NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 817/2010
ze dne 16. září 2010,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007, pokud jde o požadavky na poskytování vývozních náhrad v souvislosti s řádným zacházením se živým skotem během přepravy
(přepracování)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (1), a zejména na článek 170 ve spojení s článkem 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 639/2003 ze dne 9. dubna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1254/1999, pokud jde požadavky na poskytování vývozních náhrad v souvislosti s řádným zacházením se živým skotem během přepravy (2), bylo několikrát podstatně změněno (3). Vzhledem k novým změnám by uvedená směrnice měla být z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti přepracována.
(2)
Podle článku 168 nařízení (ES) č. 1234/2007 poskytování a výplata vývozní náhrady pro živý skot podléhají dodržení právních předpisů Unie týkajících dobrých životních podmínek zvířat, a zejména dodržení nařízení Rady (ES) č. 1/2005 ze dne 22. prosince 2004 o ochraně zvířat během přepravy a souvisejících činností (4).
(3)
Za účelem zaručení dodržování norem týkajících se dobrých životních podmínek zvířat by měl být zaveden systém monitorování, který by zahrnoval povinné kontroly v místě výjezdu z celního území Společenství a rovněž po opuštění celního území Společenství, jestliže se mění dopravní prostředky a rovněž v místě první vykládky ve třetí zemi konečného určení.
(4)
Pro usnadnění náležitých kontrol při výjezdu z celního území Společenství by měla být stanovena místa výjezdu.
(5)
Posouzení tělesného a zdravotního stavu zvířat vyžaduje zvláštní kvalifikaci a zkušenost. Kontroly by měl proto vykonávat veterinární lékař. Navíc by měla být vyjasněna oblast působnosti a vypracován vzor zprávy, aby byly tyto kontroly přesné a harmonizované.
(6)
Pro účely tohoto nařízení by měly být kontroly, jež se mají provádět ve třetích zemích, povinné a měly by je provádět orgány členských států nebo mezinárodní kontrolní a dozorčí společnosti (dále jen „kontrolní společnosti“), které jsou schváleny a kontrolovány členskými státy v souladu s nařízením Komise (ES) č. 612/2009 ze dne 7. července 2009, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty (5). Aby kontrolní společnosti mohly provádět kontroly pro účely tohoto nařízení, měly by zejména splňovat požadavky na schvalování a kontrolu, jak jsou stanoveny v příloze VIII nařízení (ES) č. 612/2009.
(7)
Článek 168 nařízení (ES) č. 1234/2007 a toto nařízení stanoví, že soulad s právními předpisy Unie týkajícími se dobrých životních podmínek zvířat je podmínkou pro výplatu vývozních náhrad. Proto by mělo být jasně stanoveno, aniž jsou dotčeny případy vyšší moci uznané judikaturou Soudního dvora Evropské unie, že porušení těchto ustanovení týkajících se dobrých životních podmínek zvířat nezpůsobí snížení, nýbrž ztrátu vývozní náhrady, která souvisí s počtem zvířat, u kterých nebyly dodrženy požadavky na dobré životní podmínky. Z těchto ustanovení, jakož i z pravidel týkajících se dobrých životních podmínek zvířat, která jsou uvedena v článcích 3 až 9 nařízení (ES) č. 1/2005 a v nich uvedených přílohách, stejnou měrou vyplývá, že nezávisle na tělesném stavu zvířat se náhrada nevyplácí pro zvířata, u kterých nebyla dodržena pravidla týkající se dobrých životních podmínek.
(8)
Je-li zřejmé, že nařízení (ES) č. 1/2005 není dodržováno u velkého počtu zvířat, měly by se kromě toho, že se nevyplatí vývozní náhrady, použít i náležité sankce. Pokud navíc takové nedodržení vyplývá z naprostého zanedbávání požadavků na dobré životní podmínky zvířat, mělo by se rozhodnout o úplné ztrátě vývozní náhrady.
(9)
Vzhledem k rozdílům mezi různými jazykovými verzemi je nutné jasně stanovit, že náhrada má být odmítnuta pro všechna zvířata uvedená ve vývozním prohlášení, pokud počet zvířat, pro něž se žádná náhrada nevyplatí, představuje více než 5 % z počtu uvedeného v přijatém vývozním prohlášení, avšak nejméně tři zvířata nebo deset nebo více zvířat, avšak nejméně 2 % z počtu potvrzeného v přijatém vývozním prohlášení. Ustanovení čl. 6 odst. 2 písm. b) by tudíž mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(10)
Členské státy by měly Komisi poskytnout údaje nezbytné pro sledování provádění tohoto nařízení a pro vypracování příslušných zpráv.
(11)
Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro společnou organizaci zemědělských trhů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
Podle článku 168 nařízení (ES) č. 1234/2007 se vývozní náhrada pro živý skot kódu KN 0102 (dále jen „zvířata“) vyplatí pouze tehdy, jsou-li během přepravy zvířat do prvního místa vykládky ve třetí zemi konečného určení dodrženy články 3 až 9 nařízení (ES) č. 1/2005 a v nich zmíněné přílohy a toto nařízení.
Pro účely tohoto nařízení se při silniční přepravě „prvním místem vykládky ve třetí zemi konečného určení“ rozumí místo, kde je ze silničního vozidla definitivně vyloženo první zvíře, a tedy nikoliv místo, kde je cesta přerušena za účelem odpočinku, krmení nebo napájení zvířat.
Článek 2
Kontroly uvnitř celního území Společenství
1. Zvířata mohou opustit celní území Společenství pouze přes tato místa výjezdu:
a)
stanoviště hraniční kontroly schválené rozhodnutím Komise pro veterinární kontroly živých kopytníků pocházejících ze třetích zemí,
nebo
b)
místo výjezdu určené členským státem.
2. U zvířat, pro něž bylo přijato vývozní prohlášení, úřední veterinární lékař v místě výjezdu v souladu se směrnicí Rady 96/93/ES (6) ověří, zda:
a)
byly požadavky stanovené v nařízení (ES) č. 1/2005 dodrženy od místa odeslání, jak je stanoveno v čl. 2 písm. r) uvedeného nařízení, až do místa výjezdu
a
b)
podmínky přepravy pro zbývající část cesty odpovídají nařízení (ES) č. 1/2005 a zda byla přijata nezbytná opatření k zajištění jeho dodržení až do první vykládky ve třetí zemi konečného určení.
Po provedení kontrol vyplní úřední veterinární lékař v souladu se vzorem uvedeným v příloze I tohoto nařízení zprávu, v níž potvrdí, zda jsou výsledky kontrol provedených v souladu s prvním pododstavcem uspokojivé či nikoliv.
Odpovědný veterinární orgán v místě výjezdu uchová uvedenou zprávu po dobu nejméně tří let. Kopie zprávy se zašle platební agentuře.
3. Je-li úřední veterinární lékař v místě výjezdu přesvědčen, že jsou požadavky odstavce 2 splněny, potvrdí toto zjištění jednou z poznámek uvedených v příloze II a na doklad, který potvrzuje, že zboží opustilo celní území Společenství, připojí razítko a podpis buď v kolonce J kontrolního výtisku T5, nebo na nejvhodnějším místě na vnitrostátním dokladu.
4. Úřední veterinární lékař v místě výjezdu potvrdí na dokladu uvedeném v odstavci 3 celkový počet zvířat, pro něž bylo vývozní prohlášení přijato, přičemž odečte zvířata, která během přepravy porodila nebo zmetala, která uhynula nebo u nichž nebyly požadavky nařízení (ES) č. 1/2005 dodrženy.
5. Členské státy mohou od vývozce vyžadovat, aby úředního veterinárního lékaře v místě výjezdu předem upozornil na příjezd zásilky do místa výjezdu.
6. Odchylně od odstavce 1, pokud se pro přepravu po železnici nebo ve velkých kontejnerech použije zjednodušený tranzitní režim Společenství uvedený v článku 11 nařízení (ES) č. 612/2009, úřední veterinární lékař provede kontroly u úřadu, v němž jsou zvířata do takového režimu zařazována.
Osvědčení a poznámky uvedené v odstavcích 3 a 4 tohoto článku se připojí na doklady používané pro účely vyplácení náhrady nebo, v případě popsaném v čl. 11 odst. 4 nařízení (ES) č. 612/2009, na kontrolní výtisk T5.
Článek 3
Kontroly ve třetích zemích
1. Vývozce zajistí, že jsou zvířata po opuštění celního území Společenství podrobena kontrole:
a)
všude, kde se mění dopravní prostředky, vyjma případů, kdy tato změna nebyla plánována a je důsledkem výjimečných a nepředvídaných okolností;
b)
v místě první vykládky ve třetí zemi konečného určení.
2. Prováděním kontrol stanovených v odstavci 1 je pověřena mezinárodní kontrolní a dozorčí společnost schválená a kontrolovaná za tímto účelem členským státem v souladu s články 18 až 23 nařízení (ES) č. 612/2009 nebo úřední agentura členského státu.
Kontroly stanovené v odstavci 1 provádí veterinární lékař s diplomem, osvědčením nebo jiným dokladem o dosažené kvalifikaci veterinárního lékaře podle článku 21 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES (7). Členské státy, které schválily mezinárodní kontrolní a dozorčí společnosti uvedené v prvním pododstavci tohoto odstavce, by však měly ověřit, že uvedené společnosti kontrolují, zda veterinární lékař s kvalifikací, na niž se nevztahuje uvedená směrnice, má znalosti vyžadované podle nařízení (ES) č. 1/2005. Uvedené kontroly jsou prováděny odpovídajícím, objektivním a nestranným způsobem prostřednictvím vhodných postupů.
Pro každou kontrolu provedenou podle odstavce 1 vyplní veterinární lékař, který kontrolu provedl, zprávu v souladu se vzory uvedenými v přílohách III a IV tohoto nařízení.
Článek 4
Postup pro výplatu vývozních náhrad
1. Vývozce poskytne příslušným orgánům členského státu, v němž je vývozní prohlášení přijato, nejpozději při podání vývozního prohlášení veškeré nezbytné údaje týkající se cesty.
Současně nebo ihned, jakmile se o tom dozví, informuje vývozce příslušný orgán o všech případných změnách dopravních prostředků.
2. Žádosti o platbu vývozních náhrad vypracované v souladu s článkem 46 nařízení (ES) č. 612/2009 by měly být ve lhůtě stanovené v uvedeném článku doplněny:
a)
řádně vyplněným dokladem uvedeným v čl. 2 odst. 3 tohoto nařízení
a
b)
zprávami stanovenými v čl. 3 odst. 2 třetím pododstavci tohoto nařízení.
3. Nemohou-li být kontroly uvedené v čl. 3 odst. 1 provedeny v důsledku okolností, které nelze přičíst vývozci, příslušný orgán může na základě odůvodněné žádosti vývozce přijmout jiné doklady, které k jeho spokojenosti potvrzují, že nařízení (ES) č. 1/2005 bylo dodrženo.
Článek 5
Nevyplacení vývozní náhrady
1. Celková částka vývozní náhrady na zvíře vypočtená podle druhého pododstavce se nevyplatí pro:
a)
zvířata, která během přepravy uhynula, vyjma za okolností stanovených v odstavci 2;
b)
zvířata, která během přepravy porodila nebo zmetala před první vykládkou ve třetí zemi konečného určení;
c)
zvířata, v jejichž případě se příslušný orgán na základě dokladů uvedených v čl. 4 odst. 2 a/nebo všech dalších dostupných údajů o dodržování tohoto nařízení domnívá, že články 3 až 9 nařízení (ES) č. 1/2005 a v nich uvedené přílohy nebyly dodrženy.
Hmotnost zvířete, pro které se náhrada nevyplatí, se stanoví paušálně tak, že se celková hmotnost v kilogramech uvedená ve vývozním prohlášení vydělí celkovým počtem zvířat, který je uveden v tomtéž prohlášení.
2. Uhynou-li zvířata během přepravy v důsledku vyšší moci poté, co opustila celní území Společenství:
a)
v případě nerozlišené náhrady se vyplatí celá částka náhrada,
b)
v případě rozlišené náhrady se vyplatí část náhrady vypočítané v souladu s čl. 25 odst. 2 nařízení (ES) č. 612/2009.
Článek 6
Sankce
1. Náhrada se dále sníží o částku, jež se rovná částce náhrady, která nebyla vyplacena v souladu čl. 5 odst. 1, pokud počet zvířat, pro něž se vývozní náhrada nevyplatí, představuje:
a)
více než 1 % z počtu uvedeného v přijatém vývozním prohlášení, avšak nejméně dvě zvířata,
nebo
b)
více než pět zvířat.
2. Náhrada se odmítne pro všechna zvířata uvedená ve vývozním prohlášení, pokud počet zvířat, pro něž se žádná náhrada podle čl. 5 odst. 1 nevyplatí, představuje:
a)
více než 5 % z počtu uvedeného v přijatém vývozním prohlášení, avšak nejméně tři zvířata,
nebo
b)
deset zvířat nebo více, avšak nejméně 2 % z počtu potvrzeného v přijatém vývozním prohlášení.
3. Pro účely odstavců 1 a 2 se nezohlední zvířata, jež během přepravy uhynula, a zvířata, jež porodila nebo zmetala před první vykládkou ve třetí zemi konečného určení, u nichž vývozce ke spokojenosti příslušného orgánu prokáže, že úhyn nebo porod nebo zmetání nelze přičítat nedodržení nařízení (ES) č. 1/2005.
4. Sankce uvedená v článku 48 nařízení (ES) č. 612/2009 se nevztahuje na částku nevyplacenou a na částku snížení uvedenou v článku 5 tohoto nařízení a v odstavcích 1 a 2 tohoto článku.
Článek 7
Zpětné získání neoprávněně vyplacených částek
Pokud se po vyplacení náhrady zjistí, že nařízení (ES) č. 1/2005 nebylo dodrženo, musí být příslušná část náhrady, včetně případné sankce podle článku 6 tohoto nařízení, považována za neoprávněně vyplacenou a musí být vrácena v souladu s článkem 49 nařízení (ES) č. 612/2009.
Článek 8
Sdělování údajů
Členské státy sdělí Komisi nejpozději do 31. března každého roku následující údaje o používání tohoto nařízení v předcházejícím kalendářním roce:
a)
počet vývozních prohlášení pro zvířata, pro která byla vyplacena náhrada a počet zvířat, pro která byla vyplacena náhrada;
b)
počet vývozních prohlášení, pro něž žádná náhrada vyplacena nebyla nebo byla vyplacena částečně, jakož i počet zvířat, pro něž náhrada vyplacena nebyla;
c)
počet vývozních prohlášení, pro která byla náhrada částečně nebo úplně vrácena, a počet zvířat, pro která byla náhrada vrácena, včetně zvířat, u nichž se vrácení náhrady vztahuje na vývozní operace provedené před příslušným obdobím;
d)
důvody pro nevyplacení a vrácení náhrady pro zvířata uvedená v písmenech b) a c), jakož i počet těchto zvířat zapsaných v kategoriích B, C a D uvedených v přílohách I, III a IV;
e)
počet sankcí za každou kategorii stanovenou v čl. 6 odst. 1 a 2 s uvedením odpovídajícího počtu zvířat a částek nevyplacené náhrady;
f)
částky náhrad v eurech, které nebyly vyplaceny, a částky, které byly vráceny, včetně vrácených částek vztahujících se na vývozní operace provedené před příslušným obdobím;
g)
počet vývozních prohlášení a částky, u nichž proces zpětného získávání probíhá;
h)
všechny ostatní údaje, které členské státy uznají za vhodné, pokud jde o provádění tohoto nařízení.
Článek 9
Zrušení
Nařízení (ES) č. 639/2003 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze VI.
Článek 10
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 16. září 2010.
KOMISIJAS REGULA (ES) Nr. 817/2010
(2010. gada 16. septembris),
ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1234/2007 attiecībā uz prasībām eksporta kompensāciju piešķiršanai saistībā ar dzīvu liellopu labturību pārvadāšanas laikā
(pārstrādāta versija)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes 2007. gada 22. oktobra Regulu (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (Vienotā TKO regula) (1), un jo īpaši tās 170. pantu saskaņā ar 4. pantu,
tā kā:
(1)
Komisijas 2003. gada 9. aprīļa Regula (EK) Nr. 639/2003, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1254/1999 attiecībā uz prasībām eksporta kompensāciju piešķiršanai saistībā ar dzīvu liellopu labturību pārvadāšanas laikā (2), ir vairākas reizes būtiski grozīta (3). Skaidrības un praktisku iemeslu dēļ minētā regula ir jākodificē.
(2)
Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 168. pantu kompensācijas piešķīrumam un maksājumam par dzīvu liellopu eksportu jāatbilst Savienības tiesību aktiem par dzīvnieku labturību un, jo īpaši, Padomes 2004. gada 22. decembra Regulai (EK) Nr. 1/2005 par dzīvnieku aizsardzību pārvadāšanas laikā un saistītajām darbībām (4).
(3)
Lai garantētu dzīvnieku labturības standartu saglabāšanu, būtu jāievieš uzraudzības sistēma, kura ietver obligātas pārbaudes izvešanas punktā no Kopienas muitas teritorijas un pēc izvešanas no Kopienas muitas teritorijas, ja notiek transportlīdzekļa maiņa, un arī pirmās izkraušanas vietā galamērķa trešā valstī.
(4)
Lai veicinātu pareizas pārbaudes, izvedot no Kopienas muitas teritorijas, jānosaka izvešanas punkti.
(5)
Dzīvnieku fiziskā stāvokļa un veselības stāvokļa novērtēšanā vajadzīga īpaša kompetence un pieredze. Tādēļ pārbaudes būtu jāveic veterinārārstam. Turklāt būtu jāprecizē šādu pārbaužu apjoms un jāizstrādā paraugziņojums, kas nodrošinātu šādu pārbaužu precizitāti un saskaņotību.
(6)
Pārbaudēm trešās valstīs minētās regulas nolūkā būtu jābūt obligātām, un tās jāveic dalībvalstu iestādēm vai starptautiskām kontroles un uzraudzības iestādēm (turpmāk tekstā - “SA”), ko apstiprinājušas un kontrolē dalībvalstis saskaņā ar Komisijas 2009. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 612/2009, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanā lauksaimniecības produktiem (5). Lai veiktu pārbaudes minētās regulas nolūkos, SA jo īpaši būtu jāatbilst apstiprināšanas un kontrolprasībām, kas izklāstītas Regulas (EK) Nr. 612/2009 VIII pielikumā.
(7)
Regulas (EK) Nr. 1234/2007 168. pantā un šajā regulā noteikts, ka atbilstība dzīvnieku labturības noteikumiem Savienībā ir nosacījums eksporta kompensāciju maksājumu saņemšanai. Tādēļ būtu skaidri jānorāda, ka, neskarot nepārvaramas varas gadījumus, kuri atzīti Eiropas Savienības Tiesas praksē, dzīvnieku labturības noteikumu neievērošanas gadījumā eksporta kompensāciju maksājumi nevis tiek samazināti, bet gan netiek veikti, ņemot vērā dzīvnieku skaitu, attiecībā uz kuriem nav ievēroti labturības noteikumi. Kompensāciju maksājumu zaudējums saistībā ar dzīvniekiem, attiecībā uz kuriem nav ievēroti labturības noteikumi, neatkarīgi no šo dzīvnieku konkrētā fiziskā stāvokļa izriet gan no šiem noteikumiem, gan arī no dzīvnieku labturības noteikumiem, kas izklāstīti Regulas (EK) Nr. 1/2005 3. līdz 9. pantā, kā arī tur minētajos pielikumos.
(8)
Papildus eksporta kompensācijas nemaksāšanai, ja ir pierādījums, ka Regula (EK) Nr. 1/2005 nav ievērota attiecībā uz lielu skaitu dzīvnieku, jāpiemēro atbilstoši sodi. Turklāt, ja tāda neatbilstība radusies pilnīgas dzīvnieku labturības prasību neievērošanas dēļ, būtu jānosaka visas kompensācijas zaudējums.
(9)
Ņemot vērā atšķirības dažādu valodu versiju starpā, jāprecizē, ka kompensāciju par visiem eksporta deklarācijā norādītajiem dzīvniekiem ir jāatsaka, ja dzīvnieku skaits, par kuriem nav samaksāta kompensācija, ir lielāks nekā 5 % no skaita, kas norādīts uz pieņemtās eksporta deklarācijas, bet ir vismaz trīs dzīvnieki vai 10 vai vairāk dzīvnieku, bet vismaz 2 % no skaita, kas norādīts uz pieņemtās eksporta deklarācijas. Tādējādi attiecīgi būtu jāgroza 6. panta 2. punkta b) apakšpunkts.
(10)
Dalībvalstis sniedz Komisijai vajadzīgo informāciju minētās regulas piemērošanas uzraudzības un ziņošanas nolūkā.
(11)
Šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Lauksaimniecības tirgu kopīgās organizācijas pārvaldības komitejas atzinumu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Darbības joma
Eksporta kompensāciju maksājumi par dzīviem liellopiem, uz kuriem attiecas KN kods 0102 (turpmāk “dzīvnieki”), ievērojot Regulas (EK) Nr. 1234/2007 168. pantu, pārvedot dzīvniekus uz pirmo izkraušanas vietu galamērķa trešā valstī, ir pakļauti noteikumiem, kuri ietverti Regulas (EK) Nr. 1/2005 3. līdz 9. pantā, kā arī tur minētajos pielikumos un šajā regulā.
Šajā regulā un attiecībā uz autotransporta līdzekli “pirmā izkraušanas vieta galamērķa trešā valstī” ir vieta, kur galamērķī no transportlīdzekļa tiek izkrauts pirmais dzīvnieks, tādējādi izņemot vietu, kur braucienu pārtrauc, lai atpūtinātu, pabarotu vai padzirdītu dzīvniekus.
2. pants
Pārbaudes Kopienas muitas teritorijā
1. Dzīvniekus izvest no Kopienas muitas teritorijas var tikai šādos izvešanas punktos:
a)
robežkontroles punktā, kas apstiprināts ar Komisijas lēmumu par dzīvu nagaiņu no trešām valstīm veterinārajām pārbaudēm;
vai
b)
izvešanas punktā, ko noteikusi dalībvalsts.
2. Valsts pilnvarots veterinārārsts izvešanas punktā saskaņā ar Padomes Direktīvu 96/93/EK (6) pārbauda, vai par dzīvniekiem, par kuriem ir pieņemta eksporta deklarācija:
a)
ir ievērotas Regulā (EK) Nr. 1/2005 noteiktās prasības no izbraukšanas vietas, kā noteikts minētās regulas 2. panta r) punktā, līdz izvešanas punktam;
un
b)
transporta nosacījumi turpmākajam braucienam atbilst Regulai (EK) Nr. 1/2005, un vai ir veikti vajadzīgie pasākumi, lai nodrošinātu to atbilstību līdz pirmajai izkraušanai galamērķa trešā valstī.
Valsts pilnvarots veterinārārsts, kurš veicis pārbaudes, aizpilda ziņojumu saskaņā ar šīs Regulas I pielikumā noteikto paraugu, apliecinot, vai saskaņā ar pirmo daļu veikto pārbaužu rezultāti ir apmierinoši vai neapmierinoši.
Veterinārā iestāde, kas atbild par izvešanas punktu, saglabā minēto ziņojumu vismaz trīs gadus. Ziņojuma kopiju nosūta maksātājiestādei.
3. Ja valsts pilnvarots veterinārārsts izvešanas punktā uzskata, ka 2. punkta prasības ir ievērotas, viņš to apliecina ar vienu no II pielikumā minētajām norādēm, apzīmogojot un parakstot dokumentu, kurš ir pierādījums izvešanai no Kopienas muitas teritorijas, vai nu T5 kontroleksemplāra J iedaļā, vai atbilstošākajā vietā valsts dokumentā.
4. Valsts pilnvarots veterinārārsts izvešanas punktā norāda uz 3. punktā minētā dokumenta kopējo dzīvnieku skaitu, par kuriem ir pieņemta eksporta deklarācija, izņemot tādu dzīvnieku skaitu, kuri pārvedot atnesušies vai kam bijis aborts, vai kuri nobeigušies, vai attiecībā uz kuriem netika ievērotas Regulas (EK) Nr. 1/2005 prasības.
5. Dalībvalstis var pieprasīt, lai eksportētājs izvešanas punktā sniedz valsts pilnvarotajam veterinārārstam iepriekšēju paziņojumu par sūtījuma ierašanos izvešanas punktā.
6. Atkāpjoties no 1. punkta, ja piemēro vienkāršoto Kopienas tranzīta procedūru pārvadāšanai pa dzelzceļu vai lielos konteineros, kas noteikta Regulas (EK) Nr. 612/2009 11. pantā, valsts pilnvarots veterinārārsts veic pārbaudes birojā, kur dzīvniekus pakļauj šādai procedūrai.
Šā panta 3. un 4. punktā minēto sertifikāciju un norādes izdara uz dokumenta, ko izmanto kompensācijas maksājumu nolūkā, vai uz T5 kontroleksemplāra gadījumā, kurš aprakstīts Regulas (EK) Nr. 612/2009 11. panta 4. punktā.
3. pants
Pārbaudes trešās valstīs
1. Pēc izvešanas no Kopienas muitas teritorijas eksportētājs nodrošina, lai dzīvniekus pakļautu pārbaudei:
a)
jebkurā vietā, kur notiek transportlīdzekļa maiņa, izņemot gadījumus, ja šāda maiņa nebija plānota un tā notiek ārkārtēju un neparedzētu apstākļu dēļ;
b)
pirmās izkraušanas vietā galamērķa trešā valstī.
2. Starptautiska kontroles un uzraudzības iestāde, ko šajā nolūkā apstiprinājusi un kontrolē dalībvalsts saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 612/2009 18.-23. pantu, vai oficiāla dalībvalsts aģentūra atbild par 1. punktā paredzēto pārbaužu veikšanu.
Pārbaudes, kas paredzētas 1. punktā, veic veterinārārsts, kuram ir diploms, sertifikāts vai cits kvalifikāciju apliecinošs dokuments, kā minēts Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2005/36/EK (7) 21. pantā. Tomēr dalībvalstis, kas ir apstiprinājušas starptautiskas kontroles un uzraudzības iestādes, kuras minētas šā punkta pirmajā daļā, gādā, lai tās iestādes pārbauda veterinārārstus, kuru kvalifikācija neatbilst minētās direktīvas nosacījumiem, zina prasības, kas noteiktas ar Regulu (EK) Nr. 1/2005. Šīs pārbaudes veic pienācīgi, objektīvi un taisnīgi, izmantojot atbilstīgas procedūras.
Ziņojumu par katru pārbaudi, kas veikta saskaņā ar 1. punktu, sagatavo veterinārārsts, kurš veica pārbaudi, saskaņā ar šīs Regulas III un IV pielikumā noteiktajiem paraugiem.
4. pants
Procedūra eksporta kompensāciju maksājumiem
1. Eksportētājs tās dalībvalsts kompetentajai iestādei, kurā ir pieņemta eksporta deklarācija, vēlākais, eksporta deklarācijas iesniegšanas dienā paziņo visu vajadzīgo sīko informāciju par braucienu.
Vienlaikus vai vēlākais tad, kad viņš par to uzzina, eksportētājs paziņo kompetentajai iestādei par jebkuru iespējamo transportlīdzekļa maiņu.
2. Pieteikumiem par eksporta kompensāciju maksājumiem, kas izstrādāti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 612/2009 46. pantu, šajā pantā noteiktajā termiņā jāpievieno:
a)
pienācīgi aizpildīts dokuments, kas noteikts šās regulas 2. panta 3. punktā;
un
b)
ziņojumi, kas paredzēti šās regulas 3. panta 2. punkta trešajā daļā.
3. Ja 3. panta 1. punktā noteiktās pārbaudes nevarēja veikt tādu iemeslu dēļ, ko eksportētājs nespēja kontrolēt, kompetentā iestāde pēc eksportētāja saprātīgas prasības var pieņemt citus dokumentus, kuri pierāda, ka ir ievērota Regula (EK) Nr. 1/2005.
5. pants
Eksporta kompensāciju nemaksāšana
1. Kopējā eksporta kompensāciju maksājumu summa par katru dzīvnieku, kas aprēķināta saskaņā ar otro daļu, netiek izmaksāta par:
a)
dzīvniekiem, kuri pārvedot nobeigušies, izņemot 2. punktā paredzētos gadījumus;
b)
dzīvniekiem, kuri atnesušies vai kam bijis aborts pārvedot pirms to pirmās izkraušanas galamērķa trešā valstī;
c)
dzīvniekiem, par kuriem kompetentā iestāde uzskata, ka Regulas (EK) Nr. 1/2005 3. līdz 9. pantā, kā arī tur minētajos pielikumos, ietvertie noteikumi nav ievēroti, ņemot vērā 4. panta 2. punktā minētos dokumentus un/vai visus citus tās rīcībā esošos elementus par atbilstību šai regulai.
Dzīvnieka svaru, par kuru kompensāciju nemaksā, nosaka pēc vienotas likmes, sadalot kopējo svaru kilogramos, kas norādīti eksporta deklarācijā, ar kopējo dzīvnieku skaitu, kas norādīts tajā pašā deklarācijā.
2. Ja dzīvnieki ir nobeigušies pārvedot force majeure iemeslu dēļ pēc izvešanas no Kopienas muitas teritorijas, tad:
a)
nediferencētās kompensācijas gadījumā samaksā visu kompensāciju;
b)
diferencētās kompensācijas gadījumā samaksā daļu kompensācijas, kas aprēķināta saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 612/2009 25. panta 2. punktu.
6. pants
Sodi
1. Kompensāciju turpmāk samazina par summu, kas vienāda ar nesamaksāto kompensācijas summu saskaņā ar 5. panta 1. punktu, ja dzīvnieku skaits, par kuriem nav samaksāta eksporta kompensācija, ir:
a)
lielāks nekā 1 % no skaita, kas norādīts uz pieņemtās eksporta deklarācijas, bet ir vismaz divi dzīvnieki;
vai
b)
vairāk nekā pieci dzīvnieki.
2. Kompensāciju par visiem eksporta deklarācijā norādītajiem dzīvniekiem atsaka, ja dzīvnieku skaits, par kuriem nav samaksāta kompensācija saskaņā ar 5. panta 1. punktu, ir:
a)
lielāks nekā 5 % no skaita, kas norādīts uz pieņemtās eksporta deklarācijas, bet ir vismaz trīs dzīvnieki;
vai
b)
10 vai vairāk dzīvnieki, bet vismaz 2 % no skaita, kas norādīts uz pieņemtās eksporta deklarācijas.
3. Šā panta 1. un 2. punkta nolūkā neņem vērā dzīvniekus, kas nobeigušies pārvadāšanas laikā, un dzīvniekus, kas atnesušies vai kam bijis aborts pirms to pirmās izkraušanas galamērķa trešā valstī, un par kuriem eksportētājs kompetentajai iestādei pierāda, ka to nobeigšanās vai dzimšana, vai aborts nav Regulas (EK) Nr. 1/2005 neievērošanas rezultāts.
4. Regulas (EK) Nr. 612/2009 48. pantā minēto sodu nepiemēro nesamaksātajai summai un samazinājuma summai atbilstīgi šīs Regulas 5. pantam un šā panta 1. un 2. punktam.
7. pants
Pārmaksāto summu atgūšana
Ja pēc kompensācijas samaksas konstatē, ka Regula (EK) Nr. 1/2005 nav ievērota, attiecīgo kompensācijas daļu, attiecīgā gadījumā iekļaujot sodu saskaņā ar šās regulas 6. pantu, uzskata par pārmērīgi samaksātu un atgūst saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 612/2009 49. pantu.
8. pants
Informācijas paziņošana
Dalībvalstis ne vēlāk kā līdz katra gada 31. martam paziņo Komisijai šādu informāciju saistībā ar šās regulas piemērošanu iepriekšējā kalendārajā gadā:
a)
eksporta deklarāciju skaitu par dzīvniekiem, par kuriem ir samaksāta kompensācija, un dzīvnieku skaitu, par kuriem ir samaksāta kompensācija;
b)
eksporta deklarāciju skaitu, par kurām kompensācija pilnībā vai daļēji nav samaksāta, un dzīvnieku skaitu, par kuriem kompensācija nav samaksāta;
c)
eksporta deklarāciju skaitu, par kurām kompensācija ir pilnībā vai daļēji atgūta, un dzīvnieku skaitu, par kuriem kompensācija ir atgūta, to skaitā tos, par kuriem kompensāciju atgūšana attiecas uz eksporta operācijām, kuras veiktas pirms attiecīgā perioda;
d)
iemeslus b) un c) punktā aprakstītajai piešķīruma nemaksāšanai un atmaksāšanai par dzīvniekiem, kā arī dzīvnieku skaitu, kas attiecīgi ieskaitīti B, C un D kategorijā atbilstoši I, III un IV pielikumam;
e)
sodu skaitu katrai grupai, kas minēta 6. panta 1. un 2. punktā, ar attiecīgu dzīvnieku skaitu un neizmaksātām summām;
f)
nesamaksātās kompensāciju summas euro un atgūtās summas, to skaitā atgūtās summas, kas atbilst eksporta operācijām, kuras veiktas pirms attiecīgā perioda;
g)
eksporta deklarāciju skaitu un summas, par kurām atgūšanas procedūra vēl notiek;
h)
jebkuru citu informāciju, ko dalībvalstis uzskata par atbilstošu šās regulas darbībai.
9. pants
Atcelšana
Regulu (EK) Nr. 639/2003 atceļ.
Atsauces uz atcelto regulu uzskata par atsaucēm uz šo regulu un lasa saskaņā ar atbilstības tabulu, kas atrodas VI pielikumā.
10. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2010. gada 16. septembrī