzniecībai patērētājiem ir iesaiņotas tiešajā iepakojumā, kura tīrais saturs nepārsniedz 2,5 kg, vai traukos, kuros nesaiet vairāk par 2 l, ar marķējumu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2000/13/EK (16) 1. panta 3. punkta a) apakšpunkta nozīmē, kur vai nu minēts importētājs galamērķa valstī, vai kura teksts ir galamērķa valsts oficiālajā valodā vai minētajā valstī saprotamā valodā;
b)
ja konkrēts eksportētājs vismaz 12 reizes divu gadu laikā pirms 3. punktā minētās atļaujas lūguma eksportē vienam(-iem) un tam(-iem) pašam(-iem) saņēmējam(-iem) preces, kurās pēc svara nav vairāk par 90 % tāda viena pamatprodukta, par kuru ir maksājama kompensācija, un kurām ir tas pats 8 ciparu KN kods.
3. Gadījumos, kas minēti 2. punktā, dalībvalstis pēc lūguma drīkst izdot formālu atļauju, kas atbrīvo attiecīgo eksportētāju no Regulas (EK) Nr. 612/2009 17. pantā prasīto dokumentu uzrādīšanas, izņemot pārvadājuma dokumentu.
Pirmajā daļā minētā atļauja ir derīga, ja nav atsaukta, ne vairāk kā divus gadus un ir pagarināma. Dalībvalstis var pēc saviem ieskatiem atcelt atļauju, un dara to sevišķi tad, ja tām ir pamats aizdomām, ka eksportētājs nav ievērojis tajā iekļautos nosacījumus.
Saskaņā ar pirmo daļu piešķirtie atbrīvojumi uzskatāmi par riska faktoriem, kas jāņem vērā Padomes Regulas (EK) Nr. 485/2008 (17) 2. panta 1. punkta izpildē.
Atbrīvojuma izmantotāji uzņēmēji min atļaujas numuru vienotajā administratīvajā dokumentā un konkrētajā maksājuma pieteikumā, kā noteikts šīs regulas 28. pantā.
4. Atkāpjoties no 3. punkta, gadījumos, kas paredzēti 2. punkta b) apakšpunktā, dalībvalstis drīkst attiecīgo eksportētāju atbrīvot no pārvadājumu dokumentu uzrādīšanas par visu eksportu, uz kuru attiecas atļauja, ar nosacījumu, ka attiecīgajam eksportētājiem liek uzrādīt pārvadājumu dokumentus par vismaz 10 % no tādām eksporta deklarācijām vai par vienu gadā, atkarībā no tā, kuru vairāk, kas dalībvalstīm jāizraugās pēc Komisijas Regulā (EK) Nr. 1276/2008 (18) noteiktajiem kritērijiem.
5. Attiecībā uz šās regulas II pielikumā uzskaitītajām precēm gadījumos, kad eksporta deklarācija akceptēta ne vēlāk kā 2007. gada 30. septembrī, un par kurām eksportētājs nespēj iesniegt Regulas (EK) Nr. 612/2009 17. panta 1. punktā prasīto pierādījumu, preces uzskatāmas par ievestām trešā valstī, uzrādot pārvadājuma dokumenta kopiju, kuram jāpievieno vai nu viens no Regulas (EK) Nr. 612/2009 17. panta 2. punktā uzskaitītajiem dokumentiem, vai bankas dokuments, ko izdevuši atzīti starpnieki, kas veic uzņēmējdarbību Savienībā un kas apliecina, ka eksporta maksājums ir ieskaitīts kopā ar starpniekiem atvērtā eksportētāja kontā, vai maksājuma apstiprinājums.
6. Regulas (EK) Nr. 612/2009 27. panta piemērošanas vajadzībām dalībvalstis ņem vērā 5. punktā izklāstītos noteikumus.
VII NODAĻA
PIENĀKUMS PAZIŅOT
51. pants
1. Pirms katra mēneša desmitā datuma dalībvalstis paziņo Komisijai sekojošo:
a)
summas, kas izteiktas euro, par kurām kompensācijas sertifikāti atdoti atpakaļ iepriekšējā mēneša laikā saskaņā ar 41. panta 1. punktu;
b)
summas, kas izteiktas euro, par kurām iepriekšējā mēneša laikā ir konstatēts, ka 38. panta 1. punktā minētā pamatprasība nav izpildīta;
c)
kompensācijas sertifikāti, kas izteikti euro un izsniegti iepriekšējā mēneša laikā, kā minēts 35. pantā;
d)
kompensācijas sertifikāti, kas izteikti euro un izsniegti iepriekšējā mēneša laika saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 376/2008 47. pantu.
Pirmās daļas b) apakšpunktā minētie apjomi atšķirami pēc atsauces uz kompensācijas sertifikātu budžeta periodu, uz kuru tie attiecas.
2. Līdz katra gada 1. novembrim dalībvalstis paziņo Komisijai par kopīgajiem apjomiem, kas izteikti euro un kas piešķirti līdz tā gada 1. oktobrim kompensācijas sertifikātiem, kas izsniegti budžeta periodā, kas beidzās iepriekšējā kalendārā gada 30. septembrī.
52. pants
1. Ne vēlāk kā līdz mēneša beigām, kas seko kalendārā gada katram mēnesim, izmantojot datu apmaiņas sistēmu, kas zināma kā DEX, dalībvalstis paziņo Komisijai statistisko informāciju par šajā regulā noteiktajām precēm, par kurām iepriekšējā mēnesī piešķirta eksporta kompensācija un kuras uzrādītas sadalot tās pēc astoņu ciparu KN kodiem un par kurām ir šāda informācija:
a)
tādu preču daudzumi, kas izteikti tonnās vai citās noteiktās mērvienībās;
b)
apjomi, kas izteikti euro, par iepriekšējā mēnesī piešķirtajām eksporta kompensācijām par katru attiecīgo lauksaimniecības pamatproduktu;
c)
daudzumi, kas izteikti tonnās, katram no lauksaimniecības pamatproduktiem, saistībā ar kuriem tiek piešķirtas kompensācijas.
2. Līdz katra gada 31. decembrim dalībvalstis informē Komisiju par kopējo kompensāciju summu, kas izteikta euro, un ko tās faktiski piešķīrušas tā paša gada budžeta periodā, kas ir beidzies 30. septembrī, attiecībā uz precēm, kuras eksportētas iepriekšējā gada budžeta periodā, kas ir beidzies 30. septembrī, un visu iepriekšējo budžeta periodu laikā, par kuriem iepriekš nebija ziņots, precizējot atbilstošos periodus.
3. Piemērojot 1. un 2. punktu, piešķirtā kompensācija ietver avansa maksājumus.
4. Līdz katra gada 31. decembrim dalībvalstis informē Komisiju par atmaksātajām kompensāciju kopsummām, kas izteiktas euro un nav izmaksātas pareizi, un kas tika atgūtas budžeta periodā, kas beidzās tā paša gada 30. septembrī, norādot atbilstošos budžeta periodus.
53. pants
Dalībvalstis ne vēlāk kā katra mēneša piektajā datumā paziņo Komisijai par piešķirtajiem kompensāciju apjomiem saskaņā ar 43. panta 1. punktu no sešpadsmitās dienas līdz iepriekšējā mēneša beigām un ne vēlāk kā līdz katra mēneša divdesmitajam datumam par piešķirtajiem kompensāciju apjomiem saskaņā ar 43. panta 1. punktu no attiecīgā mēneša pirmās līdz piecpadsmitajai dienai. Vajadzības gadījumā dalībvalstis informē Komisiju par to, ka tās nav piešķīrušas nekādus apjomus attiecīgajās dienās.
VIII NODAĻA
NOBEIGUMA NOTEIKUMI
54. pants
Regulu (EK) Nr. 1043/2005 atceļ.
Atsauces uz atcelto regulu uzskata par atsaucēm uz šo regulu un lasa saskaņā ar atbilstības tabulu, kas atrodas IX pielikumā.
55. pants
Šī regula stājas spēkā otrajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Tā attiecas uz pieteikumiem, kas iesniegti no 2010. gada 8. jūlija sertifikātiem izmantošanai no 2010. gada 1. oktobra.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2010. gada 29. jūnijā