ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 5. dubna 2011
o opatřeních C 11/09 (ex NN 53b/08, NN 2/10 a N 19/10), která provedl nizozemský stát ve prospěch skupiny ABN AMRO NV (vytvořené po spojení společností Fortis Bank Nederland a ABN AMRO N)
(oznámeno pod číslem K(2011) 2114)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/823/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek (1) v souladu s čl. 108 odst. 2 Smlouvy, a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Dne 3. října 2008 získal nizozemský stát společnost Fortis Bank Nederland (dále jen „FBN“) (nizozemskou bankovní dceřinou společnost finanční holdingové společnosti Fortis SA/NV (2)), včetně aktiv ABN AMRO Holding ve vlastnictví společnosti FBN (dále jen „ABN AMRO N“) za částku ve výši 12,8 miliardy EUR. V rámci této transakce nizozemský stát rovněž nahradil Fortis Bank SA/NV, belgickou bankovní dceřinou společnost společnosti Fortis SA/NV, jakožto věřitele, pokud jde o půjčky poskytnuté společnosti FBN v nominální hodnotě 16,1 miliardy EUR (3). Nizozemský stát poskytl společnosti FBN rovněž krátkodobou likvidní facilitu ve výši 45 miliard EUR a souhlasil s odškodněním společnosti Fortis SA/NV za náklady a povinnosti vyplývající z dohody akcionářů konsorcia. Dohoda akcionářů konsorcia popisovala práva a povinnosti tří finančních institucí (Fortis SA/NV, Banco Santander a Royal Bank of Scotland (dále jen „RBS“) neboli tří „členů konsorcia“), které se společně ucházely o společnost ABN AMRO Holding prostřednictvím nově založeného právního subjektu „RFS Holdings“. Dne 7. října 2008 oznámil nizozemský stát Komisi svá opatření ze dne 3. října 2008 (konkrétně nabytí společnosti FBN za částku 12,8 miliardy EUR, novaci dlouhodobých půjček v nominální hodnotě 16,1 miliardy EUR a krátkodobou likvidní facilitu ve výši 45 miliard EUR, dále jen „integrované transakce ze dne 3. října 2008“) jako opatření, která nepředstavují státní podporu, s cílem získat ohledně těchto opatření právní jistotu. Jelikož opatření již byla provedena, zaevidovala Komise tento případ jako případ NN (tj. NN53b/08).
(2)
Během jednání vedoucích k nabytí společnosti FBN dne 3. října 2008 vycházel nizozemský stát z externí zprávy o ocenění vypracované […] (4), jejíž kopie byla Komisi zaslána dne 15. října 2008.
(3)
Dopisem ze dne 30. října 2008 sdělila Komise nizozemskému ministerstvu financí svůj předběžný názor, že se zdá, že opatření ze dne 3. října 2008 představují státní podporu pro společnost FBN. Dne 20. listopadu 2008 se uskutečnila schůzka útvarů Komise a nizozemského státu.
(4)
Dne 21. listopadu 2008 se nizozemský stát oficiálně rozhodl, že společnosti FBN a ABN AMRO N neponechá jako samostatné subjekty, nýbrž že v souladu s dřívějšími plány společnosti Fortis SA/NV obě společnosti sloučí (dále jen „spojení“).
(5)
Dne 3. prosince 2008 přijala Komise rozhodnutí (5) (dále jen „rozhodnutí ze dne 3. prosince 2008“), v němž prohlásila opatření nizozemského státu ze dne 3. října 2008 ve prospěch Fortis Bank SA/NV za státní podporu, která je slučitelná se společným trhem. Ve 4. bodě odůvodnění uvedeného rozhodnutí se však výslovně uvádělo, že Komise v samostatném řízení posoudí, zda opatření provedená dne 3. října 2008 obsahovala podporu rovněž pro společnost FBN.
(6)
Dne 17. prosince 2008 informoval nizozemský stát Komisi o svém záměru získat od společnosti FBN společnost ABN AMRO N za částku ve výši 6,5 miliardy EUR. K akvizici došlo dne 24. prosince 2008. Dne 2. února 2009 nizozemské orgány z důvodu právní jistoty oznámily tuto akvizici Komisi jako opatření, které nepředstavuje státní podporu.
(7)
Dne 24. prosince 2008 podepsaly společnosti RBS a Banco Santander a nizozemský stát dodatek k dohodě akcionářů konsorcia, na jehož základě nahradil nizozemský stát v této dohodě společnost Fortis SA/NV.
(8)
Dne 6. března 2009 zaslal nizozemský stát Komisi zprávu o hloubkové kontrole (6) nabytých podniků, která byla na žádost nizozemského státu vyhotovena […].
(9)
Rozhodnutím ze dne 8. dubna 2009 (dále jen „rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009“) zahájila Komise s ohledem na údajnou podporu poskytnutou společnostem FBN a ABN AMRO N řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy s číslem jednacím C11/09 (ex-NN53b/08).
(10)
Dne 6. května 2009 obdržela Komise stížnost od společnosti Van Lanschot Bank (dále jen „stěžovatel“), nizozemského konkurenta společností FBN a ABN AMRO N. Tento dopis předala Komise nizozemskému státu dne 22. července 2009 a požádala jej, aby se k němu vyjádřil. Nizozemský stát požádal dne 20. srpna 2009 o prodloužení lhůty a dne 22. září 2009 zaslal velmi podrobnou odpověď na stížnost. Stěžovatel poskytl další informace v dopisech ze dne 21. srpna 2009 a 28. srpna 2009. Tyto dopisy byly nizozemskému státu předány dne 23. září 2009 a nizozemský stát na ně odpověděl dne 29. října 2009.
(11)
Dne 15. května 2009 zaslal nizozemský stát Komisi dopis, v němž odpověděl na řadu otázek uvedených v rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009. Podrobná odpověď týkající se podstaty (s ohledem na niž si nizozemský stát vyžádal více času) byla Komisi zaslána dne 11. srpna 2009.
(12)
V pracovním dokumentu zaslaném dne 15. června 2009 a během následné schůzky s Komisí dne 16. června 2009 informoval nizozemský stát Komisi o svém záměru provést plán rekapitalizace v hodnotě 2,5 miliardy EUR, což společnosti ABN AMRO N umožní oddělit se od své mateřské společnosti ABN AMRO Bank (7). Během této schůzky nizozemský stát uvedl, že po prvním kapitálovém vkladu ve výši 2,5 miliardy EUR budou zapotřebí další opatření, jež však ještě nelze vyčíslit.
(13)
V rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 vyzvala Komise nizozemský orgán finančního dohledu (dále jen „DNB“), aby se vyjádřil k bonitě společností FBN resp. ABN AMRO N. Požadované informace o společnosti FBN obdržela Komise v dopise ze dne 18. června 2009 a aktuální informace dne 5. ledna 2010. Dne 20. ledna 2010 předal nizozemský stát dopis DNB týkající se společnosti ABN AMRO N.
(14)
Dne 6. července 2009 zaslala společnost ABN AMRO Bank (mateřská společnost společnosti ABN AMRO N) Komisi dopis s připomínkami k rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009. Tento dopis byl dne 22. července 2009 předán nizozemskému státu a nizozemský stát na něj odpověděl dne 22. září 2009.
(15)
Dne 9. července 2009 nizozemský stát Komisi informoval, že společnost FBN splatila veškeré krátkodobé financování ve výši 45 miliard EUR, které od nizozemského státu obdržela v rámci likvidní facility dne 3. října 2008.
(16)
Dne 15. července 2009 informoval nizozemský stát Komisi o plánech společnosti FBN na získání společnosti Fortis Clearing Americas (dále jen „FCA“) od společnosti Fortis Bank SA/NV.
(17)
Dne 17. července 2009 oznámil nizozemský stát oficiálně plán s rekapitalizačními opatřeními v hodnotě 2,5 miliardy EUR (8), který se skládal ze swapu úvěrového selhání s účinkem v podobě snížení kapitálových požadavků o 1,7 miliard EUR (dále jen „nástroj k snížení kapitálových požadavků“) a povinně převoditelných cenných papírů v hodnotě 800 milionů EUR. Tato opatření byla původně zaevidována pod číslem jednacím N429/09, jelikož však tato opatření byla provedena dříve, než o nich Komise rozhodla, byl případ převeden z rejstříku oznámených podpor do rejstříku neoznámených podpor (pod číslem NN2/10).
(18)
Dne 10. září 2009 zaslal nizozemský stát Komisi pracovní dokument s aktuálními informacemi o procesu rozdělování, v němž se rovněž uvádělo, že budou nevyhnutelná další (nevyčíslená) opatření státní podpory.
(19)
Během schůzky s Komisí dne 9. listopadu 2009 nizozemský stát uvedl, že společnosti FBN a ABN AMRO N budou potřebovat další opatření v hodnotě 4,39 miliardy EUR, což celkovou částku opatření (včetně opatření oznámených dne 17. července 2009) zvyšuje na celkem 6,89 miliardy EUR. Opatření byla blíže rozvedena v dodatku ze dne 10. listopadu 2009 k pracovnímu dokumentu ze dne 10. září 2009 a v dodatečné vysvětlivce ze dne 13. listopadu 2009.
(20)
Dne 26. listopadu 2009 poskytl nizozemský stát Komisi zprávu […] s připomínkami k transakci ze dne 24. prosince 2008. Podání obsahovalo rovněž některé podkladové materiály vysvětlující […].
(21)
Dne 4. prosince 2009 předal nizozemský stát Komisi první verzi (9) plánu restrukturalizace skupiny ABN AMRO, nového subjektu vzniklého spojením společností FBN a ABN AMRO N (dále jen „plán restrukturalizace z prosince 2009“). V tomto plánu byla popsána strategie nového subjektu a rovněž uvedeny finanční výhledy pro základní scénář.
(22)
Dne 14. ledna 2010 oznámil nizozemský stát oficiálně nová opatření státní podpory ve výši 4,39 miliardy EUR kromě opatření, která byla oznámena již v červenci 2009. Nová opatření zaevidovala Komise pod číslem N19/2010.
(23)
Rozhodnutím ze dne 5. února 2010 (dále jen „rozhodnutí ze dne 5. února 2010“) Komise rozhodla o rozšíření vyšetřovacího řízení C11/09 tak, aby zahrnovalo opatření zaevidovaná pod čísly NN2/10 a N19/10. V uvedeném rozhodnutí Komise tato opatření dočasně schválila jako podporu na záchranu do dne 31. července 2010. Nizozemský stát zaslal Komisi dopis se závazkem týkajícím se zákazu cenového vedení, který platil do konce roku 2010.
(24)
Dne 23. března 2010 obdržela Komise odpověď nizozemského státu (v níž požadoval prodloužení lhůty) na rozhodnutí ze dne 5. února 2010. Nizozemský stát poskytl rovněž další informace o plánu restrukturalizace nové skupiny ABN AMRO z prosince 2009, mimo jiné finanční výhledy pro pesimistický scénář.
(25)
Dne 8. dubna 2010 položila Komise další otázky, které byly zodpovězeny dne 7. května 2010. Dne 26. května 2010 poskytl nizozemský stát Komisi rovněž další informace o křížových závazcích vyplývajících z realizace nápravného opatření v souvislosti se spojením (10). Téhož dne odeslala Komise e-mail s dalšími dotazy, jež byly zodpovězeny dne 9. června 2010.
(26)
Dne 20. července 2010 požádal nizozemský stát Komisi o prodloužení dočasného schválení opatření podpory na záchranu, jež bylo zaevidováno pod čísly NN2/10 a N19/10. Nizozemský stát zaslal rovněž dopis, v němž byl závazek týkající se zákazu cenového vedení prodloužen do 30. června 2011 nebo do data přijetí konečného rozhodnutí Komise, podle toho co nastane dříve.
(27)
Dne 30. července 2010 rozhodla Komise o prodloužení dočasného schválení opatření podpory na záchranu, která byla zaevidována pod čísly jednacími NN2/10 a N19/10, dokud nedokončí své šetření C11/09.
(28)
Dne 20. srpna 2010 zaslal nizozemský stát Komisi dokument, v němž byla podrobně vysvětlena jeho strategie odchodu.
(29)
Dne 5. října 2010 poskytl nizozemský stát obchodní plán pro divizi soukromých kapitálových fondů v rámci skupiny ABN AMRO. Podobný plán pro divizi skupiny ABN AMRO „Energetika, komodity a doprava“ byl Komisi zaslán dne 10. ledna 2010.
(30)
Dne 15. října 2010 skupina ABN AMRO oznámila, že uplatní možnost vypovězení a ke dni 31. října 2010 nástroj k snížení kapitálových požadavků ukončí.
(31)
Dne 8. listopadu 2010 zaslal nizozemský stát aktualizovaný plán restrukturalizace skupiny ABN AMRO ze dne 4. prosince 2009 (dále jen „plán restrukturalizace z listopadu 2010“), jenž byl datován dne 29. října 2010. Dne 10. ledna 2011 zaslal nizozemský stát dokument, v němž byly objasněny aktualizované výhledy skupiny ABN AMRO ze dne 8. listopadu 2010 v porovnání s původními výhledy ze dne 4. prosince 2009.
(32)
Během řízení došlo mezi zástupci nizozemského státu, společností ABN AMRO N a FBN a Evropské komise k četným výměnám informací, telekonferencím a schůzkám.
2. PODROBNÝ POPIS PŘÍJEMCŮ A OPATŘENÍ
2.1 Založení skupiny ABN AMRO
(33)
Na jaře 2007 vytvořili členové konsorcia nový právní subjekt „RFS Holdings“ za účelem nabytí společnosti ABN AMRO Holding.
(34)
Členové konsorcia hodlali společnost ABN AMRO Holding rozdělit na tři části a opatření týkající se tohoto rozdělení byla uvedena v dohodě akcionářů konsorcia.
(35)
S cílem usnadnit rozdělení vytvořili členové konsorcia tzv. „trackingové akcie“ představující ekonomické vlastnictví podniků přidělené jednotlivým členům konsorcia. V důsledku toho se společnosti RBS, Banco Santander a Fortis SA/NV staly ekonomickými (11) vlastníky tzv. podílu R, podílu S a podílu N („ABN AMRO R“, „ABN AMRO S“ a „ABN AMRO N“).
(36)
Společnost ABN AMRO R zahrnovala mimo jiné obchodní jednotku (dále jen „OJ“) Světové podniky a trhy, OJ Asie, OJ Globální transakční služby a mezinárodní síť, zatímco ABN AMRO S zahrnovala mimo jiné OJ Latinská Amerika a OJ Antonveneta (Itálie).
(37)
Společnost ABN AMRO N zahrnovala obchodní jednotky Nizozemsko a Soukromé bankovnictví a rovněž mezinárodní skupinu Diamond and Jewelry.
(38)
Položky, které nebyly přiděleny jednotlivým členům konsorcia, byly spojeny v tzv. podílu ABN AMRO Z (dále jen „ABN AMRO Z“), přičemž tato společnost odpovídala například za funkce ústředí. Každý člen konsorcia měl ve společnosti ABN AMRO Z poměrnou kapitálovou účast (12).
(39)
Dne 3. října 2008 získal nizozemský stát od společnosti Fortis Bank SA/NV společnost FBN za částku ve výši 12,8 miliardy EUR. V důsledku této akvizice se nizozemský stát stal rovněž nepřímým vlastníkem společnosti ABN AMRO N, jelikož společnost FBN byla (v rámci Fortis Bank SA/NV) právoplatným vlastníkem společnosti ABN AMRO N. Dne 3. října 2008 se nizozemský stát rovněž zavázal, že společnost Fortis SA/NV odškodní za jakékoli poplatky, jež by musela tato společnost uhradit v důsledku své další účasti na dohodě akcionářů konsorcia. Dne 24. prosince 2008 podepsaly společnosti RBS a Banco Santander a nizozemský stát dodatek k dohodě akcionářů konsorcia, na jehož základě nizozemský stát nahradil v dohodě akcionářů konsorcia společnost Fortis SA/NV.
(40)
Dne 24. prosince 2008 získal nizozemský stát od společnosti FBN společnost ABN AMRO N za částku 6,5 miliardy EUR, čímž se stal přímým vlastníkem této společnosti. Před touto akvizicí ovládal nizozemský stát společnost ABN AMRO N nepřímo prostřednictvím společnosti FBN.
(41)
Schéma č. 1:
Oddělení společnosti ABN AMRO N
(42)
Dne 21. listopadu 2008 se nizozemský stát rozhodl, že společnosti ABN AMRO N a FBN spojí (což byl nerealizovaný záměr společnosti Fortis SA/NV). Spojení bylo možno provést až poté, co byla společnost ABN AMRO N oddělena od své mateřské společnosti ABN AMRO Bank. Jako první krok byly činnosti společnosti ABN AMRO N převedeny na nový právní subjekt v rámci společnosti ABN AMRO Bank, který byl nazván ABN AMRO II.
(43)
Dne 6. února 2010 byl subjekt ABN AMRO II oddělen (jak je popsáno v 41. bodě odůvodnění) a přejmenován na ABN AMRO Bank. Současně byl právní subjekt dříve nazývaný ABN AMRO Bank přejmenován na „Royal Bank of Scotland NV“ (dále jen „RBS NV“) (viz výše uvedené schéma).
(44)
Než se mohl nový subjekt, ABN AMRO Bank, spojit se společností FBN, bylo nutno provést nejprve nápravné opatření v souvislosti se spojením. Když společnost Fortis SA/NV získala v roce 2007 ABN AMRO N, dospěla Komise k závěru (13) (dále jen „rozhodnutí o spojení“), že by spojení společností ABN AMRO N a FBN vedlo k problémům způsobeným vysokou koncentrací na nizozemském bankovním trhu, zejména v segmentech komerčního bankovnictví a faktoringu.
(45)
K odstranění těchto problémů vyplývajících ze spojení se společnost Fortis SA/NV zavázala odprodat řadu činností (konkrétně divizi faktoringu IFN a činnosti „New HBU“ v oblasti komerčního bankovnictví) společnosti Deutsche Bank. Když nizozemský stát získal dne 3. října 2008 společnosti FBN a ABN AMRO N, společnost Fortis SA/NV dosud nedokončila zamýšlený prodej New HBU a IFN společnosti Deutsche Bank. Jakmile se nizozemský stát rozhodl přikročit ke spojení společností FBN a ABN AMRO N, obnovil jednání s Deutsche Bank (14). Prodej New HBU a IFN společnosti Deutsche Bank byl uzavřen dne 1. dubna 2010.
(46)
New HBU měla celková aktiva ve výši [10 - 20] miliard EUR a zaměstnávala přibližně [1 000 - 1 500] pracovníků v přepočtu na plné pracovní úvazky. Subjekt New HBU zahrnoval Hollandsche Bank Unie (dále jen „HBU“) (obchodní banka ve vlastnictví společnosti ABN AMRO N), některá prodejní místa ABN AMRO (13 z celkem 78) a některé útvary ABN AMRO pro korporátní klientelu (2 z celkem 5).
(47)
Společnosti ABN AMRO Bank a FBN se dne 1. července 2010 oficiálně spojily a vytvořily skupinu ABN AMRO, jak je popsáno ve schématu č. 2 v 49. bodě odůvodnění.
(48)
Nizozemský stát převedl správu svého podílu ve společnosti ABN AMRO Z na novou společnost ABN AMRO Bank, jelikož nechtěl vyhradit zdroje na každodenní řízení této účasti. Nizozemský stát však zůstal právoplatným vlastníkem společnosti ABN AMRO Z a má nárok na veškeré potenciální zisky a odpovídá za veškeré potenciální ztráty společnosti ABN AMRO Z (15).
(49)
Schéma č. 2:
Založení skupiny ABN AMRO
2.2 Příjemci
2.2.1 Ekonomické činnosti společností ABN AMRO N a ABN AMRO Z
(50)
Společnost ABN AMRO N - samostatně třetí největší banka v Nizozemsku za Rabobank a ING - sestávala z OJ Nizozemsko a OJ Soukromé bankovnictví.
(51)
První obchodní jednotka, OJ Nizozemsko, poskytovala služby retailového a komerčního bankovnictví prostřednictvím sítě 510 bankovních poboček a 78 poradenských center a rovněž prostřednictvím alternativních kanálů, jako je Internet, ATM (16) a střediska telefonických služeb. OJ Nizozemsko zaměstnávala přibližně 19 000 pracovníků v přepočtu na plné pracovní úvazky.
(52)
V oblasti retailového bankovnictví měla OJ Nizozemsko franšízu s mnoha zákazníky, která byla rozdělena na „hromadné retailové bankovnictví“ (více než [3,5 - 5] milionů zákazníků) a „prémiové bankovnictví“ (více než [250 000 - 420 000] zákazníků) (17) a která nabízela širokou škálu produktů (např. spoření, investice, hypotéky, pojištění, půjčky z kreditních karet a platební služby).
(53)
V oblasti komerčního bankovnictví obsluhovala společnost ABN AMRO N [300 000 - 400 000] zákazníků z řad MSP (18) a [9 000 - 21 000] větších korporátních zákazníků (ačkoliv podle podmínek dohody akcionářů konsorcia byli větší zákazníci společnosti ABN AMRO Bank přiděleni společnosti RBS) se širokou škálou produktů (např. úvěry, správa plateb a hotovosti, spoření, finanční správa, řízení rizik a správa pojištění, složitá finanční řešení a produkty, leasing a faktoring).
(54)
Druhá obchodní jednotka, OJ Soukromé bankovnictví, se zaměřovala na fyzické osoby s čistým investovatelným majetkem ve výši více než 1 milionu EUR, a to s různými produkty v oblasti správy majetku a realitního plánování. OJ Soukromé bankovnictví vytvořila prostřednictvím organického růstu dobře rozvinutou síť v Nizozemsku a ve Francii a prostřednictvím akvizic v Německu (Delbrück Bethmann Maffei) a v Belgii (Bank Corluy). OJ Soukromé bankovnictví zahrnovala rovněž francouzský společný podnik v oblasti pojišťovnictví Neuflize Vie.
(55)
Podniky, které nizozemský stát nabyl ke dni 3. října 2008, zahrnovaly rovněž mezinárodní skupinu Diamond and Jewelry, což je divize vyhrazená pro společnosti, které působí v oblasti výroby klenotů a obchodování s diamanty.
(56)
Společnost ABN AMRO Z neobsahovala žádná provozní aktiva, zahrnovala však mimo jiné daňová aktiva, řadu účastí (mimo jiné v Saudi Hollandi Bank) a zbývající portfolio soukromých kapitálových fondů. Pokud jde o závazky, existovala rezerva na vypořádání závazků vůči Ministerstvu spravedlnosti USA, další rezervy (související částečně se zaměstnanci) a mezipodnikové financování aktiv společnosti. Jak je uvedeno v poznámce pod čarou č. 11, podíl, který ve společnosti ABN AMRO Z vlastní nizozemský stát, činí 33,81 %.
(57)
V tabulce č. 1 je shrnuta řada formálních hlavních finančních údajů společnosti ABN AMRO N:
Tabulka č. 1
Hlavní finanční údaje společnosti ABN AMRO N (v milionech EUR)
2008
2009
Celkový provozní příjem (19)
5 189
4 899
Čistý zisk
471
(117)
Návratnost vlastního kapitálu
6,7 %
-2,7 %
Poměr nákladů a příjmů
73 %
77,5 %
Celková aktiva
183 539
202 084
Celkový vlastní kapitál
7 044
4 278 (20)
Rizikově vážená aktiva (RWA) (21)
91 700
74 973 (22)
Podíl kapitálu Tier 1
9,4 %
10,2 % (23)
Celkový kapitálový poměr neboli poměr rizikového kapitálu a rizikově vážených aktiv (ukazatel BIS)
12,6 %
14,8 %
Stálé financování/nelikvidní aktiva
107 %
110 %
Zdroj: ABN AMRO Bank NV, roční přehled za rok 2009, kromě ABN AMRO Z a konsolidace soukromých kapitálových fondů, avšak včetně New HBU.
(58)
Za finanční rok 2009 vykázala ABN AMRO N ztrátu ve výši 117 milionů EUR. Tato ztráta byla zapříčiněna vyšším znehodnocením úvěrů, tlakem na úrokové rozpětí, vyššími poplatky souvisejícími s nizozemským systémem pojištění vkladů a náklady na rozdělení a integraci (24). Po vyloučení nákladů na rozdělení a integraci by společnost ABN AMRO N vykázala za rok 2009 malý čistý zisk ve výši 52 milionů EUR.
2.2.2 Společnost Fortis Bank Nederland (FBN)
(59)
Samostatně byla společnost FBN čtvrtou největší bankou na nizozemském trhu (po Rabobank, ING a ABN AMRO N, avšak před SNS REAAL).
(60)
Nizozemský stát (a předtím Fortis SA/NV) držel přímo 92,6 % akcií společnosti FBN, přičemž zbývající podíl ve výši 7,4 % ve formě prioritních akcií vlastnil investiční prostředek Fortis FBN(H) Preferred Investments BV. Nizozemský stát vlastnil v tomto investičním prostředku 70 % akcií, zatímco zbývajících 30 % bylo v rukou řady soukromých investorů (25). Prioritní akcie v soukromém vlastnictví měly nominální hodnotu ve výši 210 milionů EUR a (nekumulativní) dividendu ve výši 5,85 % (26).
(61)
Činnosti společnosti FBN byly rozděleny do tří segmentů - retailové bankovnictví, soukromé bankovnictví a obchodní bankovnictví.
(62)
Činnosti v oblasti retailového bankovnictví zahrnovaly tradiční činnosti v této oblasti (se sítí 157 poboček, [2 - 3] miliony zákazníků z řad fyzických osob a [20 000 - 60 000] zákazníků z řad malých a středních podniků), avšak rovněž Directbank (která prostřednictvím zprostředkovatelů nabízela hypoteční řešení) a produkty v oblasti financování spotřebitelských úvěrů a platebních karet Alfam resp. ICS.
(63)
Soukromé bankovnictví se rozvíjelo především pod značkou Fortis Mees Pierson a na segmentovaném základě nabízelo služby v oblasti správy majetku (realitní plánování, investice, úvěry a pojištění) pro [15 000 - 40 000] zákazníků v celém Nizozemsku.
(64)
V oblasti obchodního bankovnictví rozlišovala společnost FBN sedm různých dílčích divizí. V divizi „Komerční bankovnictví“ (1) měla společnost FBN 23 obchodních středisek, která nabízela různé produkty společnostem s obratem do výše 250 milionů EUR. Společnosti s obratem vyšším než 250 milionů EUR a rovněž veřejný sektor byly obsluhovány jinou divizí, „Korporátní a veřejné bankovnictví“ (2). Existovaly rovněž dílčí divize „Investiční bankovnictví“ (3) (27), „Specializované finanční služby“ (4) (28), „Energetika, komodity a doprava“ (5), „Světové trhy a institucionální bankovnictví“ (6) (29) a „Clearingové fondy a úschova“ (7) (30).
(65)
V tabulce č. 2 je shrnuta řada hlavních finančních údajů společnosti FBN:
Tabulka č. 2
Hlavní finanční údaje společnosti FBN
(v milionech EUR)
2006
2007
2008 (31)
2009
Celkový provozní příjem
3 473
3 553
3 096
2 171
Čistý zisk
1 157
1 296
-18 486
406
Návratnost vlastního kapitálu (norm.) (32)
20,1 %
8,9 %
4,9 %
0,7 %
Poměr nákladů a příjmů
50,5 %
54,2 %
64,9 %
84,2 %
Celková aktiva
209 749
272 378
184 203
189 785
Celkový vlastní kapitál
5 910
21 763
2 944
4 716
Rizikově vážená aktiva
66 995
75 850
70 932
53 730 (33)
Podíl kapitálu Tier 1
8,6 %
11,2 %
7,4 %
12,5 %
Celkový kapitálový poměr
10,5 %
11,2 %
11,2 %
16,7 %
Poměr úvěrů k vkladům
167 %
237 %
208 %
Zdroj: výroční zprávy společnosti FBN za roky 2008/2009.
(66)
V roce 2008 vykázala společnost FBN ztrátu ve výši 18,5 miliardy EUR, tato ztráta však byla do značné míry spojena s mimořádnými položkami. Společnost musela vykázat čistou ztrátu ze své účasti ve společnosti RFS Holdings a jejího prodeje ve výši 16,8 miliard EUR a rovněž jí vznikla škoda ve výši 922 milionů EUR (po odečtení daní) v divizi Prime Fund Solutions kvůli Madoffově podvodu (34). Čistý základní zisk po vyloučení těchto prvků činil 604 milionů EUR a byl dosažen téměř výlučně v prvním pololetí roku 2008.
(67)
V roce 2009 docílila společnost FBN čistý zisk ve výši 406 milionů EUR, čemuž napomohly dva mimořádné výnosy (hotovostní vyrovnání se společností Fortis Capital ve výši 362,5 milionu EUR a snížení rezerv o 16 milionů EUR v souvislosti s Madoffovým podvodem). Čistý základní zisk se snížil na 27 milionů EUR (35) (z částky ve výši 604 milionů EUR v roce 2008).
2.2.3 Skupina ABN AMRO
(68)
Skupina ABN AMRO, která vznikla spojením společností FBN a ABN AMRO Bank (tj. činnosti společnosti ABN AMRO N) dne 1. července 2010, seskupuje veškeré činnosti společností FBN a ABN AMRO N ve dvou zvláštních obchodních jednotkách, „Retailové a soukromé bankovnictví“ a „Komerční a obchodní bankovnictví“. Skupina měla v roce 2008 formální provozní příjem ve výši 7,15 miliardy EUR a formální celková aktiva ve výši 360 miliard EUR. Podle nejnovějších údajů (36) má skupina ABN AMRO celkový vlastní kapitál podle IFRS (37) ve výši 11,7 miliard EUR.
(69)
Skupina ABN AMRO je náležitě diverzifikována s provozním příjmem ve výši 4,2 miliardy EUR v oblasti „retailového a soukromého bankovnictví“ a s provozním příjmem ve výši 2,8 miliardy EUR v oblasti „komerčního a obchodního bankovnictví“. Ze zeměpisného hlediska pochází převážná část příjmů skupiny ABN AMRO (konkrétně [65 - 95] % celkové výše) z Nizozemska.
(70)
V oblasti „retailového a soukromého bankovnictví“ má integrovaná skupina ABN AMRO podíly na trhu ve výši [15 - 20] %, pokud jde o „hromadné retailové bankovnictví“, a [15 - 20] % (38) v případě „prémiového bankovnictví“ (39), což z ní činí třetí největší subjekt na nizozemském bankovním trhu z hlediska podílu na trhu. V oblasti soukromého bankovnictví (se značkou ABN AMRO Mees Pierson) je skupina ABN AMRO zdaleka největším subjektem na nizozemském trhu s podílem na trhu ve výši přibližně [30 - 40] % (40). V oblasti „komerčního a obchodního bankovnictví“ činí podíl skupiny ABN AMRO na trhu přibližně [15 - 25] % (41).
(71)
Skupina ABN AMRO již nezahrnuje New HBU a činnosti IFN v oblasti faktoringu, jež byly dne 1. dubna 2010 odprodány v rámci nápravného opatření v souvislosti se spojením.
(72)
Jako součást procesu restrukturalizace byly odprodány rovněž dvě malé divize společnosti FBN (konkrétně Intertrust a Prime Fund Solutions (dále jen „PFS“)) a tyto již nejsou součástí skupiny ABN AMRO.
(73)
V září 2009 prodala společnost FBN (a její partner Banque Générale du Luxembourg (dále jen „BGL“) (42)) divizi Intertrust specialistovi na soukromé kapitálové fondy, společnosti Waterland. Divize Intertrust je jedním z největších aktérů v oblasti celosvětové správy svěřeného majetku a řízení společností. Zaměstnává 1 000 odborníků v 19 zemích a má provozní příjem ve výši […] milionů EUR a rizikově vážená aktiva ve výši […] milionů EUR.
(74)
V květnu 2010 oznámila společnost FBN rovněž prodej divize PFS společnosti Credit Suisse. Divize PFS poskytuje služby fondů odvětví alternativní správy majetku, včetně administrativy, bankovnictví, úschovy a financování. Její zákazníci pocházejí z řad butikových správců aktiv i velkých globálních institucí, jako jsou penzijní fondy a státní investiční fondy. Divize PFS odpovídala za rezervu po zdanění ve výši 922 milionů EUR v souvislosti s Madoffovým podvodem, který společnost FBN zjistila v roce 2008. Divize PFS má příjmy ve výši […] milionů EUR a rizikově vážená aktiva ve výši […] milionů EUR.
(75)
Dne 4. března 2011 zveřejnila skupina ABN AMRO své výsledky za fiskální rok 2010 a vykázala čistou ztrátu ve výši 414 milionů EUR. Bez nákladů na rozdělení a integraci vykázala skupina ABN AMRO základní zisk ve výši 1 077 milionů EUR. Podíl základní kapitálové složky Tier 1 ke dni 31. prosince 2010 činil 10,4 %, podíl kapitálu Tier 1 byl 12,8 % a celkový kapitálový poměr pak 16,6 %. Po konzultaci s nizozemským státem vypracovala skupina ABN AMRO dividendovou politiku, jejímž cílem bylo vyplacení dividend ve výši 40 % vykázaného ročního zisku.
2.3 Popis plánu restrukturalizace z prosince 2009 a aktualizovaného plánu restrukturalizace z listopadu 2010
(76)
Dne 4. prosince 2009 poskytl nizozemský stát Komisi plán restrukturalizace z prosince 2009. Další informace byly poskytnuty v březnu 2010 (43). Základem obchodní koncepce vypracované v rámci plánu restrukturalizace z prosince 2009 je spojení společností FBN a ABN AMRO N. Skupina ABN AMRO, nová banka vzniklá na základě plánu restrukturalizace z prosince 2009, se zaměří na střední tržní segment v Nizozemsku (44) a bude působit v oblasti „retailového a soukromého bankovnictví“ a „komerčního a obchodního bankovnictví“.
(77)
Plán restrukturalizace z prosince 2009 vychází z poznatku, že kapitálové potřeby nesouvisely se základní výkonností společností FBN a ABN AMRO N, nýbrž spíše s nutností financovat jejich oddělení od mateřských společností a počáteční náklady na integraci v souvislosti se spojením.
(78)
Ve srovnávacím scénáři bez státní podpory se v plánu restrukturalizace z prosince 2009 uznává, že bez koordinovaného úsilí vlád zemí Beneluxu by společnost Fortis SA/NV vyhlásila úpadek, což by stáhlo dolů i společnosti FBN a ABN AMRO N.
(79)
Plán restrukturalizace z prosince 2009 obsahuje finanční výhledy pro období 2009-2012 s rozdělením divizí na retailové bankovnictví, soukromé bankovnictví v Nizozemsku, mezinárodní soukromé bankovnictví a komerční a obchodní bankovnictví. Pro rok 2012 vypočetla skupina ABN AMRO rovněž zisk z operací, který nezahrnuje náklady na přechod a předpokládá, že nákladové synergie již připadly na celý rok. Tyto výhledy byly poskytnuty pro základní scénář a pesimistický scénář.
(80)
Dne 8. listopadu 2010 aktualizoval nizozemský stát v plánu restrukturalizace z listopadu 2010 finanční výhledy uvedené v plánu restrukturalizace z prosince 2009 pro období do roku 2012, včetně dodatečných výhledů pro rok 2013.
(81)
V základním scénáři vychází nizozemský stát z předpokladu, že objemy obchodu porostou v souladu s inflací. Náklady na zaměstnance podle předpokladů porostou o [1 - 6] % ročně a ostatní náklady o něco mírněji, tj. o [1 - 5] % ročně. Nizozemský stát rovněž předpokládá, že se rezervy skupiny ABN AMRO na úvěrové ztráty začnou snižovat z vysoké úrovně, která byla vykázána v roce 2009.
(82)
Podle základního scénáře obsaženého v plánu restrukturalizace z listopadu 2010 dosáhne skupina ABN AMRO roce 2010 záporného čistého výsledku ve výši […] milionů EUR, než se od roku 2011 vrátí k zisku (tj. v roce 2011 zisk ve výši […] milionů EUR).
(83)
V roce 2012 a 2013 se očekává, že se čisté zisky skupiny ABN AMRO zvýší na […] milionů EUR resp. […] milionů EUR, což se projeví v návratnosti vlastního kapitálu (45) ve výši přibližně […] %. Zlepšení ziskovosti skupiny ABN AMRO je založeno na vyšším provozním příjmu (který by se měl po slabém údaji za rok 2009 zlepšit), programu snižování nákladů, podle něhož by se měly náklady snižovat rychlostí 1,1 miliardy EUR před zdaněním ročně, a normalizaci rezerv na úvěrové ztráty po dosažení nejvyšší hodnoty v roce 2009. V roce 2013 se poměr mezi náklady a příjmy skupiny ABN AMRO odhaduje na […] %.
(84)
Základní scénář
Tabulka č. 3
2009 (skuteč-nost)
2010 (O (46))
2011 (O)
2012 (O)
2012 z činností (O)
2013 (O)
Provozní příjem
7 039
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Čisté úrokové výnosy
4 528
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Čisté příjmy z poplatků a provizí
1 933
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Ostatní příjmy
849
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Provozní výdaje
-5 568
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Provozní výdaje - beze změn
-5 258
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Provozní výdaje - přechod
- 310
(…)
(…)
(…)
Provozní výsledek
1 471
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Znehodnocení úvěrů
-1 585
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Zisk před zdaněním
- 114
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Daně a menšinové podíly
45
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Čistý zisk
-68
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Základní čistý zisk
(bez nákladů na přechod)
163
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
(85)
V pesimistickém scénáři uvedeném v plánu restrukturalizace z listopadu 2010 vycházel nizozemský stát z opatrnějších předpokladů než v základním scénáři. Použil úroková rozpětí, která byla o 7,5 % nižší než v základním scénáři, obezřetnější odhady provizí a poplatků (růst o 4 % ročně na rozdíl od 7 % v základním scénáři), nižší synergie (dopad na zisk v roce 2013 ve výši -[…] milionů EUR) a o 15 % nižší míru snižování rezerv na úvěrové ztráty (dopad na zisk v roce 2013 ve výši -[…] milionů EUR).
(86)
Ačkoliv tyto opatrnější údaje vedly k nižším výsledkům, skupina ABN AMRO by byla přesto schopna docílit zisku. Pesimistický scénář předpokládá základní čistý zisk v roce 2012 ve výši […] milionů EUR a v roce 2013 […] milionů EUR (v porovnání s […] miliony EUR resp. […] miliony EUR v základním scénáři).
(87)
V plánu restrukturalizace z prosince 2009 se nizozemský stát zabýval rovněž strategií odchodu a zdůraznil, že nemá v úmyslu zůstat dlouhodobým investorem skupiny ABN AMRO.
(88)
V dopise ze dne 20. srpna 2010 poskytl nizozemský stát Komisi podrobnější údaje o své strategii odchodu. Nizozemský stát objasnil, že zvažuje převedení ve formě prvotní veřejné nabídky (47), nechává však otevřené i jiné možnosti, jako je soukromý prodej investorovi nebo účastníkovi trhu. V dopise ze dne 20. srpna 2010 nizozemský stát uvedl, že první podíl ve výši mezi [0 - 50] a [10 - 60] % by mohl být k dispozici pro prvotní veřejnou nabídku nejdříve v […], načež by v roce 2015 následovala druhá nabídka na podíl ve výši mezi [0-50] a [10-60] %. Nizozemský stát chce získat zpět svou původní investici navýšenou o náklady na financování ve výši [2 - 5] %. Nizozemský stát má v úmyslu snížit svůj podíl ve skupině ABN AMRO na nejvýše [25 - 65] %, pokud možno do konce roku [2014 - 2018]. Nizozemský stát je zcela odhodlán k úplnému odchodu. Konečné rozhodnutí o prvotní veřejné nabídce je na nizozemském ministrovi financí a bude záviset na situaci na trhu, „připravenosti“ skupiny ABN AMRO na prvotní veřejnou nabídku a očekávaných výnosech. Nizozemská vláda zveřejnila svou strategii odchodu dne 24. ledna 2011 (48).
(89)
Plán restrukturalizace z prosince 2009 (a rovněž aktualizovaný plán restrukturalizace z listopadu 2010) prokazuje, že po provedení všech opatření státní podpory bude skupina ABN AMRO dostatečně vybavena kapitálem. Během období restrukturalizace by měl být podíl kapitálu Tier 1 mezi rokem 2009 a 2012 výrazně nad […] % a v roce 2013 se dále zvýšit na […] %.
(90)
V plánu restrukturalizace z prosince 2009 nizozemský stát objasnil, že skupina ABN AMRO již odprodala řadu podniků. Kromě prodeje New HBU a IFN v rámci nápravného opatření v souvislosti se spojením odprodaly společnosti ABN AMRO N a FBN rovněž divize Intertrust a PFS.
(91)
V porovnání se skupinou ABN AMRO připadá na divize Intertrust a PFS společně [0 - 5] % odhadovaného celkového provozního příjmu, [0 - 5] % nákladů a [0 - 5] % rizikově vážených aktiv.
(92)
Během procesu restrukturalizace uskutečnila společnost FBN rovněž akvizici s cílem odstranit nesoulad vyplývající z rozdělení společnosti Fortis SA/NV. Společnost FBN byla právoplatným vlastníkem OJ Zprostředkovatelství, clearingové fondy a úschova a všech kanceláří souvisejících s tímto podnikáním vyjma kanceláře v Chicagu, která zůstala součástí společnosti Fortis Bank SA/NV. K odstranění nesouladu vyplývajícího z rozdělení získala společnost FBN dne 31. července 2009 od společnosti Fortis Bank SA/NV pobočku Fortis Clearing Americas v Chicagu za cenu ve výši přibližně […] milionů USD.
2.4 Popis opatření
(93)
K určení jednotlivých opatření státní podpory použije Komise v tomto rozhodnutí stejná písmena jako v rozhodnutí ze dne 5. února 2010.
2.4.1. Opatření, na něž se vztahovalo rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009
(94)
Dne 3. října 2008 získal nizozemský stát od společnosti Fortis SA/NV společnost FBN (včetně ABN AMRO N) za částku ve výši 12,8 miliardy EUR (dále jen „opatření X“). S ohledem na toto opatření Komise nezahájila řízení, jelikož toto opatření samo o sobě neposkytlo společnosti FBN státní podporu, ačkoli bylo součástí transakce poskytující státní podporu společnosti FBN (viz 32. bod odůvodnění rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009).
(95)
V době, kdy nizozemský stát získal společnost FBN, byla tato společnost velmi závislá na společnosti Fortis Bank SA/NV, pokud jde o financování. Za účelem zajištění úplného oddělení společnosti FBN od společnosti Fortis Bank SA/NV bylo nutné, aby nizozemský stát ukončil finanční vztah mezi společnostmi FBN a Fortis Bank SA/NV. V zájmu přerušení stávajících vazeb poskytl nizozemský stát společnosti FBN dne 3. října 2008 krátkodobou likvidní facilitu ve výši 45 miliard EUR (dále jen „opatření Y1“). Tato likvidní facilita umožnila společnosti FBN splatit společnosti Fortis Bank SA/NV krátkodobé úvěry ve výši 34 miliard EUR. Nizozemský stát v rámci tzv. „novace“ rovněž nahradil společnost Fortis Bank SA/NV jakožto poskytovatele dlouhodobých úvěrů společnosti FBN s nominální částkou ve výši 16,1 miliardy EUR (dále jen „opatření Y2“) (49).
(96)
Krátkodobá likvidní facilita, na niž se vztahovalo opatření Y1, existovala do konce června 2009. V době trvání tohoto opatření se protiplnění několikrát změnilo. V období mezi 6. říjnem 2008 a 23. říjnem 2008 poskytl nizozemský stát společnosti FBN krátkodobé financování se sazbou EONIA (50) (u výpůjček denních peněz s částkou nejvýše 5 miliard EUR) nebo EURIBOR (51) (u dlouhodobější likvidity s částkou nejvýše 40 miliard EUR) bez jakéhokoli dalšího rozpětí. Po dni 23. října 2008 existovalo krátké období (do 5. listopadu 2008), během něhož nizozemský stát uplatňoval sazbu EONIA + 50 bazických bodů a EURIBOR + 50 bazických bodů. Během tohoto druhého období se toto ujednání nadále týkalo částek v maximální výši 5 miliard EUR v případě denní likvidity a 40 miliard EUR u dlouhodobější likvidity. V období od 5. listopadu 2008 do 1. března 2009 změnil nizozemský stát protiplnění na sazbu EONIA + 25 bazických bodů u výpůjček denních peněz a EURIBOR + 25 bazických bodů u úvěrů se splatností (52) do 3 měsíců a EURIBOR + 50 bazických bodů u úvěrů se splatností delší než 3 měsíce (53). Po dni 1. března 2009 vyvinul nizozemský stát dvoustupňový systém vybízející společnost FBN k snižování závislosti na státu. První tranše finančních prostředků (bez ohledu na splatnost) byla poskytnuta se sazbou EURIBOR + 25 bazických bodů, jakmile však byla tato prahová hodnota překročena, mohla společnost FBN získat další likviditu pouze se sazbou EURIBOR + 50 bazických bodů (54). Výše celkové likvidní facility a výše první prahové hodnoty se postupně snižovaly. Dne 9. července 2009 nizozemský stát Komisi informoval, že společnost FBN splatila státu veškeré krátkodobé úvěry.
(97)
Dlouhodobé úvěry, které byly postoupeny nizozemskému státu (opatření Y2), činily 16,1 miliardy EUR, včetně kapitálu Tier 2 ve výši 8,15 miliardy EUR (z toho 3 miliardy EUR nad rámec Tier 2) a prioritních půjček ve výši 7,95 miliardy EUR.
(98)
Dne 24. prosince 2008 získal nizozemský stát od společnosti FBN společnost ABN AMRO N za částku ve výši 6,5 miliard EUR (dále jen „opatření Z“). Nizozemský stát nezaplatil hotově, nýbrž zrušením dlouhodobých pohledávek ve výši 6,5 miliard EUR, které získal v rámci integrovaných transakcí ze dne 3. října 2008 jako součást opatření Y2. Jinými slovy, nizozemský stát upustil od vymáhání pohledávek vůči společnosti FBN ve výši 6,5 miliardy EUR, aby tímto způsobem zaplatil za společnost ABN AMRO N (55).
2.4.2. Opatření, na něž se vztahovalo rozhodnutí ze dne 5. února 2010
(99)
Některá opatření, na něž se vztahovalo rozhodnutí ze dne 5. února 2010 (56), byla Komisi oznámena v červenci 2009 a zbytek v lednu 2010. V červenci 2009 oznámil nizozemský stát nástroj k snížení kapitálových požadavků (dále jen „opatření A“ s účinkem v podobě snížení kapitálových požadavků o 1,7 miliardy EUR), povinně převoditelný cenný papír v hodnotě 500 milionů EUR (dále jen „opatření B1“) a druhou tranši povinně převoditelných cenných papírů v hodnotě 300 milionů EUR („opatření B2“).
(100)
V lednu 2010 oznámil nizozemský stát další kapitálová opatření v hodnotě 4,39 miliardy EUR. Nizozemský stát upsal další povinně převoditelné cenné papíry v hodnotě 2,28 miliardy EUR k pokrytí dodatečných nákladů na rozdělení (780 milionů EUR, dále jen „opatření B3“), nedostatku kapitálu v důsledku prodeje New HBU (300 milionů EUR, dále jen „opatření B4“) a nákladů na integraci (1,2 miliardy EUR, dále jen „opatření B5“). S cílem zajistit ve společnosti FBN soulad kapitálu Tier 1 s požadavky stanovenými v právních předpisech přeměnil nizozemský stát kapitál Tier 2 společnosti FBN ve výši 1,35 miliardy EUR, který již vlastnil, na kapitál Tier 1 (dále jen „opatření C“). Nizozemský stát vyplatil rovněž ostatním členům konsorcia v hotovosti částku ve výši 740 milionů EUR (dále jen „opatření D“), jak se předpokládalo v dohodě akcionářů konsorcia, k vypořádání závazků, které se objevily teprve v průběhu rozdělování. Nizozemský stát poskytl rovněž záruku za křížové závazky vyplývající z prodeje New HBU (dále jen „opatření E“).
(101)
Nizozemský stát prostřednictvím swapu úvěrového selhání prodal zajištění úvěrových rizik nizozemského hypotečního portfolia společnosti ABN AMRO N představující přibližně [30 - 80] % celkového hypotečního portfolia společnosti ABN AMRO N. Toto opatření vedlo k snížení rizikově vážených aktiv společnosti ABN AMRO N.
(102)
Jako protiplnění za zajištění úvěrových rizik obdržel nizozemský stát roční poplatek ve výši 51,5 bazického bodu (vypočteno jako procento hodnoty portfolia na začátku každého referenčního období).
(103)
Poplatek byl vypočítán pomocí ekvivalenční metody. Nizozemský stát určil, kolik kapitálu by mohla společnost ABN AMRO N uvolnit v důsledku nástroje k snížení kapitálových požadavků (konkrétně 1,7 miliardy EUR na základě požadavků rámce Basilej I, které platily v době provedení nástroje k snížení kapitálových požadavků), a poté byla vypočtena návratnost tohoto uvolněného kapitálu ve výši 10 % (tj. 10 % z částky 1,7 miliardy EUR), což odpovídalo 51,5 bazického bodu z počáteční hodnoty portfolia ve výši 34,5 miliardy EUR.
(104)
Společnost ABN AMRO N udržovala každoročně tranši první ztráty ve výši 20 bazických bodů (vypočteno jako procento počáteční hodnoty portfolia).
(105)
Společnosti ABN AMRO N zůstal vertikální podíl ve výši 5 % zbývajících rizik.
(106)
Cena nástroje týkajícího se zajištění úvěrových rizik by se neupravila ani tehdy, až společnost ABN AMRO N plně přijme kapitálové požadavky rámce Basilej II, třebaže účinek nástroje k snížení kapitálových požadavků by pak byl podstatně nižší.
(107)
Smlouva o swapu úvěrového selhání měla v zásadě sedmiletou dobu platnosti, společnost ABN AMRO N však měla možnost smlouvu vypovědět, což jí umožňovalo smlouvu ukončit k několika předem stanoveným referenčním datům (například říjen 2010, leden 2011 a leden 2012) (57).
(108)
Podle dohody akcionářů konsorcia měli tři partneři konsorcia zajistit, aby společnost ABN AMRO Z měla i nadále dostatek kapitálu. V této souvislosti měl nizozemský stát přispět částkou ve výši 2,2 miliard EUR k pokrytí nedostatku kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z. Cílem nástroje k snížení kapitálových požadavků bylo umožnit společnosti ABN AMRO N, aby se podílela na tomto příspěvku ve výši 2,2 miliardy EUR určeném pro společnost ABN AMRO Z.
(109)
Nizozemský stát upřednostnil neobvyklé řešení v podobě nástroje k snížení kapitálových požadavků oproti tradičnímu navýšení kapitálu, jelikož před rozdělením nemohl ve společnosti ABN AMRO Bank odlišit účelově vázané kapitálové příspěvky (ring-fencing). Jinými slovy, jelikož společnost ABN AMRO N nebyla samostatným právním subjektem, mohli by vklad kapitálu do společnosti ABN AMRO Bank využít rovněž další dva členové konsorcia. Toto jednání by mohlo mít vážné důsledky zejména v případě více zátěžových scénářů.
(110)
Když došlo k rozdělení, stala se společnost ABN AMRO N samostatným právním subjektem (nová ABN AMRO Bank). Nizozemský stát nesl podle dohody akcionářů konsorcia i nadále odpovědnost za pokrytí nedostatku kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z ve výši 2,2 miliardy EUR. Nizozemský stát se rozhodl, že by společnost ABN AMRO N měla využít hotovost z nástrojů v podobě povinně převoditelných cenných papírů (opatření B3, nakolik souviselo s obezřetnostním rozpětím ve výši 500 milionů EUR, a částka ve výši 1,2 miliardy EUR z opatření B5) s cílem vložit do společnosti ABN AMRO Z částku ve výši 1,7 miliardy EUR, a současně v nové ABN AMRO Bank zachoval nástroj k snížení kapitálových požadavků k pokrytí obezřetnostního rozpětí ve výši 500 milionů EUR a nákladů na integraci ve výši 1,2 miliardy EUR.
(111)
Dne 15. října 2010 ABN AMRO Bank a nizozemský stát oznámily, že nástroj k snížení kapitálových požadavků bude ke dni 30. října 2010 ukončen. Jelikož společnost ABN AMRO Bank již mezitím zavedla požadavky rámce Basilej II, byl nástroj k snížení kapitálových požadavků méně zajímavý a méně nutný (58).
(112)
Jelikož nástroj k snížení kapitálových požadavků nepostačoval k úplnému pokrytí nedostatku kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z ve výši 2,2 miliardy EUR, poskytl nizozemský stát společnosti ABN AMRO Bank další kapitál prostřednictvím povinně převoditelného cenného papíru.
(113)
Tento povinně převoditelný cenný papír byl hodnocen jako hybridní kapitál Tier 1 s kupónem 10 % a v době oddělení společnosti ABN AMRO N od ABN AMRO Bank se automaticky přeměnil na akcie společnosti ABN AMRO II. Od tohoto okamžiku se považoval za základní kapitál Tier 1. K přeměně došlo v nominální hodnotě (59). Toto opatření společnosti ABN AMRO II (přejmenované na ABN AMRO Bank) umožnilo poskytnout společnosti ABN AMRO Z částku ve výši 500 milionů EUR.
(114)
K uhrazení nákladů souvisejících s oddělením společnosti ABN AMRO N od ABN AMRO Bank upsal nizozemský stát další povinně převoditelné cenné papíry. První tranše ve výši přibližně 300 milionů EUR (opatření B2) byla oznámena v červenci 2009 a zbytek (konkrétně 780 milionů EUR) byl oznámen v lednu 2010 (opatření B3).
(115)
Celková částka ve výši 1,08 miliardy EUR (tj. opatření B2 a B3 společně) byla zapotřebí k uhrazení těchto nákladů:
-
náležitě vymezené náklady na rozdělení ve výši 480 milionů EUR;
-
náklady na vytvoření oddělení peněžního trhu ve výši 90 milionů EUR a
-
částka ve výši 500 milionů EUR k zajištění obezřetnostního rozpětí.
(116)
Nizozemský stát poskytl další rozpis nákladů na rozdělení ve výši 480 milionů EUR. Tyto náklady souvisely s křížovými závazky ([0 - 200] milionů EUR), přidělením rizik ([0 - 200] milionů EUR), odkupem směnek souvisejících se sekuritizací ([0 - 200] milionů EUR), převodem tržních rizik zákazníků společnosti ABN AMRO N spojených s obchodováním ze společnosti ABN AMRO R ([0 - 200] milionů EUR), ukončením nástroje k snížení kapitálových požadavků ([0 - 200] milion EUR) a ostatními náklady spojenými s rozdělením a likvidací ([0 - 300] milionů EUR).
(117)
Po oddělení od mateřské společnosti ABN AMRO Bank potřebovala společnost ABN AMRO II zřídit vlastní oddělení peněžního trhu, což stálo 90 milionů EUR.
(118)
Nizozemský stát mimoto vložil další kapitál ve výši 500 milionů EUR s cílem zajistit, aby společnost ABN AMRO N mohla působit v určitém rozpětí nad minimálními kapitálovými požadavky.
(119)
Společnosti FBN a ABN AMRO N se mohly spojit teprve po odstranění problémů vyplývajících ze spojení, jež byly uvedeny v rozhodnutí o spojení. Nizozemský stát proto rozhodl o prodeji New HBU a IFN společnosti Deutsche Bank. Tato transakce však vedla k dodatečné potřebě kapitálu ve výši 470 milionů EUR, kterou nemohla v plné výši pokrýt společnost ABN AMRO N sama. Nizozemský stát se rozhodl pomoci a vložil částku ve výši 300 milionů EUR v podobě povinně převoditelného cenného papíru (60).
(120)
Aby bylo možno provést spojení, musely společnosti ABN AMRO N a FBN (a po spojení skupina ABN AMRO) uhradit počáteční náklady na integraci ve výši 1,2 miliardy EUR (po zdanění) související s náklady na propuštění zaměstnanců pro nadbytečnost, integraci platforem IKT a restrukturalizaci sítě poboček. Jelikož společnosti ABN AMRO N a FBN nebyly schopny financovat tyto náklady samy, rozhodl se nizozemský stát vložit kapitál v podobě povinně převoditelného cenného papíru (61).
(121)
Společnost FBN musela zvýšit svůj kapitál Tier 1 poté, co DNB (62) oznámil nedostatek kapitálu Tier 1 ve výši přibližně 1,26 miliardy EUR. Po oddělení od své mateřské společnosti Fortis SA/NV musela společnost FBN vynaložit rovněž částku ve výši 90 milionů EUR na uhrazení nákladů souvisejících se zřízením oddělení finanční správy, modely založenými na požadavcích rámce Basilej, licencemi a poradenskými službami.
(122)
Nizozemský stát poskytl tento dodatečný kapitál přeměnou dluhu Tier 2 s nominální hodnotou ve výši 1,35 miliardy EUR na kapitál Tier 1. Transakce proto nezahrnovala žádnou novou peněžní hotovost (63).
(123)
Když členové konsorcia v roce 2007 sjednávali akvizici společnosti ABN AMRO Holding, uvědomovali si, že v té době nejsou ještě známy všechny skutečnosti. Dohoda akcionářů konsorcia proto obsahovala řadu obecných zásad týkajících se splnění určitých platebních povinností, které vzniknou teprve během procesu rozdělování. Přesné částky vyplynuly z jednání, jichž se účastnil nizozemský stát (a před ním společnost Fortis SA/NV).
(124)
Celková částka ve výši 740 milionů EUR souvisí s:
(…)
Tento odliv hotovosti je částečně vyrovnán skutečností, že nizozemský stát obdržel od ostatních členů konsorcia […] v souvislosti s uvízlými náklady.
(125)
Tyto platby pro ostatní členy konsorcia (konkrétně 740 milionů EUR) byly vyplaceny v hotovosti, částečně přímo ostatním členům konsorcia a částečně společnosti ABN AMRO Bank (nyní RBS NV).
(126)
I po odprodeji New HBU budou společnosti ABN AMRO Bank (nyní RBS NV) a ABN AMRO II (nebo její právní nástupci) nadále odpovědné vůči věřitelům New HBU, pokud New HBU nebude moci plnit své povinnosti vůči vlastním věřitelům. Obdobně bude New HBU čelit křížovým závazkům vůči věřitelům společností ABN AMRO Bank a ABN AMRO II. Jelikož křížové závazky měly původ v prodeji New HBU vyplývajícím z rozhodnutí společnosti ABN AMRO II a jejích akcionářů, bylo rovněž jejich odpovědností nalézt řešení. Navrhované řešení znamenalo, že se nizozemský stát a Deutsche Bank (tj. kupec New HBU) dohodly na tom, že se New HBU a ABN AMRO II vzájemně odškodní za tyto křížové závazky tím, že si vzájemně poskytnou zajištění s cílem snížit kapitálové požadavky stanovené v právních předpisech na požadovaných 20 %. V důsledku této dohody musela společnost ABN AMRO II poskytnout zajištění New HBU ve výši 950 milionů EUR (postupně se snižující s tím, jak podkladové závazky nabudou splatnosti) za závazky New HBU vůči společnostem ABN AMRO II a ABN AMRO Bank (nyní RBS NV). Jelikož společnost ABN AMRO II neměla prostředky na poskytnutí potřebného zajištění za závazky vůči společnosti ABN AMRO Bank (nyní RBS NV), poskytl stát protizávazek odškodnění v podobě záruky za dluh společnosti ABN AMRO Bank (nyní RBS NV).
(127)
Nizozemský stát toto riziko ocenil tak, jako kdyby se jednalo o státní záruku za podřízený dluh společnosti ABN AMRO Bank (nyní RBS NV). Cena (založená na doporučení Evropské centrální banky (dále jen „ECB“) o stanovení cen za rekapitalizaci (64)) byla stanovena ve výši 200 bazických bodů s připočtením průměrného rozpětí swapu úvěrového selhání (65).
(128)
V tabulce č. 4 jsou shrnuta opatření, která jsou posouzena v tomto rozhodnutí. Sloupec „Důvod“ je stejný jako v tabulce č. 1 v 57. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 5. února 2010. Jak je uvedeno v 110. bodě odůvodnění, po oddělení společnosti ABN AMRO N od ABN AMRO Bank dne 6. února 2010 došlo ke změně opatření a jejich cílů. Opatření A bylo konkrétně od tohoto dne používáno k dosažení cílů opatření B3 (pokud jde o obezřetnostní rozpětí) a opatření B5 a naopak.
Tabulka č. 4
Opatření státní podpory
Popis
Výše
(v miliardách EUR)
Důvod
Právní subjekt, jemuž je opatření určeno
Opatření, na něž se vztahovalo rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009
Y1
Krátkodobé financování
45
FBN
Y2
Dlouhodobé financování
16,1
FBN (za účelem splátky pro společnost Fortis Bank SA/NV)
Z
Nabytí ABN AMRO N
6,5
FBN (kupní cena uhrazena tak, že bylo upuštěno od vymáhání pohledávky)
Kapitálová opatření, která byla oznámena v červenci 2009 a provedena v období červenec/srpen 2009
Opatření A
Nástroj k snížení kapitálových požadavků
Swap úvěrového selhání - zajištění úvěrových rizik portfolia ve výši 34,5 miliardy EUR (s účinkem v podobě snížení kapitálových požadavků o 1,7 miliardy EUR)
Pokrytí nedostatku kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z
ABN AMRO Bank (nyní RBS NV) a ke dni rozdělení převod na ABN AMRO II (nyní ABN AMRO Bank)
Opatření B1
Povinně převoditelný cenný papír
0,5
Opatření B2
Povinně převoditelný cenný papír
0,3
První tranše nákladů na rozdělení
ABN AMRO Bank NV (nyní RBS NV) a ke dni rozdělení převod na ABN AMRO II (nyní ABN AMRO Bank)
Další kapitálová opatření, která byla oznámena v lednu 2010
Opatření B3
Povinně převoditelný cenný papír
0,78
Druhá tranše nákladů na rozdělení a obezřetnostní rozpětí ve výši 0,5 miliardy EUR
967 milionů EUR uhrazených společnosti ABN AMRO Bank (nyní RBS NV) a poté ke dni rozdělení převedených na ABN AMRO II (nyní ABN AMRO Bank), zbytek zaplacen přímo společnosti ABN AMRO II
Opatření B4
Povinně převoditelný cenný papír
0,3
Dopad prodeje New HBU na kapitál
Opatření B5
Povinně převoditelný cenný papír
1,2
Náklady na integraci
Opatření C
Přeměna kapitálu Tier 2 na vlastní kapitál
1,35
Nedostatek kapitálu Tier 1 na úrovni společnosti FBN
FBN
Opatření D
Platba v hotovosti partnerům v konsorciu
0,74
Platební povinnosti vyplývající z dohody akcionářů konsorcia
Ostatní partneři v konsorciu/ABN AMRO Bank (nyní RBS NV)
Opatření E
Záruka za závazky ve výši 950 milionů EUR
0,95
Křížové závazky vyplývající z prodeje New HBU
ABN AMRO II (nyní ABN AMRO Bank)
3. DŮVODY ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
3.1 Důvody zahájení řízení v rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009
(129)
V rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 zahájila Komise řízení, jelikož měla důvod se domnívat, že opatření Y1, Y2 a Z (66) představovala státní podporu pro společnosti FBN a ABN AMRO N. Komise měla za to, že tato opatření společnostem FBN a ABN AMRO N umožnila setrvat na trhu a pokračovat v činnosti. Měla důvod se domnívat, že tato opatření poskytla společnostem FBN a ABN AMRO N selektivní výhodu.
(130)
V 29. a 30. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 Komise uvedla, že opatření X, Y1 a Y2 jsou součástí téže kupní smlouvy, jejímž cílem bylo oddělit společnost FBN od zbytku společnosti Fortis SA/NV. Rozhodnutí ze dne 3. prosince 2008 již obsahovalo závěr, že uzavřením této smlouvy dne 3. října 2008 nejednal nizozemský stát jako běžný investor v tržním hospodářství.
(131)
V 33. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 Komise uvedla, že opatření Y1 je pro společnost FBN zjevně výhodné, poněvadž ta obdržela částku financování, jež by nemohla získat na trzích, jelikož na trzích panoval v té době naprostý chaos. Vzhledem k této mimořádné situaci na trhu měla Komise rovněž pochybnosti, zda by úrokové sazby, které požadoval nizozemský stát, byly přijatelné pro soukromého investora. Komise rovněž uvedla, že výhodu pro společnost FBN představovala i solidnost nového poskytovatele finančních prostředků. Společnost FBN již nebyla závislá na společnosti v problémech s omezenou likviditou, jako byla společnost Fortis SA/NV, nýbrž obdržela financování od nizozemského státu.
(132)
Komise měla pochybnosti, zda je opatření Y1 slučitelné se sdělením Komise - Použití pravidel pro poskytování státní podpory na opatření přijatá ve vztahu k finančním institucím v souvislosti se současnou globální finanční krizí (dále jen „sdělení o bankovnictví“) (67), jelikož nebylo přiměřené ani omezené na nezbytné minimum. V 52. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 byly uvedeny zejména obavy ohledně slučitelnosti těchto prvků: 1. protiplnění, které poskytla společnost FBN, 2. maximální doba, během níž mohla společnost FBN využívat financování, 3. maximální doba splatnosti dotyčných nástrojů a 4. objem likvidní facility.
(133)
Komise rovněž uvedla, že by opatření Y2 mohlo obsahovat prvky státní podpory, pokud by se společnost Fortis Bank SA/NV v době akvizice nacházela v situaci, kdy se požadovalo okamžité splacení dlouhodobých půjček, dojde-li ke změně vlastnictví společnosti FBN. Pokud by skutečně existovalo ustanovení o splacení v případě změny vlastnictví, umožnilo by opatření Y2 společnosti FBN využívat dlouhodobé půjčky s úrokovými sazbami, které platily v době před vypuknutím krize. Opatření Y2 znamenalo, že společnost FBN nemusela hledat alternativní financování za podmínek, které na trhu převládaly v té době. Jelikož společnost Fortis Bank SA/NV byla oprávněna požádat o splacení, rozhodl se nizozemský stát poskytnout dlouhodobé půjčky, aby nevznikly problémy s krátkodobými půjčkami. V rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 proto Komise vyslovila obavy, že opatření Y2 obsahovalo státní podporu po delší období, než bylo nezbytně nutné. Aby mohla Komise posoudit důsledky opatření Y2 z hlediska státní podpory, požádala nizozemský stát, aby jí poskytl více informací o podmínkách předčasného splacení, které byly obsaženy v dlouhodobých úvěrových smlouvách.
(134)
V 54. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 uvedla Komise rovněž pochybnosti, zda nizozemský stát přijal v souladu s bodem 27 oznámení o bankovnictví dostatečná opatření, aby omezil neoprávněné narušení hospodářské soutěže.
(135)
Komise se rovněž obávala, že společnost ABN AMRO N měla (případně nepřímo) prospěch z opatření týkajících se likvidity, která byla provedena ve prospěch společnosti FBN. Požádala proto nizozemský stát, aby jí poskytl více informací o finanční situaci společnosti ABN AMRO N a její strategii financování.
(136)
Co se týká opatření Z, Komise měla pochybnosti, zda nizozemský stát zaplatil společnosti FBN za nabytí společnosti ABN AMRO N tržní cenu. Komise podotkla, že nizozemský stát zaplatil více, než bylo uvedeno ve zprávě o ocenění „na základě stávajících tržních podmínek“ ze dne 3. října 2008, kterou vyhotovil odborník nizozemského státu pro oblast oceňování […] a která byla zmíněna v 2. bodě odůvodnění. Komise mimoto poznamenala, že nizozemský stát nepoužil opravný koeficient s cílem zohlednit pokles na trhu cenných papírů, k němuž došlo mezi říjnem a prosincem 2008 a který byl obzvláště výrazný u cenných papírů bank. Pokud nizozemský stát zaplatil při koupi společnosti ABN AMRO N vyšší cenu, než byla tržní cena, rovnalo se opatření Z státní podpoře, která pomohla rekapitalizovat společnost FBN.
(137)
Komise v rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 rovněž uvedla, že nizozemský stát dosud nepředložil hodnocení společností FBN a ABN AMRO N ze strany DNB. Nizozemský stát neposkytl rovněž plán obnovení životaschopnosti ani plán restrukturalizace s podrobnými finančními výhledy. Jelikož nebyl k dispozici plán obnovení životaschopnosti ani plán restrukturalizace, nemohla Komise určit, zda měly společnosti ABN AMRO N a FBN v důsledku opatření X, Y1, Y2 a Z dostatek kapitálu a byly schopny dosáhnout přijatelné úrovně ziskovosti.
3.2 Důvody rozšíření řízení v rozhodnutí ze dne 5. února 2010
(138)
Když nizozemský stát oznámil dne 17. července 2009 a 15. ledna 2010 další opatření ve prospěch společností FBN a ABN AMRO N jako opatření, která nepředstavují státní podporu, měla Komise obavy, zda některá z těchto dodatečných opatření nepředstavují další státní podporu pro společnosti FBN a ABN AMRO N.
(139)
V rozhodnutí ze dne 5. února 2010 Komise uvedla, že podle dohody akcionářů konsorcia měl nizozemský stát řadu povinností, jež nebyly povinnostmi společnosti ABN AMRO N. Opatření, která nizozemský stát přijal, aby dodržel své závazky podle dohody akcionářů konsorcia (zejména povinnost hradit náklady společnosti ABN AMRO Z a povinnost oddělit společnost ABN AMRO N od ABN AMRO Bank), nevypadala na první pohled jako státní podpora pro společnost ABN AMRO N.
(140)
Komise uvedla, že se zdá, že opatření A a B1 byla určena v prvé řadě na pokrytí nedostatku kapitálu společnosti ABN AMRO Z, současně však Komisi nebylo jasné, zda neexistovala rovněž nepřímá výhoda pro hospodářské činnosti společnosti ABN AMRO N. V tomto ohledu chtěla Komise vědět, zda byly společnosti ABN AMRO N a ABN AMRO Z (bez postavení samostatného právního subjektu) dostatečně vzájemně odlišeny. Komise chtěla obdržet rovněž více informací o důvodech nedostatečného kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z a například o převodu akcií společnosti Unicredito ze společnosti ABN AMRO Z na ABN AMRO N. Komise měla rovněž otázky týkající se odměny, kterou společnost ABN AMRO N platila společnosti ABN AMRO Z za plnění funkcí ústředí. Komise měla podezření, že přinejmenším částečně byla nedostatečná kapitalizace společnosti ABN AMRO Z spojena se skutečností, že společnost ABN AMRO N neplatila za služby ústředí poskytované společností ABN AMRO Z tržní cenu.
(141)
Ačkoliv oddělení společnosti ABN AMRO N od ABN AMRO Bank je podle dohody akcionářů konsorcia povinností nizozemského státu, nemohla Komise vyloučit, že by státní rekapitalizace financující náklady na rozdělení mohla být státní podporou. Komise rovněž podotkla, že ne všechny náklady zařazené jako náklady na rozdělení byly v přísném slova smyslu spojeny s povinnostmi týkajícími se rozdělení, které byly popsány v dohodě akcionářů konsorcia. Komise podotkla, že kategorie „náklady na rozdělení“ zahrnovala částku ve výši 500 milionů EUR, která byla zapotřebí k tomu, aby bylo ve skupině ABN AMRO zajištěno obezřetnostní rozpětí nad minimálními obezřetnostními kapitálovými požadavky.
(142)
Komise podotkla, že nizozemský stát pomohl společnostem FBN a ABN AMRO N uhradit náklady související se spojením. K odstranění problémů, jež vznikly v důsledku spojení, se společnost ABN AMRO N rozhodla prodat IFN a New HBU, což vedlo k novému nedostatku kapitálu. Komise uvedla, že společnosti FBN a ABN AMRO N mohly využívat výhody plynoucí ze spojení (například synergie vzniklé spojením, výhody vyplývající ze skutečnosti, že byly po spojení společností s vyššími podíly na nizozemském trhu, …), zatímco nizozemský stát financoval počáteční náklady. Komise v této souvislosti uvedla, že nizozemský stát neměl žádnou právní povinnost uhradit tyto náklady, jelikož ty vyplývaly z rozhodnutí nizozemského státu ze dne 21. listopadu 2008 o spojení společností FBN a ABN AMRO N, a nikoli z dohody akcionářů konsorcia.
(143)
Komise vzala na vědomí skutečnost, že spojení a zvláštní podmínky spojené s rozdělením vedly ke křížovým závazkům (opatření E). Podle nizozemského práva obchodních společností byly společnosti ABN AMRO Bank (nyní RBS NV) a ABN AMRO II i nadále odpovědné vůči věřitelům New HBU, pokud by New HBU (nebo její nový vlastník Deutsche Bank) neplnila své platební povinnosti. New HBU měla obdobné povinnosti vůči věřitelům společností ABN AMRO Bank (nyní RBS NV) a ABN AMRO II. Komise nemohla vyloučit, že řešení týkající se odškodnění, které znamenalo, že nizozemský stát poskytl věřitelům společnosti ABN Amro Bank (nyní RBS NV) záruku s prémií ve výši 200 bazických bodů s připočtením průměrného rozpětí u swapu úvěrového selhání, představovalo státní podporu.
(144)
Komise měla rovněž obavy ohledně podoby nástroje k snížení kapitálových požadavků (opatření A). Komise uznala, že se opatření A zásadně liší od ostatních opatření týkajících se znehodnocených aktiv, jelikož nebylo zavedeno s cílem chránit společnost ABN AMRO N před dalšími poklesy tzv. toxických aktiv s vysoce nejistým oceněním. Komise se však domnívala, že aby bylo opatření A slučitelné s vnitřním trhem, mělo by splňovat obecné zásady sdělení Komise o nakládání se znehodnocenými aktivy v bankovním sektoru Společenství (68) (dále jen „sdělení o znehodnocených aktivech“). Konkrétně by měly existovat dostatečné důkazy o náležitém ocenění, což znamená, že by banka neměla převést očekávané ztráty na stát. V této souvislosti chtěla Komise zjistit, jaký dopad měla řada zvláštních smluvních ujednání (např. mechanismus zpětného získání a vertikální podíl na rizicích) na skutečný peněžní tok a cenu. Komise měla rovněž pochybnosti, zda existovaly dostatečné pobídky, které by zajistily, aby společnost ABN AMRO N nástroj ukončila, jakmile již nebude nezbytně nutný.
(145)
Komise měla pochybnosti, zda plán restrukturalizace z prosince 2009 splňuje kritéria stanovená ve sdělení Komise o návratu k životaschopnosti a hodnocení restrukturalizačních opatření ve finančním sektoru v současné krizi podle pravidel pro státní podporu (69) (dále jen „sdělení o restrukturalizaci“), pokud jde o životaschopnost, sdílení zátěže a neoprávněné narušení hospodářské soutěže.
(146)
Komise uznala, že se na první pohled zdálo, že skupina ABN AMRO dosáhla dostatečných příjmů k pokrytí všech svých provozních nákladů (včetně znehodnocení) a docílila přijatelné návratnosti vlastního kapitálu. Komise však rovněž podotkla, že návratnost vlastního kapitálu závisela u skupiny ABN AMRO do značné míry na splnění řady klíčových předpokladů. Za prvé, pokud se skupina ABN AMRO chce stát nákladově efektivní s přijatelným poměrem nákladů a příjmů, je zásadní, aby dosáhla plánovaných synergií (konkrétně 1,1 miliardy EUR před zdaněním v porovnání s čistým ziskem v roce 2013 ve výši […] miliard EUR). Jak je uvedeno v 118. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 5. února 2010, mělo pro životaschopnost skupiny ABN AMRO za druhé zásadní význam rovněž to, zda bude schopna zvýšit své čisté úrokové rozpětí z nízkých úrovní, které u společností FBN a ABN AMRO N existovaly v druhém pololetí roku 2008 a prvním pololetí roku 2009. Ve svém rozhodnutí ze dne 5. února 2010 Komise uvedla, že potřebuje o těchto záležitostech více informací, aby mohla posoudit, zda byla skutečně obnovena dlouhodobá životaschopnost.
(147)
Komise rovněž podotkla, že plán restrukturalizace z prosince 2009 neobsahoval finanční výhledy pro pesimistický scénář, jak se požaduje v bodě 13 sdělení o restrukturalizaci. Komise si proto vyžádala takovéto pesimistické finanční výhledy, aby mohla ověřit, jak bude skupina ABN AMRO fungovat v složitějších tržních podmínkách.
(148)
Komise rovněž uvedla, že plán restrukturalizace z prosince 2009 obsahoval málo informací o menších dílčích divizích, takže Komise nemohla posoudit, zda jsou otázky životaschopnosti dostatečně vyřešeny i na této úrovni. Komise měla konkrétně pochybnosti, zda je dostatečně zaručena životaschopnost divize PFS ve společnosti FBN, která v roce 2008 vykázala v souvislosti s Madoffovým podvodem významné ztráty.
(149)
Komise měla pochybnosti, zda byla státní podpora omezena na minimum nezbytné k obnovení životaschopnosti skupiny ABN AMRO. V této souvislosti podotkla, že skupina ABN AMRO uvedla, že chce provést malé dodatečné akvizice, které považovala za nezbytné k opětovnému získání kompetencí s ohledem na některé produkty, o něž přišla při oddělení od společností Fortis SA/NV a ABN AMRO Holding. V rozhodnutí ze dne 5. února 2010 Komise uvedla, že by státní podpora neměla být použita na financování akvizic či nových investic, pokud to není nezbytné k obnovení životaschopnosti podniku. Komise nizozemský stát požádala o objasnění politiky skupiny ABN AMRO v oblasti akvizic a o poskytnutí mimo jiné podrobného seznamu činností skupiny ABN AMRO, které skupina potřebuje na obnovu z důvodu životaschopnosti.
(150)
Komise měla rovněž pochybnosti, zda všichni poskytovatelé hybridního kapitálu společností FBN a ABN AMRO N zaplatili svůj podíl na restrukturalizaci. Komise se obávala, že například držitelé prioritních akcií společnosti FBN (70) nepřispěli dostatečně k tomu, aby bylo zajištěno, že zásah nizozemského státu byl omezen na nezbytné minimum.
(151)
Státní podpora by měla být omezena na nezbytné minimum, i pokud jde o dobu trvání. V tomto ohledu Komise podotkla, že k vyřešení dočasných problémů byla zapotřebí řada opatření, Komise však měla pochybnosti, zda nizozemský stát podnikl dostatečné kroky k zajištění toho, že opatření budou ukončena, jakmile již nebudou nutná.
(152)
Pokud jde o opatření A, Komise podotkla, že nástroj k snížení kapitálových požadavků nebude přitažlivý, jakmile bude společnost ABN AMRO N smět zavést požadavky rámce Basilej II. Ačkoliv tento nástroj obsahoval možnost vypovězení, která umožňovala předčasné ukončení smlouvy, Komise poznamenala, že neexistoval jednoznačný harmonogram pro odchod nizozemského státu.
(153)
S ohledem na obezřetnostní rozpětí ve výši 500 milionů EUR Komise podotkla, že záměrem bylo, aby skupina ABN AMRO nahradila tuto částku kapitálem, který bude sama financovat. Komise opět poznamenala, že nebyl uveden žádný údaj o načasování.
(154)
Co se týká nákladů na integraci ve výši 1,2 miliardy EUR (tj. opatření B5), Komise uvedla, že nizozemský stát tvrdil, že to povede k významným synergiím ve výši 1,1 miliardy EUR (před zdaněním) ročně, přičemž tato částka by se mohla v zásadě použít k splacení státní podpory. Komise však poznamenala, že nizozemský stát nezavedl mechanismus, který by zajistil toto splacení. Pokud jde o kapitálové potřeby v souvislosti s prodejem New HBU, Komise dospěla k závěru, že kapitálové potřeby související s ochranou před úvěrovými riziky se budou rychle snižovat s tím, jak budou úvěry postupně nabývat splatnosti. Komise opět zdůraznila, že by státní podpora měla být splacena, jakmile již není zapotřebí.
(155)
Pokud jde o narušení hospodářské soutěže, Komise uvedla, že kapitálové potřeby společností FBN a ABN AMRO N vyplývaly do jisté míry z jejich oddělení od bývalých mateřských společností a počátečních nákladů na integraci, a nikoli z rozsáhlého přejímání rizik či nesprávného řízení v rámci samotných společností FBN a ABN AMRO N. Komise v tomto kontextu dospěla k závěru, že další odprodeje nejsou pravděpodobně nutné.
(156)
Komise však současně vyslovila pochybnosti, zda plán restrukturalizace z prosince 2009 obsahoval dostatečná opatření týkající se změn v jednání, aby bylo zajištěno, že společnosti FBN a ABN AMRO N nepoužijí státní podporu k růstu na úkor svých konkurentů, například zavedením neudržitelné cenové politiky nebo nabytím dalších finančních institucí, což by mohlo oslabit pobídky ostatních subjektů, jež nejsou příjemci podpory, k soutěži, investicím a inovacím a odrazovat od vstupu na nizozemský bankovní trh.
(157)
Pokud jde o odchod, Komise uvedla, že by bylo užitečné, kdyby nizozemský stát vypracoval a jednoznačně oznámil strategii odchodu. Opakované a masivní zásahy nizozemského státu by mohly být vkladateli vnímány jako známka trvalé podpory.
4. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
4.1 První soubor připomínek společnosti Van Lanschot (dopis ze dne 6. května 2009)
(158)
Stěžovatel tvrdil, že díky státní podpoře a státnímu vlastnictví nabízely společnosti FBN a ABN AMRO N (včetně svých dceřiných společností, jako jsou MoneYou a Mees Pierson) u úspor fyzických osob a vkladových účtů neudržitelně vysoké úrokové sazby, čímž destabilizovaly nizozemský bankovní trh.
(159)
Stěžovatel se domníval, že úrokové sazby, které nabízely společnosti FBN a ABN AMRO N, byly ztrátové. V tomto ohledu poukázal na skutečnost, že se sazby EURIBOR snížily z 5 % v září 2008 na méně než 2 % v lednu/únoru 2009, zatímco se úrokové sazby společností FBN a ABN AMRO N u spořicích účtů ve skutečnosti zvyšovaly.
(160)
Stěžovatel poukázal rovněž na zvláštnosti nizozemského trhu soukromého bankovnictví v porovnání s trhem retailového bankovnictví, jež měly tendenci zvyšovat rušivý účinek přijatých opatření. Částky úspor v soukromém bankovnictví jsou v průměru vyšší než v retailovém bankovnictví. U nižších částek úspor se zákazníci starají méně o rizikový profil banky, jelikož jsou chráněni nizozemským systém pojištění vkladů (až do výše 100 000 EUR). O rizika se však začínají více zajímat, jakmile je tato prahová hodnota překročena, což je v soukromém bankovnictví poměrně časté.
(161)
Stěžovatel rovněž tvrdil, že společnosti FBN a ABN AMRO N mají prospěch z implicitní státní záruky. Tvrdil, že zákazníci společností FBN a ABN AMRO N jsou přesvědčeni, že nizozemský stát nedopustí, aby banky ve státním vlastnictví vyhlásily úpadek.
(162)
Stěžovatel, který krizi přestál bez státní podpory, zdůraznil, že ho jednání společností FBN a ABN AMRO N narušující hospodářskou soutěž velmi poškodilo, jelikož je při financování svých aktiv tradičně ve značné míře závislý na nizozemském trhu spoření (71). V absolutním vyjádření má stěžovatel úspory a vklady ve výši 15 miliard EUR, což znamená, že by zvýšení úrokových sazeb o 1 % mohlo společnost stát přibližně 150 milionů EUR ročně (72). Kromě tohoto zvýšení nákladů existoval i dopad na objem, jelikož společnost Van Lanschot přišla o zákazníky.
4.2 Následné připomínky společnosti Van Lanschot (dopisy ze dne 21. a 28. srpna 2009)
(163)
Podle stěžovatele přetrvávalo neobvyklé jednání společností FBN a ABN AMRO N i v letních měsících roku 2009.
(164)
Jako další argument uvedl stěžovatel neobvykle velké změny v objemu a podílu na trhu na tradičně stabilním nizozemském trhu spoření. V tomto ohledu stěžovatel odkázal na tiskové zprávy společností FBN a ABN AMRO N, v nichž se uváděl příliv vkladů ve výši 9 miliard EUR, resp. 21 miliard EUR v prvním pololetí roku 2009 (73). Stěžovatel pokládal tyto údaje za vysoké vzhledem ke skutečnosti, že celkový nizozemský trh spoření má hodnotu přibližně 287 miliard EUR.
(165)
Jako na další příklad neobvyklého stanovování cen poukázal stěžovatel na skutečnost, že úrokové sazby u spoření vykazovaly v sousedních zemích, jako je Belgie, Francie a Německo, pokles sazeb EURIBOR, zatímco nizozemské úrokové sazby zůstávaly u spoření neochvějně na vysoké úrovni.
4.3 Připomínky společnosti ABN AMRO Bank (dopis ze dne 6. července 2009)
(166)
Ve svých připomínkách k rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení poskytla společnost ABN AMRO Bank (tj. mateřská společnost ABN AMRO N) více informací o své finanční situaci a strategii financování. Společnost ABN AMRO Bank popřela, že by měla jakýkoli prospěch (přímo či nepřímo) z podpory financování poskytnuté společnosti FBN (opatření Y1 a Y2). Společnost ABN AMRO Bank podotkla, že v době krize nepotřebovala pomoc, aby se mohla financovat, a to díky diverzifikované strategii financování. Rovněž zdůraznila, že statistické údaje o její likviditě byly v mezích stanovených předpisy a rovněž v jejích vlastních interních mezích.
5. PŘIPOMÍNKY NIZOZEMSKÉHO STÁTU
5.1 Připomínky nizozemského státu k rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009
(167)
Nizozemský stát připustil, že společnost FBN mohla vykonávat své činnosti díky tomu, že ji získal stát (74), tvrdil však, že akvizice byla v souladu s tzv. „zásadou investora v tržním hospodářství“. V důsledku toho neexistovala podle nizozemského státu žádná selektivní výhoda, a tudíž žádná státní podpora. Nizozemský stát tvrdil, že ačkoliv integrované transakce ze dne 3. října 2008 měly v prvé řadě zabránit destabilizaci společností FBN a ABN AMRO N a nizozemského bankovního systému obecně, nákupem účastí ve společnostech FBN a ABN AMRO N usiloval o kladnou dlouhodobou návratnost. Nizozemský stát zdůraznil, že cena za společnost FBN (včetně ABN AMRO N) byla v rámci rozpětí ocenění jeho externího odborníka pro oblast oceňování.
(168)
Nizozemský stát uvedl, že za společnost FBN zaplatil spravedlivou tržní cenu, podotkl však, že i kdyby zaplatil příliš vysokou cenu, představovala by tato platba státní podporu pro společnost Fortis SA/NV (což byla prodávající společnost), a nikoli pro společnost FBN.
(169)
Co se týká opatření Y1, nizozemský stát tvrdil, že společnosti FBN poskytl krátkodobé financování za tržních podmínek. Uvedl, že před krizí dostávala společnost FBN finanční prostředky od své mateřské společnosti za sazby EONIA nebo EURIBOR bez dodatečného rozpětí. Nizozemský stát tvrdil, že použitá cena (jak je popsána v 96. bodě odůvodnění) byla v souladu s tržní praxí. Konkrétně rovněž uvedl, že jeho systém stanovování cen, který se používal v době po 5. listopadu 2008 (s rozpětím ve výši 50 bazických bodů u úvěrů s delší než tříměsíční splatnosti), byl v souladu s nizozemským systémem záruk (75).
(170)
Pokud jde o období, během něhož byla společnosti FBN poskytnuta likvidní facilita, nizozemský stát objasnil, že v lednu 2009 zahájil jednání o ukončení likvidní facility s cílem ukončit ji co nejdříve. S ohledem na tento cíl zavedl nizozemský stát v březnu 2009 nový dvoustupňový systém stanovování cen, který zajišťoval, že po překročení předem stanovené prahové hodnoty bylo financování dražší. Nizozemský stát předpokládal, že by společnost FBN mohla splácet likvidní facilitu ve výši 4 až 5 miliard EUR měsíčně, a zamýšlel likvidní facilitu ukončit do konce roku 2009. Ve skutečnosti splatila společnost FBN likvidní facilitu rychleji, než se očekávalo. Likvidní facilita byla ukončena již dne 1. července 2009.
(171)
Nizozemský stát tvrdil, že maximální doba splatnosti likvidity stanovená v rámci likvidní facility byla přiměřená. V tomto ohledu nizozemský stát objasnil, že v prvním období (tj. od 6. do 23. října 2008) poskytl facilitu se splatností nejvýše několika týdnů. Když byla poté likvidní facitlita upravena, byla maximální splatnost prodloužena na devět měsíců, aby se zamezilo vysokým hodnotám při splácení.
(172)
Nizozemský stát objasnil, že celkový objem likvidní facility (tj. 5 miliard EUR v podobě výpůjček denních peněz a 40 miliard EUR ve formě dlouhodobějšího financování) vycházel ze skutečných potřeb společnosti FBN v oblasti financování, a představoval proto nezbytné minimum. Krátkodobá likvidní facilita ve výši 45 miliard EUR zohledňovala běžnou volatilitu objemu hotovosti ve společnosti FBN a umožnila této společnosti rovněž ihned splatit společnosti Fortis SA/NV částku ve výši přibližně 34 miliard EUR.
(173)
Pokud jde o dlouhodobé půjčky (tj. opatření Y2), nizozemský stát potvrdil, že společnost Fortis Bank SA/NV mohla požádat o splacení půjček s pevnou úrokovou sazbou (nikoli však úvěrů s variabilním úročením) (76). Nizozemský stát však uvedl, že pouze nahradil společnost Fortis Bank SA/NV, přičemž se ostatní podmínky stávajících smluv nezměnily. Podle nizozemského státu představovala smlouva mezi společnostmi Fortis Bank SA/NV a FBN běžnou tržní smlouvu mezi soukromými účastníky trhu. Nizozemský stát tvrdil, že vzhledem k tomu, že nahradil investora v tržním hospodářství, bylo jeho jednání automaticky v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství. Nizozemský stát se domníval, že nemusel odůvodnit, proč mohly být sazby vyšší nebo proč měl nahradit tyto dlouhodobé půjčky krátkodobějšími úvěry (77).
(174)
Nizozemský stát rovněž tvrdil, že je zcela běžné, že společnosti při provádění akvizic současně poskytnou nově nabytým dceřiným společnostem likviditu.
(175)
Pokud jde o to, zda byla společnosti ABN AMRO N poskytnuta přímá či nepřímá státní podpora, nizozemský stát popřel, že by společnost ABN AMRO N obdržela od nizozemského státu nebo od společnosti FBN finanční prostředky. Nizozemský stát objasnil, že společnost ABN AMRO N (s velkou franšízou v oblasti retailového a soukromého bankovnictví) měla dostatek vlastních finančních prostředků.
(176)
Co se týká opatření Z, nizozemský stát uvedl, že cena transakce ve výši 6,5 miliardy EUR představovala spravedlivou tržní cenu. Zdůraznil, že cena byla v rozmezí mezi oceněním na základě „stávajících tržních podmínek“ ve výši [4 - 6,5] miliardy EUR a oceněním „v průběhu hospodářského cyklu“ ve výši [6,5 - 9] miliard EUR, jak ji vypočetl jeho externí odborník pro oblast oceňování počátkem října 2008 (před uskutečněním transakce dne 3. října 2008). Pokud jde o skutečnost, že k akvizici (opatření Z) došlo dva a půl měsíce po ocenění, nizozemský stát se domníval, že nebyly zapotřebí žádné opravy, jelikož nejistoty se již odrazily v ocenění z počátku října 2008 (78). Nizozemský stát rovněž tvrdil, že základem problémů ostatních bank, které souvisely s důvěrou, bylo obvykle investiční bankovnictví a toxická aktiva, což se promítlo do velkých poklesů cen akcií těchto bank. Společnost ABN AMRO N se stabilním profilem v oblasti retailového a komerčního bankovnictví se naopak od těchto bank zásadně lišila. Vzhledem k této situaci nizozemský stát uvedl, že úprava ceny analogicky s ostatními bankami neměla žádný smysl.
(177)
Nizozemský stát rovněž zdůraznil, že ostatní členové konsorcia, a zejména RBS, museli transakci schválit a že […]. Nizozemský stát odkázal rovněž na body 166 a 177 předběžné zprávy odborníků pro valnou hromadu akcionářů společnosti Fortis SA/NV, která se konala dne 11. února 2009 v Bruselu (79), a tvrdil, že tyto body podporují tvrzení nizozemského státu, že za společnosti FBN, ABN AMRO N, Fortis Insurance a Fortis Corporate Insurance zaplatil dne 3. října 2008 spravedlivou cenu, která proto představuje platnou referenční cenu pro prodej v prosinci 2008.
(178)
Nizozemský stát provedl opatření Z tak, že se vzdal vymáhání svých pohledávek vůči společnosti FBN. Nizozemský stát mimoto tvrdil, že by opravu měla uplatnit Komise (pokud by dospěla k závěru, že opatření Z představuje státní podporu). Jelikož se s podobnými nástroji ostatních bank obchodovalo se značnou slevou oproti jmenovité hodnotě (80), je logické, že tržní hodnota dluhových nástrojů, od jejichž vymáhání nizozemský stát upustil, byla rovněž nižší než jmenovitá hodnota. Jinými slovy, převládající tržní podmínky naznačovaly, že nizozemský stát neměl nárok na jmenovitou hodnotu, nýbrž na nižší tržní hodnotu. Nizozemský stát uvedl, že s přihlédnutím k tržním podmínkám převládajícím v té době měl nárok pouze na tržní hodnotu ve výši [4,55 - 5,85] miliardy EUR (tj. jmenovitá hodnota úvěrů ve výši 6,5 miliardy EUR upravena o tržní slevu ve výši [0,65 - 1,95] miliardy EUR).
(179)
Dne 18. června 2009 předalo nizozemské ministerstvo financí Komisi hodnocení společnosti FBN, které provedl DNB, jak se požadovalo v rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 […] (81), (82), (83).
(180)
Dopisem ze dne 20. ledna 2010 DNB Komisi informoval rovněž o […] ABN AMRO N. […]
5.2 Připomínky nizozemského státu k rozhodnutí ze dne 5. února 2010
(181)
Nizozemský stát obecně tvrdil, že přijatá opatření nepředstavují státní podporu, jelikož tato opatření:
i)
neposkytla prospěch společnosti ABN AMRO N ani společnosti FBN,
ii)
byla nezbytná k oddělení společností ABN AMRO N a FBN od jejich příslušných dřívějších mateřských společností a vyplývala ze smluvních povinností nizozemského státu jakožto nástupce společnosti Fortis SA/NV v dohodě akcionářů konsorcia nebo
iii)
byla z hlediska soukromého investora ekonomicky racionální.
(182)
Nizozemský stát uvedl, že by Komise měla zásadu investora v tržním hospodářství uplatnit na každé jednotlivé opatření, které nizozemský stát přijal. Zejména co se týká opatření souvisejících se spojením (tj. opatření B4 a B5), nizozemský stát zdůraznil, že spojení představovalo investici s kladnou čistou současnou hodnotou, a bylo proto v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství.
(183)
Jinými slovy, nizozemský stát nesouhlasil s předběžným názorem Komise, který byl uveden v 96. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 5. února 2010, že se na opatření následující po integrovaných transakcích ze dne 3. října 2008 zásada investora v tržním hospodářství nevztahuje, jelikož tato opatření byla součástí větší operace na záchranu a restrukturalizaci.
(184)
Nizozemský stát připustil, že pravidla státní podpory znamenají, že se zásada investora v tržním hospodářství nepoužije, pokud se v krátkém čase uskuteční několik vzájemně souvisejících kapitálových vkladů. Tvrdil však, že tato analýza v případě společností FBN a ABN AMRO N neplatí, jelikož integrované transakce ze dne 3. října 2008 podle jeho názoru neobsahovaly opatření státní podpory a s původní transakcí nebyla mimoto spojena žádná následná opatření.
(185)
Nizozemský stát uvedl, že by Komise měla zohlednit velmi zvláštní podmínky, za nichž byl nizozemský stát povinen koupit společnost FBN. Nizozemský stát poukázal rovněž na skutečnost, že prodej New HBU byl pro stát a pro společnost ABN AMRO N velmi obtížný se záporným dopadem na kapitál ve výši 470 milionů EUR.
(186)
Nizozemský stát tvrdil, že svá opatření založil na zásadách uvedených ve sdělení o bankovnictví (84) a ve sdělení Komise - Rekapitalizace finančních institucí během současné finanční krize: omezení podpory na nezbytné minimum a záruky proti neoprávněnému narušení hospodářské soutěže (85) (dále jen „sdělení o rekapitalizaci“). Obecně nizozemský stát tvrdil, že jeho opatření byla dobře cílená, úměrná daným problémům a navržena tak, aby minimalizovala negativní dopady na ostatní konkurenty.
(187)
Nizozemský stát tvrdil, že opatření A a opatření B1 nepředstavují státní podporu, jelikož stát měl smluvní povinnost vyřešit problémy s kapitálem, s nimiž se potýkala společnost ABN AMRO Z. Nizozemský stát měl podle dohody akcionářů konsorcia povinnost provést rozdělení společnosti ABN AMRO Holding. DNB povolil zahájení procesu oddělování společnosti ABN AMRO II až poté, co všichni členové zaplatili svůj podíl na nedostatku kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z. Nizozemský stát připustil, že společnosti ABN AMRO Z poskytl prostřednictvím společnosti ABN AMRO N kapitál, zdůraznil však, že společnost ABN AMRO N fungovala pouze jako zprostředkovatel. Společnost ABN AMRO N pouze předala kapitál společnosti ABN AMRO Z a opatření A neposkytlo společnosti ABN AMRO N žádnou selektivní výhodu.
(188)
Pokud jde o to, zda byl nedostatek kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z výsledkem selektivních výhod poskytnutých společnosti ABN AMRO N, nizozemský stát uvedl, že členové konsorcia již v době získání společnosti ABN AMRO Holdings konsorciem (viz 33. bod odůvodnění) zajistili, aby byly aktivity s různými trackingovými akciemi (jak byly definovány v 35. bodě odůvodnění) dostatečně vzájemně odlišeny. Toto opatření znamenalo, že se jednoznačně rozlišovalo rovněž mezi činnostmi společnosti ABN AMRO N a ABN AMRO Z. To například znamenalo, že společnost ABN AMRO N měla vlastní strukturu řízení podniku a vlastní výkaznictví. Nizozemský stát upozornil Komisi rovněž na skutečnost, že společnost ABN AMRO N byla od 6. února 2010 (86) samostatným právním subjektem.
(189)
Nizozemský stát předložil rovněž důkazy, že nedostatek kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z existoval již v době nabytí dne 3. října 2008. Počáteční rozvaha společnosti ABN AMRO Z ke dni 3. října 2008 již vykazovala zápornou částku ve výši 7,4 miliard EUR a podíl společnosti Fortis SA/NV činil přibližně 2,5 miliardy EUR. Co se týká příčin nedostatečného kapitálu, nizozemský stát připustil, že došlo k převodu akcií společnosti Unicredito v hodnotě 1 miliardy EUR ze společnosti ABN AMRO Z na provozní trackingové akcie (včetně částky ve výši přibližně 300 milionů EUR pro společnost ABN AMRO N), poskytl však informace prokazující, že k převodu akcií Unicredito došlo v únoru 2008, tj. dlouho před zásahem nizozemského státu. Převod akcií společnosti Unicredito proto nelze považovat za státní podporu.
(190)
Co se týká nákladů hrazených společností ABN AMRO Z, které souvisely s funkcemi ústředí, nizozemský stát zdůraznil, že se tyto náklady po nabytí společnosti ABN AMRO Holding členy konsorcia výrazně snížily, jak bylo popsáno v 33. bodě odůvodnění. Jelikož členové konsorcia neměli zájem na udržování velkého integrovaného ústředí, bylo logické udržovat tyto náklady na co nejnižší úrovni. Údaje, které poskytl nizozemský stát, prokazují, že náklady na fungování skupiny, které hradila společnost ABN AMRO Z, v roce 2008 činily [0 - 0,5] miliardy EUR a v roce 2009 pak [0 - 0,2] miliardy EUR, což nizozemský stát pokládal za zanedbatelné. Nizozemský stát rovněž zdůraznil, že mu povinnost absorbovat tyto náklady vznikla, když po nabytí společnosti FBN (včetně ABN AMRO N) dne 3. října 2008 nahradil jako strana dohody akcionářů konsorcia společnost Fortis SA/NV.
(191)
Pokud by se Komise domnívala, že opatření A představuje státní podporu, nizozemský stát tvrdil, že by se nemělo použít sdělení o znehodnocených aktivech (87). Podle nizozemského státu neexistovala žádná nejistota ohledně ocenění zajištěných aktiv, jež proto nebylo možno považovat za „znehodnocená“ ve smyslu použitém ve sdělení. I kdyby Komise s tímto názorem nesouhlasila, nizozemská vláda tvrdila, že swap úvěrového selhání společnosti ABN AMRO N je i tak v souladu s obecnými zásadami uvedeného sdělení. Nizozemský stát mimoto tvrdil, že nástroj k zajištění úvěrových rizik byl nezbytný a přiměřený, přičemž narušení hospodářské soutěže bylo minimální.
(192)
Nizozemský stát uvedl, že v případě nástroje k snížení kapitálových požadavků bylo protiplnění (výnosnost uvolněného kapitálu ve výši 10 %) dostatečně vysoké. Předložil rovněž důkazy, že tranše první ztráty ve výši 20 bazických bodů byla podstatně vyšší než očekávaná ztráta. Nizozemský stát tvrdil, že náležitý základ pro odhad rozpětí očekávaných ztrát v budoucnu poskytly minulé ztráty (konkrétně [0 - 15] bazických bodů) a ztráty odhadované pro rok 2010 ([0 - 30] bazických bodů) u hypotečního portfolia společnosti ABN AMRO N. Rovněž informace o trhu obsažené ve zprávách o ratingu (88) potvrzovaly, že tranše první ztráty překračovala očekávané ztráty. Nizozemský stát odkázal rovněž na dokument investiční banky […], který simuloval, jak by se mohly vyvíjet peněžní toky nizozemského státu podle jednotlivých zátěžových scénářů.
(193)
Nizozemský stát se rovněž domníval, že nástroj k snížení kapitálových požadavků obsahoval dostatečné pobídky k odchodu. Nizozemský stát upozornil Komisi na možnosti vypovězení obsažené v nástroji k snížení kapitálových požadavků a na skutečnost, že tento nástroj bude poměrně neatraktivní, jakmile bude skupina ABN AMRO moci působit podle požadavků rámce Basilej II. V tomto kontextu se nizozemský stát domníval, že společnost ABN AMRO N pravděpodobně nástroj k snížení kapitálových požadavků ukončí v lednu 2011, kdy se očekávalo, že přechod na požadavky rámce Basilej II povede k snížení uvolněného kapitálu.
(194)
Nizozemský stát objasnil, že náklady na rozdělení (tj. opatření B2 a B3) byly důsledkem dohody akcionářů konsorcia, jejíž stranou byl nizozemský stát ode dne 3. října 2008. Podle podmínek této dohody měl stát povinnost (na rozdíl od společnosti ABN AMRO N) rozdělit společnost ABN AMRO Holding na tři části. Nizozemský stát popřel, že tyto náklady poskytly společnosti ABN AMRO N výhodu, a rovněž objasnil, že náklady na rozdělení uhradil, jelikož provedení rozdělení představovalo smluvní povinnost státu.
(195)
Co se týká obezřetnostního rozpětí ve výši 500 milionů EUR (rovněž zařazeného do nákladů na rozdělení), nizozemský stát tvrdil, že se jednalo o běžnou bankovní praxi. Banky nemohou fungovat pouze s minimálním požadovaným kapitálem, nýbrž potřebují dodatečné pohodlné rozpětí. Pokud by tomu tak nebylo, dostaly by se banky okamžitě do finančních potíží již při malém zhoršení situace. Nizozemský stát však uvedl, že by jeho příspěvek k obezřetnostnímu rozpětí měl být dočasný a že v dlouhodobějším horizontu by společnost ABN AMRO N měla vytvořit obezřetnostní rozpětí sama bez pomoci nizozemského státu.
(196)
Co se týká opatření B4, nizozemský stát tvrdil, že toto opatření nepředstavuje státní podporu. Nizozemský stát uvedl, že rozhodnutí o spojení obou bank již bylo v době, kdy získal společnost FBN, přijato a částečně provedeno. Nizozemský stát toto tvrzení doložil odkazem na skutečnost, že v době uskutečnění integrovaných transakcí dne 3. října 2008 již byla správa majetku společnosti ABN AMRO oddělena a začleněna do společnosti Fortis SA/NV. Nizozemský stát rovněž zdůraznil, že mu Komise uložila povinnost provést nápravné opatření v souvislosti se spojením v zájmu vyřešení zbývajících problémů vyplývajících ze spojení a že nápravné opatření v souvislosti se spojením týkající se New HBU zdědil od společnosti Fortis SA/NV. Nizozemský stát rovněž uvedl, že se finanční prostředky společnosti ABN AMRO N nezvýšily, a proto hájil názor, že opatření B4 nepředstavuje státní podporu.
(197)
Nizozemský stát uvedl, že by se státní prostředky poskytnuté na financování nákladů na integraci (opatření B5) měly považovat za rozumnou investici, která vedla k náležité návratnosti ve formě synergií. Nizozemská vláda tyto synergie odhadla na částku ve výši 1,1 miliardy EUR ročně (před zdaněním), přičemž počáteční náklady na integraci činily 1,2 miliardy EUR (po zdanění). Podle nizozemského státu by celková čistá současná hodnota spojení (s přihlédnutím k synergiím, nákladům na integraci a nákladům na nápravné opatření v souvislosti se spojením) měla představovat kladnou částku ve výši 2,88 miliardy EUR (89).
(198)
Podle nizozemského státu neposkytla přeměna kapitálu Tier 2 na kapitál Tier 1 (opatření C) společnosti FBN selektivní výhodu. Nizozemský stát uvedl, že přeměna byla v zájmu nizozemského státu, jelikož ten mohl přeměnit úvěry s průměrným kupónem ve výši 2,976 % na vlastní kapitál, u něhož podle jeho názoru existovalo přitažlivé protiplnění. V tomto ohledu odkázal nizozemský stát na odhadovanou normalizovanou návratnost vlastního kapitálu skupiny ABN AMRO v roce 2012 ve výši přibližně […] %, jak se uvádělo v plánu restrukturalizace z prosince 2009.
(199)
Pokud by Komise považovala opatření C za státní podporu, nizozemský stát tvrdil, že by Komise neměla považovat za státní podporu všechny půjčky, od jejichž vymáhání již upustil. Nizozemský stát objasnil, že přeměnu lze rozdělit na splacení kapitálu Tier 2 v nominální hodnotě a vklad základního kapitálu Tier 1 (bez čistých dopadů na hotovost). Podle nizozemského státu nebylo možno v té době přiměřeně předpokládat splacení kapitálu Tier 2 v nominální hodnotě, jelikož se se srovnatelnými nástroji ostatních bank obchodovalo s významnou slevou oproti jmenovité hodnotě, což bylo odrazem nejisté situace na trhu. Nizozemský stát uvedl, že na základě srovnatelných údajů byla sleva ve výši [135 - 405] milionů EUR odůvodněná.
(200)
Nizozemský stát uvedl, že platba ve výši 740 milionů EUR (opatření D) představovala jednu z jeho povinností vyplývajících z dohody akcionářů konsorcia. Nizozemský stát mimoto zdůraznil, že se jednalo pouze o platby ostatním členům konsorcia, a nikoli společnosti ABN AMRO N, takže této společnosti nebyla poskytnuta žádná státní podpora.
(201)
Pokud jde o opatření E, nizozemský stát tvrdil, že společnost ABN AMRO II neměla prospěch z protizávazku odškodnění (který byl popsán v 126. bodě odůvodnění), nýbrž že opatření E pouze znamenalo, že společnost ABN AMRO II poskytla protizávazek odškodnění společnosti Deutsche Bank. Nizozemský stát uvedl, že tento protizávazek odškodnění nemohla banka využít k rozvoji nových oblasti podnikání, a že tudíž nevedl k narušení hospodářské soutěže.
(202)
Nizozemský stát měl za to, že protizávazek odškodnění je v souladu se sdělením Komise o rekapitalizaci. Nizozemský stát zdůraznil, že při stanovení ceny vycházel z doporučení ECB o stanovení cen za rekapitalizaci.
(203)
Nizozemský stát se vyjádřil rovněž k podezření Komise, že držitelé prioritních akcií společnosti FBN (90) neposkytli dostatečný příspěvek, pokud jde o sdílení zátěže. Nizozemský stát objasnil, že investoři do prioritních akcií neobdrželi v roce 2008 dividendy (v hotovosti ani jako příjmy příštích období) a že se s prioritními akciemi obchodovalo za cenu nižší, než byla jejich nominální hodnota. Nizozemský stát dodal, že schopnost společnosti FBN vyplatit nebo rezervovat v budoucnu pevně stanovené dividendy závisela na tom, zda bude mít společnost dostatečný zisk podle IFRS. Nizozemský stát podotkl, že ustanovení o dividendách, jimiž se řídí prioritní akcie společnosti FBN, zahrnovalo tzv. systém pozastavení výplaty dividend/povinné výplaty dividend (91) a že nejistota ohledně dividendové politiky skupiny ABN AMRO snížila jistotu, kterou investorům do prioritních akcií poskytoval systém pozastavení výplaty dividend/povinné výplaty dividend.
(204)
Pokud jde o to, zda bude kapitál splacen, jakmile zaniknou (dočasné) kapitálové potřeby, nizozemský stát tvrdil, že zamýšlí využívat dividendovou politiku skupiny ABN AMRO tak, aby skupina ABN AMRO neměla nadbytečný kapitál, který by mohl vést k narušení hospodářské soutěže (92).
(205)
Pokud jde o narušení hospodářské soutěže, nizozemský stát uvedl, že nesouhlasí s názorem Komise, že společnosti ABN AMRO N a FBN byly v důsledku spojení v Nizozemsku posíleny, ani s tím, že tento vývoj mohl vést k neoprávněnému narušení hospodářské soutěže. Nizozemský stát se domníval, že opak je pravdou, a v této souvislosti poukázal na skutečnost, že oddělení společností FBN a ABN AMRO N od jejich mateřských společností a následné spojení bylo velmi pracné a znamenalo, že vedení společností FBN a ABN AMRO N mohlo věnovat méně času každodenní obchodní činnosti, a proto tvrdil, že oddělení a následné spojení mělo negativní dopad na soutěžní postavení společností FBN a ABN AMRO N (nebo skupiny ABN AMRO po spojení).
5.3 Připomínky nizozemského státu k podáním zúčastněných stran
5.3.1 Připomínky nizozemského státu k dopisu stěžovatele ze dne 6. května 2009
(206)
Nizozemský stát obecně zdůraznil, že podle jeho názoru nesplňovala opatření ve prospěch společností FBN a ABN AMRO N definici Unie týkající se státní podpory, a neměla proto účinky narušující hospodářskou soutěž. Nizozemský stát se domníval, že tržní chování společností FBN a ABN AMRO N na trhu spoření a trhu vkladů bylo v souladu s chováním rozumně uvažujícího účastníka trhu, který chrání své obchodní zájmy. Nizozemský stát se domníval, že úrokové sazby, které nabízely společnosti FBN a ABN AMRO N, nenarušovaly hospodářskou soutěž. Tvrdil proto, že nedošlo k porušení práva Unie v oblasti hospodářské soutěže.
(207)
Nizozemský stát předložil řadu srovnávacích tabulek s úrokovými sazbami nabízenými u konkrétních vkladových a spořicích produktů. Nizozemský stát popřel, že by společnosti FBN a ABN AMRO N trvale nabízely nejvyšší úrokové sazby, zejména ve srovnání s menšími nizozemskými bankami, jako jsou SNS, NIBC a DSB. Nizozemský stát rovněž uvedl, že úrokové sazby u spořicích účtů byly v Nizozemsku vysoké již před finanční krizí, a to částečně kvůli chování menších bank s agresivní cenovou politikou. Nizozemský stát se domníval, že se banky během finanční krize snažily chránit své franšízy v oblasti spoření tím, že u spořicích produktů nabízely zákazníkům poměrně vysoké úrokové sazby.
(208)
Nizozemský stát se vyjádřil rovněž k cenové strategii MoneYou, internetové značky společnosti ABN AMRO N, která byla na trh zavedena v září 2008. Nizozemský stát tvrdil, že MoneYou je specializovaný internetový produkt, který se značně liší od tradičnějších produktů, pokud jde o nákladovou základnu a úroveň služeb. Nizozemský stát uvedl, že MoneYou musela v prvních šesti měsících své existence zajistit uznání své značky, a musela proto nabízet úrokové sazby, které byly většinou mírně nižší nebo stejné jako sazby nabízené podobnými účastníky trhu poskytujícími internetové bankovnictví (93). Od druhého čtvrtletí 2009 se úrokové sazby nabízené MoneYou snížily a MoneYou se usadila v tzv. středním tržním segmentu (Mid-Tier-Segment) (94). Co se týká MoneYou, nizozemský stát dodal, že dosud získala pouze omezené objemy finančních prostředků (konkrétně [0 - 5] miliard EUR), což představuje přibližně [0 - 5] % celkového objemu na nizozemském trhu spoření. Nizozemský stát dodal, že bývalí zákazníci společnosti Van Lanschot představovali pouze malou část podnikání MoneYou ([0 - 5 000] účtů, tj. [0 - 5] % účtů MoneYou).
(209)
Nizozemský stát rovněž popřel, že by se společnosti ABN AMRO N a FBN při samofinancování spoléhaly výhradně na nizozemský trh spoření. Nizozemský stát poskytl nové informace prokazující, že společnost ABN AMRO N vydala 6. července 2009 kryté dluhopisy v hodnotě 2 miliardy EUR a že společnost FBN vydala dluhové nástroje se státní zárukou v hodnotě 15,5 miliardy EUR. Podle nizozemského státu byla tvrzení stěžovatele nesprávná a unáhlená. Nizozemský stát uvedl, že společnost FBN potřebovala pouze určitý čas na vytvoření pokladních operací a vydání dluhových nástrojů se státní zárukou. Nizozemský stát taktéž uvedl, že vkladové a spořicí produkty jsou důležité rovněž k navázání vztahů se zákazníky a mají jiný a širší účel než v případě jiných finančních nástrojů. V tomto ohledu nizozemský stát podotkl, že úbytek podílu na trhu spoření a vkladů mohl vést k úbytku podílu na trhu jiných bankovních produktů.
(210)
Nizozemský stát rovněž popřel, že by spotřebitelé a účastníci trhu vnímali společnosti ABN AMRO N a FBN jako bezpečnější banky, než jsou jejich konkurenti. Poukázal na rating společností FBN a ABN AMRO N u ratingových agentur, jenž byl nižší než například rating AAA v případě Rabobank. Obdobně to platí pro relativní rozpětí swapu úvěrového selhání. Nizozemský stát se rovněž domníval, že státní vlastnictví nezajistilo, že společnosti ABN AMRO N nebo FBN byly v očích zákazníků a účastníků trhu považovány za bezpečnější. V této souvislosti uvedl, že mnoho státních zásahů ad hoc ukázalo, že by nizozemský stát zasáhl u jakékoli banky v soukromém vlastnictví, pokud by to bylo možné. Nizozemský stát proto usuzoval, že fakticky neexistoval žádný vnímaný rozdíl mezi bezpečností, kterou poskytovaly nizozemské banky v soukromém vlastnictví v porovnání s bankami ve vlastnictví nizozemského státu.
(211)
Pokud jde o výpočet, zda byly úrokové sazby nabízené u spořicích produktů ztrátové, nizozemský stát tvrdil, že by se neměly srovnávat se sazbami EURIBOR, nýbrž se sazbami vyplývajícími z tzv. „metody reprodukce portfolia“(replicating portfolio methodology) (95). S použitím této metody nizozemský stát uznal, že u některých produktů existovalo dočasné záporné rozpětí. Tvrdil však, že se jednalo o racionální tržní chování, jež bylo v souladu s tržním chováním konkurentů (v soukromém vlastnictví) v tomto konkrétním časovém okamžiku.
5.3.2 Připomínky nizozemského státu k tvrzením stěžovatele ze dne 21. a 28. srpna 2009
(212)
Nizozemský stát uvedl, že platí jeho dřívější připomínky týkající se stěžovatele, jež jsou shrnuty v 206. až 211. bodě odůvodnění.
(213)
Nizozemský stát mimoto poznamenal, že tvrzení stěžovatele, že se podíl společností ABN AMRO N a FBN na trhu zvýšil, bylo založeno na chybných statistických údajích. Pokud jde o údajný nárůst vkladů získaných společností ABN AMRO N ve výši 21 miliard EUR, nizozemský stát tvrdil, že na nizozemské retailové vklady připadalo pouze 5,1 miliardy EUR, zatímco zbytek připadal na úspory korporátních zákazníků a zahraniční vklady. Nizozemský stát poskytl rovněž údaje prokazující, že velká část zvýšeného objemu vkladů a úspor společnosti FBN plynula z korporátního bankovnictví, a nikoli z retailového a soukromého bankovnictví.
(214)
Nizozemský stát podotkl, že nizozemští zákazníci investovali více do úspor kvůli nejistému makroekonomickému prostředí. Nizozemský stát poukázal na údaje Ústředního statistického úřadu, které udávaly, že v prvním pololetí roku 2009 vzrostly úspory meziročně o 7,7 %. Úspory zákazníků společnosti ABN AMRO N vzrostly meziročně o 7,5 %, což naznačuje, že se podíl společnosti ABN AMRO N na trhu spíše snížil. Společnost FBN rovněž předložila důkazy prokazující, že se úspory jejích zákazníků vyvíjely v souladu s trhem.
5.3.3 Připomínky nizozemského státu k připomínkám společnosti ABN AMRO Bank
(215)
Nizozemský stát potvrdil, že společnosti ABN AMRO N neposkytl likvidní facilitu, čímž obecně potvrdil tvrzení společnosti ABN AMRO Bank.
6. POSOUZENÍ
6.1 Existence podpory
(216)
V čl. 107 odst. 1 Smlouvy se uvádí, že podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem. Z toho vyplývá, že se státní opatření považuje za státní podporu, pokud splňuje tato čtyři (kumulativní) kritéria:
-
státní prostředky,
-
selektivní výhoda,
-
narušení hospodářské soutěže a
-
ovlivnění obchodu mezi členskými státy.
(217)
První kritérium je splněno u opatření Y1 až E uvedených v tabulce č. 4 v 128. bodě odůvodnění, jelikož všechna tato opatření jsou přímo financována z prostředků nizozemského státu.
(218)
Skutečnost, zda opatření představuje selektivní výhodu pro společnosti FBN a ABN AMRO N nebo skupinu ABN AMRO po spojení (druhé kritérium), je analyzována v 220. až 278. bodě odůvodnění, přičemž každé opatření je posouzeno zvlášť.
(219)
Existuje-li v tomto případě selektivní výhoda, bylo by splněno i třetí a čtvrté kritérium. Všechna opatření narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž, jelikož společnostem FBN a ABN AMRO N nebo skupině ABN AMRO po spojení zajišťují výhodnější postavení v porovnání s ostatními konkurenčními bankami (třetí kritérium). Opatření mimoto ovlivňují rovněž obchod mezi členskými státy. Společnosti FBN, ABN AMRO N a skupina ABN AMRO po spojení jsou banky zaměřené na mezinárodní klientelu s činnostmi mimo Nizozemsko, přičemž na domácím trhu rovněž soutěží s dceřinými společnostmi zahraničních bank (čtvrté kritérium).
6.1.1 Opatření Y1 a Y2 ze dne 3. října 2008
(220)
Je vhodné připomenout, že toto rozhodnutí posuzuje pouze potenciální podporu pro společnosti FBN a ABN AMRO N nebo skupinu ABN AMRO po spojení. Potenciální podpora společnosti Fortis Bank SA/NV vyplývající z opatření Y1 a Y2 byla posouzena v rozhodnutí ze dne 3. prosince 2008.
(221)
Jak je uvedeno v 52. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 3. prosince 2008 (96) a v prvotním posouzení těchto opatření z hlediska státní podpory v rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009, opatření přijatá dne 3. října 2008 (tj. opatření X, Y1 a Y2) jsou neoddělitelně spojená. Nizozemský stát oddělil společnosti FBN a ABN AMRO N od jejich mateřské společnosti s omezenou likviditou nabytím společnosti FBN. Aby však společnost FBN plně izoloval od problémů její mateřské společnosti souvisejících s likviditou, musel nizozemský stát převzít rovněž úlohu poskytovatele finančních prostředků pro společnost FBN. Stalo se tak formou opatření Y1 a Y2. Dne 3. října 2008 převzal mimoto nizozemský stát povinnosti společnosti Fortis SA/NV vyplývající z dohody akcionářů konsorcia.
(222)
Jak je uvedeno v 50. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 3. prosince 2008, Komise nemůže uznat, že u integrovaných transakcí ze dne 3. října 2008, jimiž nizozemský stát získal společnost FBN (včetně ABN AMRO N) za částku ve výši 12,8 miliardy EUR a rovněž poskytl společnosti FBN velmi vysokou částku finančních prostředků, je splněna zásada investora v tržním hospodářství. Vzhledem k tehdejším převládajícím tržním podmínkám by žádný kupec nebyl schopen a ochoten nabídnout za záchranu společnosti FBN tak vysokou částku (97). Doplňkové informace, které poskytl nizozemský stát, mimoto potvrdily, že se dne 3. října 2008 nizozemský stát dohodl rovněž na odškodnění společnosti Fortis SA/NV za její závazky vyplývající z dohody akcionářů konsorcia. Tato dohoda znamenala, že by integrované transakce ze dne 3. října 2008 byly pro investora v tržním hospodářství ještě méně přijatelné. Bez náležité hloubkové kontroly by žádný investor nepřevzal povinnosti společnosti Fortis SA/NV vyplývající z dohody akcionářů konsorcia, které později vedly k významným závazkům (čehož si byl nizozemský stát dne 3. října 2008 již částečně vědom).
(223)
Pro nizozemský stát byly integrované transakce ze dne 3. října 2008 nezbytné, aby zamezil velkým negativním vedlejším účinkům na nizozemský bankovní systém a hospodářství (98). Investor v tržním hospodářství k takovýmto vedlejším účinkům obvykle nepřihlíží.
(224)
Snaha zamezit vážnému narušení nizozemského bankovního systému a hospodářství rovněž vysvětluje, proč nizozemský stát přijal rozhodnutí tak rychle. Investor v tržním hospodářství by k posouzení možné potřeby dalších kapitálových vkladů potřeboval mnohem více času a podrobněji by prověřil rovněž finanční situaci společností. Investor v tržním hospodářství (s dostatkem času na provedení náležité hloubkové kontroly) by proto měl lepší přehled o následných investicích a vzal by tyto informace v úvahu ve svém ocenění. Nizozemský stát, který musel jednat rychle, aby v Nizozemsku zachoval finanční stabilitu, se nemohl chovat jako investor v tržním hospodářství a vzít si více času na důkladnější posouzení integrovaných transakcí ze dne 3. října 2008 a povinností souvisejících s dohodou akcionářů konsorcia.
(225)
Komise proto potvrzuje své hodnocení, že integrované transakce ze dne 3. října 2008 nebyly v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství (tento závěr již byl obsažen v rozhodnutí ze dne 3. října 2008, v němž se usuzovalo, že tyto transakce představují státní podporu pro společnost Fortis Bank SA/NV).
(226)
Pokud jde o existenci výhody, opatření ze dne 3. října 2008 společně umožnila oddělení společností FBN a ABN AMRO N od společnosti Fortis SA/NV, a proto poskytla důležitou selektivní výhodu společnosti FBN, která již byla ve značném rozsahu začleněna do společnosti Fortis Bank SA/NV, a zejména byla velmi závislá na financování poskytovaném posledně uvedenou společností. V plánu restrukturalizace z prosince 2009 (viz rovněž 78. bod odůvodnění) nizozemský stát připustil, že pokud by nezasáhl, stáhla by společnost Fortis SA/NV dolů i společnost FBN. Bez opatření státní podpory by byla společnost FBN nadále vystavena závazkům společnosti Fortis SA/NV, která byla na pokraji úpadku, a to by bylo značně na překážku činnostem společnosti FBN. Vyčleněním svých činností ze společnosti Fortis SA/NV byla společnost FBN schopna zamezit do značné míry problémům a nákladům, jež jsou obvyklé u (finanční) společnosti v potížích (např. vyšší náklady financování, horší platební podmínky ze strany dodavatelů a protistran, vyšší mzdové náklady k udržení zaměstnanců, omezení činnosti a snížení rizikově vážených aktiv k zachování kapitálu) (99). Ačkoliv společnost ABN AMRO N zůstala na provozní úrovni samostatnou společností, nizozemský stát se obával kontaminace vyplývající ze skutečnosti, že by si trhy mohly společnost ABN AMRO N spojovat s bývalým vlastníkem, společností Fortis SA/NV.
(227)
Opatření Y1 (důležitá součást integrovaných transakcí ze dne 3. října 2008) poskytlo velkou výhodu i společnosti FBN, zejména vzhledem k rozsahu transakce a tehdejším převládajícím tržním podmínkám.
(228)
Vysoká likvidní facilita ve výši 45 miliard EUR (100) byla poskytnuta v době, kdy byly velkoobchodní trhy prakticky uzavřené, zejména s ohledem na velké částky a společnosti s poměrně vysokým poměrem úvěrů k vkladům, jak tomu bylo v případě společnosti FBN. Skutečnost, že by takováto vysoká částka likvidity nebyla na trhu snadno dostupná, potvrzuje i to, že společnost FBN potřebovala několik čtvrtletí na to, aby krátkodobou likvidní facilitu nahradila jinými zdroji financování. Společnost FBN nakonec splatila veškeré krátkodobé financování poskytnuté nizozemským státem v červnu 2009, devět měsíců po poskytnutí podpory v podobě likvidity. Refinancování se uskutečnilo částečně prostřednictvím emise dluhopisů se státní zárukou (101).
(229)
Je proto nutno vyvodit závěr, že opatření Y1 představuje státní podporu, jelikož společnosti FBN poskytlo výhodu v podobě financování, které by za převládajících tržních podmínek v té době nebylo dostupné na trhu.
(230)
Co se týká opatření Y2, novace dlouhodobých úvěrů poskytnutých společností Fortis Bank SA/NV, Komise se domnívá, že toto opatření poskytuje společnosti FBN selektivní výhodu. Z informací předložených nizozemským státem vyplývá, že společnost Fortis Bank SA/NV měla v případě změny vlastnictví na úrovni společnosti FBN nárok na okamžité splacení dlouhodobých půjček s pevnou úrokovou sazbou (v nominální hodnotě ve výši 7,9 miliardy EUR). Díky opatření Y2 nemusela společnost FBN hledat nové financování na trhu, aby mohla tyto dlouhodobé půjčky splatit. Měla i nadále prospěch z existujících půjček s úrokovými sazbami platnými v době před krizí.
(231)
Tím, že nizozemský stát souhlasil s novací, poskytl společnosti FBN dlouhodobou půjčku s úrokovými sazbami platnými v době před krizí. Investor v tržním hospodářství by tyto půjčky neposkytl s úrokovými sazbami platnými v době před krizí, nýbrž by vyjednal úrokové sazby, jež by lépe odrážely převládající tržní podmínky v té době, zejména vzhledem k tomu, že se jednalo o půjčky ve značné výši.
(232)
Je proto nutno vyvodit závěr, že opatření Y2 představuje státní podporu pro společnost FBN, jelikož této společnosti poskytlo selektivní výhodu v podobě půjčky s úrokovými sazbami platnými v době před krizí. Nizozemský stát se nepokusil uvést u splatných půjček úrokové sazby do souladu s úrokovými sazbami platnými v době po skončení krize, nejednal tudíž jako investor v tržním hospodářství.
(233)
Komise obdržela dostatečné informace, aby mohla vyvodit závěr, že společnost ABN AMRO N neobdržela prostřednictvím opatření Y1 a Y2 žádné finanční prostředky. Neměla proto z těchto opatření žádný prospěch.
(234)
Integrované transakce ze dne 3. října 2008 proto nejsou v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství a poskytly společnosti FBN selektivní výhodu. Tato opatření umožnila společnosti FBN setrvat na trhu a dále vykonávat své činnosti, aniž by ji zatěžovaly problémy její mateřské společnosti. Společnost FBN obdržela rovněž velmi vysokou částku podpory financování, která by nebyla na trhu dostupná v tak krátkém čase. Opatření Y1 a Y2 proto představují státní podporu, zatímco (jak je uvedeno v 32. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009) opatření X jako takové nepředstavuje státní podporu pro společnost FBN, nýbrž je součástí širší transakce (oddělení společnosti FBN od Fortis Bank SA/NV), která zahrnovala státní podporu společnosti FBN.
6.1.2 Použitelnost zásady investora v tržním hospodářství na opatření, která byla provedena po poskytnutí počáteční pomoci dne 3. října 2008
(235)
Nizozemský stát přijal ve prospěch společností FBN a ABN AMRO N velký počet opatření, jež byla rozložena v období přibližně 18 měsíců. Nizozemský stát uvedl, že by se přezkoumání zásady investora v tržním hospodářství mělo použít na každé z těchto opatření zvlášť (a zejména na opatření B4 a B5 související se spojením). Na základě časové posloupnosti opatření (I), společného účelu opatření (II) a situace společností v době provedení každého opatření (III) však Komise vyvozuje názor, že tato opatření nebyla dostatečně odlišená, aby mohla být s ohledem na zásadu investora v tržním hospodářství posouzena samostatně. Komise má za to, že všechna opatření byla součástí jednoho zdlouhavého procesu restrukturalizace (102), (103).
(236)
Časová posloupnost opatření (I), která byla popsána dříve v oddíle 2.1 a v oddíle 2.4 tohoto rozhodnutí, prokazuje, že všechna opatření spolu vzájemně souvisí a byla přijata v krátkém čase.
(237)
Opatření v souvislosti se spojením jsou mimoto jednoznačně spojená s předchozími zásahy. Když nizozemský stát dne 21. listopadu 2008 (o něco málo více než šest týdnů po záchranném zásahu dne 3. října 2008) rozhodl o spojení společností FBN a ABN AMRO N, mohl tak učinit jen proto, že tyto dvě společnosti právě zachránil před úpadkem. Jinými slovy, ve srovnávacím scénáři bez zásahu ze dne 3. října 2008 by provedení spojení nebylo možné, jelikož by tyto dvě společnosti již neexistovaly, nebo by existovaly v podstatně omezené podobě, která by vedla k mnohem menšímu a méně přitažlivému subjektu vzniklému spojením, což nizozemský stát připouští rovněž v plánu restrukturalizace z prosince 2009 (viz 78. bod odůvodnění).
(238)
Všechna opatření měla společný cíl (II), a to plně obnovit životaschopnost společností FBN a ABN AMRO N. Ihned po provedení integrovaných transakcí ze dne 3. října 2008 bylo zřejmé, že nizozemský stát situaci pouze stabilizoval, přičemž důležité provozní problémy dosud čekají na vyřešení, zejména kvůli oddělení jednotlivých subjektů od bývalé mateřské společnosti.
(239)
Spojení bylo mimoto opatřením, které bylo zapotřebí k dosažení společného cíle, a to úplného obnovení životaschopnosti. Finanční situace samostatné společnosti FBN byla slabá, jelikož tato společnost měla poměrně malou retailovou franšízu a závisela do značné míry na velkém mezibankovním financování (104). Společnost ABN AMRO N přišla o důležité kompetence s ohledem na některé produkty a velkou část své mezinárodní sítě. Obě společnosti se potýkaly s provozními problémy souvisejícími například s informačními technologiemi, daněmi a řízením rizik a nebylo rovněž jisté, zda mají ve všech oblastech činnosti, v nichž působily, dostatečný rozsah. Nizozemský stát zvážil řadu alternativ a rychle rozhodl, že spojení a dodatečné navýšení kapitálu je nejlepším způsobem, jak plně obnovit životaschopnost. Ve scénáři založeném na spojení kompenzovaly činnosti ABN AMRO N s vysokými vklady v oblasti retailového bankovnictví slabou finanční situaci společnosti FBN, zatímco společnost FBN mohla společnosti ABN AMRO N zajistit větší velikost a poskytnout mezinárodní pobočky. Subjekt vzniklý spojením měl mimoto lepší postavení při řešení praktických problémů a mohl využít rovněž dodatečných úspor z rozsahu. Spojení zamezilo nutnosti přeorganizovat každý subjekt zvlášť.
(240)
Pokud jde o situaci společností v době provedení každého opatření (III), Komise podotýká, že životaschopnost společností byla plně obnovena až po provedení všech opatření. Společnosti nebyly životaschopné v přechodné fázi, například ke dni 21. listopadu 2008, kdy bylo rozhodnuto o spojení. V této souvislosti Komise zdůrazňuje, že na konci prosince 2008, a tudíž po přijetí rozhodnutí o spojení, hrozilo, že společnost FBN nebude splňovat minimální kapitálové požadavky DNB, jelikož s ohledem na společnost ABN AMRO N musela provést odpis. Společnost ABN AMRO N byla v účetnictví společnosti FBN dosud vykazována s oceněním, které po ocenění použitém v opatření X již nebylo reálné (105), a proto byl nevyhnutelný odpis. Aby se vyřešily problémy společnosti FBN s kapitálem, získal nizozemský stát společnost ABN AMRO N od společnosti FBN za částku ve výši 6,5 miliardy EUR a koncem roku 2009 přijal další nápravná opatření spočívající v přeměně kapitálu Tier 2 na kapitál Tier 1 (viz 121. bod odůvodnění a poznámka pod čarou č. 52 tohoto rozhodnutí). Prohlášení nizozemského státu, […] a […] potvrzují, že i po uskutečnění integrovaných transakcí dne 3. října 2008 se společnosti FBN a ABN AMRO N i nadále potýkaly se značnými problémy ohledně životaschopnosti (106).
(241)
Komise rovněž podotýká, že nizozemský stát předložil plnohodnotný plán restrukturalizace až poté, co bylo rozhodnuto o opatřeních, což naznačuje, že k úplnému obnovení životaschopnosti došlo až po tomto rozhodnutí. V průběhu řízení Komise opakovaně žádala o předložení podrobného plánu restrukturalizace (viz například 137. bod odůvodnění), který byl nezbytný pro posouzení, zda byla plně obnovena životaschopnost společnosti, která obdržela podporu.
(242)
Dne 4. prosince 2009 předložil nizozemský stát plán restrukturalizace z prosince 2009, v tomto prvním plánu však dosud chyběly důležité údaje uvedené ve sdělení o restrukturalizaci, jako jsou finanční výhledy pro pesimistický scénář. Potřebné doplňkové informace byly obdrženy dne 23. března 2010. Nizozemský stát na předchozí žádosti Komise o předložení plánu restrukturalizace odpověděl, že při restrukturalizaci společností FBN a ABN AMRO N hrálo zásadní úlohu spojení těchto společností. Podle něj potřebovalo dočasné vedení skupiny ABN AMRO na vypracování plánu určitý čas a před dokončením spojení nemohlo mít úplnou představu o budoucí podobě skupiny.
6.1.3 Existence výhody a závěr ohledně existence podpory u opatření provedených po integrovaných transakcích ze dne 3. října 2008
(243)
Opatření Z bylo nezbytné, aby se zamezilo poklesu podílů kapitálu společnosti FBN pod minimální kapitálové požadavky stanovené v právních předpisech.
(244)
Problém společnosti FBN s kapitálem byl zapříčiněn vysokým oceněním společnosti ABN AMRO N v jejím účetnictví. Simulace ve zprávě o hloubkové kontrole vyhotovené […] prokazují, že snížení účetní hodnoty společnosti ABN AMRO N na 6,5 miliardy EUR by ve společnosti FBN vedlo k podílu kapitálu Tier 1 ve výši 3,8 % a celkovému kapitálovému poměru ve výši 7,6 % (107). Jinými slovy, hrozilo, že společnost FBN nedodrží minimální požadavky stanovené v právních předpisech, podle nichž musel minimální celkový kapitálový poměr činit 8 % (s nejvýše jednou polovinou kapitálu Tier 2). Podle zprávy […] zvýšil prodej společnosti ABN AMRO N nizozemskému státu za cenu ve výši 6,5 miliardy EUR podíl kapitálu Tier 1 a celkový kapitálový poměr ve společnosti FBN na 7,8 %, resp. 15,7 %, čímž se vyřešil problém společnosti FBN s kapitálem a společnosti to umožnilo setrvat na trhu.
(245)
Opatření poskytlo společnosti FBN výhodu v podobě kapitálu, který by nemohla získat na trzích. Společnost nemohla k (částečnému) vyřešení problému využít interně vytvořené základní zisky, mj. proto, že v roce 2008 utrpěla v souvislosti s Madoffovým podvodem ztráty ve výši 922 milionů EUR. Jelikož společnosti FBN hrozilo, že nesplní minimální kapitálové požadavky, umožnilo toto opatření společnosti dodržet požadavky stanovené v právních předpisech a pokračovat v činnosti.
(246)
Komise dospěla k závěru, že se nákup společnosti ABN AMRO N nizozemským státem neuskutečnil za tržních podmínek, a to z níže uvedených důvodů.
(247)
Investor v tržním hospodářství (108) zajímající se o nabytí společnosti ABN AMRO N v prosinci 2008 by použil tržní cenu s přihlédnutím k tržním podmínkám v té době. Ve zprávě […] měl nizozemský stát k dispozici dvě ocenění: ocenění „v průběhu hospodářského cyklu“ ve výši [5 - 9] miliard EUR, které předpokládalo normalizaci trhů, a ocenění na základě „stávajících tržních podmínek“ ve výši [4 - 6,5] miliard EUR, jež bylo založeno na tržních podmínkách v prvních dnech října roku 2008 (109). Investor v tržním hospodářství by jako výchozí bod použil ocenění na základě „stávajících tržních podmínek“.
(248)
Každopádně by bylo nutné ocenění na základě „stávajících tržních podmínek“ upravit, aby se zohlednilo zhoršení tržních podmínek mezi dnem 3. října 2008 (tj. datem vydání zprávy […] o ocenění) a skutečným dnem, kdy bylo nizozemským státem rozhodnuto o získání společnosti ABN AMRO N. V tomto období klesl index Euro Stoxx 50 o 22,2 % a index Euro Stoxx Banks o 45,3 %.
(249)
Tvrzení nizozemského státu, že úprava nebyla vzhledem ke konzervativnímu rizikovému profilu společnosti ABN AMRO N (tj. žádná toxická aktiva, dobrá finanční situace atd.) nutná, nelze uznat. Pokles trhu byl rozsáhlý, a to zejména v případě akcií bank, což naznačovalo, že nebyl až tolik spojen se zvláštnostmi akcií, nýbrž spíše se zhoršujícími se hospodářskými a finančními tržními podmínkami a s tím spojeným zvýšením požadovaných rizikových prémií. Vzhledem k této situaci je nezbytné upravit ocenění na základě „stávajících tržních podmínek“ ze dne 3. října 2008 směrem dolů, aby byl získán přiměřený odhad hodnoty společnosti ABN AMRO N ke dni 14. prosince 2008. Použití zaznamenaného procentního poklesu u indexů Euro Stoxx 50 a Euro Stoxx Banks (22,2 % a 45,3 %) vede k rozpětí tržní ceny v prosinci 2008 od [2,2 - 3,6] miliardy EUR do [3,1 - 5,1] miliardy EUR (tj. [4 - 6,5] miliardy EUR po snížení o 22,2 % a 45,3 %) (110).
(250)
Komise může uznat, že (jak tvrdí nizozemské orgány) je nutno provést úpravu s cílem zohlednit skutečnost, že nizozemský stát nezaplatil za transakci hotově. V důsledku opatření Y2 vlastnil nizozemský stát dluhopisy emitované společností FBN a poté za společnost ABN AMRO N zaplatil společnosti FBN tím, že upustil od vymáhání tohoto dluhu v nominální hodnotě ve výši 6,5 miliardy EUR. Jelikož se s dluhopisy vydanými ostatními bankami v této době obchodovalo za cenu nižší, než byla jejich nominální hodnota, může Komise uznat, že hodnota dluhových nástrojů, od jejichž vymáhání nizozemský stát upustil, byla nižší než jejich nominální hodnota. Podle dostupných informací o trhu může Komise uznat úpravu ve výši [10 - 30] %, tj. [0,65 - 1,95] miliardy EUR. To znamená, že skutečná cena transakce činila [4,55 - 5,85] miliardy EUR (6,5 miliardy EUR minus [0,65 - 1,95] miliardy EUR) místo 6,5 miliardy EUR (111).
(251)
Výši podpory obsažené v opatření Z pak představuje rozdíl mezi zaplacenou cenou a tržní hodnotou společnosti ABN AMRO N. Tento rozdíl je v rozmezí od [0 - 2,75] miliardy EUR ([4,55 - 5,85] miliardy EUR minus [3,1 - 5,1] miliardy EUR) do [0,95 - 3,65] miliardy EUR ([4,55 - 5,85] miliardy EUR minus [2,2 - 3,6] miliardy EUR).
(252)
Komise nevidí žádný důvod pro tvrzení nizozemského státu, že jeho ocenění ve výši 6,5 miliardy EUR bylo přesvědčivě doloženo schválením ostatními členy konsorcia a zprávou […]. Zaplacení příliš vysoké ceny za společnost ABN AMRO N nemělo na ostatní členy konsorcia žádný vliv, což znamená, že schválení prodeje z jejich strany neznamenalo schválení samotného ocenění. Není k dispozici rovněž žádný údaj o tom, že by členové konsorcia sami provedli nové ocenění. Rovněž dopis […] nepodporuje tvrzení nizozemského státu. Společnost […] pouze ověřila metodiku a postup a příslušnou stručnou zprávu nelze pokládat za věrohodné ocenění. Ve zprávě […] byla jako základ použita cena, kterou nizozemský stát zaplatil za společnosti FBN a ABN AMRO N dne 3. října 2008. Jak bylo objasněno výše, transakce ze dne 3. října 2008 není tržní transakcí. K odvození tržní ceny nelze použít transakci, která obsahuje podporu.
(253)
Ani zpráva odborníků pracujících pro akcionáře společnosti Fortis SA/NV nepodporuje hypotézu, že nizozemský stát nezaplatil příliš vysokou cenu. Zpráva je pouze druhotnou analýzou ocenění a metod oceňování, které byly v tomto procesu použity, a nepředstavuje nové ocenění. Zprávu je mimoto nutno posoudit v tomto kontextu. Akcionáři společnosti Fortis SA/NV měli obavy, že za aktiva, která získal nizozemský stát, obdrželi příliš nízkou cenu, a zpráva se zabývá především tímto tvrzením, tj. že nizozemský stát zaplatil příliš nízkou cenu. Je nutno rovněž zmínit, že odstavce, na něž odkazuje nizozemský stát, neříkají nic o samotné společnosti ABN AMRO N, nýbrž se vztahují na celý soubor aktiv, která získal nizozemský stát.
(254)
Je proto nutno vyvodit závěr, že opatření Z je opatřením státní podpory ve prospěch společnosti FBN, jelikož jí poskytlo kapitál, který této společnosti umožnil setrvat na trhu. Zjištěná výše podpory je v rozmezí od [0-2,75] miliardy EUR do [0,95 - 3,65] miliardy EUR.
(255)
Komise dospěla k závěru, že za pokrytí nedostatku kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z odpovídal nizozemský stát, a nikoli společnost ABN AMRO N. Ode dne 3. října 2008 byl nizozemský stát vázán podmínkami dohody akcionářů konsorcia. Byl proto povinen provést rozdělení společnosti ABN AMRO Holding za podmínek popsaných ve zmíněné dohodě. Jelikož orgán finančního dohledu povolil zahájení procesu rozdělení teprve po vyřešení problému společnosti ABN AMRO Z s kapitálem, neměl nizozemský stát a ostatní členové konsorcia jinou možnost, než pokrýt nedostatek kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z.
(256)
Společnost ABN AMRO N jednala při poskytnutí potřebného kapitálu společnosti ABN AMRO Z, která neměla žádné provozní činnosti, pouze jako zprostředkovatel.
(257)
Komise nenalezla žádné důkazy o nepřímé podpoře poskytnuté společnosti ABN AMRO N. Vysvětlení, které poskytl nizozemský stát, potvrdilo, že se všechny významné finanční transakce mezi společnostmi ABN AMRO Z a ABN AMRO N uskutečnily za tržních podmínek, nebo k nim došlo před zásahem státu dne 3. října 2008.
(258)
Jak je uvedeno v 110. bodě odůvodnění, nástroj k snížení kapitálových požadavků byl zaveden po oddělení společnosti ABN AMRO II od ABN AMRO Bank za účelem pokrytí obezřetnostního rozpětí ve výši 500 milionů EUR a nákladů na integraci ve výši 1,2 miliardy EUR, zatímco hotovost pocházející z povinně převoditelných cenných papírů byla vložena do společnosti ABN AMRO Z. Ode dne oddělení společnosti ABN AMRO II od ABN AMRO Bank (tj. 6. února 2010) (do skončení platnosti nástroje k snížení kapitálových požadavků v říjnu 2010) představoval zmíněný nástroj státní podporu pro společnost ABN AMRO II, zatímco částka výnosů z povinně převoditelných cenných papírů ve výši 1,7 miliardy EUR, která byla převedena na společnost ABN AMRO Z, přestala být k témuž dni podporou pro společnosti ABN AMRO N/ABN AMRO II. Tyto změny proto nemění výši podpory, nýbrž pouze nástroje, jejichž prostřednictvím byla podpora poskytnuta, a dobu trvání. Tato změna formy nenastoluje žádné otázky, jež by bylo nutno posoudit ve zbývající části tohoto rozhodnutí.
(259)
Je proto nutno vyvodit závěr, že opatření A nepředstavuje státní podporu. Podle dohody akcionářů konsorcia bylo smluvní povinností nizozemského státu jakožto nástupce společnosti Fortis SA/NV vyřešit nedostatek kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z. Opatření proto neposkytuje společnosti ABN AMRO N selektivní výhodu ani ji neosvobozuje od nákladů, které by musela normálně hradit.
(260)
Jelikož nástroj k snížení kapitálových požadavků nepostačoval k pokrytí nedostatku kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z, musel nizozemský stát vložit další kapitál prostřednictvím povinně převoditelných cenných papírů. Zdůvodnění uvedené s ohledem na opatření A se vztahuje rovněž na opatření B1.
(261)
Je proto nutno vyvodit závěr, že opatření B1 nepředstavuje státní podporu, jelikož financování nedostatečného kapitálu společnosti ABN AMRO Z bylo podle dohody akcionářů konsorcia povinností nizozemského státu a neposkytlo společnosti ABN AMRO N selektivní výhodu.
(262)
Celá částka ve výši 1,08 miliardy EUR (tj. opatření B2 a B3 společně) zahrnuje obecné náklady na rozdělení ve výši 480 milionů EUR, náklady ve výši 90 milionů EUR spojené se zřízením oddělení peněžního trhu a vytvoření obezřetnostního rozpětí ve výši 500 milionů EUR. Je nutné rozlišovat mezi obezřetnostním rozpětím ve výši 500 milionů EUR a ostatními náklady na rozdělení ve výši 580 milionů EUR.
(263)
Co se týká ostatních nákladů na rozdělení, Komise uznává, že dohoda akcionářů konsorcia ukládala nizozemskému státu povinnost provést rozdělení společnosti ABN AMRO Holding na tři samostatné části podle pokynů uvedených v dohodě. Jinými slovy, náklady na rozdělení byly důsledkem smluvních povinností nizozemského státu jakožto nástupce společnosti Fortis SA/NV. Společnost ABN AMRO N neměla v důsledku tohoto opatření na čistém základě lepší kapitálovou pozici, jelikož nizozemský stát vložil kapitál, který byl ihned spotřebován na náklady na rozdělení.
(264)
Toto odůvodnění však neplatí pro obezřetnostní rozpětí ve výši 500 milionů EUR, jelikož stát neměl smluvní povinnost je poskytnout. Pokud by nizozemský stát neposkytl tuto pomoc, nacházela by se společnost ABN AMRO N v horší finanční situaci a musela by například snížit svá rizikově vážená aktiva, aby uvolnila kapitál. Jinými slovy, obezřetnostní rozpětí představuje selektivní výhodu, která zlepšila soutěžní postavení společnosti ABN AMRO N v porovnání se scénářem, podle něhož by toto opatření nebylo provedeno.
(265)
Vyvozuje se proto závěr, že zatímco obecné náklady na rozdělení nepředstavují státní podporu, obezřetnostní rozpětí ve výši 500 milionů EUR (tj. část opatření B3) ano. Toto obezřetnostní rozpětí poskytlo společnosti ABN AMRO N dodatečný kapitál a představuje selektivní výhodu.
(266)
Komise podotýká, že po získání společností FBN a ABN AMRO N nizozemským státem neexistovala žádná smluvní nebo ekonomická povinnost tyto dvě společnosti spojit. Divize správy majetku ve společnosti ABN AMRO N byla začleněna do společnosti Fortis Bank SA/NV, tato divize však není pro banky naprosto nezbytnou činností, jelikož mnoho ostatních bank pořizuje produkty v oblasti správy majetku od specializovaných externích poskytovatelů. Nizozemský stát sám dne 21. listopadu 2008 rozhodl o spojení společností ABN AMRO N a FBN. Tuto možnost upřednostnil před ostatními alternativami restrukturalizace, jako je samostatná strategie pro obě banky, rychlý prodej jedné či obou společností nebo rychlý prodej významných dceřiných společností.
(267)
Společnosti FBN a ABN AMRO N nebyly s to uhradit počáteční náklady na integraci vyplývající ze spojení samy. Komise podotýká, že nizozemský stát hájil na veřejnosti spojení tím, že „obě banky jsou silnější společně než samostatně“ (112). Spojení mělo vést k významným výhodám v podobě synergií (v odhadované výši 1,1 miliardy EUR před zdaněním ročně) a silnějšímu soutěžnímu postavení (např. vyšší podíly na trhu, lepší finanční základna atd.).
(268)
K získání přínosů plynoucích ze spojení musely společnosti FBN a ABN AMRO N uhradit různé náklady (konkrétně náklady spojené s nápravným opatřením v souvislosti se spojením, náklady na integraci). Nizozemský stát tyto náklady uhradil prostřednictvím rekapitalizace (v době, kdy byl kapitál dosud obtížně dostupný), zatímco společnosti FBN a ABN AMRO N získaly všechny výhody. To proto poskytuje společnostem FBN a ABN AMRO N jednoznačnou výhodu.
(269)
Podle nizozemského státu vedlo spojení ke kladné čisté současné hodnotě (113). Jak však již bylo podrobně rozvedeno v 235. až 242. bodě odůvodnění, opatření B4 a B5 souvisela s ostatními opatřeními státní podpory a byla součástí širšího plánu restrukturalizace, takže se zásada investora v tržním hospodářství nepoužije.
(270)
Vyvozuje se proto závěr, že opatření B4 a B5 představují státní podporu ve výši 300 milionů EUR resp. 1,2 miliardy EUR. Tato opatření poskytla společnostem FBN a ABN AMRO N selektivní výhodu tím, že jim poskytla kapitál.
(271)
Opatření C poskytuje společnosti FBN kapitál, který jí umožnil splnit minimální regulační požadavky orgánu finančního dohledu. Pokud by nizozemský stát nepřeměnil její kapitál Tier 2 na kapitál Tier I, musela by společnost FBN ukončit svou činnost, nebo by musela hledat alternativní řešení, jako je snížení rizikově vážených aktiv k uvolnění kapitálu Tier 1. Díky tomuto opatření měla společnost FBN nakonec k dispozici více kapitálu a silnější soutěžní postavení než v případě scénáře „bez podpory“.
(272)
Nizozemský stát přeměnil dluhové nástroje Tier 2 v nominální hodnotě ve výši 1,35 miliardy EUR na kapitál Tier 1 ve stejné výši. Tato přeměna vede ke stejným peněžním tokům jako scénář, podle něhož by společnost FBN odkoupila nástroje Tier 2 ve vlastnictví státu za nominální hodnotu, načež by následovalo navýšení kapitálu o stejnou částku. Analogicky s 250. bodem odůvodnění může Komise uznat, že tržní hodnota dluhových nástrojů, od jejichž vymáhání nizozemský stát upustil, byla nižší než jejich nominální hodnota. S přihlédnutím k snížení hodnoty podobných nástrojů rovnocenných bank je snížení hodnoty ve výši [135 - 405] milionů EUR (tj. o [10 - 30] %) odůvodněné. Jinými slovy, nepřímým odkupem nástrojů v nominální hodnotě by společnost FBN nepřímo zaplatila nizozemskému státu částku zbytečně vyšší o [135 - 405] milionů EUR. Výše podpory proto činí [0,945 - 1,215] miliardy EUR, nikoli 1,35 miliardy EUR.
(273)
Tvrzení nizozemského státu, že opatření je v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství, nelze přijmout. Opatření bylo provedeno společně s jinými opatřeními, jež obsahovala státní podporu, jak je objasněno v 235. až 242. bodě odůvodnění, takže se zásada investora v tržním hospodářství nepoužije.
(274)
Je proto nutno vyvodit závěr, že opatření C představuje státní podporu ve výši [0,945 - 1,215] miliardy EUR, jelikož poskytuje společnosti FBN výhodu v podobě dodatečného kapitálu.
(275)
Co se týká plateb pro ostatní členy konsorcia, Komise vyvodila závěr, že platby byly skutečně součástí povinností souvisejících s dohodou akcionářů konsorcia. Členové konsorcia předvídali, že se během procesu rozdělování objeví některé neočekávané záležitosti, a dohoda akcionářů konsorcia popisuje postupy, jež se použijí k vyřešení těchto záležitostí. Komise nenalezla žádné důkazy, že by platby nizozemského státu pro ostatní členy konsorcia vedly k dodatečnému převodu čistých aktiv na společnost ABN AMRO N či k jiné výhodě poskytnuté této společnosti.
(276)
Vyvozuje se proto závěr, že opatření D nepředstavuje státní podporu, jelikož toto opatření představovalo podle dohody akcionářů konsorcia povinnost státu, a nikoli povinnost společnosti ABN AMRO N. Opatření neposkytlo společnosti ABN AMRO N žádnou selektivní výhodu.
(277)
Komise dospěla k závěru, že křížové závazky souvisely do značné míry se zvláštní situací s ohledem na oddělení společnosti ABN AMRO N od mateřské společnosti ABN AMRO Bank (nyní RBS NV). Podle nizozemského práva obchodních společností je Deutsche Bank jakožto kupec New HBU i nadále odpovědná za dluhy společnosti ABN AMRO Bank, pokud by tato neplnila své povinnosti. Deutsche Bank proto chtěla být odškodněna za riziko, které podstupuje s ohledem na společnost ABN AMRO Bank. Pokud by společnost ABN AMRO N nebyla oddělena od ABN AMRO Bank, tyto křížové závazky mezi New HBU a ABN AMRO Bank by neexistovaly. Nizozemský stát proto poskytl záruku za křížové závazky, které existují výhradně v důsledku oddělení společnosti ABN AMRO N. Nizozemský stát neposkytl záruku za křížový závazek mezi New HBU a společností ABN AMRO N.
(278)
Vyvozuje se proto závěr, že lze uznat, že opatření E nepředstavuje státní podporu, jelikož oddělení společnosti ABN AMRO N od ABN AMRO Bank bylo podle dohody akcionářů konsorcia povinností nizozemského státu.
6.1.4 Vyčíslení státní podpory
(279)
Skupina ABN AMRO (nebo společnosti FBN a ABN AMRO N před spojením) měla prospěch z podpory na rekapitalizaci, která je v rozmezí od 4,2 miliardy EUR do 5,45 miliardy EUR. Tato částka představuje 2,75 % - 3,5 % rizikově vážených aktiv skupiny ABN AMRO.
(280)
Komise podotýká, že společnost FBN měla prospěch rovněž z vysoké částky podpory likvidity, a to v relativním i absolutním vyjádření.
Tabulka č. 5
Státní podpora: Souhrnná tabulka podpory na rekapitalizaci a podpory likvidity
Podpora na rekapitalizaci
(všechny údaje v miliardách EUR)
Minimální státní podpora
Maximální státní podpora
Rizikově vážená aktiva subjektu vzniklého spojením FBN-ABN AMRO N
Min. % rizikově vážených aktiv
Max. % rizikově vážených aktiv
Opatření Z: nizozemský stát získává AA od FBN
[0 - 2,75]
[0,95 - 3,65]
162,6 (114)
[0 - 1,7] %
[0,6 - 2,25] %
Opatření B3: náklady na rozdělení (obezřetnostní rozpětí)
0,5
0,5
149,5 (115)
0,33 %
0,33 %
Opatření B4: nedostatek kapitálu v souvislosti s prodejem HBU
0,3
0,3
149,5
0,20 %
0,20 %
Opatření B5: náklady na integraci
1,2
1,2
149,5
0,80 %
0,80 %
Opatření C: přeměna kapitálu Tier 2 na Tier 1
[0,945 - 1,215]
[0,945 - 1,215]
149,5
[0,63 - 0,82] %
[0,63 - 0,82] %
Podpora na restrukturalizaci celkem
4,2
5,45
2,75 %
3,5 %
Podpora financování/likvidity
Opatření Y1: krátkodobá likvidní facilita
45
Opatření Y2: dlouhodobé úvěry
7,9
Emise nových dluhových nástrojů se zárukou v rámci nizozemského systému záruk
18,8
Celková podpora financování/likvidity
71,7 (tj. 52,9 po opravě s ohledem na dvojí započtení) (116)
6.2 Slučitelnost jednotlivých opatření podpory
(281)
Podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy může Komise prohlásit podpory za slučitelné s vnitřním trhem, mají-li „napravit vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu“. Pokud jde o nizozemské hospodářství, riziko vážné poruchy potvrdila skutečnost, že Komise několikrát schválila opatření nizozemských orgánů v boji proti finanční krizi, např. systém záruk.
(282)
V této souvislosti je však důležité vyzdvihnout, že Soud prvního stupně zdůraznil, že ustanovení čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy je nutno uplatňovat restriktivně (117), takže by se hospodářská porucha měla týkat celého členského státu a neměla by mít pouze regionální rozměr. Komise podotýká, že společnosti ABN AMRO N a FBN patří k předním nizozemským bankám s celostátní sítí poboček a v řadě segmentů mají na nizozemském trhu retailového bankovnictví a bankovnictví pro malé a střední podniky přední postavení. V kontextu různých nejistot ohledně překonání světové finanční a hospodářské krize by ukončení činnosti těchto bank vedlo k vážné poruše v nizozemském hospodářství, a proto lze státní podporu nizozemské vlády posoudit podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy.
(283)
Komise uvedla podrobnější údaje o slučitelnosti konkrétních opatření ve svém sdělení o bankovnictví, sdělení o rekapitalizaci a sdělení o znehodnocených aktivech a o požadované restrukturalizaci ve sdělení o restrukturalizaci.
(284)
Jednotlivá opatření je nutno přezkoumat na základě příslušných sdělení Komise. Nástroj k snížení kapitálových požadavků nezahrnuje znehodnocená aktiva a je ve skutečnosti náhradou rekapitalizačního opatření. Obecné zásady uvedené ve sdělení o znehodnocených aktivech by však měly platit i pro nástroj k snížení kapitálových požadavků, aby byl tento nástroj v souladu s vnitřním trhem. V zájmu zachování rovných podmínek musela Komise ověřit, zda nebyl tento nástroj využit k přesunu očekávaných ztrát z portfolia na stát. Opatření A by mělo obsahovat rovněž dostatečné pobídky k odchodu a v případě, že by se ekonomická situace zhoršila, musela by společnost ABN AMRO N převzít určité ztráty prostřednictvím vertikálního podílu na rizicích. Opatření v oblasti likvidity (opatření Y1 a Y2) je nutno posoudit podle sdělení o bankovnictví a rekapitalizační opatření (a zejména opatření Z, B4 a B5 a rovněž obezřetnostní rozpětí ve výši 500 milionů EUR, které bylo součástí opatření B3 a C) podle sdělení o rekapitalizaci.
6.2.1 Slučitelnost opatření Y1 a Y2 podle sdělení o bankovnictví
(285)
Aby byla opatření Y1 a Y2 v souladu se sdělením o bankovnictví, měla by být dobře cílená, přiměřená a navržená v takové podobě, aby zamezila neoprávněnému narušení hospodářské soutěže.
(286)
Komise opakuje závěr uvedený v 51. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009, že opatření k přerušení veškerých vazeb mezi společností FBN a její mateřskou společností Fortis SA/NV s omezenou likviditou bylo nezbytné k ochraně společnosti FBN před tehdejšími akutními problémy její mateřské společnosti. Opatření proto lze považovat za dobře cílená na záchranu společnosti FBN.
(287)
Opatření Y1 a Y2 by měla být rovněž přiměřená a neměla by zbytečně narušovat hospodářskou soutěž. V tomto ohledu hodnotí Komise kladně systém stanovování cen vypracovaný nizozemským státem, který měl vytvořit rovné podmínky se systémem záruk (viz 169. bod odůvodnění). Co se týká systémů záruk, Komise soustavně požadovala, aby členské státy účtovaly u záruk delších než tři měsíce (a ne delších než 12 měsíců) prémii ve výši nejméně 50 bazických bodů. Komise zjistila, že nizozemský stát nepožadoval u půjček delších než tři měsíce konzistentně sazbu EURIBOR + 50 bazických bodů. Komise proto může prohlásit opatření Y1 za slučitelné s vnitřním trhem pouze pod podmínkou, že bude provedena opravná platba ve výši 18,2 milionu EUR s cílem zajistit, aby za úvěry se splatností delší než tři měsíce bylo skutečně poskytnuto protiplnění ve výši EURIBOR + 50 bazických bodů. Komise hodnotí kladně, že všechny likvidní facility byly splaceny a ukončeny v červnu 2009.
(288)
Pokud jde o opatření Y2, Komise podotýká, že jelikož nizozemský stát nezměnil úrokovou sazbu a splatnost půjček, měla společnost FBN prospěch z relativně levných půjček, které mohly narušit hospodářskou soutěž. Komise tedy může prohlásit toto opatření za slučitelné se sdělením o bankovnictví pouze v případě, budou-li splněny všechny podmínky stanovené dále v tomto rozhodnutí, a zejména budou-li náležitě provedena opatření, která mají omezit narušení hospodářské soutěže.
6.2.2 Slučitelnost opatření Z, B3 (konkrétně 500 milionů EUR), B4 a B5 a C na základě sdělení o rekapitalizaci
(289)
Komise dospěla k závěru, že dotyčná opatření byla zavedena s cílem vyřešit skutečné potřeby a představovala minimum nezbytné k úplnému obnovení životaschopnosti dotyčných společností.
(290)
Pokud jde o protiplnění, Komise podotýká, že stát již vlastnil veškeré kmenové akcie společnosti FBN (a nepřímo veškeré akcie společnosti ABN AMRO N). Všechna tato opatření byla nevyhnutelná k zachování hodnoty těchto účastí.
(291)
Skupina ABN AMRO docílí v roce 2013 návratnosti vlastního kapitálu ve výši přibližně […] %, což naznačuje, že díky všem státním zásahům byl vytvořen životaschopný a ziskový subjekt.
(292)
Veškerá dostupná ocenění skupiny ABN AMRO značně překračují částku podpory obsažené v opatřeních Z, B3, B4, B5 a C (tj. v rozmezí od 4,2 miliardy EUR do 5,45 miliardy EUR). Stát proto obdrží za podporu, která byla poskytnuta společnostem ABN AMRO N a FBN, odpovídající protiplnění (118).
(293)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem dospěla Komise k závěru, že opatření Z, B3, B4, B5 a C jsou slučitelná se sdělením o rekapitalizaci, budou-li náležitě splněny podmínky stanovené dále v tomto rozhodnutí.
6.2.3 Slučitelnost nástroje k snížení kapitálových požadavků se zásadami stanovenými ve sdělení o znehodnocených aktivech
(294)
Komise uznává, že nástroj k snížení kapitálových požadavků, který zavedl nizozemský stát, se liší od obvyklých opatření týkajících se znehodnocených aktiv, která byla posuzována v jiných případech. Zatímco ostatní opatření týkající se znehodnocených aktiv měla banky zbavit znehodnocených aktiv, portfoliem, které je chráněno nástrojem k snížení kapitálových požadavků, je tradiční nizozemské hypoteční portfolio, u něhož společnost ABN AMRO N ani externí odborníci neočekávají významné zhoršení výkonnosti.
(295)
Komise podotýká, že obvyklá rekapitalizace na úrovni společnosti ABN AMRO N nebyla pro nizozemský stát vhodná, jelikož tato společnost nebyla v příslušném okamžiku samostatným právním subjektem a nizozemský stát nebyl schopen ohraničit její příspěvek ke kapitálu, což by mohlo mít negativní dopady zejména v zátěžových scénářích. Soukromé nástroje k snížení kapitálových požadavků navíc nebyly schůdné vzhledem k rozsahu transakce a složitosti v souvislosti s rozdělením ABN AMRO Bank NV, mateřské společnosti ABN AMRO N a ABN AMRO Z.
(296)
Vzhledem k této zvláštní situaci může Komise uznat, že nástroj k snížení kapitálových požadavků představuje spíše alternativu tradičního navýšení kapitálu než ochranu před toxickými aktivy, a jedná se proto o nezbytné a vhodně zacílené opatření k vyřešení kapitálového problému společnosti ABN AMRO Z.
(297)
Navzdory skutečnosti, že opatření představuje především náhradu rekapitalizace, mělo by být toto opatření v souladu s ostatními režimy na záchranu kapitálu, a tudíž chránit vnitřní trh, jak je objasněno v 284. bodě odůvodnění.
(298)
Komise dospěla k závěru, že nizozemský stát poskytl dostatečné důkazy, aby prokázal, že ocenění bylo takové, že společnost ABN AMRO N nebo její právní nástupce ponesou očekávané ztráty. Údaje o trhu (zejména zprávy o ratingu), historické údaje a nejnovější důkazy od společnosti ABN AMRO N prokazují, že tranše první ztráty ve výši 20 bazických bodů ročně by měla postačovat k pokrytí očekávaných ztrát.
(299)
Protiplnění, které poskytla společnost ABN AMRO N, není nižší, než se požaduje ve sdělení o znehodnocených aktivech a ve sdělení o rekapitalizaci. Protiplnění znamená, že společnost ABN AMRO N zaplatí z kapitálu uvolněného transakcí v důsledku snížení rizikově vážených aktiv 10 %. Tato sazba obstála v porovnání s minimálními sazbami uvedenými v bodě 27 sdělení o rekapitalizaci. Vzhledem k relativně vysokému protiplnění lze mít za to, že vertikální podíl na rizicích ve výši 5 % a mechanismus zpětného získání jsou v souladu s bodem 24 a poznámkou pod čarou č. 15 ve sdělení o znehodnocených aktivech.
(300)
Opatření A obsahuje rovněž dostatečné pobídky k odchodu. Možnost vypovězení popsaná v 107. bodě odůvodnění naznačuje, že pro společnost ABN AMRO N (nebo nyní skupinu ABN AMRO) je snadné opatření ukončit. Ceny jsou mimoto stanoveny tak, že opatření je postupem času dražší. Smluvní podmínky znamenají, že cena nebude upravena, pokud skupina ABN AMRO začne vypočítávat své kapitálové požadavky podle rámce Basilej II. Neexistence úpravy omezí účinek opatření v podobě snížení kapitálových požadavků, přičemž se poplatek za poskytnutí záruky nesníží. Tranše první ztráty je mimoto vypočítána jako procento původní hodnoty portfolia, takže se tranše první ztráty jako procento zbývajícího portfolia (tj. původního portfolia opraveného mimo jiné o splátky) bude postupem času zvyšovat.
(301)
Vzhledem k charakteristikám nástroje k snížení kapitálových požadavků a s ohledem na plán restrukturalizace z prosince 2009 a aktualizovaný plán restrukturalizace z listopadu 2010 popsaný v oddíle 2.3 tohoto rozhodnutí se Komise domnívá, že opatření A je slučitelné s obecnými zásadami vztahujícími se na opatření na záchranu znehodnocených aktiv a se zásadami vnitřního trhu, jak byly objasněny v 284. bodě odůvodnění.
(302)
Skutečnost, že nástroj k snížení kapitálových požadavků skupina ABN AMRO brzy po zavedení požadavků rámce Basilej II vypověděla, potvrzuje dodatečně analýzu, která byla provedena v 294. až 301. bodě odůvodnění.
6.3 Posouzení podpory a plánu restrukturalizace z prosince 2009 a aktualizovaného plánu restrukturalizace z listopadu 2010 podle sdělení o restrukturalizaci
(303)
Vzhledem k výši a rozsahu podpory (jak bylo popsáno v předchozích odstavcích), a zejména vzhledem ke skutečnosti, že podpora na rekapitalizaci překračuje 2 % rizikově vážených aktiv, se Komise domnívá, že v souladu s bodem 4 sdělení o restrukturalizaci je zapotřebí důkladná restrukturalizace.
6.3.1 Životaschopnost
(304)
Z plánu restrukturalizace by mělo být patrné, že strategie banky je založena na ucelené koncepci, a tento plán by měl prokazovat, že banka obnoví dlouhodobou životaschopnost bez státní podpory.
(305)
Jak již bylo uvedeno v rozhodnutí ze dne 5. února 2010, obchodní modely společností FBN a ABN AMRO N nebyly založeny na přejímání nadměrného rizika a neudržitelných úvěrových praktikách. V důsledku oddělení od svých mateřských skupin byly však oba subjekty zranitelné a v určitých základních oblastech činnosti nedostatečně vybavené. Po oddělení od mateřské společnosti měla společnost ABN AMRO N špatný přístup k větším společnostem, neměla již mezinárodní síť a postrádala řadu kapacit v oblasti produktů a informačních technologií. Společnost FBN byla oddělením od své mateřské společnosti rovněž vážně zasažena a její financování bylo velmi závislé na velkoobchodních trzích. Plán restrukturalizace skupiny ABN AMRO z prosince 2009 (a rovněž aktualizovaný plán restrukturalizace z listopadu 2010) prokazuje, že integrace společností ABN AMRO N a FBN významně omezuje nedostatky jednotlivých subjektů. Spojení společností FBN a ABN AMRO N pomohlo některé tyto problémy zmírnit. Velká franšíza společnosti ABN AMRO N v oblasti retailového a soukromého bankovnictví měla dostatek vkladů, což vytvářelo lepší finanční profil integrované skupiny, společnost FBN vyřešila částečně problém společnosti ABN AMRO N v souvislosti s mezinárodní sítí a obě společnosti dohromady mohly lépe vyřešit například problémy související s informačními technologiemi (nemusely znovu vytvářet samostatně platformu informačních technologií a jiné nástroje podpory).
(306)
Z finančních výhledů vyplývá, že na konci období restrukturalizace by měl být subjekt vzniklý spojením schopen pokrýt své náklady a docílit přiměřené návratnosti vlastního kapitálu ve výši přibližně […] %. I v případě zátěžového scénáře bude společnost i nadále zisková, přičemž její poměry kapitálové přiměřenosti budou vyšší než minimální prahové hodnoty stanovené v právních předpisech. Zdá se proto, že kapitálová rezerva společnosti je (po opakovaných státních zásazích) dostatečně vysoká, aby společnost mohla přestát budoucí nepříznivou situaci, aniž by se musela znovu obrátit na stát.
(307)
Jak prokazují údaje za druhé pololetí roku 2008 a první pololetí roku 2009, aby byla společnost zcela životaschopná, má zásadní význam dosažení dostatečně vysokých čistých úrokových výnosů. Plán restrukturalizace z prosince 2009 a aktualizovaný plán restrukturalizace z listopadu 2010 lze proto prohlásit za slučitelné s požadavky na životaschopnost uvedenými ve sdělení o restrukturalizaci pouze pod podmínkou, že skupina ABN AMRO bude usilovat o dosažení aktualizovaných čistých úrokových výnosů, které jsou uvedeny v plánu restrukturalizace z listopadu 2010. Skupina ABN AMRO by měla Komisi pravidelně (alespoň čtvrtletně) informovat o vývoji. Pokud skupina ABN AMRO zjistí rozdíly oproti těmto výhledům, měla by okamžitě přijmout nápravná opatření.
(308)
Plán restrukturalizace by měl obsahovat výhledy s potřebným rozčleněním a restrukturalizace vyžaduje rovněž ukončení činností, jež by ve střednědobém horizontu byly ze strukturálního hlediska nadále ztrátové (119). V 120. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 5. února 2010 vyslovila Komise pochybnosti, zda byly přiměřeně řešeny otázky životaschopnosti divize Prime Fund Solutions, která v roce 2008 vykázala v souvislosti s Madoffovým podvodem významnou ztrátu. Tato záležitost byla vyřešena prodejem divize PFS společnosti Credit Suisse (viz rovněž 74. bod odůvodnění). Podrobné výhledy na úrovni divizí prokazují, že v základním i zátěžovém scénáři přispějí všechny divize kladně k výsledkům. Komise proto může vyvodit závěr, že neexistují žádné další divize, jež by měly ze strukturálního hlediska problémy se ziskovostí, a na základě tohoto závěru usuzuje, že k zlepšení životaschopnosti společnosti nejsou zapotřebí další odprodeje.
6.3.2 Sdílení zátěže/nezbytné minimum
(309)
Plán restrukturalizace by měl jednoznačně prokazovat, že podpora je omezena na nezbytné minimum. Náklady spojené s restrukturalizací by neměl nést pouze stát, nýbrž v maximálním možném rozsahu i ti, kteří do banky investovali. Jinými slovy, banka a držitelé jejího kapitálu by se na restrukturalizaci měli podílet v maximální možné míře svými vlastními zdroji. Podpora na restrukturalizaci by měla být omezena na pokrytí nákladů nezbytných k obnovení životaschopnosti. To znamená, že podniku by neměly být poskytnuty veřejné zdroje, které by mohly být použity k financování činností, jež narušují trh a nesouvisejí s procesem restrukturalizace, jako je například nabytí nových podniků (120).
(310)
Ve sdělení o restrukturalizaci je připomenuto, že zákaz akvizic je nezbytný k tomu, aby byla podpora omezena na nezbytné minimum. V bodě 23 sdělení o restrukturalizaci je výslovně uvedeno, že „podniku by neměly být poskytnuty veřejné zdroje, které by mohly být použity k financování činností, jež narušují trh a nesouvisejí s procesem restrukturalizace. Prostřednictvím státní podpory by například nemělo být financováno nabytí podílů v jiných podnicích nebo nové investice, pokud to pro obnovení životaschopnosti podniku nemá zásadní význam“.
(311)
Ve sdělení o restrukturalizaci je zákaz akvizic spojen rovněž s narušením hospodářské soutěže. V bodech 39 a 40 sdělení je objasněno, že „státní podpora nesmí být použita na úkor konkurentů, kteří podobnou veřejnou podporu nedostávají“, a že by „banky neměly použít státní podporu na akvizice konkurenčních podniků. Tato podmínka by měla platit alespoň po dobu tří let a v závislosti na rozsahu, výši a délce trvání podpory může být zachována až do konce období restrukturalizace“.
(312)
V souladu s bodem 40 sdělení o restrukturalizaci může být podpora prohlášena za slučitelnou pouze pod podmínkou, že skupina ABN AMRO bude po dobu tří let od data vydání tohoto rozhodnutí důsledně dodržovat zákaz akvizic (121). Zákaz akvizic by se měl prodloužit, bude-li nizozemský stát po třech letech vlastnit i nadále více než 50 % skupiny ABN AMRO. Zákaz akvizic by však neměl přesahovat pět let. Zatímco část podpory již byla splacena, některá opatření (zejména opatření Z a C) nemůže banka splatit kvůli formě, v jaké byla poskytnuta (tj. nikoli ve formě hybridního dluhového nástroje). Ukončení státního vlastnictví představuje náhradu za odhad, kdy skončí výhoda plynoucí z podpory.
(313)
Komise podotýká, že plán restrukturalizace z prosince 2009 (doplněný dne 23. března 2010 o pesimistické finanční výhledy) již uváděl, že skupina ABN AMRO se stala životaschopným subjektem, který by měl dosáhnout přiměřené návratnosti vlastního kapitálu a u nějž se očekává dosažení přiměřeného zisku i v případě špatných hospodářských podmínek. Aktualizovaný plán restrukturalizace z listopadu 2010 tuto analýzu potvrdil. Obnovení životaschopnosti nezávisí na akvizicích. Zákaz akvizic proto není v rozporu s obnovením životaschopnosti.
(314)
Komise se domnívá, že podle bodu 26 sdělení o restrukturalizaci je nevyhnutelný zákaz výplaty kupónů z hybridních kapitálových nástrojů a zákaz týkající se koupě hybridních kapitálových nástrojů (122). V kontextu restrukturalizace nejsou opatření, která snižují celkové množství vlastních finančních prostředků, slučitelná s cílem týkajícím se sdílení zátěže a s požadavkem na nezbytné minimum.
(315)
Jak je uvedeno v bodě 26 sdělení o restrukturalizaci, „pokud tyto činnosti nevytváří dostatečné zisky, neměly by banky k výplatě odměn za kapitál (vlastní kapitál a podřízený závazek) používat státní podporu“. Podrobné posouzení plánu restrukturalizace skupiny ABN AMRO z prosince 2009 (a aktualizovaného plánu restrukturalizace z listopadu 2010) Komisi umožňuje vyvodit závěr, že během přibližně dvou let by skupina ABN AMRO měla obnovit svou životaschopnost, jak dokládá přijatelná návratnost vlastního kapitálu ve výši přibližně […] % v roce 2012 resp. 2013. V tomto kontextu se zdá, že dvouletý zákaz výplaty kupónů z hybridních kapitálových nástrojů a zákaz týkající se koupě hybridních kapitálových nástrojů (123) je vhodný k zajištění náležitého sdílení zátěže ze strany držitelů kapitálu společnosti (124). Podporu lze proto prohlásit za slučitelnou pouze pod podmínkou dvouletého zákazu výplaty kupónů z hybridních kapitálových nástrojů a zákazu týkajícího se koupě těchto nástrojů, jak je podrobně popsáno v článku 8 v normativní části rozhodnutí. Tento zákaz týkající se výplaty kupónů a koupě by se měl vztahovat rovněž na držitele prioritních akcií FBNH, aby byly odstraněny pochybnosti Komise, které byly uvedeny v 130. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 5. února 2010.
(316)
V ostatních případech jsou opatření týkající se sdílení zátěže nezbytná rovněž k zajištění toho, že zachráněné banky nesou přiměřenou odpovědnost za důsledky svého chování v minulosti, aby vytvořily vhodné pobídky pro své chování i chování ostatních v budoucnu. Tento faktor je v tomto případě méně důležitý, jelikož problémy společnosti byly do značné míry spojeny s bývalou mateřskou společností Fortis SA/NV (viz oddíl 6.3.3 „Opatření k omezení narušení hospodářské soutěže“). Z hlediska sdílení zátěže lze proto uznat, že nedojde k významným odprodejům kromě prodeje divizí PFS a Intertrust, na něž společně připadalo […] % celkového provozního příjmu a […] % rizikově vážených aktiv.
6.3.3 Opatření k omezení narušení hospodářské soutěže
(317)
Co se týká opatření, která jsou nezbytná k omezení narušení hospodářské soutěže, tento případ vykazuje některé atypické znaky.
(318)
V bodě 28 sdělení o restrukturalizaci je uvedeno, k jakému druhu narušení hospodářské soutěže může dojít, je-li státní podpora poskytnuta s cílem přispět k finanční stabilitě v dobách systémové krize: „V situaci, kdy banky spolu soutěží na základě kvality svých produktů a služeb, pak ty banky, které nakumulují nadměrné riziko nebo se spoléhají na neudržitelné obchodní modely, nakonec v rámci konkurence bankovních produktů a služeb ztratí podíl na trhu a pravděpodobně trh opustí, zatímco jiní, efektivnější soutěžitelé na příslušných trzích expandují nebo na tyto trhy vstoupí. Státní podpora prodlužuje narušení hospodářské soutěže, ke kterým došlo v minulosti v důsledku nadměrného riskování a neudržitelných obchodních modelů, a to tím, že uměle podporuje tržní sílu příjemců podpory. Tak může podpora vytvářet morální hazard pro příjemce podpory a zároveň u subjektů, jež nejsou příjemci podpory, oslabit motivaci k soutěžení, investicím a inovacím.“
(319)
Jak je objasněno v rozhodnutí ze dne 3. prosince 2008, potíže společností Fortis SA/NV a Fortis Bank SA/NV vyplývaly z nadměrných rizik: i) společnost Fortis Bank SA/NV investovala velkou částku peněz do strukturovaného úvěru a ii) společnost Fortis SA/NV se rozhodla koupit společnost ABN AMRO N za velmi vysokou cenu. Aby bylo možno schválit podporu pro tyto banky, požaduje Komise významné omezení přítomnosti příjemce podpory na trhu. V tomto ohledu Komise podotýká, že se společnost Fortis SA/NV rozdělila na čtyři části: belgická a mezinárodní aktiva v oblasti pojištění jsou dosud součástí kótované společnosti Fortis SA/NV (která se po úpadku společnosti Fortis SA/NV přejmenovala na Ageas); Fortis Bank SA/NV a BGL získala společnost BNP Paribas; nizozemský stát získal společnost FBN (včetně ABN AMRO N) a nizozemský stát převzal rovněž nizozemské činnosti v oblasti pojištění (125). Jinými slovy, společnost Fortis SA/NV byla rozdělena na menší subjekty a samotná společnost Fortis Bank SA/NV se rozdělila na dvě části (126).
(320)
Komise podotýká, že opatření ve prospěch společností FBN a ABN AMRO N, která jsou posuzována v tomto rozhodnutí, mají zvláštní charakteristiky, které se liší od ostatních případů restrukturalizace, jimiž se musela zabývat během současné krize, včetně případů společností Fortis Bank SA/NV a Fortis SA/NV. V tomto případě společnosti FBN a ABN AMRO N nepotřebovaly státní podporu v prvé řadě proto, že přijaly chybná manažerská rozhodnutí. Potřeba státní podpory nevyplývala například z kumulace nadměrného rizika v jejich investicích či v jejich úvěrové politice, tyto společnosti rovněž neprováděly neudržitelnou cenovou politiku. Problém společností Fortis SA/NV a Fortis Bank SA/NV stejně tak nevyplýval z rizikových úvěrových nebo cenových politik v oblasti retailového bankovnictví, soukromého bankovnictví nebo komerčního bankovnictví, tyto činnosti byly naopak ziskové. Komise se proto domnívá, že podpora poskytnutá společnostem FBN a ABN AMRO N narušuje hospodářskou soutěž podstatně méně než podpora schválená pro finanční instituce, které kumulovaly nadměrné riziko. Komise z těchto důvodů usuzuje, že nejsou nutné další odprodeje.
(321)
Je však třeba zajistit, aby společnosti FBN a ABN AMRO N nevyužily státní podporu k svému růstu na úkor konkurentů, například zavedením neudržitelné cenové politiky nebo nabytím jiných finančních institucí. Pokud by k tomu došlo, podpora by „oslabila u subjektů, jež nejsou příjemci podpory, motivaci k soutěžení, investicím a inovacím“ a mohla by snižovat účinnost „pobídek podporujících přeshraniční aktivity“ tím, že by odrazovala od vstupu na nizozemský trh.
(322)
Státní podporu lze proto prohlásit za slučitelnou pouze tehdy, budou-li zavedena dostatečná opatření, která zajišťují, aby státní podpora nebyla použita na úkor ostatních konkurentů, z nichž někteří neobdrželi podobnou veřejnou podporu. Je nutno zachovat rovné podmínky mezi bankami, které obdržely veřejnou podporu, a bankami, které takovouto podporu neobdržely. Je nutno zamezit rovněž tomu, aby státní podpora oslabila u subjektů, jež nejsou příjemci podpory, motivaci k soutěžení, investicím a inovacím a aby byly vytvořeny překážky pro vstup na trh, které by mohly narušit přeshraniční aktivity.
(323)
Ve sdělení o restrukturalizaci je stanoveno, že povaha a forma takovýchto omezení bude záležet na výši podpory a na podmínkách a okolnostech, za kterých byla podpora udělena, a rovněž na vlastnostech trhu či trhů, na kterých bude banka přijímající podporu působit. Výše podpory je popsána v oddíle 6.1.3 Vyčíslení podpory. Zvláštní podmínky a okolnosti, za kterých byla podpora udělena, byly projednány na začátku tohoto oddílu. Jak je uvedeno v bodě 32 sdělení o restrukturalizaci, důležitá je i velikost a relativní význam banky na trhu nebo trzích. Pokud restrukturalizovaná banka omezila svou přítomnost na trhu, budou s menší pravděpodobností zapotřebí další opatření. Podmínky nezbytné pro to, aby mohla být podpora prohlášena za slučitelnou, souvisí proto zejména s retailovým a soukromým bankovnictvím, jelikož v oblasti komerčního bankovnictví společnost již svou přítomnost významně omezila odprodejem New HBU.
(324)
Podporu lze prohlásit za slučitelnou se sdělením o restrukturalizaci pod podmínkou, že skupina ABN AMRO provede opatření, která jsou popsána v 325. až 329. bodě odůvodnění.
(325)
V oblasti retailového a soukromého bankovnictví lze podporu prohlásit za slučitelnou pod podmínkou, že skupina ABN AMRO nebude u standardních spořicích a hypotečních produktů usilovat o to, aby určovala ceny. V souladu s bodem 44 sdělení o restrukturalizaci by skupina ABN AMRO neměla nabízet cenové podmínky, které jsou pro konkurenty, kteří nejsou příjemcem státní podpory, nedosažitelné.
(326)
Jelikož zákaz určování cen může být méně účinný v segmentech s mnoha nestandardními produkty, jako je soukromé bankovnictví v Nizozemsku, jehož se týkala konkrétní stížnost, je v souladu s bodem 44 sdělení o restrukturalizaci zapotřebí dodatečná podmínka, aby bylo možno podporu prohlásit za slučitelnou. Skupina ABN AMRO musí usilovat o dosažení čistých úrokových výnosů, jež byly Komisi předloženy dne 8. listopadu 2010. Jakmile proto skupina ABN AMRO zjistí, že zaostává za svými výhledy, zejména je-li to zapříčiněno nízkým úrokovým rozpětím, musí přijmout náležitá opatření.
(327)
Jelikož v oblasti soukromého bankovnictví je dodržování a sledování zákazu určování cen obtížné, je nezbytné provést jiná vhodná nápravná opatření s cílem zajistit účinnou hospodářskou soutěž, například opatření podporující vstup na trh, jak je popsáno v bodě 44 sdělení o restrukturalizaci. V této souvislosti je nezbytnou podmínkou pro prohlášení podpory za slučitelnou to, aby skupina ABN AMRO zavedla opatření, které usnadňuje přechod zákazníků k jiným společnostem. Skupina ABN AMRO by měla konkrétně uhradit vlastní správní náklady a náklady na převod a transakce u zákazníků divize Soukromé bankovnictví v Nizozemsku, které jsou přímým důsledkem ukončení vztahů v rámci soukromého bankovnictví a převedení portfolií (127). Toto opatření by mělo platit po dobu dvou po sobě jdoucích měsíců a mělo by být zavedeno co nejdříve, nejpozději však do jednoho roku od data vydání tohoto rozhodnutí. Jakmile začne běžet dvouměsíční lhůta, banka jednoznačným způsobem informuje všechny své zákazníky v oblasti soukromého bankovnictví o nabízené možnosti. Skupina ABN AMRO by měla Komisi předložit rovněž důkazy, že k převodům zákazníků došlo běžným postupem a že se během převodu zákazníků nedošlo k žádným prodlevám.
(328)
Budou-li náležitě provedena opatření k omezení hospodářské soutěže, a zejména zvláštní opatření v oblasti retailového a soukromého bankovnictví, budou rovněž dostatečně vyřešeny záležitosti, na něž upozornil stěžovatel. Při zkoumání těchto záležitostí Komise zjistila, že skupina ABN AMRO stanovila ceny některých produktů dočasně se ztrátou, tato cenová politika však byla uplatňována v situaci omezené likvidity, kdy všechny banky agresivně soutěžily o úspory, přičemž je nutno vzít v úvahu rovněž zvláštní kontext v souvislosti se spuštěním značky MoneYou (o němž bylo rozhodnuto před úpadkem společnosti Fortis SA/NV).
(329)
V bodě 44 sdělení o restrukturalizaci je rovněž uvedeno, že banky nesmí používat státní podporu jako konkurenční výhodu při uvádění svých finančních nabídek na trh. Podmínkou pro prohlášení podpory za slučitelnou proto je, že skupina ABN AMRO nepoužije po dobu tří let státní podporu ve svých marketingových kampaních a sděleních pro investory. Tyto zákazy by se měly prodloužit na dobu pěti let, bude-li nizozemský stát držet nejméně 50 % akcií skupiny ABN AMRO.
(330)
Z hlediska neoprávněného narušení hospodářské soutěže hodnotí Komise kladně odprodeje divizí PFS a Intertrust. Prodej PFS snižuje přitažlivost společnosti pro institucionální zákazníky, zatímco divize Intertrust poskytovala mimo jiné služby, jež by mohly posílit franšízu v oblasti soukromého bankovnictví. Její prodej proto mohl ostatním konkurentům usnadnit zlepšení jejich soutěžního postavení vůči značce ABN AMRO Mees Pierson. Komise se rovněž domnívá, že k omezení narušení hospodářské soutěže přispívá skutečnost, že část podpory byla splacená. Komise hodnotí rovněž příznivě dividendovou politiku, která byla popsána v 75. bodě odůvodnění.
6.3.4 Závěr
(331)
Budou-li náležitě splněny všechny podmínky popsané v oddílech 6.2 a 6.3, poskytuje plán restrukturalizace z prosince 2009, který byl aktualizován plánem restrukturalizace z listopadu 2010, dostatečné důkazy, že byla obnovena dlouhodobá životaschopnost skupiny ABN AMRO. Plán restrukturalizace z prosince 2009, který byl aktualizován plánem restrukturalizace z listopadu 2010, zajišťuje dostatečné sdílení zátěže a obsahuje přiměřená opatření k omezení neoprávněného narušení hospodářské soutěže. Komise proto může plán restrukturalizace z prosince 2009, který byl aktualizován plánem restrukturalizace z listopadu 2010, podmíněně prohlásit za slučitelný se sdělením o restrukturalizaci.
7. ZÁVĚR
Komise konstatuje, že Nizozemsko poskytlo v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy protiprávně státní podporu uvedenou v oddíle 6.1.3 „Vyčíslení podpory“. Tato podpora však může být prohlášena za slučitelnou, budou-li splněny podmínky uvedené v oddílech 6.2 a 6.3, které jsou podrobněji popsány v normativní části tohoto rozhodnutí.
Komise podotýká, že nizozemský stát výjimečně souhlasil s tím, že znění tohoto rozhodnutí obdrží pouze v angličtině,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora, kterou Nizozemsko poskytlo skupině ABN AMRO, je slučitelná s vnitřním trhem s výhradou podmínek stanovených v článcích 3 až 9.
Státní podpora byla poskytnuta takto:
-
podpora na rekapitalizaci v rozmezí od 4,2 miliardy EUR do 5,45 miliardy EUR ve prospěch společností FBN a ABN AMRO N a
-
podpora likvidity ve výši 71,7 miliardy EUR.
Článek 2
Pro účely tohoto rozhodnutí se:
a)
„skupinou ABN AMRO“ rozumí skupina ABN AMRO a přímé a nepřímé dceřiné společnosti, jejichž je jediným akcionářem, včetně subjektů, v nichž má skupina ABN AMRO výlučnou kontrolu ve smyslu nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků („nařízení o spojování“) (128);
b)
„prvním místem v pořadí“ rozumí nabízení nejatraktivnější ceny;
c)
„retailovými zákazníky“ rozumí všichni zákazníci z řad fyzických osob (na rozdíl od korporátních zákazníků);
d)
„standardními retailovými spořicími a vkladovými produkty“ rozumí všechny standardní retailové spořicí a vkladové produkty, které v kterémkoli okamžiku tvoří nejméně 85 % objemu produktů skupiny ABN AMRO na retailovém trhu spoření a vkladů;
e)
„standardními hypotečními produkty“ rozumí všechny standardní hypoteční produkty, které v kterémkoli okamžiku tvoří nejméně 85 % objemu produktů skupiny ABN AMRO v oblasti hypoték;
f)
„soukromým bankovnictvím v Nizozemsku“ rozumí všichni zákazníci obchodní jednotky Soukromé bankovnictví vyjma zákazníků, kteří patří do obchodní jednotky Mezinárodní soukromé bankovnictví (129).
Článek 3
1. Bez předchozího schválení Komisí nesmí skupina ABN AMRO zaujímat první místo v pořadí s ohledem na standardní retailové spořicí a vkladové produkty pro retailové zákazníky mezi […] finančními institucemi s největším podílem na trhu z hlediska objemu na nizozemském retailovém trhu spoření v některém z těchto segmentů:
-
spořicí účty;
-
termínové vklady na dobu jednoho roku;
-
termínové vklady na dobu dvou let;
-
termínové vklady na dobu tří let;
-
termínové vklady na dobu čtyř let a
-
termínové vklady na dobu pěti let.
Bez ohledu na první pododstavec může skupina ABN AMRO v případě, že tři finanční instituce společně zaujímají první místo v pořadí mezi […] finančními institucemi s největším podílem v segmentu nizozemského retailového trhu spoření a vkladů, přizpůsobit u standardních produktů v příslušném segmentu sazbu těmto třem finančním institucím.
2. Bez předchozího schválení Komisí nesmí skupina ABN AMRO zaujímat první místo v pořadí s ohledem na standardní typ hypoték mezi […] finančními institucemi s největším podílem na nizozemském retailovém hypotečním trhu.
Bez ohledu na první pododstavec může skupina ABN AMRO v případě, že tři finanční instituce společně zaujímají první místo v pořadí mezi […] finančními institucemi s největším podílem na nizozemském retailovém hypotečním trhu, přizpůsobit u příslušného standardního typu hypotéky sazbu těmto třem finančním institucím.
3. Za účelem dodržování odstavců 1 a 2 sleduje skupina ABN AMRO trvale (a nejméně jednou týdně) podmínky, které nabízejí […] jiné finanční instituce s největším podílem z hlediska objemu na příslušných nizozemských trzích spoření, jsou-li tyto podmínky dostupné ve veřejné doméně. Pokud údaje některé z těchto […] jiných finančních institucí nejsou veřejně dostupné, budou nahrazeny údaji dalších největších finančních institucí v pořadí podle podílu na trhu.
Jakmile skupina ABN AMRO zjistí, že u kteréhokoli ze svých produktů nabízí výhodnější cenu, než je cena, kterou může nabízet podle odstavce 1 a odstavce 2 tohoto článku, vyrozumí o tom skupina ABN AMRO neprodleně Komisi. Cenu produktů ihned upraví a úpravu ceny zavede co nejdříve.
Co se týká retailových spořicích a vkladových produktů, skupina ABN AMRO provede úpravu nejpozději do deseti pracovních dnů ode dne, kdy zjistila odchylku od stanovené podmínky. Pokud se však odchylka týká produktů, u nichž lze cenu změnit teprve na konci měsíce, a mezi okamžikem zjištění odchylky a koncem měsíce zbývá méně než deset pracovních dnů, provede skupina ABN AMRO úpravu při první příležitosti od konce následujícího měsíce.
Pokud jde o hypotéky, skupina ABN AMRO upraví svou cenu do deseti pracovních dnů ode dne, k němuž zjistila odchylku od stanovené podmínky, a úprava bude zavedena nejpozději do patnácti pracovních dnů ode dne zjištění odchylky od stanovené podmínky.
4. Podmínka stanovená v odstavcích 1 a 2 platí po dobu tří let ode dne vydání tohoto rozhodnutí. Skupina ABN AMRO bude Komisi předkládat čtvrtletně zprávy o dodržování této podmínky, a to nejpozději do dvou týdnů od zveřejnění čtvrtletních finančních výsledků skupiny ABN AMRO.
Článek 4
1. Skupina ABN AMRO se všemožně vynasnaží dosáhnout výhledů (včetně čistých úrokových výnosů), jež byly Komisi předloženy v plánu restrukturalizace z prosince 2009 a aktualizovány v plánu restrukturalizace z listopadu 2010. Výhledů z listopadu 2010 je nutno dosáhnout na konsolidované úrovni skupiny ABN AMRO.
Skupina ABN AMRO bude Komisi předkládat čtvrtletně zprávy s rozčleněním výhledů a skutečných údajů (včetně čistých úrokových výnosů) na úrovni čtyř segmentů vymezených v plánu restrukturalizace z prosince 2009 a v plánu restrukturalizace z listopadu 2010: retailové bankovnictví, soukromé bankovnictví v Nizozemsku, mezinárodní soukromé bankovnictví, komerční a obchodní bankovnictví.
Skupina ABN AMRO může podat Komisi odůvodněnou žádost o revizi výhledů (včetně čistých úrokových výnosů) s cílem zohlednit vnější vývoj.
2. Skupina ABN AMRO poskytne rozpis výhledů týkajících se čistých úrokových výnosů podle objemu a rozpětí na konsolidované úrovni a na úrovni soukromého bankovnictví.
Skupina ABN AMRO bude Komisi předkládat čtvrtletně (nejpozději do dvou týdnů od zveřejnění svých čtvrtletních finančních výsledků) zprávy, v nichž je objasněno, zda jsou čisté úrokové výnosy, jichž bylo dosaženo na konsolidované úrovni, v souladu s výhledy uvedenými v odstavci 1. Tato zpráva obsahuje rovněž srovnání odhadovaných a skutečných rozpětí na konsolidované úrovni a na úrovni soukromého bankovnictví.
Nejsou-li čisté úrokové výnosy, jichž bylo dosaženo na konsolidované úrovni, v souladu s těmito výhledy, uvede skupina ABN AMRO v této zprávě opatření, která přijme k dosažení těchto výhledů.
3. Povinnosti stanovené v odstavcích 1 a 2 platí po dobu tří let ode dne vydání tohoto rozhodnutí.
Článek 5
1. Skupina ABN AMRO nesmí v žádném podniku získat kontrolu přesahující [0 - 7] %.
2. Odchylně od odstavce 1 může skupina ABN AMRO uskutečnit akvizice, pokud celková hrubá kumulativní kupní cena (s vyloučením převzetí či převodu dluhu v souvislosti s těmito akvizicemi) zaplacená skupinou ABN AMRO za veškeré tyto akvizice v období tří let ode dne vydání tohoto rozhodnutí nepřesáhne [0 - 600] milionů EUR.
Zákaz stanovený v odstavci 1 se nevztahuje na akvizice soukromých kapitálových fondů ze strany skupiny ABN AMRO, jsou-li v souladu s jejím obchodním plánem a plánovaným rozpočtem divize „Soukromé kapitálové fondy“, který byl Komisi předložen dne 5. října 2010.
Zákaz stanovený v odstavci 1 se nevztahuje rovněž na […] podíly na vlastním kapitálu, které převzala divize skupiny ABN AMRO „Energetika, komodity a doprava“ na podporu své běžné činnosti v oblasti financování, jsou-li v souladu s obchodním plánem skupiny ABN AMRO a plánovaným rozpočtem této divize, který byl Komisi předložen dne 10. ledna 2010.
Skupina ABN AMRO bude Komisi čtvrtletně (nejpozději do dvou týdnů od zveřejnění svých čtvrtletních finančních výsledků) předkládat zprávy. V těchto zprávách jsou uvedeny skutečné akvizice, které uskutečnily divize „Soukromé kapitálové fondy“ a „Energetika, komodity a doprava“. Zpráva obsahuje rovněž podrobné údaje o ostatních akvizicích skupiny ABN AMRO, jež směla uskutečnit podle odstavce 1.
3. Zákaz stanovený v odstavci 1 platí alespoň po dobu tří let ode dne vydání tohoto rozhodnutí nebo do dne, k němuž se účast Nizozemska ve skupině ABN AMRO sníží pod 50 %, podle toho, co nastane později. Tento zákaz přestane platit nejpozději pět let ode dne vydání tohoto rozhodnutí.
Pokud zákaz stanovený v odstavci 1 platí déle než tři roky ode dne vydání tohoto rozhodnutí, zvyšuje se celková hrubá kumulativní kupní cena podle odst. 2 prvního pododstavce o [0 - 200] milionů EUR ročně.
Článek 6
Skupina ABN AMRO nesmí zmiňovat v reklamě skutečnost, že je ve státním vlastnictví, ani na obdrženou státní podporu odkazovat v komunikaci se stávajícími či potenciálními zákazníky nebo investory, a to alespoň po dobu tří let ode dne vydání tohoto rozhodnutí nebo do dne, k němuž se účast Nizozemska ve skupině ABN AMRO sníží pod 50 %, podle toho, co nastane později. Tento zákaz přestane platit nejpozději pět let ode dne vydání tohoto rozhodnutí.
Bez ohledu na tento zákaz může skupina ABN AMRO poukázat na skutečnost, že je ve státním vlastnictví, a na případnou jinou státní podporu, kterou obdržela, pokud se to vyžaduje podle platných právních a správních předpisů.
Článek 7
1. Skupina ABN AMRO nabídne zákazníkům divize Soukromé bankovnictví v Nizozemsku možnost ukončit vztah se skupinou ABN AMRO v rámci soukromého bankovnictví a převést investiční portfolia do jiných bank. Tato nabídka platí po dobu dvou po sobě jdoucích měsíců (dále jen „příslušné období“).
Příslušné období začne co nejdříve ode dne vydání tohoto rozhodnutí tak, aby byl (v případě potřeby) k dispozici přiměřený čas na přípravu, nejpozději však do jednoho roku ode dne vydání tohoto rozhodnutí. Skupina ABN AMRO předloží Komisi ke schválení počáteční datum příslušného období, a to nejméně čtyři týdny před předpokládaným začátkem příslušného období.
2. Skupina ABN AMRO sdělí jednoznačným způsobem všem zákazníkům divize Soukromé bankovnictví v Nizozemsku podmínky nabídky popsané v odstavci 1, a to nejpozději k prvnímu dni příslušného období. Informace, které skupina ABN AMRO zašle svým zákazníkům, budou nejprve předloženy Komisi, a to nejméně čtyři týdny před rozesláním těchto informací zákazníkům.
3. Skupina ABN AMRO usnadní ukončení vztahů v rámci soukromého bankovnictví, pokud o to zákazníci požádají, použitím běžných postupů s co nejnižšími náklady. Jestliže se zákazník rozhodne převést svou pozici a/nebo (související) zajištění pohledávek a je-li tento převod možný z hlediska nabývající banky, skupina ABN AMRO takovýto převod usnadní. Zákazníci jsou informováni o možnosti převést pozice místo jejich likvidace a budou informováni rovněž o nákladech těchto dvou možností.
Skupina ABN AMRO uhradí své vlastní správní náklady a náklady na převod a transakce, které jsou přímým důsledkem ukončení vztahu v rámci soukromého bankovnictví a převodu portfolií (130).
Skupina ABN AMRO není povinna uhradit jiné finanční důsledky vzniklé zákazníkům.
Článek 8
Skupina ABN AMRO nevyplatí kupóny z nástrojů týkajících se základní kapitálové složky Tier 1, kapitálu Tier 1 a kapitálu Tier 2 (včetně hybridních kapitálových nástrojů a prioritních akcií), které byly vydány přede dnem přijetí tohoto rozhodnutí, ani neuplatní případná práva na koupi ve vztahu k těmto kapitálovým nástrojům do dne 10. března 2013 včetně, neexistuje-li právní povinnost tak učinit.
Skupina ABN AMRO může po dni přijetí tohoto rozhodnutí vydat nové kapitálové nástroje nebo vyplatit kupóny z těchto nových kapitálových nástrojů, pokud tyto emise či výplaty nevedou k povinnosti vyplatit kupóny z vlastních stávajících kapitálových nástrojů.
Odchylně od prvního pododstavce může skupina ABN AMRO odkoupit nástroj FCC (konkrétně 87,5 milionu EUR, nekumulativní, časově neomezené prioritní akcie bez hlasovacích práv třídy A série I s dividendou 6,25 % vydané společností Fortis Capital Company Ltd).
Do dne 10. března 2013 včetně bude skupina ABN AMRO vyplácet dividendy ze svých kmenových akcií pouze v případě, že tyto dividendy přesáhnou 100 milionů EUR (131).
Článek 9
Nejpozději do dne 30. června 2011 zaplatí skupina ABN AMRO Nizozemsku upravenou úrokovou sazbu z půjček uvedených v e-mailu, který Komise zaslala nizozemskému státu dne 24. června 2010. Částky upravené o úroky činí 18 152 722 EUR.
Článek 10
Do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí informuje Nizozemsko Komisi o opatřeních přijatých k dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Článek 11
Toto rozhodnutí je určeno Nizozemskému království.
V Bruselu dne 5. dubna 2011.
KOMISIJAS LĒMUMS
(2011. gada 5. aprīlis)
par pasākumiem C 11/09 (ex NN 53b/08, NN 2/10 un N 19/10), ko veikusi Nīderlandes valsts attiecībā uz ABN AMRO Group NV (izveidota pēc Fortis Bank Nederland un ABN AMRO N apvienošanās)
(izziņots ar dokumenta numuru C(2011) 2114)
(Autentisks ir tikai teksts angļu valodā)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2011/823/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu,
pēc tam, kad ieinteresētās personas ir aicinātas iesniegt savas piezīmes (1) saskaņā ar Līguma 108. panta 2. punktu, un ņemot vērā šīs piezīmes,
tā kā:
1. PROCEDŪRA
(1)
Nīderlandes valsts 2008. gada 3. oktobrī iegādājās Fortis Bank Nederland (turpmāk “FBN”) (t. i., finanšu pārvaldītājsabiedrības Fortis SA/NV (2) meitasuzņēmumu bankas pakalpojumu sniegšanai Nīderlandē), tostarp FBN piederošos ABN AMRO Holding aktīvus (turpmāk “ABN AMRO N”), par EUR 12,8 miljardiem. Tā paša darījuma ietvaros Nīderlandes valsts no Fortis Bank SA/NV, kas ir Fortis SA/NV meitasuzņēmums bankas pakalpojumu sniegšanai Beļģijā, kā kreditors pārņēma FBN izsniegtos aizdevumus, kuru nominālā vērtība ir EUR 16,1 miljards (3). Nīderlandes valsts arī piešķīra FBN īstermiņa likviditātes mehānismu EUR 45 miljardu apmērā un piekrita atlīdzināt Fortis SA/NV izmaksas un saistības, kas izrietēja no konsorcija akcionāru vienošanās (turpmāk “KAV”). KAV tika aprakstītas tiesības un pienākumi, kādi bija trim finanšu iestādēm (Fortis SA/NV, Banco Santander un Royal Bank of Scotland (turpmāk “RBS”)) jeb trim “konsorcija dalībniekiem”, kas bija kopīgi izteikuši piedāvājumu iegādāties ABN AMRO Holding, izmantojot jaunizveidoto juridisko personu RFS Holdings. 2008. gada 7. oktobrī Nīderlandes valsts paziņoja Komisijai par saviem 2008. gada 3. oktobra pasākumiem (t. i., FBN iegādi par EUR 12,8 miljardiem, par pārjaunojumu attiecībā uz ilgtermiņa aizdevumiem, kuru nominālā vērtība ir EUR 16,1 miljards, un īstermiņa likviditātes mehānismu EUR 45 miljardu apmērā, turpmāk “2008. gada 3. oktobra integrētie darījumi”) kā par pasākumiem, kas nav valsts atbalsts, lai gūtu tiesisko noteiktību par šiem pasākumiem. Tā kā pasākumi jau bija veikti, Komisija šo lietu piereģistrēja kā lietu NN (t. i., NN53b/08).
(2)
Veicot pārrunas, kuru rezultātā 2008. gada 3. oktobrī tika veikta FBN iegāde, Nīderlandes valsts paļāvās uz […] (4) sagatavoto ārējā novērtējuma ziņojumu, kura eksemplārs Komisijai tika nosūtīts 2008. gada 15. oktobrī.
(3)
Ar 2008. gada 30. oktobra vēstuli Komisija informēja Nīderlandes Finanšu ministriju par savu sākotnējo atzinumu, ka 2008. gada 3. oktobra pasākumi, iespējams, ir valsts atbalsts FBN. 2008. gada 20. novembrī notika Komisijas dienestu un Nīderlandes valsts tikšanās.
(4)
Nīderlandes valsts 2008. gada 21. novembrī oficiāli nolēma, ka tā nepaturēs FBN un ABN AMRO N kā atsevišķus uzņēmumus, bet gan centīsies panākt abu uzņēmumu apvienošanos (turpmāk “apvienošanās”) atbilstoši Fortis SA/NV agrākajiem plāniem.
(5)
Komisija 2008. gada 3. decembrī pieņēma lēmumu (5) (turpmāk “2008. gada 3. decembra lēmums”), atzīstot, ka Nīderlandes valsts 2008. gada 3. oktobra pasākumi par labu Fortis Bank SA/NV ir valsts atbalsts, kas ir saderīgs ar kopējo tirgu. Taču šā lēmuma 4. apsvērumā skaidri norādīts, ka Komisija atsevišķas procedūras ietvaros spriedīs, vai 2008. gada 3. oktobrī īstenotie pasākumi ietver arī atbalstu FBN.
(6)
Nīderlandes valsts 2008. gada 17. decembrī informēja Komisiju par savu nolūku iegādāties ABN AMRO N no FBN par EUR 6,5 miljardiem. Iegāde notika 2008. gada 24. decembrī. Nīderlandes valsts iestādes 2009. gada 2. februārī paziņoja Komisijai par šo iegādi kā par pasākumu, kas nav valsts atbalsts tiesiskās noteiktības izpratnē.
(7)
2008. gada 24. decembrīRBS, Banco Santander un Nīderlandes valsts parakstīja KAV grozījumu, saskaņā ar kuru Nīderlandes valsts KAV aizstāja Fortis SA/NV.
(8)
Nīderlandes valsts 2009. gada 6. martā nosūtīja Komisijai pienācīgas pārbaudes ziņojumu (6) par iegādātajiem uzņēmumiem, ko pēc Nīderlandes valsts lūguma bija sagatavojis […].
(9)
Ar 2009. gada 8. aprīļa lēmumu (turpmāk “2009. gada 8. aprīļa lēmums”) Komisija uzsāka Līguma 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru saistībā ar lietu C11/09 (ex-NN53b/08) par iespējamo atbalstu, kas piešķirts FBN un ABN AMRO N.
(10)
Komisija 2009. gada 6. maijā saņēma sūdzību no Van Lanschot Bank (turpmāk “sūdzības iesniedzējs”), kas ir FBN un ABN AMRO N konkurents Nīderlandē. Komisija pārsūtīja šo vēstuli Nīderlandes valstij 2009. gada 22. jūlijā, lūdzot sniegt komentārus. Nīderlandes valsts 2009. gada 20. augustā lūdza termiņa pagarinājumu un detalizētu atbildi uz sūdzību nosūtīja 2009. gada 22. septembrī. Savās 2009. gada 21. augusta un 2009. gada 28. augusta vēstulēs sūdzības iesniedzējs sniedza papildinformāciju. Šīs vēstules tika pārsūtītas Nīderlandes valstij 2009. gada 23. septembrī, un Nīderlandes valsts atbildēja 2009. gada 29. oktobrī.
(11)
Nīderlandes valsts 2009. gada 15. maijā nosūtīja Komisijai vēstuli, atbildot uz vairākiem jautājumiem, kas tika izvirzīti 2009. gada 8. aprīļa lēmumā. Detalizēta atbilde pēc būtības, kuras sagatavošanai Nīderlandes valsts bija lūgusi vairāk laika, tika nosūtīta Komisijai 2009. gada 11. augustā.
(12)
Neoficiālā dokumentā, kas tika nosūtīts 2009. gada 15. jūnijā, un tam sekojošajā sanāksmē ar Komisiju 2009. gada 16. jūnijā Nīderlandes valsts informēja Komisiju par savu nolūku īstenot EUR 2,5 miljardu vērtu rekapitalizācijas plānu, kas ļautu ABN AMRO N atdalīties no sava mātesuzņēmuma ABN AMRO Bank (7). Šajā sanāksmē Nīderlandes valsts norādīja, ka pēc pirmās kapitāla iepludināšanas EUR 2,5 miljardu apmērā būs nepieciešami vēl papildu pasākumi, kurus vēl nav iespējams novērtēt skaitliskā izteiksmē.
(13)
Savā 2009. gada 8. aprīļa lēmumā Komisija bija aicinājusi Nīderlandes finanšu uzraudzības iestādi (turpmāk “DNB”) iesniegt komentārus par attiecīgi FBN un ABN AMRO N finanšu stabilitāti. Komisija saņēma prasīto informāciju par FBN2009. gada 18. jūnija vēstulē un atjauninātu informāciju 2010. gada 5. janvārī. Nīderlandes valsts 2010. gada 20. janvārī pārsūtīja arī DNB vēstuli par ABN AMRO N.
(14)
2009. gada 6. jūlijāABN AMRO Bank, kas ir ABN AMRO N mātesuzņēmums, nosūtīja Komisijai vēstuli, komentējot 2009. gada 8. aprīļa lēmumu. Šī vēstule tika pārsūtīta Nīderlandes valstij 2009. gada 22. jūlijā, un Nīderlandes valsts atbildēja 2009. gada 22. septembrī.
(15)
Nīderlandes valsts 2009. gada 9. jūlijā paziņoja Komisijai, ka FBN ir atmaksājis visu īstermiņa finansējumu, ko tas bija saņēmis no Nīderlandes valsts saskaņā ar 2008. gada 3. oktobra īstermiņa likviditātes mehānismu EUR 45 miljardu apmērā.
(16)
Nīderlandes valsts 2009. gada 15. jūlijā informēja Komisiju par FBN plāniem iegādāties Fortis Clearing Americas (turpmāk “FCA”) no Fortis Bank SA/NV.
(17)
Nīderlandes valsts 2009. gada 17. jūlijā oficiāli paziņoja par plānu ar rekapitalizācijas pasākumiem EUR 2,5 miljardu apmērā (8), ko veido kredītsaistību nepildīšanas mijmaiņas līgums (turpmāk “CDS”), kas rada kapitāla prasību atvieglojumu EUR 1,7 miljardu apmērā (turpmāk “kapitāla prasību atvieglojuma instruments” jeb “CRI”), un obligāti konvertējami vērtspapīri (turpmāk “MCS”) EUR 800 miljonu apmērā. Šie pasākumi sākotnēji tika iereģistrēti ar lietas numuru N429/09, bet, tā kā pasākumi bija īstenoti, pirms Komisija par tiem bija pieņēmusi lēmumu, lieta tika pārvietota no paziņotā atbalsta reģistra uz nepaziņotā atbalsta reģistru (ar numuru NN 2/10).
(18)
Nīderlandes valsts 2009. gada 10. septembrī nosūtīja Komisijai neoficiālu dokumentu, sniedzot atjauninātu informāciju par sadalīšanas procesu un norādot, ka nebūs iespējams izvairīties no papildu (skaitliskā izteiksmē nenovērtētiem) valsts atbalsta pasākumiem.
(19)
Tiekoties ar Komisiju 2009. gada 9. novembrī, Nīderlandes valsts norādīja, ka FBN un ABN AMRO N būs nepieciešami papildu pasākumi EUR 4,39 miljardu apmērā, tādējādi kopējais pasākumu apjoms (tai skaitā 2009. gada 17. jūlijā paziņotie pasākumi) sasniegs EUR 6,89 miljardus. Sīkāka informācija par pasākumiem tika sniegta 2009. gada 10. novembra papildinājumā 2009. gada 10. septembra neoficiālajam dokumentam un 2009. gada 13. novembra papildu paskaidrojošajā piezīmē.
(20)
Nīderlandes valsts 2009. gada 26. novembrī iesniedza Komisijai […] ziņojumu, komentējot 2008. gada 24. decembra darījumu. Iesniegtie dokumenti ietvēra arī pamatojuma dokumentus, kas paskaidroja […].
(21)
Nīderlandes valsts 2009. gada 4. decembrī iesniedza Komisijai ABN AMRO Group, kas ir FBN un ABN AMRO N apvienošanās rezultātā izveidotais jaunais uzņēmums, pārstrukturēšanas plāna (turpmāk “2009. gada decembra pārstrukturēšanas plāns”) pirmo versiju (9). Šajā plānā bija aprakstīta jaunā uzņēmuma stratēģija un ietvertas arī finanšu prognozes bāzes scenārijam.
(22)
Nīderlandes valsts 2010. gada 14. janvārī oficiāli paziņoja par jaunajiem valsts atbalsta pasākumiem EUR 4,39 miljardu apmērā, kas papildina pasākumus, par kuriem jau bija paziņots 2009. gada jūlijā. Komisija iereģistrēja jaunos pasākumus ar numuru N19/10.
(23)
Ar 2010. gada 5. februāra lēmumu (turpmāk “2010. gada 5. februāra lēmums”) Komisija nolēma paplašināt izmeklēšanas procedūru C11/09, tajā iekļaujot pasākumus, kas reģistrēti ar numuru NN2/10 un N19/10. Šajā lēmumā Komisija pagaidu kārtā līdz 2010. gada 31. jūlijam akceptēja šos pasākumus kā valsts atbalsta pasākumus grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai. Nīderlandes valsts nosūtīja Komisijai vēstuli, apņemoties līdz 2010. gada beigām piemērot dominējošās cenas aizliegumu.
(24)
Komisija 2010. gada 23. martā saņēma Nīderlandes valsts - kura bija lūgusi termiņa pagarinājumu - atbildi uz Komisijas 2010. gada 5. februāra lēmumu. Nīderlandes valsts sniedza arī papildinformāciju par jaunās ABN AMRO Group 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plānu, cita starpā ar finanšu prognozēm ļaunākā scenārija gadījumam.
(25)
Komisija 2010. gada 8. aprīlī uzdeva papildjautājumus, uz kuriem atbildes tika sniegtas 2010. gada 7. maijā. Nīderlandes valsts 2010. gada 26. maijā arī iesniedza Komisijai papildinformāciju par savstarpējo atbildību, ko rada apvienošanās tiesisko aizsardzības līdzekļu īstenošana (10). Tajā pašā dienā Komisija nosūtīja elektronisko pastu ar papildjautājumiem, uz kuriem atbildes tika sniegtas 2010. gada 9. jūnijā.
(26)
Nīderlandes valsts 2010. gada 20. jūlijā lūdza Komisiju pagarināt pagaidu apstiprinājumu valsts atbalsta pasākumiem grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai, kas reģistrēti ar numuru NN2/10 un N19/10. Nīderlandes valsts nosūtīja arī vēstuli, pagarinot apņemšanos piemērot dominējošās cenas aizliegumu vai nu līdz 2011. gada 30. jūnijam, vai arī Komisijas galīgā lēmuma pieņemšanas datumam, atkarībā no tā, kurš no tiem būs agrāk.
(27)
Komisija 2010. gada 30. jūlijā nolēma pagarināt pagaidu apstiprinājumu valsts atbalsta pasākumiem grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai, kas reģistrēti ar lietas numuru NN2/10 un N19/10, līdz brīdim, kad Komisija būs pabeigusi savu izmeklēšanu C11/09.
(28)
Nīderlandes valsts 2010. gada 20. augustā nosūtīja Komisijai dokumentu, kurā tā sīkāk paskaidroja savu valsts atbalsta pakāpeniskas samazināšanas stratēģiju.
(29)
Nīderlandes valsts 2010. gada 5. oktobrī iesniedza ABN AMRO Group privātā kapitāla ieguldījumu daļas darbības plānu. Līdzīgs plāns ABN AMRO Group struktūrvienībai “Energy, Commodities & Transportation” tika nosūtīts Komisijai 2010. gada 10. janvārī.
(30)
2010. gada 15. oktobrīABN AMRO Group paziņoja, ka tā izmantos savu atsaukšanas iespēju, lai izbeigtu kapitāla prasību atvieglojuma instrumentu 2010. gada 31. oktobrī.
(31)
Nīderlandes valsts 2010. gada 8. novembrī nosūtīja 2010. gada 29. oktobrī atjaunināto ABN AMRO Group2009. gada 4. decembra pārstrukturēšanas plānu (turpmāk “2010. gada novembra pārstrukturēšanas plāns”). Nīderlandes valsts 2011. gada 10. janvārī nosūtīja dokumentu, paskaidrojot, kā ABN AMRO Group atjauninājusi 2010. gada 8. novembra prognozes salīdzinājumā ar 2009. gada 4. decembra sākotnējām prognozēm.
(32)
Procedūras laikā Nīderlandes valsts, ABN AMRO N, FBN un Eiropas Komisijas pārstāvji daudzkārt apmainījās ar informāciju un rīkoja telekonferences un sanāksmes.
2. VALSTS ATBALSTA SAŅĒMĒJU UN PASĀKUMU DETALIZĒTS APRAKSTS
2.1. ABN AMRO Group izveide
(33)
2007. gada pavasarī konsorcija dalībnieki izveidoja jaunu juridisko personu RFS Holdings, lai iegādātos ABN AMRO Holding.
(34)
Konsorcija dalībnieku nolūks bija sadalīt ABN AMRO Holding trijās daļās, un vienošanās par sadalīšanas procesu bija izklāstītas KAV.
(35)
Lai atvieglotu sadalīšanu, konsorcija dalībnieki izveidoja tā sauktās “mērķa akcijas”, kas atspoguļo uz katru konsorcija dalībnieku attiecināto darbības nozaru ekonomiskās īpašumtiesības. Tā rezultātā RBS, Banco Santander un Fortis SA/NV attiecīgi kļuva par tā dēvētās R daļas, S daļas un N daļas (turpmāk “ABN AMRO R”, “ABN AMRO S” un “ABN AMRO N”) ekonomiskajiem (11) īpašniekiem.
(36)
ABN AMRO R cita starpā ietvēra uzņēmējdarbības struktūrvienību (turpmāk “US”) Global Business & Markets, US Asia, US Global Transaction Services un starptautisko tīklu, bet ABN AMRO S cita starpā ietvēra US Latin America un US Antonveneta (Itālija).
(37)
ABN AMRO N ietvēra US Netherlands un US Private Banking un arī International Diamond and Jewelry Group.
(38)
Vienumi, kas netika iedalīti atsevišķajiem konsorcija dalībniekiem, tika apkopoti tā sauktajā ABN AMRO Z daļā (turpmāk “ABN AMRO Z”), kas joprojām bija atbildīga, piemēram, par galvenā biroja darbību. Katra konsorcija dalībnieka turējumā bija proporcionāla daļa (12) ABN AMRO Z.
(39)
Nīderlandes valsts 2008. gada 3. oktobrī par EUR 12,8 miljardiem iegādājās FBN no Fortis Bank SA/NV. Šās iegādes rezultātā Nīderlandes valsts kļuva arī par ABN AMRO N netiešo īpašnieku, jo Fortis Bank SA/NV ietvaros FBN bija ABN AMRO N juridiskais īpašnieks. Nīderlandes valsts 2008. gada 3. oktobrī arī apņēmās atlīdzināt Fortis SA/NV jebkādas maksas, kādas Fortis SA/NV radītu tā turpmākā dalība KAV. 2008. gada 24. decembrīRBS, Banco Santander un Nīderlandes valsts parakstīja KAV grozījumu, saskaņā ar kuru Nīderlandes valsts KAV aizstāja Fortis SA/NV.
(40)
Nīderlandes valsts 2008. gada 24. decembrī par EUR 6,5 miljardiem iegādājās ABN AMRO N no FBN, tādējādi kļūstot par ABN AMRO N tiešo īpašnieku. Pirms šīs iegādes Nīderlandes valsts netieši kontrolēja ABN AMRO N ar FBN starpniecību.
(41)
1. attēls.
ABN AMRO N sadalīšana
(42)
Nīderlandes valsts 2008. gada 21. novembrī nolēma, ka tā apvienos ABN AMRO N ar FBN (kas bija Fortis SA/NV neīstenotais nolūks). Apvienošanās varētu tikt īstenota tikai tad, kad ABN AMRO N būtu atdalīta no ABN AMRO Bank, kas ir tās mātesuzņēmums. Pirmais solis bija ABN AMRO N darbību nodošana jaunai juridiskai personai ABN AMRO Bank ietvaros, kas tika nosaukta par ABN AMRO II.
(43)
2010. gada 6. februārīABN AMRO II tika atdalīta, kā aprakstīts 41. apsvērumā, un tika pārdēvēta par ABN AMRO Bank. Tajā pašā laikā juridiskā persona, kas iepriekš bija zināma ar nosaukumu ABN AMRO Bank, tika pārdēvēta par The Royal Bank of Scotland NV (turpmāk “RBS NV”) (sk. attēlu iepriekš).
(44)
Lai jaunais uzņēmums ABN AMRO Bank varētu apvienoties ar FBN, tam vispirms bija jāievieš apvienošanās tiesiskie aizsardzības līdzekļi. Kad Fortis SA/NV 2007. gadā iegādājās ABN AMRO N, Komisija bija secinājusi (13) (turpmāk “lēmums par apvienošanos”), ka ABN AMRO N un FBN apvienošanās radītu koncentrācijas problēmas Nīderlandes banku tirgū, īpaši komercbanku un faktūrkreditēšanas segmentos.
(45)
Lai novērstu šīs koncentrācijas problēmas, Fortis SA/NV apņēmās pārdot vairākas darbības jomas (t. i., faktūrkreditēšanas nodaļu IFN un New HBU komercbanku darbību) Deutsche Bank. Kad Nīderlandes valsts 2008. gada 3. oktobrī iegādājās FBN un ABN AMRO N, Fortis SA/NV vēl nebija pabeidzis New HBU un IFN plānoto pārdošanu Deutsche Bank. Tiklīdz Nīderlandes valsts izlēma turpināt FBN un ABN AMRO N apvienošanu, tā atsāka pārrunas ar Deutsche Bank (14). New HBU un IFN pārdošana Deutsche Bank tika pabeigta 2010. gada 1. aprīlī.
(46)
New HBU kopējie aktīvi bija EUR [10 - 20] miljardi, un tajā bija nodarbināti apmēram [1 000 - 1 500] pilna laika ekvivalenti (turpmāk “PLE”). New HBU ietvēra Hollandsche Bank Unie (turpmāk “HBU”) (ABN AMRO N piederošu komercbanku), dažus ABN AMRO tirdzniecības birojus (13 no pavisam 78) un dažas ABN AMRO korporatīvo klientu struktūrvienības (2 no pavisam 5).
(47)
2010. gada 1. jūlijāABN AMRO Bank un FBN oficiāli apvienojās, lai izveidotu ABN AMRO Group, kā aprakstīts 2. attēlā 49. apsvērumā.
(48)
Nīderlandes valsts nodeva savas daļas ABN AMRO Z pārvaldīšanu jaunajai ABN AMRO Bank, jo nevēlējās paredzēt līdzekļus šīs līdzdalības ikdienas pārvaldībai. Taču Nīderlandes valsts joprojām ir ABN AMRO Z juridiskais īpašnieks, tai ir tiesības uz visiem potenciālajiem guvumiem un tā ir atbildīga par visiem potenciālajiem ABN AMRO Z zaudējumiem. (15)
(49)
2. attēls.
ABN AMRO Group izveide
2.2. Valsts atbalsta saņēmēji
2.2.1. ABN AMRO N un ABN AMRO Z saimnieciskā darbība
(50)
ABN AMRO N, kas kā atsevišķs uzņēmums bija trešā lielākā Nīderlandes banka aiz Rabobank un ING, ietvēra US Netherlands un US Private Banking.
(51)
Pirmā uzņēmējdarbības struktūrvienība, US Netherlands, sniedza banku pakalpojumus fiziskām personām un komercbanku pakalpojumus, izmantojot gan filiāļu tīklu ar 510 banku nodaļām un 78 konsultatīvajām filiālēm, gan izmantojot alternatīvus kanālus, piemēram, internetu, ATM (16) un zvanu centrus. US Netherlands bija nodarbināti aptuveni 19 000 PLE.
(52)
US Netherlands bija spēcīga klientu bāze fiziskajām personām piedāvāto banku pakalpojumu jomā; tā bija iedalīta šādos segmentos: “masu banku pakalpojumi fiziskajām personām” (vairāk nekā [3,5 - 5] miljoni klientu) un “privileģētās banku operācijas” (vairāk nekā [250 000 - 420 000] klientu) (17), kuros tā piedāvāja plašu produktu klāstu (piemēram, uzkrājumus, ieguldījumus, hipotēkas, apdrošināšanu, kredītkaršu aizdevumus un maksājumus).
(53)
Komercbanku pakalpojumu jomā ABN AMRO N apkalpoja [300 000 - 400 000] MVU (18) un [9 000 - 21 000] lielākus korporatīvos klientus (lai gan saskaņā ar KAV noteikumiem ABN AMRO Bank lielākie klienti tika attiecināti uz RBS), piedāvājot tiem plašu produktu klāstu (piemēram, kredītus, maksājumu un naudas pārvaldību, uzkrājumus, likviditātes pārvaldību, riska un apdrošināšanas pārvaldību, kompleksus finanšu risinājumus un produktus, līzingu un faktūrkreditēšanu).
(54)
Otras uzņēmējdarbības struktūrvienības, US Private Banking, mērķa grupa bija privātpersonas, kuru tīrie investējamie aktīvi pārsniedz vienu miljonu euro, piedāvājot tiem dažādus aktīvu pārvaldības un īpašumu plānošanas produktus. US Private Banking bija izveidojis labi attīstītu tīklu gan organiskas izaugsmes ceļā Nīderlandē un Francijā, gan iegādājoties uzņēmumus Vācijā (Delbrück Bethmann Maffei) un Beļģijā (Bank Corluy). US Private Banking ietvēra arī Francijas apdrošināšanas kopuzņēmumu Neuflize Vie.
(55)
Starp uzņēmumiem, ko 2008. gada 3. oktobrī iegādājās Nīderlandes valsts, bija arī International Diamond and Jewelry Group, kas ir struktūrvienība, kura strādā ar juvelierizstrādājumu izgatavošanā un dimantu tirdzniecībā iesaistītiem uzņēmumiem.
(56)
ABN AMRO Z nebija iekļauti pamatdarbības līdzekļi, taču tajā cita starpā bija iekļauti nodokļu aktīvi, vairākas līdzdalības (tostarp Saudi Hollandi Bank) un atlikušais privātā kapitāla ieguldījumu portfelis. Runājot par saistībām, bija uzkrājums, lai nokārtotu saistības pret Amerikas Savienoto Valstu Tieslietu departamentu, citi uzkrājumi (daļēji saistīti ar personālu) un sabiedrības aktīvu starpuzņēmumu finansējums. Kā minēts 11. zemsvītras piezīmē, Nīderlandes valstij piederošā daļa ABN AMRO Z ir 33,81 %.
(57)
Vairāki provizoriski ABN AMRO N svarīgākie finanšu dati apkopoti 1. tabulā zemāk:
1. tabula
ABN AMRO N svarīgākie finanšu dati (miljonos EUR)
2008
2009
Kopējie darbības ienākumi (19)
5 189
4 899
Tīrā peļņa
471
(117)
Pašu kapitāla atdeve
6,7 %
-2,7 %
Izmaksu un ienākumu attiecība
73 %
77,5 %
Kopējie aktīvi
183 539
202 084
Kopējais pašu kapitāls
7 044
4 278 (20)
RSA (21)
91 700
74 973 (22)
1. līmeņa kapitāla rādītājs
9,4 %
10,2 % (23)
Kopējā kapitāla rādītājs jeb BIS koeficients
12,6 %
14,8 %
Stabils finansējums/nelikvīdie aktīvi
107 %
110 %
Avots: ABN AMRO Bank NV, 2009. gada pārskats, bez ABN AMRO Z un privātā kapitāla konsolidācijas, bet ieskaitot New HBU
(58)
2009. finanšu gadā ABN AMRO N uzrādīja zaudējumus EUR 117 miljonu apmērā. Zaudējumus radīja lielāka aizdevumu vērtības samazināšanās, procentu likmju starpības ietekmējošie faktori, lielāki maksājumi saistībā ar Nīderlandes noguldījumu garantiju shēmu un sadalīšanas un integrācijas izmaksas (24). Ja netiktu ietvertas sadalīšanas un integrācijas izmaksas, ABN AMRO N 2009. gadā būtu uzrādījusi nelielu tīro peļņu EUR 52 miljonu apmērā.
2.2.2. Fortis Bank Nederland (FBN)
(59)
FBN kā atsevišķs uzņēmums bija ceturtā lielākā banka Nīderlandes tirgū (pēc Rabobank, ING un ABN AMRO N, bet pirms SNS REAAL).
(60)
Nīderlandes valsts (un pirms tam Fortis SA/NV) tieši turēja 92,6 % FBN, bet atlikušie 7,4 % priekšrocību akciju veidā piederēja ieguldījumu uzņēmumam Fortis FBN(H) Preferred Investments BV. Nīderlandes valstij piederēja 70 % akciju šajā ieguldījumu uzņēmumā, bet atlikušie 30 % - vairākiem privātajiem ieguldītājiem (25). Privātajiem ieguldītājiem piederošo priekšrocību akciju nominālā vērtība bija EUR 210 miljoni un (nekumulatīvās) dividendes bija 5,85 % (26).
(61)
FBN darbības bija iedalītas trīs segmentos - banku pakalpojumi fiziskajām personām, banku pakalpojumi privātklientiem un banku pakalpojumi komercpartneriem.
(62)
Banku pakalpojumi fiziskajām personām ietvēra tradicionālos banku pakalpojumus fiziskajām personām (tīkls ar 157 filiālēm, [2 - 3] miljoni individuālo klientu un [20 000 - 60 000] MVU klientu), kā arī Directbank (kas piedāvāja hipotēku risinājumus ar starpnieku palīdzību) un patēriņa finanšu un maksājumu karšu produktus (attiecīgi Alfam un ICS).
(63)
Banku pakalpojumi privātklientiem tika sniegti galvenokārt ar Fortis Mees Pierson zīmola vārdu, piedāvājot līdzekļu pārvaldības pakalpojumus (īpašuma plānošanu, ieguldījumus, aizdevumus un apdrošināšanu) dažādos segmentos [15 000 - 40 000] klientu visā Nīderlandē.
(64)
FBN banku pakalpojumi komercpartneriem bija iedalīti septiņās apakšnodaļās. FBN nodaļā Commercial Banking (1) ietilpa 23 uzņēmējdarbības centri, kas piedāvāja daudzveidīgus produktus uzņēmumiem, kuru apgrozījums nepārsniedza EUR 250 miljonus. Uzņēmumus, kuru apgrozījums pārsniedza EUR 250 miljonus, kā arī valsts sektoru apkalpoja apakšnodaļa Corporate & Public Banking (2). Citas FNB apakšnodaļas bija Investment banking (3) (27), Specialised Financial Services (4) (28), Energy, Commodities & Transportation (5), Global Markets & Institutional Banking (6) (29) un Clearing Funds & Custody (7) (30).
(65)
Vairāki svarīgākie FBN finanšu dati apkopoti 2. tabulā zemāk.
2. tabula
FBN svarīgākie finanšu dati
(miljonos EUR)
2006
2007
2008 (31)
2009
Kopējie darbības ienākumi
3 473
3 553
3 096
2 171
Tīrā peļņa
1 157
1 296
-18 486
406
Pašu kapitāla atdeve (norm.) (32)
20,1 %
8,9 %
4,9 %
0,7 %
Izmaksu un ienākumu attiecība
50,5 %
54,2 %
64,9 %
84,2 %
Kopējie aktīvi
209 749
272 378
184 203
189 785
Kopējais pašu kapitāls
5 910
21 763
2 944
4 716
RSA
66 995
75 850
70 932
53 730 (33)
1. līmeņa kapitāla rādītājs
8,6 %
11,2 %
7,4 %
12,5 %
Kopējā kapitāla rādītājs
10,5 %
11,2 %
11,2 %
16,7 %
Aizdevumu un noguldījumu attiecība
167 %
237 %
208 %
Avots: FBN 2008. un 2009. gada pārskats
(66)
2008. gadā FBN bija zaudējumi EUR 18,5 miljardi, bet šie zaudējumi lielā mērā bija saistīti ar ārkārtas posteņiem. Uzņēmumam bija jāuzrāda tīrie zaudējumi EUR 16,8 miljonu apmērā par tā daļu RFS Holdings un tās pārdošanu, un tam radās vērtības samazinājums EUR 922 miljonu apmērā (bez nodokļiem) Prime Fund Solutions nodaļā saistībā ar Madoff krāpšanas shēmu (34). Tīrā bāzes peļņa, izņemot šos elementus, bija EUR 604 miljoni, kas gandrīz pilnībā tika realizēta 2008. gada pirmajā pusē.
(67)
2009. gadā FBN realizēja tīro peļņu EUR 406 miljonu apmērā, ko veicināja divi ārkārtas kapitāla guvumi (naudas norēķins ar Fortis Capital Company EUR 362,5 miljonu apmērā) un ar Madoff saistītu uzkrājumu atgūšana EUR 16 miljonu apmērā. Tīrā bāzes peļņa samazinājās un bija EUR 27 miljoni (35) (salīdzinājumā ar EUR 604 miljoniem 2008. gadā).
2.2.3. ABN AMRO Group
(68)
ABN AMRO Group, kas tika izveidota pēc FBN un ABN AMRO Bank (t. i., ABN AMRO N darbība) apvienošanās 2010. gada 1. jūlijā, dala visas FBN un ABN AMRO N operācijas divās atsevišķās US: Retail and Private banking un Commercial and Merchant banking. Provizoriskie grupas darbības ienākumi 2008. gadā bija EUR 7,15 miljardi un provizoriskie kopējie aktīvi bija EUR 360 miljardi. Saskaņā ar pēdējiem rādītājiem (36) ABN AMRO Group kopējais saskaņā ar IFRS (37) aprēķinātais pašu kapitāls ir EUR 11,7 miljardi.
(69)
ABN AMRO Group ir labi diversificēta; Retail and Private Banking darbības ienākumi ir EUR 4,2 miljardi un Commercial and Merchant Banking darbības ienākumi ir EUR 2,8 miljardi. Ģeogrāfiskā ziņā lielākā daļa ABN AMRO Group ieņēmumu (t. i., [65 - 95] % no kopējiem ieņēmumiem) tiek radīta Nīderlandē.
(70)
Saistībā ar Retail and Private banking integrētās ABN AMRO Group tirgus daļa ir [15 - 20] % un [15 - 20] % (38) attiecīgi “masu banku pakalpojumos fiziskajām personām” un “privileģētajās banku operācijās” (39), tādēļ tirgus daļas izteiksmē tā ir trešā lielākā banka Nīderlandes banku tirgū. Banku pakalpojumu privātklientiem jomā (zīmols ABN AMRO Mees Pierson) ABN AMRO Group ir vislielākā banka Nīderlandes tirgū, kuras tirgus daļa ir apmēram [30 - 40] % (40). ABN AMRO Group tirgus daļa Commercial and Merchant Banking darbības jomā ir apmēram [15 - 25] %. (41)
(71)
ABN AMRO Group vairs neietver New HBU un IFN faktūrkreditēšanas darbības, kas tika atsavinātas 2010. gada 1. aprīlī, īstenojot apvienošanās tiesiskos aizsardzības līdzekļus.
(72)
Pārstrukturēšanas procesa ietvaros tika atsavinātas arī divas nelielas FBN nodaļas (proti, Intertrust un Prime Fund Solutions (turpmāk “PFS”)), un tās vairs neietilpst ABN AMRO Group.
(73)
2009. gada septembrī FBN (un tā partnere Banque Générale du Luxembourg (turpmāk “BGL”) (42) Intertrust pārdeva privātā kapitāla ieguldījumu speciālistam Waterland. Intertrust ir viens no lielākajiem spēlētājiem globālo trastu un korporatīvās pārvaldības jomā. Tajā nodarbināti 1 000 ekspertu 19 valstīs, un tā darbības ienākumi un RSA ir attiecīgi EUR [..] miljoni un EUR [..] miljoni.
(74)
2010. gada maijā FBN paziņoja arī par PFS pārdošanu Credit Suisse. PFS sniedz fondu pakalpojumus alternatīvajai aktīvu pārvaldības industrijai, tostarp, piemēram, administrēšanas, banku operāciju, kontu turēšanas un finansēšanas pakalpojumus. Tā klientu loks ir no specializētiem aktīvu pārvaldītājiem līdz lielām globālām institūcijām, piemēram, pensiju fondiem un valsts ieguldījumu fondiem. PFS bija atbildīgs par EUR 922 miljonus lielo, ar Madoff krāpšanu saistīto pēcnodokļu uzkrājumu, kuru FBN reģistrēja 2008. gadā. PFS ienākumi ir EUR […] miljoni un RSA ir EUR […] miljoni.
(75)
2011. gada 4. martāABN AMRO Group publicēja savus rezultātus par 2010. fiskālo gadu, uzrādot tīros zaudējumus EUR 414 miljonu apmērā. Atskaitot sadalīšanas un integrācijas izmaksas, ABN AMRO Group uzrādīja bāzes peļņu EUR 1 077 miljonu apmērā. 2010. gada 31. decembrīABN AMRO Group 1. līmeņa pamatkapitāla, 1. līmeņa kapitāla un kopējā kapitāla rādītāji bija attiecīgi 10,4 %, 12,8 % un 16,6 %. Konsultējoties ar Nīderlandes valsti, ABN AMRO Group izveidoja dividenžu politiku, kuras mērķis bija dividenžu izmaksa 40 % apmērā no uzrādītās gada peļņas.
2.3. 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plāna un atjauninātā 2010. gada novembra pārstrukturēšanas plāna apraksts
(76)
Nīderlandes valsts 2009. gada 4. decembrī iesniedza Komisijai 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plānu. Papildinformācija tika iesniegta 2010. gada martā (43). FBN un ABN AMRO N apvienošanās ir būtiska 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plānā iestrādātās uzņēmējdarbības koncepcijas sastāvdaļa. ABN AMRO Group, kas ir jaunā banka, kura tika izveidota 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plāna rezultātā, koncentrēsies uz vidējo tirgus segmentu Nīderlandē (44) un būs aktīva Retail and Private Banking un Commercial and Merchant Banking darbības jomā.
(77)
2009. gada decembra pārstrukturēšanas plāna izejas punkts ir atzinums, ka kapitāla vajadzības nav saistītas ar FBN un ABN AMRO N pamatdarbības rezultātiem, bet drīzāk ar nepieciešamību finansēt to attiecīgo atdalīšanos no saviem mātesuzņēmumiem un apvienošanās radītās sākotnējās integrācijas izmaksas.
(78)
2009. gada decembra pārstrukturēšanas plāna hipotētiskajā scenārijā bez valsts atbalsta norādīts, ka bez Beneluksa valdību koordinētā atbalsta Fortis SA/NV būtu sabrukusi, izraisot arī FBN un ABN AMRO N sabrukumu.
(79)
2009. gada decembra pārstrukturēšanas plānā ietvertas finanšu prognozes laikposmam no 2009. gada līdz 2012. gadam, norādot prognozes šādām nodaļām: Retail Banking, Private Banking NL, Private Banking International un Commercial & Merchant Banking. ABN AMRO Group ir konkrētāk aprēķinājusi arī t. s. “nākotnes darbības prognozēto” peļņu 2012. gadam, kurā nav ietvertas pārejas izmaksas un kuras nolūkā pieņem, ka izmaksu sinerģijas jau ir uzskaitītas par pilno gadu. Šādas prognozes tika iesniegtas bāzes scenārijam un ļaunākā gadījuma scenārijam.
(80)
2010. gada 8. novembrī Nīderlandes valdība atjaunināja 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plāna finanšu prognozes laikposmam līdz 2012. gadam, 2010. gada novembra pārstrukturēšanas plānā ietverot papildu prognozes par 2013. gadu.
(81)
Bāzes scenāriju Nīderlandes valsts veido, pieņemot, ka darījumu apjomi palielināsies atbilstoši inflācijai. Tiek pieņemts, ka personāla izmaksas palielināsies par [1 - 6] % gadā un citu izmaksu kāpums būs mērenāks - [1 - 5] % gadā. Nīderlandes valsts paredz arī, ka ABN AMRO Group uzkrājumi zaudētiem parādiem sāks samazināties salīdzinājumā ar augsto līmeni, kas uzrādīts 2009. gadā.
(82)
2010. gada novembra pārstrukturēšanas plāna bāzes scenārija gadījumā ABN AMRO Group realizē negatīvu tīro rezultātu EUR [..] miljonu apmērā 2010. gadā, bet peļņu atsāk gūt 2011. gadā (t. i., peļņa EUR […] miljoni 2011. gadā).
(83)
Tiek plānots, ka 2012. gadā un 2013. gadā ABN AMRO Group tīrā peļņa pieaugs līdz attiecīgi EUR […] miljoniem un EUR […] miljoniem, izpaužoties kā pašu kapitāla atdeve (45) (turpmāk “PKA”) aptuveni […] % apmērā. ABN AMRO Group rentabilitāti uzlabos labāki darbības ienākumi (kam vajadzētu uzlaboties pēc zemajiem 2009. gada rādītājiem), izmaksu samazināšanas programma, kam vajadzētu pakāpeniski samazināt izmaksas par EUR 1,1 miljardu pirms nodokļu nomaksas gadā, un uzkrājumu zaudētajiem parādiem normalizēšanās pēc augstākā līmeņa sasniegšanas 2009. gadā. Tiek prognozēts, ka 2013. gadā ABN AMRO Group izmaksu un ienākumu attiecība būs […] %.
(84)
Bāzes scenārijs
3. tabula
2009 (faktiskais)
2010 (A (46))
2011 (A)
2012 (A)
2012 nāk. darbības prognozētā peļņa (A)
2013 (A)
Darbības ienākumi
7 039
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Tīrie procentu ienākumi
4 528
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Tīrie komisijas maksu un maksu par pakalpojumiem ienākumi
1 933
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Citi ienākumi
849
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Darbības izdevumi
-5 568
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Darb. izd.- parastā darbī-ba
-5 258
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Darb. izd. - pāreja
- 310
(…)
(…)
(…)
Darbības rezultāti
1 471
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Aizdevumu vērtības samazināšanās
-1 585
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Peļņa pirms nodokļiem
- 114
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Nodokļi un maznozīmīgi posteņi
45
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Tīrā peļņa
-68
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Bāzes tīrā peļņa
(bez pārejas izmaksām)
163
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
(85)
2010. gada novembra pārstrukturēšanas plāna ļaunākā gadījuma scenārijā Nīderlandes valsts ir izmantojusi konservatīvākus pieņēmumus nekā bāzes scenārijā. Tā izmantoja procentu likmju starpības, kas bija par 7,5 % zemākas nekā bāzes gadījumā, piesardzīgākas prognozes par komisijas maksām un maksām par pakalpojumiem (4 % kāpums gadā salīdzinājumā ar 7 % bāzes gadījumā), zemākas sinerģijas (- EUR […] miljonu ietekme uz 2013. gada peļņu) un uzkrājumu zaudētiem parādiem atgūšanas līmeni, kas ir par 15 % zemāks (- EUR […] miljonu ietekme uz 2013. gada peļņu).
(86)
Lai gan šādu konservatīvāku rādītāju dēļ varētu būt zemāki rezultāti, ABN AMRO Group joprojām varētu uzrādīt peļņu. Ļaunākā gadījuma scenārijs paredz bāzes tīro peļņu EUR […] miljonu un EUR […] miljonu apmērā attiecīgi 2012. un 2013. gadā (salīdzinājumā ar attiecīgi EUR […] miljoniem un EUR […] miljoniem bāzes scenārijā).
(87)
Savā 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plānā Nīderlandes valsts ir pieminējusi arī savu valsts atbalsta pakāpeniskas samazināšanas stratēģiju, uzsverot, ka tās nolūks nav būt par ABN AMRO Group ilgtermiņa investoru.
(88)
Savā 2010. gada 20. augusta vēstulē Nīderlandes valsts sniedza Komisijai sīkāku informāciju par savu valsts atbalsta pakāpeniskas samazināšanas stratēģiju. Nīderlandes valsts paskaidroja, ka tā apsver akciju izvietošanu, izmantojot SPP (47), bet neizslēdz arī citas alternatīvas, piemēram, privātu pārdošanu kādam investoram vai tirgus dalībniekam. Savā 2010. gada 20. augusta vēstulē Nīderlandes valsts norāda, ka pirmā daļa, kuras apmērs ir starp [0 - 50] un [10 - 60] %, varētu būt pieejama SPP agrākais [..], kam sekotu vēl viens piedāvājums [0 - 50] - [10 - 60] % apmērā 2015. gadā. Nīderlandes valsts vēlas atpelnīt savu sākotnējo ieguldījumu un finansējuma izmaksas [2 - 5] % apmērā. Nīderlandes valsts nolūks ir samazināt savu daļu ABN AMRO Group līdz ne vairāk kā [25 - 65] %, vēlams līdz [2014. - 2018.] gada beigām. Nīderlandes valsts ir stingri apņēmusies pilnībā izbeigt valsts atbalstu. Galīgo lēmumu par SPP pieņems Nīderlandes finanšu ministrs, un tas būs atkarīgs no tirgus apstākļiem, ABN AMRO Group“gatavības SPP” un no paredzamajiem ieņēmumiem. 2011. gada 24. janvārī Nīderlandes valsts arī publiski izklāstīja savu valsts atbalsta pakāpeniskas samazināšanas stratēģiju (48).
(89)
2009. gada decembra pārstrukturēšanas plāns (un arī atjauninātais 2010. gada novembra pārstrukturēšanas plāns) parāda, ka pēc visu valsts atbalsta pasākumu veikšanas ABN AMRO Group kapitalizācija ir pietiekama. Pārstrukturēšanas periodā prognozētajiem 1. līmeņa kapitāla rādītājiem vajadzētu stabili turēties virs […] % no 2009. gada līdz 2012. gadam, un 2013. gadā tiem būtu jāpalielinās līdz […] %.
(90)
Savā 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plānā Nīderlandes valsts paskaidro, ka ABN AMRO Group jau ir atsavinājusi vairākus uzņēmumus. Papildus New HBU un IFN pārdošanai apvienošanās tiesiskās aizsardzības līdzekļu procesa ietvaros ABN AMRO N un FBN atsavināja arī Intertrust un PFS.
(91)
Salīdzinot ar ABN AMRO Group, Intertrust un PFS kopīgi veido attiecīgi [0 - 5] %, [0 - 5] % un [0 - 5] % no tās prognozētajiem kopīgajiem darbības ienākumiem, izmaksām un RSA.
(92)
Pārstrukturēšanas procesa laikā FBN arī veica iegādi, lai koriģētu nelīdzsvarotību, ko radīja Fortis SA/NV sadalīšana. FBN bija US Brokerage, Clearing and Custody un visu ar šo darbību saistīto biroju juridiskais īpašnieks, izņemot Čikāgas biroju, kas joprojām bija Fortis Bank SA/NV sastāvdaļa. Lai koriģētu šo atdalīšanas radīto nelīdzsvarotību, 2009. gada 31. jūlijāFBN no Fortis Bank SA/NV iegādājās Fortis Clearing Americas Čikāgas filiāli par aptuveni USD […] miljoniem.
2.4. Pasākumu apraksts
(93)
Komisija šajā lēmumā atsevišķo valsts atbalsta pasākumu identificēšanai izmanto tos pašus burtu kodus, kādus tā izmantoja savā 2010. gada 5. februāra lēmumā.
2.4.1. Pasākumi, kuri tika ietverti 2009. gada 8. aprīļa lēmumā
(94)
2008. gada 3. oktobrī Nīderlandes valsts no Fortis SA/NV iegādājās FBN (tostarp ABN AMRO N) par EUR 12,8 miljardiem (turpmāk “X pasākums”). Komisija neuzsāka procedūru attiecībā uz šo pasākumu, kas pats par sevi nebija valsts atbalsts FBN, kaut gan tas bija daļa no darījuma, ar kuru tika sniegts valsts atbalsts FBN (sk. 2009. gada 8. aprīļa lēmuma 32. apsvērumu).
(95)
Tajā laikā, kad Nīderlandes valsts iegādājās FBN, FBN finansējums lielā mērā bija atkarīgs no Fortis Bank SA/NV. Lai nodrošinātu FBN pilnīgu atdalīšanos no Fortis Bank SA/NV, Nīderlandes valstij bija jāpārtrauc finansējuma attiecības starp FBN un Fortis Bank SA/NV. Lai pārtrauktu pastāvošās saites, 2008. gada 3. oktobrī Nīderlandes valsts piešķīra FBN īstermiņa likviditātes mehānismu EUR 45 miljardu apmērā (turpmāk “Y1 pasākums”). Šis likviditātes mehānisms ļāva FBN atmaksāt Fortis Bank SA/NV īstermiņa aizdevumus EUR 34 miljardu apmērā. Izmantojot tā saukto “pārjaunojumu”, Nīderlandes valsts arī aizstāja Fortis Bank SA/NV kā aizdevēju FBN piešķirtajiem ilgtermiņa aizdevumiem, kuru nominālā summa bija EUR 16,1 miljards (turpmāk “Y2 pasākums”) (49).
(96)
Īstermiņa likviditātes mehānisms Y1 pasākuma ietvaros bija spēkā līdz 2009. gada jūnija beigām. Šā pasākuma spēkā esamības laikā vairākkārt tika mainīta atlīdzība. Laikposmā no 2008. gada 6. oktobra līdz 23. oktobrim Nīderlandes valsts piešķīra FBN īstermiņa finansējumu, piemērojot EONIA (50) (aizdevumiem uz nakti, kuru maksimālā summa ir EUR 5 miljardi) vai EURIBOR (51) (ilgāka termiņa likviditātei, kuras apjoms nepārsniedz EUR 40 miljardus) likmi bez papildu starpības. Pēc 2008. gada 23. oktobra bija īss periods (līdz 2008. gada 5. novembrim), kura laikā Nīderlandes valsts piemērotā likme bija EONIA + 50 bāzes punkti un EURIBOR + 50 bāzes punkti. Šā otrā perioda laikā maksimālās summas joprojām bija EUR 5 miljardi likviditātei uz nakti un EUR 40 miljardi ilgāka termiņa likviditātei. Laikposmā no 2008. gada 5. novembra līdz 2009. gada 1. martam Nīderlandes valsts mainīja atlīdzību, piemērojot EONIA + 25 bāzes punktus aizdevumiem uz nakti, EURIBOR + 25 bāzes punktus aizdevumiem ar termiņu (52) līdz trim mēnešiem, un EURIBOR + 50 bāzes punktus aizdevumiem ar termiņu virs trim mēnešiem (53). Pēc 2009. gada 1. marta Nīderlandes valsts izstrādāja divpakāpju sistēmu, aicinot FBN samazināt savu paļaušanos uz valsti. Pirmā finansējuma daļa (neatkarīgi no termiņa) tika piešķirta, piemērojot EURIBOR + 25 bāzes punktus, bet, tiklīdz šis slieksnis tika pārsniegts, FBN varēja saņemt papildu likviditāti tikai ar likmi EURIBOR + 50 bāzes punkti (54). Kopējā likviditātes mehānisma summa un pirmā maksimālā apjoma summa tika pakāpeniski samazinātas. 2009. gada 9. jūlijā Nīderlandes valsts informēja Komisiju, ka FBN ir valstij atmaksājis visus īstermiņa aizdevumus.
(97)
Uz Nīderlandes valsts vārda pārjaunoto ilgtermiņa aizdevumu (Y2 pasākums) summa bija EUR 16,1 miljards, ieskaitot 2. līmeņa kapitālu EUR 8,15 miljardu apmērā (no kuriem EUR 3 miljardi bija augstākās kategorijas 2. līmeņa kapitāls) un prioritārus aizdevumus EUR 7,95 miljardu apmērā.
(98)
2008. gada 24. decembrī Nīderlandes valsts no FBN par EUR 6,5 miljardiem iegādājās ABN AMRO N (turpmāk “Z pasākums”). Nīderlandes valsts nemaksāja naudā, bet samaksāja par pirkumu, anulējot ilgtermiņa parādu EUR 6,5 miljardu apmērā, ko tā bija iegādājusies 2008. gada 3. oktobra integrētajos darījumos Y2 pasākuma ietvaros. Citiem vārdiem sakot, Nīderlandes valsts atteicās no prasībām pret FBN EUR 6,5 miljardu apmērā, lai samaksātu par ABN AMRO N (55).
2.4.2. Pasākumi, kuri tika ietverti 2010. gada 5. februāra lēmumā
(99)
Par dažiem 2010. gada 5. februāra lēmumā ietvertajiem pasākumiem (56) Komisija tika informēta 2009. gada jūlijā, par pārējiem - 2010. gada janvārī. Nīderlandes valsts 2009. gada jūlijā paziņoja par kapitāla prasību atvieglojuma instrumentu jeb CRI (turpmāk “A pasākums”, kas rada kapitāla prasību atvieglojumu EUR 1,7 miljardu apmērā), obligāti konvertējamu vērtspapīru (turpmāk “MCS”) EUR 500 miljonu apmērā (turpmāk “B1 pasākums”) un otro MCS laidienu EUR 300 miljonu apmērā (turpmāk “B2 pasākums”).
(100)
Nīderlandes valsts 2010. gada janvārī paziņoja par papildu kapitāla pasākumiem EUR 4,39 miljardu vērtībā. Nīderlandes valsts parakstījās uz papildu MCS instrumentiem EUR 2,28 miljardu vērtībā, lai segtu papildu sadalīšanas izmaksas (EUR 780 miljonu apmērā, turpmāk “B3 pasākums”), New HBU pārdošanas radīto kapitāla iztrūkumu (EUR 300 miljonu apmērā, turpmāk “B4 pasākums”) un integrācijas izmaksas (EUR 1,2 miljardu apmērā, turpmāk “B5 pasākums”). Lai FBN 1. līmeņa kapitāls atbilstu normatīvajām prasībām, Nīderlandes valsts arī konvertēja 1. līmeņa kapitālā EUR 1,35 miljardus no tai jau piederošā FBN 2. līmeņa kapitāla (turpmāk “C pasākums”). Nīderlandes valsts arī samaksāja citiem konsorcija dalībniekiem EUR 740 miljonus (turpmāk “D pasākums”), kā bija paredzēts KAV, lai nokārtotu jautājumus, kas atklājās tikai sadalīšanas procesā. Visbeidzot, Nīderlandes valsts arī izdeva garantiju par savstarpējām saistībām, ko radīja New HBU pārdošana (turpmāk “E pasākums”).
(101)
Izmantojot CDS, Nīderlandes valsts pārdeva kredītu aizsardzību saistībā ar ABN AMRO N Nīderlandes hipotēku portfeli, kas veidoja apmēram [30 - 80] % no ABN AMRO N kopējā iekšzemes aizdevumu portfeļa. Šis pasākums samazināja ABN AMRO N riska svērtos aktīvus.
(102)
Nīderlandes valsts kā atlīdzību par kredītu aizsardzību saņēma ikgadēju maksu 51,5 bāzes punktu apmērā (kas tiek aprēķināta kā procenti no portfeļa vērtības katra atsauces perioda sākumā).
(103)
Šī maksa tika aprēķināta, izmantojot kapitāla ekvivalenta izmaksu metodoloģiju. Nīderlandes valsts noteica, cik lielu kapitālu ABN AMRO N varētu atbrīvot, pateicoties kapitāla prasību atvieglojuma instrumentam (proti, EUR 1,7 miljardus, pamatojoties uz Bāzeles I prasībām, kuras joprojām tika piemērotas CRI vienošanās īstenošanas laikā), un pēc tam tā aprēķināja atdevi 10 % apmērā par šo kapitāla prasību atvieglojumu (t. i., 10 % no EUR 1,7 miljardiem) kā ekvivalentu 51,5 bāzes punktiem no sākotnējās portfeļa vērtības, kas bija EUR 34,5 miljardi.
(104)
Katru gadu ABN AMRO N paturēja pirmās kārtas zaudējumu daļu 20 bāzes punktu apmērā (ko aprēķina kā procentus no sākotnējās portfeļa vērtības).
(105)
ABN AMRO N paturēja vertikālu riecienu 5 % apmērā no atlikušā riska.
(106)
Kredītu aizsardzības instrumenta cena netiktu koriģēta, kad ABN AMRO N pilnībā pieņemtu Bāzeles II kapitāla prasības, kaut arī CRI ietekme uz kapitāla prasību atvieglojumu tad būtu ievērojami mazāka.
(107)
Principā CDS līguma termiņš bija septiņi gadi, bet ABN AMRO N bija atsaukšanas iespējas, kas tai ļāva pārtraukt šo līgumu vairākos iepriekš noteiktos atsauces datumos (piemēram, 2010. gada oktobrī, 2011. gada janvārī un 2012. gada janvārī). (57)
(108)
Saskaņā ar KAV visiem trim konsorcija partneriem bija jānodrošina, lai ABN AMRO Z vienmēr būtu pietiekami kapitalizēta. Šajā kontekstā Nīderlandes valstij bija jāiegulda EUR 2,2 miljardi, lai segtu ABN AMRO Z kapitāla iztrūkumu. CRI mērķis bija ļaut ABN AMRO N piedalīties šajā EUR 2,2 miljardu ieguldījumā ABN AMRO Z.
(109)
Nīderlandes valsts deva priekšroku netradicionālajam CRI risinājumam, nevis tradicionālajai kapitāla palielināšanai, jo pirms sadalīšanas tā nevarētu norobežot kapitāla ieguldījumus ABN AMRO Bank. Citiem vārdiem sakot, tā kā ABN AMRO N nebija atsevišķa juridiskā persona, arī abi pārējie konsorcija dalībnieki varētu gūt labumu no kapitāla iepludināšanas ABN AMRO Bank. Šādai rīcībai varētu būt nopietnas sekas, īpaši palielinātu grūtību gadījumos.
(110)
Kad notika sadalīšana, ABN AMRO N kļuva par atsevišķu juridisko personu (jauno ABN AMRO Bank). Saskaņā ar KAV Nīderlandes valsts joprojām bija atbildīga par EUR 2,2 miljardu lielā ABN AMRO Z kapitāla iztrūkuma segšanu. Nīderlandes valsts nolēma, ka ABN AMRO N jāizmanto nauda no MCS instrumentiem (proti, B3 pasākums, ciktāl tas ir saistīts ar drošības rezervi EUR 500 miljonu apmērā, un EUR 1,2 miljardi no B5 pasākuma), lai iepludinātu ABN AMRO Z EUR 1,7 miljardus, bet tā paturēja CRI jaunajā ABN AMRO Bank, lai segtu drošības rezervi EUR 500 miljonu apmērā un integrācijas izmaksas EUR 1,2 miljardu apmērā.
(111)
2010. gada 15. oktobrīABN AMRO Bank un Nīderlandes valsts paziņoja, ka CRI tiks pārtraukts 2010. gada 30. oktobrī. Tā kā ABN AMRO Bank starplaikā bija ieviesusi Bāzeles II kapitāla prasības, CRI vairs nebija tik pievilcīgs un nepieciešams (58).
(112)
Tā kā CRI nebija pietiekams, lai segtu visu ABN AMRO Z kapitāla iztrūkumu EUR 2,2 miljardu apmērā, Nīderlandes valsts piešķīra ABN AMRO Bank papildu finansējumu, izmantojot MCS.
(113)
Šis MCS tika klasificēts kā hibrīds 1. līmeņa kapitāls; tam bija kupons 10 % apmērā, un tas tika automātiski konvertēts ABN AMRO II akcijās brīdī, kad ABN AMRO N tika atdalīta no ABN AMRO Bank. Sākot no tā brīža, tas atbilda 1. līmeņa pamatkapitālam. Konvertēšana tika veikta par nominālvērtību (59). Šis pasākums ļāva ABN AMRO II (pārdēvēta par ABN AMRO Bank) ieguldīt EUR 500 miljonus ABN AMRO Z.
(114)
Lai segtu izmaksas, kas saistītas ar ABN AMRO N atdalīšanu no ABN AMRO Bank, Nīderlandes valsts parakstījās uz papildu MCS. Par pirmo daļu aptuveni EUR 300 miljonu apmērā (B2 pasākums) tika paziņots 2009. gada jūlijā, bet par atlikušo daļu (t. i., EUR 780 miljoniem) tika paziņots 2010. gada janvārī (B3 pasākums).
(115)
Pilnā summa EUR 1,08 miljardi (t. i., B2 un B3 pasākums kopā) bija nepieciešama, lai segtu šādas izmaksas:
-
EUR 480 miljonus par skaidri noteiktām sadalīšanas izmaksām;
-
EUR 90 miljonus, lai izveidotu naudas tirgus biroju;
-
EUR 500 miljonus, lai nodrošinātu drošības rezervi.
(116)
Nīderlandes valsts papildus iesniedza sīkāku informāciju par sadalīšanas izmaksām EUR 480 miljonu apmērā. Tās bija saistītas ar savstarpējo saistību radīto risku (EUR [0 - 200] miljoni), riska sadales apstiprinājuma vēstuļu anulēšanu (EUR [0 - 200] miljoni), vērtspapirizācijas parādzīmju atpirkšanu (EUR [0 - 200] miljoni), ABN AMRO N klientu ar tirdzniecību saistītā tirgus riska pārvietošanu no ABN AMRO R (EUR [0 - 200] miljoni), kapitāla prasību atvieglojuma instrumentu pārtraukšanu (EUR [0 - 200] miljoni) un dažādām sadalīšanas un anulēšanas izmaksām (EUR [0 - 300] miljoni).
(117)
Pēc ABN AMRO II atdalīšanas no mātesuzņēmuma ABN AMRO Bank tam bija jāizveido savs naudas tirgus birojs, kas izmaksāja EUR 90 miljonus.
(118)
Visbeidzot, Nīderlandes valsts iepludināja kapitālā vēl EUR 500 miljonus, lai nodrošinātu tādu rezervi ABN AMRO N, kas pārsniedz minimālās normatīvās prasības.
(119)
FBN un ABN AMRO N varēja apvienoties tikai tad, kad tiktu atrisinātas lēmumā par apvienošanos minētās koncentrācijas problēmas. Tādējādi Nīderlandes valsts nolēma New HBU un IFN pārdot Deutsche Bank. Taču šis darījums radīja papildu kapitāla vajadzības EUR 470 miljonu apmērā, ko ABN AMRO N nevarēja nosegt tikai ar saviem resursiem. Nīderlandes valsts nolēma palīdzēt un iepludināja EUR 300 miljonus, izmantojot MCS (60).
(120)
Lai īstenotu apvienošanos, ABN AMRO N un FBN (un pēc apvienošanās ABN AMRO Group) bija jāsedz integrācijas sākotnējās izmaksas EUR 1,2 miljardu apmērā (pēc nodokļu nomaksas), kas bija saistītas ar darbinieku skaita samazināšanas izmaksām, IKT platformu integrāciju un filiāļu tīkla pārstrukturēšanu. Tā kā ABN AMRO N un FBN paši nevarēja finansēt šīs izmaksas, Nīderlandes valsts nolēma iepludināt kapitālu, izmantojot MCS (61).
(121)
FBN bija jāpalielina savs 1. līmeņa kapitāls pēc tam, kad DNB (62) bija norādījusi, ka 1. līmeņa kapitāla iztrūkums ir aptuveni EUR 1,26 miljardi. Pēc FBN atdalīšanas no mātesuzņēmuma Fortis SA/NV tam bija arī jāiztērē EUR 90 miljoni, lai segtu izmaksas, kas saistītas ar līdzekļu pārvaldības biroja izveidi un ar Bāzeles prasībām saistītu modeļu, licenču un konsultāciju dienestu izveidi.
(122)
Nīderlandes valsts piešķīra šo papildu kapitālu, konvertējot 1. līmeņa kapitālā 2. līmeņa parādu ar nominālvērtību EUR 1,35 miljardi. Tādējādi darījumā nebija iesaistīti jauni naudas līdzekļi (63).
(123)
Kad 2007. gadā konsorcija dalībnieki pārrunāja ABN AMRO Holding iegādi, viņi saprata, ka tobrīd vēl nebija zināmi visi fakti. Tāpēc KAV ietverti vairāki vispārēji principi tādu atsevišķu maksājumu saistību nokārtošanai, kas kļūtu zināmas tikai sadalīšanas procesa laikā. Precīzās summas radās sarunu procesā, kurā piedalījās Nīderlandes valsts (un pirms tās Fortis SA/NV).
(124)
Kopējā summa EUR 740 miljoni attiecas uz:
(…)
Šo naudas līdzekļu aizplūšanu daļēji kompensēja tas, ka Nīderlandes valsts saņēma […] no citiem konsorcija dalībniekiem saistībā ar balasta izmaksām.
(125)
Atlikušās maksājumu saistības pret citiem konsorcija dalībniekiem (t. i., EUR 740 miljoni) tika samaksātas naudā, daļēji - tieši citiem konsorcija dalībniekiem un daļēji - ABN AMRO Bank (tagad RBS NV).
(126)
Pat pēc New HBU atsavināšanas ABN AMRO Bank (tagad RBS NV) un ABN AMRO II (vai tās tiesību pārņēmēji) būs atbildīgi New HBU kreditoru priekšā, ja New HBU nevarēs izpildīt savas saistības pret saviem kreditoriem. Tāpat arī New HBU būs savstarpēji atbildīga pret ABN AMRO Bank un ABN AMRO II kreditoriem. Tā kā savstarpējā atbildība izrietēja no New HBU pārdošanas, kas bija ABN AMRO II un tā akcionāru lēmuma rezultāts, viņi arī bija atbildīgi par risinājuma meklēšanu. Saskaņā ar piedāvāto risinājumu Nīderlandes valstij un Deutsche Bank (t. i., New HBU pircējam) jāvienojas, ka New HBU un ABN AMRO II garantēs viens otram šo savstarpējo saistību atmaksu, iesniedzot otram nodrošinājumu, lai samazinātu inducētās statūtkapitāla prasību līdz vēlamajiem 20 %. Šīs vienošanās rezultātā ABN AMRO II bija jāiesniedz nodrošinājums New HBU par summu, kas nepārsniedz EUR 950 miljonus (kas laika gaitā samazinās, beidzoties pamatā esošo saistību termiņam), par New HBU saistībām pret ABN AMRO II un pret ABN AMRO Bank (tagad RBS NV). Tā kā ABN AMRO II nebija līdzekļu, lai iesniegtu nodrošinājumu, kas nepieciešams saistībām pret ABN AMRO Bank (tagad RBS NV), valsts izsniedza pretkompensāciju garantijas veidā ABN AMRO Bank (tagad RBS NV) parādam.
(127)
Nīderlandes valsts noteica šā riska cenu tā, it kā tas būtu valsts garantija ABN AMRO Bank (tagad RBS NV) subordinētajam parādam. Cena, izmantojot Eiropas Centrālās bankas (turpmāk “ECB”) rekapitalizācijas ieteikumu (64), bija 200 bāzes punkti plus CDS starpības mediāna (65).
(128)
Zemāk 4. tabulā ir apkopoti šajā lēmumā novērtētie pasākumi. Aile “Iemesls” ir tāda pati kā 2010. gada 5. februāra lēmuma 57. punktā ietvertajā 1. tabulā. Kā norādīts 110. apsvērumā, pasākumi un to mērķi tika pārkārtoti pēc ABN AMRO N atdalīšanas no ABN AMRO Bank2010. gada 6. februārī. Tas nozīmē, ka, sākot ar šo datumu, A pasākums tika izmantots B3 pasākuma (ciktāl tas attiecas uz drošības rezervi) un B5 pasākuma mērķiem un otrādi.
4. tabula
Valsts atbalsta pasākumi
Apraksts
Apjoms
(miljardos EUR)
Iemesls
Juridiskā persona, kam piešķirts šis atbalsts
Pasākumi, kuri ietverti 2009. gada 8. aprīļa lēmumā
Y1 pasākums
Īstermiņa finansējums
45
FBN
Y2 pasākums
Ilgtermiņa finansējums
16,1
FBN (lai varētu atmaksāt Fortis Bank SA/NV)
Z pasākums
ABN AMRO N iegāde
6,5
FBN (pirkuma cena, kas samaksāta, atsakoties no parāda)
2009. gada jūlijā paziņotie kapitāla pasākumi, kas īstenoti 2009. gada jūlijā/augustā
A pasākums
Kapitāla prasību atvieglojuma instruments
CDS aizsardzība EUR 34,5 miljardu lielam portfelim (kapitāla prasību atvieglojums EUR 1,7 miljardi)
ABN AMRO Z kapitāla iztrūkuma novēršana
ABN AMRO Bank (tagad RBS NV) un sadalīšanas datumā pārvietots uz ABN AMRO II (tagad ABN AMRO Bank)
B1 pasākums
MCS
0,5
B2 pasākums
MCS
0,3
Sadalīšanas izmaksu pirmā daļa
ABN AMRO Bank NV (tagad RBS NV) un sadalīšanas brīdī pārvietots uz ABN AMRO II (tagad ABN AMRO Bank)
2010. gada janvārī paziņotie papildu kapitāla pasākumi
B3 pasākums
MCS
0,78
Sadalīšanas izmaksu otrā daļa un drošības rezerve EUR 0,5 miljardu apmērā
EUR 967 miljoni, samaksāti ABN AMRO Bank (tagad RBS NV) un pēc tam sadalīšanas brīdī pārvietoti uz ABN AMRO II (tagad ABN AMRO Bank), atlikums samaksāts tieši ABN AMRO II
B4 pasākums
MCS
0,3
Kapitāla ietekme no New HBU pārdošanas
B5 pasākums
MCS
1,2
Integrācijas izmaksas
C pasākums
2. līmeņa kapitāla pārveide par parasto pašu kapitālu
1,35
1. līmeņa kapitāla iztrūkums FBN līmenī
FBN
D pasākums
Maksājums naudā konsorcija dalībniekiem
0,74
No KAV izrietošās maksājuma saistības
Citi konsorcija dalībnieki/ABN AMRO Bank (tagad RBS NV)
E pasākums
Garantija par saistībām EUR 950 miljonu apmērā
0,95
Savstarpējās saistības, kas izriet no New HBU pārdošanas
ABN AMRO II (tagad ABN AMRO Bank)
3. PAMATS PROCEDŪRAS UZSĀKŠANAI
3.1. Pamats procedūras uzsākšanai 2009. gada 8. aprīļa lēmumā
(129)
Ar 2009. gada 8. aprīļa lēmumu Komisija uzsāka procedūru, jo tai bija pamats uzskatīt, ka Y1, Y2 un Z pasākums (66) ir valsts atbalsts par labu FBN un ABN AMRO N. Komisija uzskatīja, ka šie pasākumi ļāva FBN un ABN AMRO N palikt tirgū un turpināt savu darbību. Tai bija iemesls uzskatīt, ka šie pasākumi radīja selektīvas priekšrocības FBN un ABN AMRO N.
(130)
2009. gada 8. aprīļa lēmuma 29. un 30. apsvērumā Komisija norādīja, ka X, Y1 un Y2 pasākums ietilpa vienā pārdevuma līgumā, kura mērķis bija atdalīt FBN no pārējā Fortis SA/NV. 2008. gada 3. decembra lēmumā jau bija secināts, ka, noslēdzot šo līgumu 2008. gada 3. oktobrī, Nīderlandes valsts nebija rīkojusies kā parasts tirgus ekonomikas investors.
(131)
2009. gada 8. aprīļa lēmuma 33. apsvērumā Komisija norādīja, ka Y1 pasākums bija acīmredzami izdevīgs FBN, jo tas bija saņēmis finansējuma summu, ko tas nebūtu varējis atrast tirgos, jo tobrīd tirgos valdīja pilnīgs sajukums. Paturot prātā šos ārkārtējos tirgus apstākļus, Komisija arī apšaubīja, vai Nīderlandes valsts pieprasītās procentu likmes būtu bijušas pieņemamas privātam investoram. Komisija arī atzīmēja, ka jaunā finansētāja stabilitāte radīja iespējamu izdevīgumu FBN. FBN vairs nebija atkarīgs no tāda grūtības nonākuša uzņēmuma ar ierobežotu likviditāti kā Fortis SA/NV, bet saņēma savu finansējumu no Nīderlandes valsts.
(132)
Komisija šaubījās, vai Y1 pasākums ir saderīgs ar Komisijas paziņojumu - Valsts atbalsta noteikumu piemērošana pasākumiem, kas veikti attiecībā uz finanšu iestādēm saistībā ar pašreizējo globālo finanšu krīzi (turpmāk “banku paziņojums”) (67), jo tas nebija nedz samērīgs, nedz arī aprobežojās ar nepieciešamo minimumu. 2009. gada 8. aprīļa lēmuma 52. apsvērumā tika paustas konkrētākas bažas par šādu elementu saderīgumu: 1) atlīdzība, ko maksāja FBN, 2) maksimālais periods, kura laikā FBN varēja gūt labumu no finansējuma, 3) attiecīgo instrumentu maksimālais termiņš un 4) likviditātes mehānisma apjoms.
(133)
Komisija arī norādīja, ka Y2 pasākums varēja ietvert valsts atbalsta elementus, ja iegādes brīdī Fortis Bank SA/NV varēja pieprasīt tūlītēju ilgtermiņa parādu atmaksu, ja mainītos FBN īpašnieki. Ja patiešām būtu šāda klauzula, kas paredz parādu atmaksu īpašnieku maiņas gadījumā, Y2 pasākums ļautu FBN gūt labumu, saņemot ilgtermiņa aizdevumus ar pirmskrīzes laika procentu likmēm. Saskaņā ar Y2 pasākumu FBN nebija pienākuma meklēt alternatīvu finansējumu ar attiecīgajā brīdī dominējošiem tirgus nosacījumiem. Turklāt, tā kā Fortis Bank SA/NV bija tiesības prasīt parādu atmaksu, varēja apšaubīt Nīderlandes valsts izvēli piešķirt ilgtermiņa, nevis īstermiņa aizdevumus. Tādējādi 2009. gada 8. aprīļa lēmumā Komisija pauda bažas, ka Y2 pasākums ietver valsts atbalstu ilgākā laika posmā nekā bija absolūti nepieciešams. Lai varētu novērtēt Y2 pasākuma ietekmi saistībā ar valsts atbalstu, Komisija lūdza Nīderlandes valsti iesniegt papildinformāciju par ilgtermiņa aizdevuma līgumu līgumiskajiem noteikumiem par pirmstermiņa atmaksu.
(134)
2009. gada 8. aprīļa lēmuma 54. apsvērumā Komisija arī apšaubīja, vai Nīderlandes valsts ir veikusi pietiekamus pasākumus, lai ierobežotu nevēlamus konkurences izkropļojumus atbilstoši banku paziņojuma 27. punktam.
(135)
Komisiju uztrauca arī tas, ka ABN AMRO N - iespējams, netieši - bija guvusi labumu no FBN piešķirtajiem likviditātes pasākumiem. Tāpēc tā lūdza Nīderlandes valsti sniegt vairāk informācijas par ABN AMRO N finansējuma pozīciju un finansējuma stratēģiju.
(136)
Attiecībā uz Z pasākumu Komisija šaubījās, vai Nīderlandes valsts ir samaksājusi FBN tirgus cenu par ABN AMRO N iegādi. Komisijas vērojums bija, ka Nīderlandes valsts samaksāja vairāk par 2008. gada 3. oktobra“pašreizējo tirgus apstākļu” novērtējumu, ko bija veicis pašas Nīderlandes valsts novērtējuma eksperts […] savā ziņojumā, kas minēts 2. apsvērumā. Turklāt Komisijas vērojums bija, ka Nīderlandes valsts nebija piemērojusi korekcijas koeficientu, lai atspoguļotu akciju tirgus kritumu, kas notika laikposmā no 2008. gada oktobra līdz decembrim un bija īpaši izteikts attiecībā uz banku akcijām. Ja Nīderlandes valsts pārmaksāja, pērkot ABN AMRO N, Z pasākums bija pielīdzināms valsts atbalstam, kas palīdz rekapitalizēt FBN.
(137)
Kopumā Komisija 2009. gada 8. aprīļa lēmumā norādīja arī, ka Nīderlandes valsts vēl nebija iesniegusi DNB veikto FBN un ABN AMRO N novērtējumu. Nīderlandes valsts nebija arī iesniegusi dzīvotspējas plānu vai pārstrukturēšanas plānu ar sīkākām finanšu prognozēm. Tā kā nebija pieejams ne dzīvotspējas plāns, ne pārstrukturēšanas plāns, Komisija nevarēja noteikt, vai X, Y1, Y2 un Z pasākuma rezultātā ABN AMRO N un FBN bija pietiekams kapitāls un vai tās varēja panākt pieņemamu rentabilitātes līmeni.
3.2. Pamats pagarināt procedūru termiņu 2010. gada 5. februāra lēmumā
(138)
Kad 2009. gada 17. jūlijā un 2010. gada 15. janvārī Nīderlandes valsts paziņoja par papildu pasākumiem par labu FBN un ABN AMRO N kā par pasākumiem, kas nav valsts atbalsts, Komisija bažījās, ka daži no šiem papildu pasākumiem varētu būt papildu valsts atbalsts FBN un ABN AMRO N.
(139)
Savā 2010. gada 5. februāra lēmumā Komisija atzīmēja, ka saskaņā ar KAV Nīderlandes valstij bija vairākas saistības, kas nebija ABN AMRO N saistības. Pasākumi, ko Nīderlandes valsts veikusi, lai ievērotu savas saistības saskaņā ar KAV (un īpaši saistības segt ABN AMRO Z izmaksas un saistības atdalīt ABN AMRO N no ABN AMRO Bank), prima facie nebūtu uzskatāmi par valsts atbalstu ABN AMRO N.
(140)
Komisija norādīja, ka A un B1 pasākuma šķietami galvenais nolūks ir segt ABN AMRO Z kapitāla iztrūkumu, bet tajā pašā laikā Komisijai nebija skaidrs, vai tie neradīja arī netiešu labumu ABN AMRO N saimnieciskajai darbībai. Saistībā ar šo Komisija vēlējās uzzināt, vai ABN AMRO N un ABN AMRO Z, kam nebija sava juridiskā statusa, bija pietiekami norobežoti attiecībā viens pret otru. Komisija vēlējās arī saņemt vairāk informācijas par iemesliem, kas bija radījuši ABN AMRO Z kapitāla iztrūkumu un, piemēram, par Unicredito akcijām, kuras ABN AMRO Z bija nodevis ABN AMRO N. Komisijai bija arī jautājumi par atlīdzību, ko ABN AMRO N maksāja ABN AMRO Z par galvenā biroja funkciju veikšanu. Komisijai bija aizdomas, ka ABN AMRO Z nepietiekamā kapitalizācija vismaz daļēji bija saistīta ar to, ka ABN AMRO N nemaksāja tirgus cenu par ABN AMRO Z galvenā biroja pakalpojumiem.
(141)
Lai gan ABN AMRO N atdalīšana no ABN AMRO Bank ir Nīderlandes valsts pienākums saskaņā ar KAV, Komisija nevarēja izslēgt to, ka valsts veiktā rekapitalizācija sadalīšanas izmaksu finansēšanai varētu būt valsts atbalsts. Komisijas vērojums bija, ka ne visas izmaksas, kas bija klasificētas kā sadalīšanas izmaksas, bija stricto sensu saistītas ar KAV aprakstītajiem sadalīšanas pienākumiem. Komisija pamanīja, ka kategorijā “sadalīšanas izmaksas” bija ietverta summa EUR 500 miljonu apmērā, kas bija nepieciešama, lai piešķirtu ABN AMRO Group drošības rezervi, kas pārsniegtu minimālās piesardzīgās prasības.
(142)
Komisijas novērojums bija, ka Nīderlandes valsts palīdzēja FBN un ABN AMRO N segt izmaksas, kas saistītas ar apvienošanos. Lai novērstu apvienošanās radītās koncentrācijas problēmas, ABN AMRO N nolēma pārdot IFN un New HBU, kas radīja jaunu kapitāla iztrūkumu. Komisijas vērojums bija, ka FBN un ABN AMRO N varēja gūt labumu no apvienošanās (piemēram, no apvienošanās sinerģijas, priekšrocībām, kādas ir stiprākam uzņēmumam ar lielākām tirgus daļām Nīderlandes tirgū, utt.), turpretī Nīderlandes valsts finansēja sākotnējās izmaksas. Saistībā ar šo Komisijas novērojums bija, ka Nīderlandes valstij nebija juridisku saistību segt šīs izmaksas, jo tās veidojās saistībā ar Nīderlandes valsts 2008. gada 21. novembra lēmumu par FBN un ABN AMRO N apvienošanu, nevis KAV.
(143)
Komisija ņēma vērā faktu, ka apvienošanās un īpašie apstākļi, kas bija saistīti ar sadalīšanu, radīja savstarpēju atbildību (E pasākums). Saskaņā ar Nīderlandes uzņēmumu tiesībām ABN AMRO Bank (tagad RBS NV) un ABN AMRO II joprojām bija atbildīgas New HBU parāda turētāju priekšā, ja New HBU (vai tās jaunais īpašnieks Deutsche Bank) nepildītu savas maksājumu saistības. New HBU bija līdzīgas saistības attiecībā pret ABN AMRO Bank (tagad RBS NV) un ABN AMRO II parāda turētājiem. Komisija nevarēja izslēgt, ka zaudējumu atlīdzības risinājums, saskaņā ar kuru Nīderlandes valsts deva ABN Amro Bank (tagad RBS NV) parāda turētājiem garantiju ar prēmiju 200 bāzes punktu apmērā plus CDS starpības mediāna, nozīmēja valsts atbalstu.
(144)
Komisija arī pauda bažas par kapitāla prasību atvieglojuma instrumenta struktūru (A pasākums). Komisija atzina, ka A pasākums būtiski atšķiras no citiem pasākumiem, kas saistīti ar aktīvu vērtības samazināšanos, jo tas netika īstenots, lai aizsargātu ABN AMRO N pret aktīvu, kuru vērtība ir samazinājusies un kuru novērtējums ir ļoti nenoteikts, turpmāku pasliktināšanos. Taču Komisija uzskatīja, ka, lai A pasākums būtu saderīgs ar iekšējo tirgu, tam jāatbilst vispārējiem principiem, kas ietverti Komisijas paziņojumā par samazinātas vērtības aktīviem piemērojamo režīmu Kopienas banku nozarē (68) (turpmāk “paziņojums par aktīviem, kuru vērtība ir samazinājusies”). Tas nozīmē, ka jābūt pietiekamiem pierādījumiem par atbilstīgu cenas noteikšanu, kas nozīmē, ka banka nedrīkstētu nodot paredzamos zaudējumus valstij. Saistībā ar šo Komisija arī gribēja saprast, kā vairāki īpaši līgumiskie pasākumi (piemēram, atgūšanas mehānisms un vertikālais rieciens) ietekmētu faktiskās naudas plūsmas un cenu noteikšanu. Visbeidzot, Komisija arī apšaubīja, ka bija pietiekami stimuli, kas nodrošinātu, ka ABN AMRO N pārtrauks instrumentu, tiklīdz tas vairs nebūtu absolūti nepieciešams.
(145)
Komisija apšaubīja, vai dzīvotspējas, izmaksu sloga sadalīšanas un nevēlamu konkurences izkropļojumu novēršanas ziņā 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plāns atbilst kritērijiem, kas noteikti Komisijas paziņojumā par finanšu nozares dzīvotspējas atjaunošanu un tās pārstrukturēšanas pasākumu novērtējumu pašreizējās krīzes apstākļos atbilstīgi valsts atbalsta noteikumiem (69) (turpmāk “paziņojums par pārstrukturēšanu”).
(146)
Komisija atzina, ka prima facie šķiet, ka ABN AMRO Group gūs pietiekamus ieņēmumus, lai segtu visas savas darbības izmaksas (tostarp aktīvu vērtības samazināšanos), un panāks pieņemamu pašu kapitāla atdevi. Taču Komisija arī atzīmēja, ka ABN AMRO Group pašu kapitāla atdeve lielā mērā bija atkarīga no vairāku galveno pieņēmumu īstenošanās. Pirmkārt, ja ABN AMRO Group vēlas kļūt izmaksu ziņā efektīva ar pieņemamu izmaksu un ienākumu attiecību, ir būtiski, lai ABN AMRO Group īstenotu prognozētās sinerģijas (t. i., EUR 1,1 miljards pirms nodokļu nomaksas salīdzinājumā ar 2013. gada tīro peļņu EUR […] miljardu apmērā). Otrkārt, kā norādīts 2010. gada 5. februāra lēmuma 118. apsvērumā, ABN AMRO Group tās dzīvotspējas dēļ ir vitāli svarīgi spēt uzlabot savu tīro procentu likmju starpību, kas FBN un ABN AMRO N bija zemā līmenī 2008. gada otrajā pusē un 2009. gada pirmajā pusē. Savā 2010. gada 5. februāra lēmumā Komisija norādīja, ka tai nepieciešama sīkāka informācija par šiem jautājumiem, lai novērtētu, vai ilgtermiņa dzīvotspēja patiešām ir atjaunota.
(147)
Komisija arī atzīmēja, ka 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plānā vēl nebija ietvertas finanšu prognozes ļaunākā gadījuma scenārijam, kā to pieprasa paziņojuma par pārstrukturēšanu 13. punkts. Tādējādi Komisija pieprasīja šādas ļaunākā gadījuma finanšu prognozes, kas ļautu tai pārbaudīt, kā ABN AMRO Group klātos saspringtākos tirgus apstākļos.
(148)
Komisijas vērojums bija arī, ka 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plānā ir maz informācijas par mazākajām apakšnodaļām, tādējādi Komisija nevarēja spriest, vai visi dzīvotspējas jautājumi šajā līmenī ir pietiekami ņemti vērā. Tas nozīmēja, ka Komisija apšaubīja, ka FBN nodaļas PFS, kas 2008. gadā uzrādīja lielus ar Madoff saistītus zaudējumus, dzīvotspēja ir pietiekami nodrošināta.
(149)
Komisija apšaubīja, ka valsts atbalsts bija ierobežots un nodrošināja tikai minimāli nepieciešamo, lai atjaunotu ABN AMRO Group dzīvotspēju. Saistībā ar šo tā atzīmēja, ka ABN AMRO Group bija norādījusi, ka tā vēlējās veikt nelielas papildu iegādes, ko tā uzskatīja par nepieciešamām, lai atjaunotu savu kompetenci saistībā ar produktiem, ko tā bija zaudējusi, atdaloties no Fortis SA/NV un ABN AMRO Holding. Savā 2010. gada 5. februāra lēmumā Komisija iebilda, ka valsts atbalstu nevajadzētu izmantot iegāžu vai jaunu investīciju finansēšanai, ja vien tās nav būtiskas uzņēmuma dzīvotspējas atjaunošanai. Komisija lūdza, lai Nīderlandes valsts sīkāk paskaidro ABN AMRO Group īstenoto iegādes politiku un cita starpā tai iesniedz sīki izstrādātu sarakstu ar pasākumiem, kas ABN AMRO Group bija nepieciešami, lai atjaunotu dzīvotspēju.
(150)
Komisija arī apšaubīja, vai visi FBN un ABN AMRO N hibrīdkapitāla nodrošinātāji ir seguši savu daļu pārstrukturēšanā. Komisija bažījās, ka, piemēram, FBN privileģētie akcionāri (70) nav veikuši pietiekamus ieguldījumus, lai nodrošinātu, ka Nīderlandes valsts intervence būtu ierobežota un nodrošinātu tikai minimāli nepieciešamo.
(151)
Arī valsts atbalsta ilgumam jābūt ierobežotam tikai līdz minimāli nepieciešamajam. Saistībā ar šo Komisija atzīmēja, ka vairāki pasākumi bija nepieciešami īslaicīgu problēmu risināšanai, bet tā šaubījās, vai Nīderlandes valsts ir darījusi pietiekami, lai nodrošinātu, ka pasākumi tiks pārtraukti, tiklīdz tie vairs nebūs nepieciešami.
(152)
Attiecībā uz A pasākumu Komisija atzīmēja, ka CRI vairs nebūs pievilcīgs, tiklīdz ABN AMRO N būs atļauts īstenot Bāzeles II prasības. Lai gan CRI ietvēra atsaukšanas elementus, kas ļāva izbeigt līgumu pirms termiņa, Komisija norādīja, ka nav skaidra laika grafika Nīderlandes valsts atbalsta pakāpeniskai samazināšanai.
(153)
Arī attiecībā uz drošības rezervi EUR 500 miljonu apmērā Komisija norādīja uz nodomu šo summu aizstāt ar ABN AMRO Group pašfinansētu kapitālu. Komisija atkal konstatēja, ka nav nekādu ziņu par īstenošanas grafiku.
(154)
Attiecībā uz integrācijas izmaksām EUR 1,2 miljardu apmērā (t. i., B5 pasākums) Komisija norādīja, ka Nīderlandes valsts uzskatīja, ka tās radīs ievērojamu sinerģiju EUR 1,1 miljarda apmērā (pirms nodokļu nomaksas) gadā, ko principā varētu izmantot valsts atbalsta atmaksāšanai. Komisija tomēr konstatēja, ka Nīderlandes valsts nav izveidojusi mehānismu, kas nodrošinātu šādu atmaksu. Attiecībā uz kapitāla vajadzībām, kas saistītas ar New HBU pārdošanu, Komisija secināja, ka ar kredīta jumta līgumu saistītās kapitāla prasības strauji samazināsies, jo pakāpeniski pienāks aizdevumu atmaksas termiņi. Komisija atkārtoti uzsvēra, ka valsts atbalsts jāatmaksā, tiklīdz tas vairs nav nepieciešams.
(155)
Saistībā ar konkurences kropļošanu Komisija atzīmēja, ka FBN un ABN AMRO N kapitāla vajadzības zināmā mērā izrietēja no to atdalīšanās no saviem bijušajiem mātesuzņēmumiem un no integrācijas tūlītējām izmaksām, nevis no pārmērīgu risku uzņemšanās vai nesaimnieciskas darbības pašā FBN un ABN AMRO N. Ņemot vērā šos faktus, Komisija secināja, ka nepieciešamība veikt turpmāku atsavināšanu ir maz ticama.
(156)
Taču vienlaikus Komisija pauda bažas, vai 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plānā ir ietverti pietiekami rīcības pasākumi, lai nodrošinātu, ka FBN un ABN AMRO N neizmantos valsts atbalstu, lai augtu uz savu konkurentu rēķina, piemēram, īstenojot neilgtspējīgu cenu noteikšanas politiku vai iegādājoties citas finanšu iestādes, kas varētu vājināt konkurences, ieguldījumu un inovāciju stimulus uzņēmumiem, kas nesaņem valsts atbalstu, un varētu mazināt vēlmi ieiet Nīderlandes banku tirgū.
(157)
No valsts atbalsta pakāpeniskas samazināšanas viedokļa raugoties, Komisija norādīja, ka būtu noderīgi, ja Nīderlandes valsts izstrādātu un skaidri paziņotu valsts atbalsta pakāpeniskas samazināšanas stratēģiju. Noguldītāji patiešām varētu uztvert Nīderlandes valsts veiktās atkārtotās un ievērojamās intervences kā pastāvīga valsts sniegta atbalsta pazīmes.
4. IEINTERESĒTO PERSONU KOMENTĀRI
4.1. Pirmais Van Lanschot komentāru kopums (2009. gada 6. maija vēstule)
(158)
Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka, pateicoties valsts atbalstam un valsts īpašuma tiesībām, FBN un ABN AMRO N (tostarp to meitasuzņēmumi, piemēram, MoneYou un Mees Pierson) piedāvāja neilgtspējīgi augstas procentu likmes par privātpersonu krājkontiem un noguldījumu kontiem, tādējādi destabilizējot Nīderlandes banku tirgu.
(159)
Sūdzības iesniedzējs uzskatīja, ka FBN un ABN AMRO N piedāvātās procentu likmes radīja zaudējumus. Saistībā ar šo tas atsaucās uz faktu, ka EURIBOR likmes saruka no 5 % 2008. gada septembrī līdz mazāk nekā 2 % 2009. gada janvārī/februārī, turpretī FBN un ABN AMRO N piedāvātās procentu likmes par krājkontiem faktiski pieauga.
(160)
Sūdzības iesniedzējs arī norādīja, ka Nīderlandes privātklientiem piedāvāto banku pakalpojumu specifiskajām iezīmēm - salīdzinājumā ar fiziskajām personām piedāvāto banku pakalpojumu tirgu - ir tendence palielināt veikto pasākumu radītos izkropļojumus. Uzkrājumu summas privātklientiem piedāvāto banku pakalpojumu jomā vidēji ir lielākas nekā fiziskajām personām piedāvāto banku pakalpojumu jomā. Nelielu uzkrājumu summu gadījumā klienti mazāk uztraucas par savas bankas riska profilu, jo viņus aizsargā Nīderlandes Noguldījumu garantiju shēma (līdz EUR 100 000). Tomēr riska apsvērumi kļūst nozīmīgāki, kad summas pārsniedz šo slieksni, kas ir diezgan raksturīgi privātklientiem piedāvātajiem banku pakalpojumiem.
(161)
Sūdzības iesniedzējs arī apgalvoja, ka FBN un ABN AMRO N gūst labumu no netiešas valsts garantijas. Tas apgalvoja, ka FBN un ABN AMRO N klienti ir pārliecināti, ka Nīderlandes valsts neļaus valstij piederošām bankām bankrotēt.
(162)
Sūdzības iesniedzējs - kurš pārcieta krīzi bez valsts atbalsta - uzsvēra, ka to nopietni ietekmēja FBN un ABN AMRO N konkurenci kropļojošā rīcība, jo tas tradicionāli lielā mērā paļāvās uz to, ka tas finansēs savus aktīvus Nīderlandes uzkrājumu tirgū (71). Absolūtos skaitļos sūdzības iesniedzēja uzkrājumi un noguldījumi bija EUR 15 miljardu apmērā, kas nozīmēja, ka procentu likmju kāpums par 1 % varētu uzņēmumam izmaksāt aptuveni EUR 150 miljonus gadā (72). Papildus šim izmaksu pieaugumam bija arī ietekme uz apjomu, jo Van Lanschot zaudēja klientus.
4.2. Papildu komentāri no Van Lanschot (2009. gada 21. un 28. augusta vēstules)
(163)
Saskaņā ar sūdzības iesniedzēja teikto FBN un ABN AMRO N neparastā rīcība turpinājās arī 2009. gada vasaras mēnešos.
(164)
Kā papildu argumentu sūdzības iesniedzējs minēja neparasti lielās apjoma un tirgus daļas pārmaiņas tradicionāli stabilajā Nīderlandes uzkrājumu tirgū. Saistībā ar šo sūdzības iesniedzējs norādīja uz FBN un ABN AMRO N paziņojumiem presei, kuros abi uzņēmumi informēja par noguldījumu pieplūdumu attiecīgi EUR 9 miljardu un EUR 21 miljarda apmērā 2009. gada pirmajā pusē (73). Sūdzības iesniedzējs uzskatīja, ka šie skaitļi ir ievērojami, ņemot vērā kopējo Nīderlandes uzkrājumu tirgus vērtību, kas ir aptuveni EUR 287 miljardi.
(165)
Kā vēl vienu neparastas cenu noteikšanas piemēru sūdzības iesniedzējs minēja faktu, ka procentu likmes uzkrājumiem tādās kaimiņvalstīs kā, piemēram, Beļģijā, Francijā un Vācijā, bija samazinājušās līdz ar EURIBOR likmju kritumu, bet Nīderlandē procentu likmes uzkrājumiem bija palikušas stūrgalvīgi augstas.
4.3. ABN AMRO Bank komentāri (2009. gada 6. jūlija vēstule)
(166)
Komentējot 2009. gada 8. aprīļa lēmumu, ar kuru tika uzsākta oficiālā izmeklēšanas procedūra, ABN AMRO Bank (t. i., ABN AMRO N mātesuzņēmums) sniedza papildinformāciju par savu finansējuma situāciju un finansējuma stratēģiju. ABN AMRO Bank noliedza, ka tā būtu guvusi tiešu vai netiešu labumu no jebkāda finansējuma atbalsta, kas piešķirts FBN (Y1 un Y2 pasākums). ABN AMRO Bank norādīja, ka, pateicoties tās diversificētajai finansējuma stratēģijai, tai nebija nepieciešama palīdzība, lai sevi finansētu krīzes laikā. Tā arī norādīja, ka tās likviditātes statistika atbilda gan normatīvajiem limitiem, gan pašas bankas iekšējiem limitiem.
5. NĪDERLANDES VALSTS KOMENTĀRI
5.1. Nīderlandes valsts komentāri par 2009. gada 8. aprīļa lēmumu
(167)
Nīderlandes valsts atzina, ka FBN varēja turpināt savu darbību tāpēc, ka to iegādājās valsts (74), taču tā iebilda, ka iegāde atbilda tā sauktajam “tirgus ekonomikas investora principam” (TEIP). Tādējādi saskaņā ar Nīderlandes valsts teikto nebija selektīvu priekšrocību un tātad nebija arī valsts atbalsta. Nīderlandes valsts apgalvoja, ka, lai gan 2008. gada 3. oktobra integrētie darījumi tika veikti galvenokārt tādēļ, lai novērstu FBN un ABN AMRO N, un visas Nīderlandes banku sistēmas destabilizāciju, tā iegādājusies līdzdalību FBN un ABN AMRO N ar mērķi gūt pozitīvu ilgtermiņa atdevi. Nīderlandes valsts uzsvēra, ka cena par FBN (tai skaitā ABN AMRO N) atbilda tās ārējā novērtējuma eksperta novērtējuma diapazonam.
(168)
Nīderlandes valsts apgalvoja, ka tā ir samaksājusi taisnīgu tirgus cenu par FBN, taču norādīja, ka, pat ja tā bija pārmaksājusi, šis maksājums būtu bijis valsts atbalsts Fortis SA/NV (kas bija pārdevējs), nevis valsts atbalsts FBN.
(169)
Attiecībā uz Y1 pasākumu Nīderlandes valsts apgalvoja, ka tā piešķīra īstermiņa finansējumu FBN ar tirgus nosacījumiem. Tā norādīja, ka pirms krīzes FBN saņēma finansējumu no sava mātesuzņēmuma par EONIA vai EURIBOR likmēm bez papildu starpības. Nīderlandes valsts norādīja, ka tās piemērotā cenu noteikšana (kā aprakstīts 96. apsvērumā) atbilda tirgus praksei. Tā arī norādīja, ka tās cenu noteikšanas sistēma, ko izmantoja laika posmam pēc 2008. gada 5. novembra (ar 50 bāzes punktu starpību aizdevumiem, kuru termiņš ir ilgāks par trim mēnešiem), atbilda Nīderlandes garantiju shēmai (75).
(170)
Attiecībā uz laikposmu, kurā FBN bija pieejams likviditātes mehānisms, Nīderlandes valsts paskaidroja, ka tā sāka sarunas par likviditātes mehānisma pārtraukšanu 2009. gada janvārī, lai pēc iespējas ātrāk pārtrauktu likviditātes mehānismu. Paturot prātā šo mērķi, Nīderlandes valsts 2009. gada martā ieviesa jaunu divpakāpju cenu noteikšanas sistēmu, kas sadārdzināja finansējumu, ja tas pārsniedza iepriekš noteiktu robežu. Nīderlandes valsts pieņēma, ka FBN varētu atmaksāt likviditātes mehānismu EUR 4 - 5 miljardu apmērā mēnesī, un plānoja pārtraukt likviditātes mehānismu līdz 2009. gada beigām. Realitātē FBN atmaksāja likviditātes mehānismu ātrāk nekā paredzēts. Likviditātes mehānisms tika pārtraukts jau 2009. gada 1. jūlijā.
(171)
Nīderlandes valsts norādīja, ka saskaņā ar likviditātes mehānismu piešķirtās likviditātes maksimālais termiņš bija samērīgs. Saistībā ar šo Nīderlandes valsts paskaidroja, ka pirmajā periodā (t. i., no 2008. gada 6. oktobra līdz 23. oktobrim) tā bija piešķīrusi likviditāti uz laiku, kas nepārsniedza dažas nedēļas. Kad likviditātes mehānisms vēlāk tika koriģēts, maksimālais termiņš tika pagarināts līdz deviņiem mēnešiem, lai izvairītos no atmaksas sastrēgumiem.
(172)
Nīderlandes valsts paskaidroja, ka likviditātes mehānisma kopējais apjoms (t. i., EUR 5 miljardi aizdevumam uz nakti un EUR 40 miljardi ilgāka termiņa finansējumam) bija balstīts uz FBN reālajām finansējuma vajadzībām un tādējādi tas bija minimāli nepieciešamais. Īstermiņa likviditātes mehānisms EUR 45 miljardu apmērā ņēma vērā FBN naudas pozīcijas normālo svārstīgumu un ļāva FBN nekavējoties atmaksāt Fortis SA/NV aptuveni EUR 34 miljardus.
(173)
Attiecībā uz ilgtermiņa aizdevumiem (t. i., Y2 pasākums), Nīderlandes valsts atzina, ka Fortis Bank SA/NV būtu varējusi lūgt atmaksāt aizdevumus ar fiksēto procentu likmi (bet ne aizdevumus ar mainīgo likmi) (76). Taču Nīderlandes valsts apgalvoja, ka tā tikai aizstāja Fortis Bank SA/NV, negrozot esošo līgumu nosacījumus. Atbilstoši Nīderlandes valsts teiktajam līgums starp Fortis Bank SA/NV un FBN bija parasts tirgus līgums starp privātā tirgus dalībniekiem. Nīderlandes valsts norādīja, ka - tā kā tā bija aizstājusi tirgus ekonomikas investoru - tās rīcība automātiski atbilda TEIP. Attiecīgi Nīderlandes valsts uzskatīja, ka tai nebija jāpamato, kāpēc likmes varētu būt bijušas augstākas vai kāpēc tai būtu vajadzējis aizstāt šos ilgtermiņa aizdevumus ar īsāka termiņa aizdevumiem (77).
(174)
Nīderlandes valsts arī norādīja, ka ir diezgan ierasts, ka uzņēmumi, veicot iegādes, vienlaikus nodrošina likviditāti jauniegādātajiem meitasuzņēmumiem.
(175)
Attiecībā uz to, vai ABN AMRO N tika sniegts tiešs vai netiešs valsts atbalsts, Nīderlandes valsts noliedza, ka ABN AMRO N būtu saņēmusi finansējumu no Nīderlandes valsts vai FBN. Nīderlandes valsts paskaidroja, ka ABN AMRO N pašai bija pietiekams finansējums, pateicoties fiziskajām personām un privātklientiem piedāvāto banku pakalpojumu plašajam klāstam.
(176)
Attiecībā uz Z pasākumu Nīderlandes valsts apgalvoja, ka darījuma cena EUR 6,5 miljardi bija taisnīga tirgus cena. Tā uzsvēra, ka cena bija starp “pašreizējo tirgus apstākļu” novērtējumu EUR [4 - 6,5] miljardu apmērā un “ciklam atbilstošu” novērtējumu EUR [6,5 - 9] miljardu apmērā, ko 2008. gada oktobra sākumā bija aprēķinājis tās ārējais novērtējuma eksperts (pirms 2008. gada 3. oktobra darījuma). Attiecībā uz to, ka iegāde (Z pasākums) notika divarpus mēnešus pēc šā novērtējuma veikšanas, Nīderlandes valsts uzskatīja, ka nav nepieciešamas nekādas korekcijas, jo nenoteiktības jau bija atspoguļotas 2008. gada oktobra sākumā veiktajā vērtējumā (78). Nīderlandes valsts arī norādīja, ka citām bankām uzticības problēmas, kas izpaudās kā šo banku akciju cenu būtisks kritums, parasti radīja investīciju banku operācijas un aktīvi, kuru vērtība ir samazinājusies. Turpretī ABN AMRO N ar savu stabilo fiziskajām personām un komercpartneriem piedāvāto banku pakalpojumu klāstu būtiski atšķīrās no citām bankām. Ņemot vērā šo kontekstu, Nīderlandes valsts norādīja, ka cenu korekcijai pēc analoģijas ar citām bankām nebija jēgas.
(177)
Nīderlandes valsts arī uzsvēra, ka citiem konsorcija dalībniekiem un īpaši RBS bija jāakceptē darījums un ka […]. Nīderlandes valsts arī atsaucās uz 166. un 177. punktu ekspertu sākotnējā ziņojumā Fortis SA/NV akcionāru pilnsapulcei, kas notika Briselē 2009. gada 11. februārī (79), apgalvojot, ka šie punkti atbalsta Nīderlandes valsts argumentu, ka tā 2008. gada 3. oktobrī samaksāja taisnīgu cenu par FBN, ABN AMRO N, Fortis Insurance un Fortis Corporate Insurance, kas tādējādi ir derīga atsauces cena 2008. gada decembrī veiktajai pārdošanai.
(178)
Nīderlandes valsts īstenoja Z pasākumu, atsakoties no savām prasībām pret FBN. Turklāt Nīderlandes valsts apgalvoja, ka Komisijai, ja tā nonāktu pie secinājuma, ka Z pasākums ietver valsts atbalstu, būtu jāpiemēro korekcija. Tā kā līdzīgi citu banku instrumenti tika tirgoti ar ievērojamu diskontu no nominālvērtības (80), bija loģiski, ka tādu parāda instrumentu tirgus vērtība, no kuriem atteicās Nīderlandes valsts, arī bija zemāka par nominālvērtību. Citiem vārdiem sakot, dominējošie tirgus apstākļi liecināja, ka Nīderlandes valsts nevarēja saņemt nominālvērtību, bet gan zemāku tirgus vērtību. Nīderlandes valsts norādīja, ka, ņemot vērā attiecīgajā brīdī dominējošos tirgus apstākļus, tā varēja saņemt tikai tirgus vērtību EUR [4,55 - 5,85] miljardu apmērā (tātad EUR 6,5 miljardu vērto aizdevumu nominālvērtību, kas koriģēta ar tirgus diskontu EUR [0,65 - 1,95] miljardu apmērā).
(179)
Nīderlandes Finanšu ministrija 2009. gada 18. jūnijā pārsūtīja Komisijai DNB veikto FBN novērtējumu, kā bija lūgts 2009. gada 8. aprīļa lēmumā. […] (81), (82), (83)
(180)
DNB arī informēja Komisiju par […] ABN AMRO N ar 2010. gada 20. janvāra vēstuli. […]
5.2. Nīderlandes valsts komentāri par 2010. gada 5. februāra lēmumu
(181)
Kopumā Nīderlandes valsts norādīja, ka veiktie pasākumi nav valsts atbalsts, jo pasākumi:
i)
neradīja labumu ne ABN AMRO N, ne FBN,
ii)
bija nepieciešami, lai atdalītu ABN AMRO N un FBN no to attiecīgajiem bijušajiem mātesuzņēmumiem, un izrietēja no Nīderlandes valsts kā Fortis SA/NV tiesību pārņēmējas līgumiskajām saistībām KAV,
iii)
bija ekonomiskā ziņā racionāli no privātā investora viedokļa.
(182)
Nīderlandes valsts norādīja, ka Komisijai vajadzētu piemērot TEIP katram atsevišķajam pasākumam, ko bija veikusi Nīderlandes valsts. Īpaši saistībā ar pasākumiem, kas bija saistīti ar apvienošanos (t. i., B4 un B5 pasākums), Nīderlandes valsts uzsvēra, ka apvienošanās bija ieguldījums ar pozitīvu neto pašreizējo vērtību (turpmāk “NPV”) un tādējādi saderīga ar TEIP.
(183)
Citiem vārdiem sakot, Nīderlandes valsts neakceptēja Komisijas sākotnējo nostāju, kas bija izklāstīta 2010. gada 5. februāra lēmuma 96. apsvērumā, ka TEIP nebija piemērojams pasākumiem, kas sekoja valsts 2008. gada 3. oktobra integrētajiem darījumiem, jo šie pasākumi bija daļa no lielākas glābšanas un pārstrukturēšanas operācijas.
(184)
Nīderlandes valsts atzina, ka saskaņā ar valsts atbalsta noteikumiem TEIP nav piemērojams, ja īsā laika posmā tiek veiktas vairākas savstarpēji saistītas kapitāla iepludināšanas. Taču tā norādīja, ka šī analīze neattiecās uz FBN un ABN AMRO N, jo, pēc tās domām, 2008. gada 3. oktobra integrētie darījumi neietvēra valsts atbalsta pasākumus, turklāt papildu pasākumi nebija saistīti ar sākotnējo darījumu.
(185)
Nīderlandes valsts norādīja, ka Komisijai vajadzētu ņemt vērā ļoti īpašos apstākļus, kuros Nīderlandes valstij nācās iegādāties FBN. Nīderlandes valsts arī norādīja, ka New HBU pārdošana bija ļoti apgrūtinoša Nīderlandes valstij un ABN AMRO N, radot negatīvu kapitāla ietekmi EUR 470 miljonu apmērā.
(186)
Nīderlandes valsts apgalvoja, ka visi tās pasākumi bija balstīti uz principiem, kas noteikti banku paziņojumā (84) un Komisijas paziņojumā - Finanšu iestāžu rekapitalizācija pašreizējās finanšu krīzes apstākļos - atbalsta ierobežošana līdz nepieciešamajam minimumam un aizsardzības līdzekļi pret pārmērīgiem konkurences traucējumiem (85) (turpmāk “rekapitalizācijas paziņojums”). Kopumā Nīderlandes valsts norādīja, ka tās pasākumi bija mērķtiecīgi, samērīgi ar risināmajām problēmām un izstrādāti tā, lai pēc iespējas samazinātu negatīvo ietekmi uz konkurentiem.
(187)
Nīderlandes valsts norādīja, ka A un B1 pasākums nav valsts atbalsts, jo valstij bija līgumiskas saistības novērst kapitāla problēmas, kas bija radušās ABN AMRO Z. Saskaņā ar KAV Nīderlandes valstij bija līgumiskas saistības īstenot ABN AMRO Holding sadalīšanu. DNB atļāva uzsākt ABN AMRO II atdalīšanos tikai tad, ja visi konsorcija dalībnieki ir iemaksājuši savu daļu ABN AMRO Z kapitāla iztrūkuma segšanai. Nīderlandes valsts atzina, ka tā bija piešķīrusi kapitālu ABN AMRO Z ar ABN AMRO N starpniecību, taču tā uzsvēra, ka ABN AMRO N bija tikai starpnieks. ABN AMRO N bija tikai nodevusi kapitālu tālāk ABN AMRO Z un A pasākums neradīja selektīvas priekšrocības ABN AMRO N.
(188)
Attiecībā uz to, vai ABN AMRO Z kapitāla iztrūkumu bija radījušas selektīvās priekšrocības, kas bija piešķirtas ABN AMRO N, Nīderlandes valsts norādīja, ka tad, kad konsorcijs iegādājās ABN AMRO Holdings (sk. 33. apsvērumu), konsorcija dalībnieki jau bija nodrošinājuši, ka dažādo mērķa akciju (kā definēts 35. apsvērumā) darbības bija pietiekami norobežotas cita no citas. Šī vienošanās nozīmēja, ka arī ABN AMRO N un ABN AMRO Z darbības bija skaidri nodalītas. Tas nozīmēja, piemēram, ka ABN AMRO N bija sava korporatīvās pārvaldības struktūra un sava pārskatu sniegšanas sistēma. Nīderlandes valsts arī vērsa Komisijas uzmanību uz to, ka ABN AMRO N no 2010. gada 6. februāra bija atsevišķs juridiskais statuss (86).
(189)
Nīderlandes valsts arī iesniedza pierādījumus, ka ABN AMRO Z kapitāla iztrūkums pastāvēja jau iegādes veikšanas laikā 2008. gada 3. oktobrī. Jau 2008. gada 3. oktobrīABN AMRO Z sākuma bilance bija mīnus EUR 7,4 miljardi, un Fortis SA/NV daļa šajā bilancē bija aptuveni EUR 2,5 miljardi. Attiecībā uz kapitāla deficīta iztrūkuma avotiem Nīderlandes valsts atzina, ka Unicredito akcijas EUR 1 miljarda vērtībā pārvietotas no ABN AMRO Z uz darbības mērķa akcijām (tostarp aptuveni EUR 300 miljoni nodoti ABN AMRO N), taču tās iesniegtā informācija parāda, ka Unicredito akciju nodošana notika 2008. gada februārī, tātad pirms Nīderlandes valsts intervences. Tādējādi Unicredito akciju nodošanu nevar uzskatīt par valsts atbalstu.
(190)
Attiecībā uz izmaksām, kas ABN AMRO Z radās saistībā ar galvenā biroja funkcijām, Nīderlandes valsts uzsvēra, ka šīs izmaksas ievērojami samazinājās pēc tam, kad konsorcija dalībnieki iegādājās ABN AMRO Holding, kā aprakstīts 33. apsvērumā. Tā kā konsorcija dalībnieki nebija ieinteresēti uzturēt lielu integrētu galveno biroju, bija loģiski turēt šādas izmaksas iespējami zemā līmenī. Nīderlandes valsts iesniegtie dati parādīja, ka ABN AMRO Z segtās izmaksas grupas darbībai bija EUR [0 - 0,5] miljardi 2008. gadā un EUR [0 - 0,2] miljardi 2009. gadā, un Nīderlandes valsts uzskatīja tās par neievērojamām summām. Nīderlandes valsts arī uzsvēra, ka tai radās saistības absorbēt šīs izmaksas tad, kad tā aizstāja Fortis SA/NV kā KAV dalībnieku pēc FBN (tai skaitā ABN AMRO N) iegādes 2008. gada 3. oktobrī.
(191)
Nīderlandes valsts norādīja, ka tad, ja Komisija uzskatītu A pasākumu par valsts atbalstu, nebūtu piemērojams paziņojums par aktīviem, kuru vērtība ir samazinājusies (87). Saskaņā ar Nīderlandes valsts teikto nebija nenoteiktības par aizsargāto aktīvu novērtējumu, tāpēc tos nevar uzskatīt par tādiem, “kuru vērtība ir samazinājusies” paziņojumā lietotajā nozīmē. Ja Komisija nepiekristu šim viedoklim, Nīderlandes valsts apgalvo, ka ABN AMRO N CDS joprojām atbilst minētā paziņojuma vispārējiem principiem. Turklāt tā norādīja, ka kredīta aizsardzības instruments bija nepieciešams un samērīgs, vienlaikus minimāli kropļojot konkurenci.
(192)
Nīderlandes valsts uzskatīja, ka atlīdzība par CRI - atdeve 10 % apmērā par atbrīvoto kapitālu - bija pietiekami augsta. Tā arī iesniedza pierādījumus, ka pirmās kārtas zaudējumu daļa 20 bāzes punktu apmērā bija ievērojami augstāka nekā paredzamie zaudējumi. Nīderlandes valsts apgalvoja, ka vēsturiskie zaudējumi (proti, [0 - 15] bāzes punkti) un 2010. gada prognozētie zaudējumi (proti, [0 - 30] bāzes punkti) par ABN AMRO N hipotēku portfeli nodrošināja labu prognozi par nākotnē paredzamo zaudējumu diapazonu. Arī tirgus informācija no reitingu ziņojumiem (88) apliecināja, ka pirmās kārtas zaudējumu daļa pārsniedza paredzamos zaudējumus. Nīderlandes valsts arī atsaucās uz investīciju bankas […] dokumentu, kas modelēja Nīderlandes valsts naudas plūsmu attīstību dažādu stresa scenāriju gadījumos.
(193)
Nīderlandes valsts arī uzskatīja, ka CRI ir ietverti pietiekami stimuli valsts atbalsta pakāpeniskai mazināšanai. Nīderlandes valsts vērsa Komisijas uzmanību uz CRI ietvertajām atsaukšanas iespējām un to, ka CRI zaudētu pievilcīgumu, tiklīdz ABN AMRO Group atļautu darboties saskaņā ar Bāzeles II prasībām. Ņemot to vērā, Nīderlandes valsts uzskatīja, ka ABN AMRO N varētu pārtraukt CRI 2011. gada janvārī, kad bija paredzams, ka pāreja uz Bāzeles II prasībām radīs atbrīvotā kapitāla samazinājumu.
(194)
Nīderlandes valsts paskaidroja, ka sadalīšanas izmaksas (t. i., B2 un B3 pasākums) izrietēja no KAV, kura de facto dalībniece Nīderlandes valsts bija kopš 2008. gada 3. oktobra. Saskaņā ar KAV Nīderlandes valstij - pretstatā ABN AMRO N - bija pienākums sadalīt ABN AMRO Holding trijās daļās. Nīderlandes valsts noliedza, ka šīs izmaksas radīja labumu ABN AMRO N, un tā arī paskaidroja, ka tā ir samaksājusi sadalīšanas izmaksas, jo valsts līgumiskais pienākums bija īstenot sadalīšanu.
(195)
Attiecībā uz drošības rezervi EUR 500 miljonu apmērā, kas arī bija ietverta sadalīšanas izmaksās, Nīderlandes valsts norādīja, ka tā atbilda parastajai banku praksei. Bankas nevar darboties tikai ar minimālo obligāto kapitālu, tām nepieciešama arī papildu komforta rezerve. Pretējā gadījumā, ja bankas saskartos pat ar mazu šķērsli, tās nekavējoties nonāktu finansiālās grūtībās. Taču Nīderlandes valsts norādīja, ka tās ieguldījumam drošības rezervēs jābūt īslaicīgam un ilgākā termiņā ABN AMRO N pašai būtu jāveido drošības rezerve bez Nīderlandes valsts palīdzības.
(196)
Attiecībā uz B4 pasākumu Nīderlandes valsts norādīja, ka tas nav valsts atbalsts. Nīderlandes valsts norādīja, ka lēmums par abu banku apvienošanos jau bija pieņemts un daļēji īstenots brīdī, kad tā iegādājās FBN. Nīderlandes valsts pamatoja savu apgalvojumu tādējādi, ka 2008. gada 3. oktobra integrēto darījumu laikā ABN AMRO Asset Management jau bija atdalīta un integrēta Fortis SA/NV. Nīderlandes valsts arī uzsvēra, ka Komisija bija likusi tai īstenot apvienošanās tiesiskās aizsardzības līdzekļus, lai novērstu atlikušās koncentrācijas problēmas, un ka tā no Fortis SA/NV mantoja New HBU apvienošanās tiesiskās aizsardzības līdzekļus. Nīderlandes valsts arī norādīja, ka ABN AMRO N finanšu līdzekļi nepalielinātos, un tādējādi tā aizstāvēja nostāju, ka B4 pasākums nav valsts atbalsts.
(197)
Nīderlandes valsts norādīja, ka integrācijas izmaksu finansēšanai piešķirtie valsts līdzekļi (B5 pasākums) uzskatāmi par racionālu ieguldījumu, kas dod veselīgu atdevi sinerģiju veidā. Nīderlandes valsts lēsa, ka šo sinerģiju apjoms ir aptuveni EUR 1,1 miljards gadā (pirms nodokļiem), bet integrācijas sākotnējās izmaksas ir EUR 1,2 miljardi (pēc nodokļiem). Saskaņā ar Nīderlandes valsts teikto apvienošanās kopējai NPV (ņemot vērā sinerģijas, integrācijas izmaksas un apvienošanās tiesiskās aizsardzības līdzekļu izmaksas) būtu jābūt pozitīvai EUR 2,88 miljardu apmērā (89).
(198)
Saskaņā ar Nīderlandes valsts teikto 2. līmeņa kapitāla konvertēšana 1. līmeņa kapitālā (C pasākums) neradīja selektīvas priekšrocības FBN. Nīderlandes valsts apgalvoja, ka konvertēšana notika Nīderlandes valsts interesēs, jo tā varēja konvertēt aizdevumus ar vidējo kuponu 2,976 % pašu kapitālā ar, pēc tās domām, pievilcīgu atlīdzību. Saistībā ar šo Nīderlandes valsts atsaucās uz ABN AMRO Group prognozēto normalizēto pašu kapitāla atdevi 2012. gadā aptuveni […] % apmērā, kā minēts 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plānā.
(199)
Ja Komisija uzskatītu C pasākumu par valsts atbalstu, Nīderlandes valsts iebilstu, ka Komisijai nevajadzētu uzskatīt visus atlaistos aizdevumus par valsts atbalstu. Tā paskaidroja, ka konvertāciju var sadalīt kā 2. līmeņa kapitāla atmaksu par nominālvērtību apvienojumā ar 1. līmeņa pamatkapitāla iepludināšanu (neradot neto naudas sekas). Saskaņā ar Nīderlandes valsts teikto tā tolaik nebūtu varējusi pamatoti sagaidīt 2. līmeņa kapitāla atmaksu par nominālvērtību, jo salīdzināmi citu banku instrumenti tika tirgoti ar ievērojamu diskontu pret nominālvērtību, kas atspoguļoja trauslos tirgus apstākļus. Nīderlandes valsts norādīja, ka diskonts EUR [135 - 405] miljonu apmērā bija pamatots, vadoties no salīdzināmiem rādītājiem.
(200)
Nīderlandes valsts norādīja, ka maksājums EUR 740 miljonu apmērā (D pasākums) bija viens no tās pienākumiem, kas izrietēja no KAV. Turklāt Nīderlandes valsts uzsvēra, ka tie bija tikai maksājumi citiem konsorcija dalībniekiem, nevis ABN AMRO N, tātad nebija arī valsts atbalsta ABN AMRO N.
(201)
Attiecībā uz E pasākumu, Nīderlandes valsts norādīja, ka ABN AMRO II neguva labumu no pretkompensācijas (aprakstīta 126. apsvērumā) un E pasākums tikai ļāva ABN AMRO II izsniegt pretkompensāciju Deutsche Bank. Tā apgalvoja, ka banka nevarēja izmantot pretkompensāciju jaunu darbības jomu attīstīšanai, un tādējādi tā nekropļo konkurenci.
(202)
Nīderlandes valsts uzskatīja, ka pretkompensācija atbilst Komisijas rekapitalizācijas paziņojumam. Nīderlandes valsts uzsvēra, ka tās noteiktās cenas pamatā bija ECB rekapitalizācijas ieteikums.
(203)
Nīderlandes valsts arī komentēja Komisijas aizdomas, ka FBN privileģētie akcionāri (90) nebija devuši pietiekamu ieguldījumu izmaksu sloga sadalīšanas ziņā. Nīderlandes valsts paskaidroja, ka investori, kas bija ieguldījuši priekšrocību akcijās, 2008. gadā nebija saņēmuši dividendes (ne naudā, ne uzkrājumu veidā), un ka priekšrocību akcijas tika tirgotas zem nominālvērtības. Nīderlandes valsts norādīja, ka FBN spēja izmaksāt vai rezervēt fiksētās dividendes nākotnē bija atkarīga no tā, vai FBN ir pietiekama saskaņā ar IFRS aprēķināta peļņa. Nīderlandes valsts norādīja, ka dividenžu klauzula, kas reglamentēja FBN priekšrocību akcijas, ietvēra tā saukto dividenžu apturēšanas/izmaksas formulējumu (91), un neskaidrība saistībā ar ABN AMRO Group dividenžu politiku mazināja pārliecību, kādu priekšrocību akciju ieguldītāji varētu gūt no dividenžu apturēšanas/izmaksas formulējuma.
(204)
Attiecībā uz to, vai kapitāls tiks atmaksāts, tiklīdz (īslaicīgās) kapitāla vajadzības izzudīs, Nīderlandes valsts norādīja, ka tā paredz izmantot ABN AMRO Group dividenžu politiku tā, lai ABN AMRO Group nebūtu kapitāla pārpalikuma, kas varētu radīt konkurences kropļojumus (92).
(205)
Attiecībā uz konkurences kropļojumiem Nīderlandes valsts norādīja, ka tā nepiekrīt Komisijas nostājai, ka apvienošanās rezultātā ABN AMRO N un FBN nostiprinājās Nīderlandē un ka šāda attīstība draudēja radīt nevēlamus konkurences kropļojumus. Tā drīzāk domāja pretēji un saistībā ar šo norādīja, ka FBN un ABN AMRO N atdalīšanās no to attiecīgajiem mātesuzņēmumiem un secīgā apvienošanās bija ļoti darbietilpīgas un nozīmēja, ka FBN un ABN AMRO N vadība varēja veltīt mazāk laika ikdienas komercdarbībai, un tāpēc tā apgalvoja, ka sadalīšana un secīgā apvienošanās negatīvi ietekmēja FBN un ABN AMRO N (vai ABN AMRO Group pēc apvienošanās) konkurences pozīciju.
5.3. Nīderlandes valsts komentāri par ieinteresēto personu komentāriem
5.3.1. Nīderlandes valsts komentāri par sūdzības iesniedzēja 2009. gada 6. maija vēstuli
(206)
Kopumā Nīderlandes valsts uzsvēra, ka, pēc tās domām, pasākumi par labu FBN un ABN AMRO N neatbilda Savienības definīcijai par valsts atbalstu un tāpēc tiem nebija kropļojošu seku. Tā uzskatīja, ka FBN un ABN AMRO N tirgus darbība uzkrājumu un noguldījumu tirgū atbilst tāda racionāla tirgus dalībnieka rīcībai, kas aizsargā savas komercintereses. Nīderlandes valsts uzskatīja, ka FBN un ABN AMRO N piedāvātās procentu likmes nebija kropļojošas. Tādējādi tā apgalvoja, ka nav pārkāptas Savienības konkurences tiesības.
(207)
Nīderlandes valsts iesniedza vairākas salīdzinošas tabulas ar procentu likmēm, kas tika piedāvātas par konkrētiem noguldījumu un uzkrājumu produktiem. Nīderlandes valsts noliedza, ka FBN un ABN AMRO N konsekventi piedāvā augstākās procentu likmes, īpaši salīdzinājumā ar mazākām Nīderlandes bankām, piemēram, SNS, NIBC un DSB. Nīderlandes valsts arī norādīja, ka jau pirms finanšu krīzes krājkontu procentu likmes Nīderlandē bija augstas, daļēji mazāku banku agresīvās cenu politikas dēļ. Nīderlandes valsts uzskatīja, ka finanšu krīzes laikā bankas mēģināja aizsargāt savu uzkrājumu klientu loku, piedāvājot klientiem relatīvi augstas procentu likmes par uzkrājumu produktiem.
(208)
Nīderlandes valsts arī komentēja ABN AMRO N interneta zīmola MoneYou (tas tika ieviests tirgū 2008. gada septembrī) cenu noteikšanas stratēģiju. Nīderlandes valsts norādīja, ka MoneYou ir specializēts interneta produkts, kas ievērojami atšķiras no tradicionālākiem produktiem izmaksu bāzes un pakalpojumu līmeņa ziņā. Nīderlandes valsts norādīja, ka MoneYou pirmajos sešos savas pastāvēšanas mēnešos bija jāveido zīmola atpazīstamība, tāpēc tam bija jāpiedāvā procentu likmes, kas lielākoties bija nedaudz zemākas vai vienādas ar tām, ko piedāvāja līdzīgi interneta banku operāciju tirgus spēlētāji (93). Sākot no 2009. gada otrā ceturkšņa, MoneYou piedāvātās procentu likmes tika pazeminātas un MoneYou sevi pozicionēja tā dēvētajā vidējā līmeņa segmentā (94). Attiecībā uz MoneYou Nīderlandes valsts norādīja, ka tas piesaistīja tikai ierobežotu līdzekļu apjomu (proti, EUR [0 - 5] miljardus), kas ir aptuveni [0 - 5] % no Nīderlandes uzkrājumu tirgus kopapjoma. Nīderlandes valsts norādīja, ka bijušie Van Lanschot klienti veidoja tikai nelielu MoneYou darbības daļu (t. i., [0 - 5 000] kontus jeb [0 - 5] % no MoneYou kontiem).
(209)
Nīderlandes valsts arī noliedza, ka ABN AMRO N un FBN paļāvās tikai uz Nīderlandes uzkrājumu tirgu, lai sevi finansētu. Nīderlandes valsts iesniedza jaunu informāciju, kas parādīja, ka ABN AMRO N2009. gada 6. jūlijā bija izlaidusi segtu obligāciju EUR 2 miljardu apmērā un FBN bija emitējusi valsts garantētus parāda instrumentus EUR 15,5 miljardu apmērā. Saskaņā ar Nīderlandes valsts teikto sūdzības iesniedzēja apgalvojumi bija nekorekti un pārsteidzīgi. Tā norādīja, ka FBN tikai bija nepieciešams zināms laiks, lai izveidotu likviditātes pārvaldību un emitētu valsts garantētus parāda instrumentus. Nīderlandes valsts norādīja, ka noguldījumi un uzkrājumu produkti arī ir svarīgi, lai izveidotu attiecības ar klientiem, un to mērķis ir savādāks un plašāks nekā citiem finansējuma instrumentiem. Saistībā ar šo Nīderlandes valsts norādīja, ka bankas uzkrājumu un noguldījumu tirgus daļas zaudēšanas rezultātā var tikt zaudēta citu bankas produktu tirgus daļa.
(210)
Nīderlandes valsts noliedza arī to, ka patērētāji un tirgus dalībnieki uzskatītu, ka ABN AMRO N un FBN ir drošākas bankas nekā to konkurenti. Tā atsaucās uz reitingiem, ko FBN un ABN AMRO N bija piešķīrušas reitingu aģentūras un kas bija zemāki par, piemēram, Rabobank AAA reitingu. Līdzīga situācija bija ar tās relatīvajām CDS starpībām. Nīderlandes valsts arī uzskatīja, ka ne jau valsts īpašumtiesību dēļ ABN AMRO N vai FBN likās drošāks patērētājiem un tirgus dalībniekiem. Saistībā ar šo tā norādīja, ka daudzās valsts ad-hoc intervences bija parādījušas, ka Nīderlandes valsts pēc iespējas veiktu intervences attiecībā uz jebkuru privātu banku. Tādējādi tā uzskatīja, ka de facto nebija nekādas šķietamas atšķirības starp Nīderlandes privāto banku un Nīderlandes valstij piederošo banku piedāvāto drošību.
(211)
Lai aprēķinātu, vai par uzkrājumu produktiem piedāvātās procentu likmes rada zaudējumus, Nīderlandes valsts norādīja, ka tās nevajadzētu salīdzināt ar EURIBOR likmēm, bet drīzāk ar likmēm, kas izriet no tā dēvētās “replicējošā portfeļa metodoloģijas” (95). Izmantojot šo metodoloģiju, Nīderlandes valsts atzina, ka dažiem produktiem bija īslaicīga negatīva starpība. Taču tā norādīja, ka tā bija racionāla tirgus uzvedība un atbilda (privātpersonām piederošo) konkurentu tirgus uzvedībai konkrētajā brīdī.
5.3.2. Nīderlandes valsts komentāri par sūdzības iesniedzēja 2009. gada 21. un 28. augusta argumentiem
(212)
Nīderlandes valsts norādīja, ka tās iepriekšējie komentāri par sūdzības iesniedzēju, kas apkopoti 206. - 211. apsvērumā, joprojām ir spēkā.
(213)
Turklāt Nīderlandes valsts uzsvēra, ka sūdzības iesniedzēja apgalvojums par to, ka ABN AMRO N un FBN tirgus daļa palielinājusies, balstās uz kļūdainu statistiku. Attiecībā uz šķietamo ABN AMRO N piesaistīto noguldījumu pieaugumu par EUR 21 miljardu Nīderlandes valsts norādīja, ka tikai EUR 5,1 miljards bija saistīts ar Nīderlandes fizisko personu uzkrājumiem, bet pārējā daļa galvenokārt bija attiecināma uz korporatīvo klientu ietaupījumiem un ārvalstu noguldījumiem. Nīderlandes valsts arī iesniedza datus, kas parādīja, ka FBN noguldījumu un uzkrājumu apjoma pieaugums lielā mērā izrietēja no korporatīvajām banku operācijām, nevis no fiziskajām personām un privātklientiem piedāvātajām banku operācijām.
(214)
Nīderlandes valsts norādīja, ka Nīderlandes klienti vairāk ieguldīja uzkrājumos, ņemot vērā neskaidro makroekonomisko vidi. Tā atsaucās uz Centrālās statistikas pārvaldes (turpmāk “CPS”) datiem, kas liecināja, ka 2009. gada pirmajā pusē uzkrājumi palielinājās par 7,7 % salīdzinājumā ar iepriekšējo gadu. ABN AMRO N klientu ietaupījumi pieauga par 7,5 % salīdzinājumā ar iepriekšējo gadu, kas liecināja, ka ABN AMRO N tirgus daļa drīzāk samazinājās. FBN arī iesniedza pierādījumus tam, ka tās klientu uzkrājumu pārmaiņas atbilda tirgū notiekošajam.
5.3.3. Nīderlandes valsts komentāri par ABN AMRO Bank komentāriem
(215)
Nīderlandes valsts apliecināja, ka tā nebija piešķīrusi likviditātes mehānismu ABN AMRO N, tādējādi kopumā apstiprinot ABN AMRO Bank argumentus.
6. NOVĒRTĒJUMS
6.1. Atbalsta esība
(216)
Līguma 107. panta 1. punkts paredz, ka ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl tāds atbalsts iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm. No tā izriet, ka valsts pasākums kvalificējams kā valsts atbalsts, ja tas atbilst šādiem četriem (kumulatīviem) kritērijiem:
-
valsts resursi;
-
selektīvas priekšrocības;
-
konkurences izkropļojumu radīšana;
-
ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm.
(217)
Pirmajam kritērijam atbilst Y1-E pasākumi 128. apsvēruma 4. tabulā, jo visi šie pasākumi ir tieši finansēti no Nīderlandes valsts resursiem.
(218)
Šā lēmuma 220. - 278. apsvērumā ir analizēts, vai pasākums rada selektīvas priekšrocības FBN, ABN AMRO N vai ABN AMRO Group pēc apvienošanās (otrais kritērijs), izpētot katru pasākumu atsevišķi.
(219)
Ja šajā gadījumā pastāv selektīvas priekšrocības, būtu īstenots arī trešais un ceturtais kritērijs. Visi pasākumi izkropļo konkurenci vai draud ar konkurences izkropļojumiem, jo to dēļ FBN, ABN AMRO N vai ABN AMRO Group pēc apvienošanās atrodas labvēlīgākā pozīcijā attiecībā pret citām konkurējošām bankām (trešais kritērijs). Turklāt pasākumi ietekmē arī tirdzniecību starp dalībvalstīm. FBN, ABN AMRO N un ABN AMRO Group pēc apvienošanās ir starptautiski orientētas bankas, kas veic darbību ārpus Nīderlandes, vienlaikus konkurējot arī ar ārvalstu banku meitasuzņēmumiem savas mītnes valsts tirgū (ceturtais kritērijs).
6.1.1. 2008. gada 3. oktobra Y1 un Y2 pasākums
(220)
Jāatgādina, ka šis lēmums novērtē tikai potenciālo atbalstu FBN, ABN AMRO N vai ABN AMRO Group pēc apvienošanās. Potenciālais atbalsts Fortis Bank SA/NV, kas izriet no Y1 un Y2 pasākuma, tika novērtēts 2008. gada 3. decembra lēmumā.
(221)
Kā norādīts 2008. gada 3. decembra lēmuma 52. apsvērumā (96) un šo pasākumu sākotnējā valsts atbalsta novērtējumā 2009. gada 8. aprīļa lēmumā, 2008. gada 3. oktobrī veiktie pasākumi (t. i., X, Y1 un Y2 pasākums) ir cieši saistīti. Nīderlandes valsts atdalīja FBN un ABN AMRO N no to likviditātes grūtībās nonākušā mātesuzņēmuma, iegādājoties FBN, taču, lai pilnībā izolētu FBN no tā mātesuzņēmuma likviditātes problēmām, Nīderlandes valstij bija jāuzņemas arī FBN finansētāja loma. Šis mērķis atspoguļojās Y1 un Y2 pasākumā. Turklāt 2008. gada 3. oktobrī Nīderlandes valsts pārņēma Fortis SA/NV KAV saistības.
(222)
Kā norādīts 2008. gada 3. decembra lēmuma 50. apsvērumā, Komisija nevar piekrist, ka TEIP ir ievērots attiecībā uz 2008. gada 3. oktobra integrētajiem darījumiem, kuru ietvaros Nīderlandes valsts iegādājās FBN (tostarp ABN AMRO N) par EUR 12,8 miljardiem un arī piešķīra FBN ļoti lielu finansējumu. Ņemot vērā tobrīd dominējošos tirgus apstākļus, neviens pircējs nebūtu varējis un negribētu piedāvāt tik daudz, lai glābtu FBN (97). Turklāt Nīderlandes valsts iesniegtā papildinformācija apliecināja, ka 2008. gada 3. oktobrī Nīderlandes valsts arī piekrita atlīdzināt Fortis SA/NV par tā KAV saistībām. Šīs vienošanās dēļ par KAV 2008. gada 3. oktobra integrētie darījumi tirgus ekonomikas investoram būtu vēl nepieņemamāki. Bez atbilstošas pienācīgas pārbaudes neviens investors nebūtu pārņēmis Fortis SA/NV saistības saskaņā ar KAV, jo tās radīja lielas saistības vēlākā posmā (par kurām Nīderlandes valsts jau bija daļēji informēta 2008. gada 3. oktobrī).
(223)
Nīderlandes valstij 2008. gada 3. oktobra integrētie pasākumi bija nepieciešami, lai izvairītos no plašas risku izplatības Nīderlandes banku sistēmā un ekonomikā (98). Tirgus ekonomikas investors parasti neņem vērā šādas risku izplatības radīto ietekmi.
(224)
Vēlēšanās izvairīties no būtiskiem Nīderlandes banku sistēmas un ekonomikas traucējumiem izskaidro, kāpēc Nīderlandes valsts tik strauji pieņēma lēmumus. Tirgus ekonomikas investors būtu veltījis daudz vairāk laika, lai izvērtētu potenciālo nepieciešamību iepludināt papildu kapitālu, un būtu arī sīkāk izpētījis uzņēmumu finanšu rādītājus. Rezultātā tirgus ekonomikas investoram, kam ir pietiekams laiks pienācīgas pārbaudes veikšanai, būtu labāks priekšstats par secīgajiem ieguldījumiem, un tas šo informāciju ņemtu vērā novērtējumā. Nīderlandes valstij bija jārīkojas ātri, lai saglabātu Nīderlandes finanšu stabilitāti, tāpēc tā nevarēja rīkoties kā tirgus ekonomikas investors un nevarēja atvēlēt vairāk laika, lai pamatīgāk apsvērtu 2008. gada 3. oktobra integrētos darījumus un ar KAV saistītās saistības.
(225)
Tāpēc Komisija apstiprina savu novērtējumu, ka 2008. gada 3. oktobra integrētie darījumi neatbilst TEIP (šis secinājums jau bija izdarīts 2008. gada 3. decembra lēmumā, saskaņā ar kuru šie darījumi tika uzskatīti par valsts atbalstu Fortis Bank SA/NV).
(226)
Attiecībā uz priekšrocību esību 2008. gada 3. oktobra pasākumi kopā ļāva atdalīt FBN un ABN AMRO N no Fortis SA/NV un tādējādi piešķīra būtiskas selektīvās priekšrocības FBN, kas bija cieši integrēts Fortis Bank SA/NV un - jo īpaši - lielā mērā paļāvās uz Fortis Bank SA/NV finansējumu. 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plānā (sk. arī 78. apsvērumu) Nīderlandes valsts atzina, ka, ja tā nebūtu iejaukusies, Fortis SA/NV būtu nogremdējusi FBN. Bez valsts atbalsta pasākumiem FBN joprojām būtu pakļauts uz bankrota robežas esošā Fortis SA/NV saistībām, un šīs saistības būtiski kavētu FBN darbību. Norobežojot savu darbību no Fortis SA/NV, FBN lielā mērā varēja izvairīties no problēmām un izmaksām, kas ir raksturīgas grūtībās nonākušam (finanšu) uzņēmumam, piemēram, augstākām finansējuma izmaksām, sliktākiem maksājumu nosacījumiem no piegādātāju un partneru puses, augstākām personāla izmaksām, lai noturētu darbiniekus, un darbības un riska svērto aktīvu samazināšanai, lai saglabātu kapitālu (99). Lai gan operāciju līmenī ABN AMRO N joprojām bija atsevišķs uzņēmums, Nīderlandes valsts baidījās par problēmu pārmešanās risku, ko radītu tas, ka tirgus varētu asociēt ABN AMRO N ar tā nākamo īpašnieku Fortis SA/NV.
(227)
Svarīga 2008. gada 3. oktobra integrēto darījumu sastāvdaļa bija Y1 pasākums, kas arī radīja ievērojamas priekšrocības FBN, īpaši ņemot vērā darījuma apjomu un tobrīd dominējošos tirgus apstākļus.
(228)
Lielais likviditātes mehānisms EUR 45 miljardu apmērā (100) tika piešķirts, kad liela apjoma darījumu tirgi faktiski bija slēgti, īpaši attiecībā uz lielām summām un uzņēmumiem ar relatīvi augstu aizdevumu un noguldījumu attiecību, tādiem kā FBN. To, ka tik liela likviditātes summa nebija uzreiz pieejama tirgū, apliecina tas, ka FBN bija nepieciešami vairāki ceturkšņi, lai aizstātu īstermiņa likviditātes mehānismu ar citiem finansējuma avotiem. Beigās FBN atmaksāja visu no Nīderlandes valsts saņemto īstermiņa finansējumu 2009. gada jūnijā, deviņus mēnešus pēc likviditātes atbalsta piešķiršanas. Refinansēšana tika daļēji īstenota, izmantojot valsts garantēta parāda emisijas (101).
(229)
Tādējādi jāsecina, ka Y1 pasākums ir valsts atbalsts, jo tas radīja FBN priekšrocības, piešķirot finansējumu, ko tas nebūtu varējis atrast tirgū tobrīd dominējošajos tirgus apstākļos.
(230)
Attiecībā uz Y2 pasākumu, kas ir Fortis Bank SA/NV piešķirto ilgtermiņa aizdevumu pārjaunojums, Komisija uzskata, ka pasākums rada selektīvas priekšrocības FBN. Nīderlandes valsts iesniegtā informācija rāda, ka Fortis Bank SA/NV bija tiesības uz fiksētas likmes ilgtermiņa aizdevumu (nominālā vērtība EUR 7,9 miljardi) tūlītēju atmaksu FBN īpašnieku maiņas dēļ. Pateicoties Y2 pasākumam, FBN nebija jāmeklē jauns finansējums tirgū, lai atmaksātu šos ilgtermiņa aizdevumus. Tas varēja turpināt gūt labumu no esošajiem aizdevumiem ar pirmskrīzes likmēm.
(231)
Akceptējot pārjaunojumu, Nīderlandes valsts piešķīra FBN ilgtermiņa aizdevumu ar pirmskrīzes procentu likmēm. Tirgus ekonomikas investors nebūtu piešķīris šos aizdevumus ar pirmskrīzes procentu likmēm, bet būtu apspriedis procentu likmes, kas labāk atspoguļotu tobrīd dominējošos tirgus apstākļus, īpaši tāpēc, ka runa bija par aizdevumiem, kuru summa bija ievērojama.
(232)
Tādējādi jāsecina, ka Y2 pasākums ir valsts atbalsts FBN, jo tas radīja selektīvas priekšrocības FBN, izmantojot aizdevumu ar pirmskrīzes likmēm. Nīderlandes valsts nemēģināja panākt, lai atmaksājamo aizdevumu procentu likmes atbilstu pēckrīzes procentu likmēm, tādējādi tā nerīkojās kā tirgus ekonomikas investors.
(233)
Komisija ir saņēmusi pietiekami daudz informācijas, lai secinātu, ka ABN AMRO N nesaņēma finansējumu no Y1 un Y2 pasākuma. Tādējādi šie pasākumi tai neradīja priekšrocības.
(234)
Tādējādi 2008. gada 3. oktobra integrētie darījumi neatbilst TEIP un rada selektīvas priekšrocības FBN. Šie pasākumi ļāva FBN noturēties tirgū un turpināt savu darbību, izvairoties no turpmākām tā mātesuzņēmuma problēmu radītām sekām. FBN saņēma arī ļoti lielu finansējuma atbalstu, kas nebija pieejams tirgū tik īsā laika posmā. Tāpēc Y1 un Y2 pasākums ir valsts atbalsts, bet, kā minēts 2009. gada 8. aprīļa lēmuma 32. apsvērumā, X pasākums kā tāds nav valsts atbalsts FBN, bet ir daļa no plašāka darījuma - FBN atdalīšanās no Fortis Bank SA/NV -, kas ietvēra valsts atbalstu FBN.
6.1.2. TEIP piemērojamība pasākumiem, kas veikti pēc 2008. gada 3. oktobra sākotnējā atbalsta
(235)
Nīderlandes valsts aptuveni 18 mēnešu garumā ir veikusi daudzus pasākumus par labu FBN un ABN AMRO N. Nīderlandes valsts apgalvo, ka TEIP tests jāpiemēro katram pasākumam atsevišķi (īpaši B4 un B5 pasākumam, kas saistīti ar apvienošanos). Taču, vadoties no pasākumu hronoloģijas (I), pasākumu kopējā mērķa (II) un uzņēmumu situācijas katra pasākuma laikā (III), Komisija secina, ka tie nav pietiekami atšķirīgi, lai TEIP piemērotu individuāli. Komisija visus pasākumus uzskata par viena ilgstoša pārstrukturēšanas procesa sastāvdaļām (102), (103).
(236)
Pasākumu hronoloģija (I), kas aprakstīta šā lēmuma 2.1. un 2.4. sadaļā, rāda, ka visi pasākumi ir savstarpēji saistīti un tika veikti īsā laika posmā.
(237)
Turklāt ar apvienošanos saistītie pasākumi ir skaidri saistīti ar iepriekš veiktām intervencēm. Kad 2008. gada 21. novembrī - nedaudz vairāk kā sešas nedēļas pēc 2008. gada 3. oktobra glābšanas intervences - Nīderlandes valsts nolēma apvienot FBN un ABN AMRO N, tā to varēja izdarīt tikai tāpēc, ka tikko bija izglābusi abus uzņēmumus no bankrota. Citiem vārdiem sakot, hipotētiskā scenārija gadījumā bez 2008. gada 3. oktobra intervences apvienošanās īstenošana nebūtu bijis pieņemams variants, jo abi uzņēmumi vai nu vairs nepastāvētu, vai arī to darbības apjoms būtu ievērojami samazināts, tādējādi rezultātā izveidotais apvienotais uzņēmums būtu daudz mazāks un ne tik pievilcīgs, un to Nīderlandes valsts arī atzīst savā 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plānā (sk. 78. apsvērumu).
(238)
Visiem pasākumiem bija kopējs mērķis (II) pilnībā atjaunot FBN un ABN AMRO N dzīvotspēju. Tūlīt pēc 2008. gada 3. oktobra integrētajiem darījumiem bija skaidrs, ka Nīderlandes valsts ir tikai stabilizējusi situāciju, bet vēl bija jārisina svarīgas darbības problēmas, īpaši tāpēc, ka katrs uzņēmums bija atdalīts no sava iepriekšējā mātesuzņēmuma.
(239)
Turklāt apvienošanās bija pasākums, kas bija nepieciešams šā kopējā mērķa - pilnībā atjaunot dzīvotspēju - sasniegšanai. FBN kā atsevišķa uzņēmuma finansējuma situācija bija vāja, jo tam bija relatīvi mazs fiziskajām personām piedāvāto banku pakalpojumu klientu loks un tas lielā mērā bija atkarīgs no liela apjoma finansējuma (104). ABN AMRO N bija zaudējis svarīgu kompetenci saistībā ar produktiem un lielu daļu no sava starptautiskā tīkla. Abi uzņēmumi saskārās ar darbības problēmām, kas bija saistītas, piemēram, ar IT, nodokļiem un riska vadību, un nebija arī skaidrs, vai ir pietiekams visu to darbības jomu apjoms, kurās tie aktīvi darbojās. Nīderlandes valsts izskatīja vairākas alternatīvas un ātri izlēma, ka apvienošanās kopā ar papildu kapitāla palielinājumu būtu vislabākais veids, lai pilnībā atjaunotu dzīvotspēju. Apvienošanās scenārija gadījumā ABN AMRO N pakalpojumi fiziskajām personām, kuru lielāko daļu veidoja noguldījumu darbība, kompensēja FBN vājo finansējuma situāciju, savukārt FBN varēja ABN AMRO N nodrošināt lielāku apjomu un starptautiskas filiāles. Turklāt apvienotais uzņēmums varēja labāk risināt praktiskas problēmas un arī gūt labumu no papildu apjomradītiem ietaupījumiem. Apvienošanās novērsa nepieciešamību atjaunot katru uzņēmumu atsevišķi.
(240)
Attiecībā uz uzņēmumu situāciju katra pasākuma laikā (III) Komisija norāda, ka uzņēmumu dzīvotspēja tika pilnībā atjaunota tikai pēc visu pasākumu īstenošanas. Tie nebija dzīvotspējīgi starpposmā, piemēram, 2008. gada 21. novembrī, kad tika pieņemts lēmums par apvienošanos. Saistībā ar šo Komisija uzsver, ka 2008. gada decembra beigās, tātad pēc lēmuma par apvienošanos, pastāvēja briesmas, ka FBN kapitāls kļūs mazāks par DNB minimālajām kapitāla prasībām, jo tam bija jāveic norakstīšana attiecībā uz ABN AMRO N. ABN AMRO N joprojām bija ietverts FBN bilancē ar novērtējumu, kas vairs nebija reālistisks (105) pēc X pasākumā izmantotā novērtējuma, un tāpēc norakstīšana bija neizbēgama. Lai novērstu FBN kapitāla problēmas, Nīderlandes valsts nopirka ABN AMRO N no FBN par EUR 6,5 miljardiem un 2009. gada beigās veica papildu koriģējošu kapitāla pasākumu, konvertējot 2. līmeņa kapitālu 1. līmeņa kapitālā (sk. šā lēmuma 121. apsvērumu un 52. zemsvītras piezīmi). Nīderlandes valsts apgalvojumi, […] un […] apstiprina, ka pēc 2008. gada 3. oktobra integrētajiem darījumiem FBN un ABN AMRO N joprojām saskārās ar lielām problēmām saistībā ar dzīvotspēju (106).
(241)
Komisija arī atzīmē, ka Nīderlandes valsts iesniedza pilnvērtīgu pārstrukturēšanas plānu tikai pēc tam, kad bija pieņemti lēmumi par visiem pasākumiem, kas liecina, ka tikai tad dzīvotspēja bija pilnībā atjaunota. Procedūras laikā Komisija atkārtoti lūdza iesniegt detalizētu pārstrukturēšanas plānu (sk., piemēram, 137. apsvērumu), kas bija absolūti nepieciešams, lai novērtētu, vai atbalstu saņēmušā uzņēmuma dzīvotspēja ir pilnībā atjaunota.
(242)
Nīderlandes valsts 2009. gada 4. decembrī iesniedza 2009. gada pārstrukturēšanas plānu, bet šajā pirmajā plānā joprojām nebija svarīgu elementu, kas minēti paziņojumā par pārstrukturēšanu, piemēram, finanšu prognožu ļaunākā gadījuma scenārijam. Nepieciešamie papildinājumi tika saņemti 2010. gada 23. martā. Uz Komisijas agrākajiem pieprasījumiem iesniegt pārstrukturēšanas plānu Nīderlandes valsts atbildēja, ka FBN un ABN AMRO N apvienošanai bija svarīga loma šo uzņēmumu pārstrukturēšanā. Atbilstoši tās teiktajam ABN AMRO Group pārejas vadības komandai bija nepieciešams laiks plāna sagatavošanai, un tai nevarēja būt pilnīga priekšstata par grupas nākotnes veidolu pirms apvienošanās īstenošanas.
6.1.3. Priekšrocību esība un secinājums par atbalsta esību attiecībā uz pasākumiem, kas īstenoti pēc 2008. gada 3. oktobra integrētajiem darījumiem.
(243)
Z pasākums bija nepieciešams, lai izvairītos no tā, ka FBN kapitāla rādītāji samazinās un ir mazāki par minimālajām normatīvajām kapitāla prasībām.
(244)
FBN kapitāla problēma bija saistīta ar ABN AMRO N augsto novērtējumu tā bilancē. […] pienācīgās pārbaudes ziņojumā ietvertie modelējumi rāda, ka, samazinot ABN AMRO N uzskaites vērtību līdz EUR 6,5 miljardiem, FBN 1. līmeņa kapitāla rādītājs un kopējā kapitāla rādītājs būtu attiecīgi 3,8 % un 7,6 % (107). Citiem vārdiem sakot, bija risks, ka FBN kapitāla rādītāji kļūtu mazāki par minimālajiem normatīvajiem rādītājiem, saskaņā ar kuriem minimālais kopējā kapitāla rādītājs ir 8 % (un ne vairāk kā puse var būt 2. līmeņa kapitāls). Saskaņā ar […] ziņojumu ABN AMRO N pārdošana Nīderlandes valstij par EUR 6,5 miljardiem paaugstināja FBN 1. līmeņa kapitāla rādītāju un kopējā kapitāla rādītāju līdz attiecīgi 7,8 % un 15,7 %, tādējādi novēršot FBN kapitāla problēmu un ļaujot uzņēmumam noturēties tirgū.
(245)
Šis pasākums radīja priekšrocības FBN tāda kapitāla veidā, ko tas nebūtu varējis atrast tirgos. Uzņēmums arī nevarēja izmantot iekšēji radītu bāzes peļņu, lai (daļēji) atrisinātu problēmu, jo 2008. gadā tam bija zaudējumi EUR 922 miljonu apmērā saistībā ar Madoff krāpšanu. Tā kā bija risks, ka FBN kapitāls var kļūt mazāks par minimālajām kapitāla prasībām, pasākums ļāva uzņēmumam ievērot normatīvās prasības un turpināt savu darbību.
(246)
Komisija ir nonākusi pie secinājuma, ka Nīderlandes valsts veiktā ABN AMRO N pirkšana nenotika ar tirgus nosacījumiem turpmāk norādīto iemeslu dēļ.
(247)
Tirgus ekonomikas investors (108), kam būtu bijusi interese par ABN AMRO N iegādi 2008. gada decembrī, būtu izmantojis tirgus cenu, ņemot vērā tirgus apstākļus konkrētajā brīdī. […] ziņojumā Nīderlandes valstij bija divi novērtējumi: “ciklam atbilstīgs” novērtējums EUR [5 - 9] miljardu apmērā, kurā tika pieņemta tirgus normalizēšanās, un “pašreizējo tirgus apstākļu” novērtējums EUR [4 - 6,5] miljardu apmērā, kura pamatā bija tirgus apstākļi 2008. gada oktobra pirmajās dienās (109). Tirgus ekonomikas investors būtu vadījies no “pašreizējo tirgus apstākļu” novērtējuma.
(248)
Jebkurā gadījumā būtu nepieciešama “pašreizējo apstākļu” korekcija, lai ņemtu vērā tirgus apstākļu pasliktināšanos laikposmā starp 2008. gada 3. oktobri (t. i., […] novērtējuma ziņojuma datumu) un faktisko datumu, kad tika izlemts, ka Nīderlandes valsts iegādāsies ABN AMRO N. Šajā periodā indekss Euro Stoxx 50 nokritās par 22,2 %, bet indekss Euro Stoxx Banks nokritās par 45,3 %.
(249)
Nevar pieņemt Nīderlandes valsts argumentu, ka korekcija nav nepieciešama, ņemot vērā ABN AMRO N konservatīvo riska profilu (t. i., nav aktīvu, kuru vērtība būtu samazinājusies, laba finansējuma situācija u. c.). Tirgus kritums bija plaši izplatīts, īpaši attiecībā uz banku akcijām, kas liecināja, ka tas nav tik daudz saistīts ar akciju īpatnībām, bet gan ar sliktākiem ekonomiskajiem un finanšu tirgus apstākļiem un ar to saistīto pieprasīto riska prēmiju kāpumu. Ņemot to vērā, nepieciešama 2008. gada 3. oktobra“pašreizējo tirgus apstākļu” novērtējuma lejupvērsta korekcija, lai iegūtu saprātīgu aplēsi par ABN AMRO N vērtību 2008. gada 14. decembrī. Piemērojot novērotos indeksa Euro Stoxx 50 un indeksa Euro Stoxx Banks procentuālos kritumus (22,2 % un 45,3 %), rezultātā iegūtais 2008. gada decembra tirgus cenas diapazons ir no EUR [2,2 - 3,6] miljardiem līdz EUR [3,1 - 5,1] miljardam (t. i., EUR [4 - 6,5] miljardi samazināti par 22,2 % un 45,3 %) (110).
(250)
Komisija var pieņemt, ka, atbilstoši Nīderlandes valsts iestāžu apgalvotajam, korekcija veicama, ņemot vērā to, ka Nīderlandes valsts nemaksāja par darījumu naudā. Y2 pasākuma rezultātā Nīderlandes valstij piederēja FBN emitēts parāds, un tā pēc tam samaksāja FBN par ABN AMRO N, daļēji atsakoties no parāda ar nominālvērtību EUR 6,5 miljardi. Tā kā citu banku emitēts parāds tobrīd tika tirgots ar diskontu no nominālvērtības, Komisija var akceptēt, ka atlaisto parāda instrumentu vērtība bija zemāka par nominālvērtību. Vadoties no pieejamās tirgus informācijas, Komisija var akceptēt korekciju [10 - 30] % jeb EUR [0,65 - 1,95] miljardu apmērā. Tas nozīmētu, ka faktiskā darījuma cena būtu EUR [4,55 - 5,85] miljardi (EUR 6,5 miljardi mīnus EUR [0,65 - 1,95] miljardi), nevis EUR 6,5 miljardi (111).
(251)
Tādā gadījumā atbalsta summa Z pasākuma ietvaros būtu starpība starp samaksāto cenu un ABN AMRO N tirgus vērtību. Tā būtu starp EUR [0 - 2,75] miljardiem (EUR [4,55 - 5,85] miljardi mīnus EUR [3,1 - 5,1] miljardi) un EUR [0,95 - 3,65] miljardiem (EUR [4,55 - 5,85] miljardi mīnus EUR [2,2 - 3,6] miljardi).
(252)
Komisija neredz pamatu Nīderlandes valsts apgalvojumiem, ka tās novērtējumu EUR 6,5 miljardu apmērā pārliecinoši apstiprina citu konsorcija dalībnieku akcepts un […] ziņojums. Pārmaksāšana par ABN AMRO N neietekmēja pārējos konsorcija dalībniekus, kas nozīmē, ka to akcepts pārdošanai nebija akcepts pašam novērtējumam. Nav arī norādes, ka konsorcija dalībnieki paši būtu veikuši jaunu novērtējumu. […] vēstule arī neapstiprina Nīderlandes valsts apgalvojumus. […] tikai apstiprināja metodoloģiju un procesu, un tā īso ziņojumu nevar uzskatīt par ticamu novērtējumu. […] ziņojuma pamatā arī ir cena, ko Nīderlandes valsts 2008. gada 3. oktobrī samaksāja par FBN un ABN AMRO N. Kā iepriekš minēts, 2008. gada 3. oktobra darījums nav uz tirgu balstīts darījums. Atbalstu ietverošu darījumu nevar izmantot tirgus cenas noteikšanai.
(253)
Fortis SA/NV akcionāru uzdevumā strādājošo ekspertu ziņojums arī neatbalsta hipotēzi, ka Nīderlandes valsts nepārmaksāja. Šis ziņojums ir tikai sekundāra analīze par novērtējumiem un novērtējumu metodēm, kas tika izmantotas procesā, un nav jauns novērtējums. Turklāt ziņojums jāskata tā kontekstā. Fortis SA/NV akcionāri uztraucās, ka ir saņēmuši pārāk zemu cenu no Nīderlandes valsts par iegādātajiem aktīviem, un šis ziņojums galvenokārt aplūko šo jautājumu, t. i., ka Nīderlandes valsts ir samaksājusi pārāk zemu cenu. Visbeidzot arī jāpiebilst, ka punktos, uz kuriem atsaucas Nīderlandes valsts, nekas nav teikts atsevišķi par ABN AMRO N, bet ir tikai pieminēts pilnais aktīvu kopums, ko iegādājās Nīderlandes valsts.
(254)
Tādējādi jāsecina, ka Z pasākums ir valsts atbalsts par labu FBN, jo tas piešķir FBN kapitālu, kas tam ļauj noturēties tirgū. Atbalsta identificētā summa ir starp EUR [0 - 2,75] miljardiem un EUR [0,95 - 3,65] miljardiem.
(255)
Komisija ir secinājusi, ka Nīderlandes valsts, nevis ABN AMRO N bija atbildīga par ABN AMRO Z kapitāla iztrūkuma segšanu. Kopš 2008. gada 3. oktobra Nīderlandes valstij bija saistoši KAV noteikumi. Tādējādi tai bija pienākums īstenot ABN AMRO Holding sadalīšanu saskaņā ar KAV noteikumiem. Tā kā finanšu uzraudzības iestāde bija atļāvusi uzsākt sadalīšanas procesu tikai tad, kad būs atrisināta ABN AMRO Z kapitāla problēma, Nīderlandes valstij un pārējiem konsorcija dalībniekiem nebija citas izvēles kā vien segt ABN AMRO Z kapitāla deficītu.
(256)
ABN AMRO N darbojās tikai kā starpnieks šajā konstrukcijā, lai nodrošinātu nepieciešamo kapitālu ABN AMRO Z, kas neveica operācijas.
(257)
Komisija nav atradusi pierādījumus par netiešu atbalstu ABN AMRO N. Nīderlandes valsts iesniegtie skaidrojumi apstiprināja, ka visi nozīmīgie finanšu darījumi starp ABN AMRO Z un ABN AMRO N notika ar tirgus nosacījumiem vai pirms valsts intervences 2008. gada 3. oktobrī.
(258)
Kā minēts 110. apsvērumā, CRI joprojām bija spēkā pēc ABN AMRO II atdalīšanās no ABN AMRO Bank, lai segtu drošības rezervi EUR 500 miljonu apmērā un integrācijas izmaksas EUR 1,2 miljardu apmērā, bet nauda, kas tika iegūta no MCS instrumentiem, tika iepludināta ABN AMRO Z. Tādējādi no datuma, kurā ABN AMRO II tika atdalīts no ABN AMRO Bank (t. i., 2010. gada 6. februāra) (līdz CRI beigām 2010. gada oktobrī), CRI veidoja valsts atbalstu ABN AMRO II, savukārt EUR 1,7 miljardus vērtie MCS, kuru ieņēmumi tika nodoti ABN AMRO Z, vairs nebija atbalsts ABN AMRO N/ABN AMRO II no 2010. gada 6. februāra. Tāpēc šīs pārmaiņas nemaina atbalsta apjomu, bet tikai atbalsta sniegšanas instrumentus un ilgumu. Šādas formas pārmaiņas nerada problēmas, kas būtu aplūkojamas šā lēmuma atlikušajā daļā.
(259)
Tāpēc jāsecina, ka A pasākums nav valsts atbalsts. Saskaņā ar KAV Nīderlandes valsts kā Fortis SA/NV tiesību pārņēmējas līgumiskais pienākums bija novērst ABN AMRO Z kapitāla iztrūkumu. Tādējādi pasākums nerada selektīvas priekšrocības ABN AMRO N un neatbrīvo to no izmaksām, kas tam būtu jāsedz.
(260)
Tā kā CRI nebija pietiekams, lai segtu ABN AMRO Z kapitāla iztrūkumu, Nīderlandes valstij bija jāiepludina papildu kapitāls, izmantojot MCS. Argumentācija attiecībā uz A pasākumu ir piemērojama arī B1 pasākumam.
(261)
Tādējādi jāsecina, ka B1 pasākums nav valsts atbalsts, jo ABN AMRO Z kapitāla iztrūkuma finansēšana bija Nīderlandes valsts pienākums saskaņā ar KAV un nerada selektīvas priekšrocības ABN AMRO N.
(262)
Pilnā summa EUR 1,08 miljardi (t. i., B2 un B3 pasākums kopā) ietver vispārējās sadalīšanas izmaksas EUR 480 miljonu apmērā, EUR 90 miljonu lielas izmaksas saistībā ar naudas tirgus biroja izveidi un drošības rezervi EUR 500 miljonu apmērā. Ir svarīgi atšķirt drošības rezervi EUR 500 miljonu apmērā no citām sadalīšanas izmaksām EUR 580 miljonu apmērā.
(263)
Attiecībā uz citām sadalīšanas izmaksām Komisija atzīst, ka saskaņā ar KAV Nīderlandes valstij bija pienākums turpināt ABN AMRO Holding sadalīšanu trijās atsevišķās daļās, ievērojot KAV nostādnes. Citiem vārdiem sakot, sadalīšanas izmaksas izriet no KAV noteiktajiem līgumiskajiem pienākumiem Nīderlandes valstij kā Fortis SA/NV tiesību pārņēmējai. Ņemot vērā neto bāzi, šis pasākums nerada ABN AMRO N labāku kapitāla pozīciju, jo Nīderlandes valsts iepludina kapitālu, kas nekavējoties tiek izmantots sadalīšanas izmaksu segšanai.
(264)
Taču šī argumentācija neattiecas uz drošības rezervi EUR 500 miljonu apmērā, jo valstij nebija līgumiska pienākuma to nodrošināt. Ja Nīderlandes valsts nebūtu sniegusi šo palīdzību, ABN AMRO N finansiālais stāvoklis būtu sliktāks un tai nāktos, piemēram, samazināt savus RSA, lai atbrīvotu kapitālu. Citiem vārdiem sakot, drošības rezerve ir selektīvas priekšrocības, kas uzlaboja ABN AMRO N konkurētspējas pozīciju salīdzinājumā ar pasākuma neīstenošanas scenāriju.
(265)
Tāpēc jāsecina, ka, lai gan vispārējās sadalīšanas izmaksas nav valsts atbalsts, drošības rezerve EUR 500 miljonu apmērā (t. i., daļa no B3 pasākuma) ir valsts atbalsts. Tas piešķir ABN AMRO N papildu kapitālu un rada selektīvas priekšrocības.
(266)
Komisija norāda, ka nebija līgumisku vai ekonomisku saistību apvienot FBN un ABN AMRO N, kad Nīderlandes valsts iegādājās šos uzņēmumus. Kaut gan ABN AMRO N aktīvu pārvaldības nodaļa bija integrēta Fortis Bank SA/NV, šāda nodaļa nav obligāti nepieciešama banku darbības joma, jo daudzas citas bankas saņem savus aktīvu pārvaldības produktus no specializētiem ārējiem pakalpojumu sniedzējiem. 2008. gada 21. novembrī Nīderlandes valsts pati nolēma apvienot ABN AMRO N un FBN, jo tā deva priekšroku šai iespējai salīdzinājumā ar citām pārstrukturēšanas alternatīvām, piemēram, neatkarīgai stratēģijai abām bankām, straujai viena vai abu uzņēmumu pārdošanai vai straujai lielāko meitasuzņēmumu pārdošanai.
(267)
FBN un ABN AMRO N pašas nevarēja segt apvienošanās sākotnējās integrācijas izmaksas. Komisija piebilst, ka Nīderlandes valsts ir publiski aizstāvējusi apvienošanos, sakot, ka “abas bankas kopā ir stiprākas nekā katra atsevišķi” (112). Apvienošanās radītu ievērojamas priekšrocības sinerģiju veidā (aplēses liecina par EUR 1,1 miljardu pirms nodokļiem gadā) un spēcīgākas konkurences pozīcijas veidā (piemēram, lielākas tirgus daļas, labāka finansējuma bāze u. c.).
(268)
Lai saņemtu apvienošanās labumus, FBN un ABN AMRO N radās dažādas izmaksas (t. i., ar apvienošanās tiesiskās aizsardzības līdzekļiem saistītas izmaksas, integrācijas izmaksas). Nīderlandes valsts sedza šīs izmaksas, izmantojot rekapitalizāciju (laikā, kad kapitāls joprojām nebija viegli pieejams), bet FBN un ABN AMRO N saņēma visus labumus. Tādējādi tas rada skaidras priekšrocības FBN un ABN AMRO N.
(269)
Saskaņā ar Nīderlandes valsts teikto apvienošanās bija ar pozitīvu neto pašreizējo vērtību (113). Taču, kā jau detalizēti aplūkots 235. - 242. apsvērumā, B4 un B5 pasākums seko citiem valsts atbalsta pasākumiem un ir daļa no lielāka pārstrukturēšanas plāna, tāpēc TEIP nav piemērojams.
(270)
Tādējādi jāsecina, ka B4 un B5 pasākums ir valsts atbalsts attiecīgi EUR 300 miljonu un EUR 1,2 miljardu apmērā. Tie rada selektīvas priekšrocības FBN un ABN AMRO N, nodrošinot tiem kapitālu.
(271)
C pasākums nodrošina FBN kapitālu, kas ļāva tam ievērot finanšu uzraudzības iestādes noteiktās minimālās normatīvās prasības. Ja Nīderlandes valsts nebūtu konvertējusi 2. līmeņa kapitālu 1. līmeņa kapitālā, FBN vajadzētu pārtraukt savu darbību vai meklēt alternatīvus risinājumus, piemēram, samazināt RSA, lai atbrīvotu 1. līmeņa kapitālu. Pateicoties šim pasākumam, FBN ieguva vairāk kapitāla un spēcīgāku konkurences pozīciju nekā neesoša atbalsta scenārijā.
(272)
Nīderlandes valsts konvertēja 2. līmeņa parāda instrumentus ar nominālvērtību EUR 1,35 miljardi līdzvērtīgā 1. līmeņa kapitāla summā. Šī konvertācija rada tādas pašas naudas plūsmas kā tajā gadījumā, ja FBN būtu atpircis valstij piederošos 2. līmeņa instrumentus par nominālvērtību un tam sekotu kapitāla pieaugums par tādu pašu summu. Pēc analoģijas ar 250. apsvērumu Komisija var akceptēt, ka tādu parāda instrumentu tirgus vērtība, no kuru atmaksas Nīderlandes valsts atteicās, bija zemāka par nominālvērtību. Ņemot vērā līdzīgu banku diskontus par līdzīgiem instrumentiem, ir pamatots diskonts EUR [135 - 405] miljonu (jeb [10 - 30] %) apmērā. Citiem vārdiem sakot, FBN netieši samaksāja Nīderlandes valstij EUR [135 - 405] miljonus par daudz, netieši atpērkot instrumentus par nominālvērtību. Tādējādi atbalsta summa būtu EUR [0,945 - 1,215] miljardi, nevis EUR 1,35 miljardi.
(273)
Nevar piekrist Nīderlandes valsts apgalvojumam, ka šis pasākums atbilst TEIP. Pasākums seko citiem pasākumiem, kas ietver valsts atbalstu, kā minēts 235. - 242. apsvērumā, tāpēc TEIP nav piemērojams.
(274)
Tāpēc jāsecina, ka C pasākums ir valsts atbalsts EUR [0,945 - 1,215] miljardu apmērā, jo tas rada FBN priekšrocības papildu kapitāla veidā.
(275)
Runājot par maksājumiem citiem konsorcija dalībniekiem, Komisija ir secinājusi, ka šie maksājumi patiešām ir daļa no saistībām, kas izriet no KAV. Konsorcija dalībnieki bija paredzējuši, ka sadalīšanas procesā radīsies kādas negaidītas problēmas, un KAV ir aprakstītas procedūras, kas izmantojamas šo problēmu nokārtošanai. Komisija nav atradusi pierādījumus, ka Nīderlandes valsts maksājumi citiem konsorcija dalībniekiem radītu papildu tīro aktīvu pārskaitījumu uz ABN AMRO N vai kādas citas priekšrocības šim uzņēmumam.
(276)
Tādējādi jāsecina, ka D pasākums nav valsts atbalsts, jo tas bija KAV noteikts valsts pienākums, nevis ABN AMRO N pienākums. Pasākums neparedzēja selektīvas priekšrocības ABN AMRO N.
(277)
Komisija ir nonākusi pie secinājuma, ka savstarpējās saistības lielā mērā ir saistītas ar īpašo kontekstu, kāds bija ABN AMRO N atdalīšanai no tā mātesuzņēmuma ABN AMRO Bank (tagad RBS NV). Saskaņā ar Nīderlandes uzņēmumu tiesībām Deutsche Bank kā New HBU pircējs joprojām atbild par ABN AMRO Bank parādiem, ja ABN AMRO Bank nepilda savas saistības. Tāpēc Deutsche Bank vēlas saņemt pretkompensāciju par risku, ko tai rada ABN AMRO Bank. Ja ABN AMRO N nebūtu atdalīta no ABN AMRO Bank, nepastāvētu savstarpējās saistības starp New HBU un ABN AMRO Bank. Tāpēc Nīderlandes valsts izsniedz garantiju par savstarpējām saistībām, kas pastāv tikai ABN AMRO N atdalīšanās dēļ. Nīderlandes valsts neizsniedz garantiju par savstarpējām saistībām starp New HBU un ABN AMRO N.
(278)
Tāpēc jāsecina, ka var piekrist, ka E pasākums nav valsts atbalsts, jo ABN AMRO N atdalīšana no ABN AMRO Bank ir Nīderlandes valsts pienākums saskaņā ar KAV.
6.1.4. Valsts atbalsts skaitliskā izteiksmē
(279)
ABN AMRO Group (jeb FBN un ABN AMRO N pirms apvienošanās) ir guvusi labumu no rekapitalizācijas atbalsta, kura apjoms ir starp EUR 4,2 miljardiem un EUR 5,45 miljardiem. Šī summa izpaužas kā 2,75 % - 3,5 % diapazons salīdzinājumā ar ABN AMRO Group riska svērtajiem aktīviem.
(280)
Komisija atzīmē, ka FBN arī guva labumu no ļoti ievērojama likviditātes atbalsta (gan relatīvā, gan absolūtā izteiksmē).
5. tabula
Valsts atbalsts: kopsavilkuma tabula par rekapitalizācijas atbalstu un likviditātes atbalstu
Rekapitalizācijas atbalsts
(visi skaitļi miljardos EUR)
Minimālais valsts atbalsts
Maksimālais valsts atbalsts
Apvienotā uzņēmuma FBN-ABN AMRO N RSA
Min. % no RSA
Maks. % no RSA
Z pasākums: Nīderlandes valsts iegādājas AA no FBN
[0 - 2,75]
[0,95 - 3,65]
162,6 (114)
[0 - 1,7] %
[0,6 - 2,25] %
B3 pasākums: sadalīšanas izmaksas (drošības rezerve)
0,5
0,5
149,5 (115)
0,33 %
0,33 %
B4 pasākums: kapitāla iztrūkums, kas saistīts ar HBU pārdošanu
0,3
0,3
149,5
0,20 %
0,20 %
B5 pasākums: integrācijas izmaksas
1,2
1,2
149,5
0,80 %
0,80 %
C pasākums: 2. līmeņa kapitāla konvertācija 1. līmenī
[0,945 - 1,215]
[0,945 - 1,215]
149,5
[0,63 - 0,82] %
[0,63-0,82] %
Kopējais rekapitalizācijas atbalsts
4,2
5,45
2,75 %
3,5 %
Finansējums/Likviditātes atbalsts
Y1 pasākums: īstermiņa likviditātes mehānisms
45
Y2 pasākums: ilgtermiņa aizdevumi
7,9
Jauna parāda instrumenta emisija, kuru garantē Nīderlandes garantiju shēma
18,8
Kopējais finansējums/-likviditātes atbalsts
71,7 (vai 52,9, koriģējot dubultuzskaiti) (116)
6.2. Dažādu atbalsta pasākumu saderība
(281)
Līguma 107. panta 3. punkta b) apakšpunkts pilnvaro Komisiju atzīt atbalstu par saderīgu ar iekšējo tirgu, ja tas ir paredzēts, lai “novērstu nopietnus traucējumus kādas dalībvalsts tautsaimniecībā”. Runājot par Nīderlandes tautsaimniecību, nopietnu traucējumu risku apstiprināja dažādie Komisijas akcepti pasākumiem, ko Nīderlandes valsts iestādes bija veikušas, lai apkarotu finanšu krīzi, piemēram, garantiju shēmu.
(282)
Saistībā ar šo tomēr ir svarīgi uzsvērt Pirmās instances tiesas norādīto, ka Līguma 107. panta 3. punkta b) apakšpunkts jāpiemēro šauri (117), proti, ja tautsaimniecības traucējumi ietekmē visu dalībvalsti, nevis reģionāla rakstura traucējumu gadījumā. Komisija atzīmē, ka ABN AMRO N un FBN ir Nīderlandes vadošās bankas ar filiāļu tīklu visā valstī un lielākajām tirgus pozīcijām daudzos Nīderlandes fiziskajām personām un MVU piedāvāto banku pakalpojumu tirgus segmentos. Ņemot vērā dažādās nenoteiktības, kas saistītas ar atgūšanos no globālās finanšu un ekonomiskās krīzes, šo banku darbības pārtraukšana radītu nopietnus traucējumus Nīderlandes tautsaimniecībā, tāpēc Nīderlandes valdības piešķirtā atbalsta vērtējumam var piemērot Līguma 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu.
(283)
Komisija ir sīkāk aprakstījusi konkrētu pasākumu saderību savā banku paziņojumā, rekapitalizācijas paziņojumā un paziņojumā par aktīviem, kuru vērtība ir samazinājusies, un nepieciešamo pārstrukturēšanu - savā paziņojumā par pārstrukturēšanu.
(284)
Atsevišķie pasākumi pārbaudāmi salīdzinājumā ar attiecīgajiem Komisijas paziņojumiem. Kapitāla prasību atvieglojuma instruments neaptver aktīvus, kuru vērtība ir samazinājusies, un tas de facto ir rekapitalizācijas pasākuma aizstājējs. Taču, lai kapitāla prasību atvieglojuma instruments atbilstu iekšējam tirgum, tam jāatbilst vispārējiem principiem, kas ietverti paziņojumā par aktīviem, kuru vērtība ir samazinājusies. Lai saglabātu visiem vienādus darbības nosacījumus, Komisijai bija jāpārbauda, vai CRI netiek izmantots, lai portfeļa paredzamie zaudējumi tiktu nodoti valstij. A pasākumam vajadzētu ietvert arī pietiekamus stimulus valsts atbalsta pakāpeniskai samazināšanai, un ekonomiskās situācijas pasliktināšanās gadījumā ABN AMRO N būtu jāuzņemas daļa zaudējumu, izmantojot vertikālo riecienu. Likviditātes pasākumi (Y1 un Y2 pasākums) jāizvērtē salīdzinājumā ar banku paziņojumu un rekapitalizācijas pasākumi (t. i., Z, B4 un B5 pasākums, kā arī drošības rezerve EUR 500 miljonu apmērā, kas bija daļa no B3 un C pasākuma) - salīdzinājumā ar rekapitalizācijas paziņojumu.
6.2.1. Y1 un Y2 pasākuma saderība ar banku paziņojumu
(285)
Lai atbilstu banku paziņojumam, Y1 un Y2 pasākumiem jābūt ar skaidru mērķi, samērīgiem un izstrādātiem tā, lai nepieļautu nevēlamus konkurences izkropļojumus.
(286)
Komisija atkārto 2009. gada 8. aprīļa lēmuma 51. apsvēruma secinājumu, ka pasākums, lai sarautu visas saiknes starp FBN un tā likviditātes grūtībās nonākušo mātesuzņēmumu Fortis SA/NV, bija nepieciešams, lai pasargātu FBN no tobrīd akūtajām mātesuzņēmuma grūtībām. Tāpēc var uzskatīt, ka šiem pasākumiem ir skaidrs mērķis - panākt FBN glābšanu.
(287)
Y1 un Y2 pasākumam jābūt arī samērīgiem, un tie nedrīkst lieki kropļot konkurenci. Saistībā ar šo Komisija atzinīgi vērtē Nīderlandes valsts izstrādāto cenu noteikšanas sistēmu, kas paredzēta vienādu darbības noteikumu izveidei ar Garantiju shēmu (sk. 169. apsvērumu). Attiecībā uz garantiju shēmām Komisija ir konsekventi lūgusi dalībvalstīm prasīt prēmiju vismaz 50 bāzes punktu apmērā par garantijām, kuru termiņš ir ilgāks par trim mēnešiem (un nepārsniedz 12 mēnešus). Komisija konstatēja, ka Nīderlandes valsts konsekventi neprasīja EURIBOR + 50 bāzes punktus par aizdevumiem, kuru termiņš ir ilgāks par trim mēnešiem. Tāpēc Komisija var atzīt, ka Y1 pasākums ir saderīgs ar iekšējo tirgu tikai ar nosacījumu, ka tiek veikts koriģējošs maksājums EUR 18,2 miljonu apmērā, lai nodrošinātu, ka par aizdevumiem ar termiņu virs trim mēnešiem tiek faktiski maksāta atlīdzība EURIBOR + 50 bāzes punkti. Komisija pozitīvi atzīmē, ka visi likviditātes mehānismi tika atmaksāti un izbeigti 2009. gada jūnijā.
(288)
Attiecībā uz Y2 pasākumu Komisija atzīmē, ka, tā kā Nīderlandes valsts nemainīja aizdevumu procentu likmi un termiņu, FBN guva labumu no relatīvi lētiem aizdevumiem, kas varētu izkropļot konkurenci. Tāpēc Komisija var atzīt šo pasākumu par saderīgu ar banku paziņojumu tikai tad, ja tiek pareizi īstenoti visi nosacījumi, kas izklāstīti tālāk šajā lēmumā, un īpaši pasākumi konkurences izkropļojumu ierobežošanai.
6.2.2. Z, B3 (t. i., EUR 500 miljoni), B4 un B5, un C pasākumu saderība ar rekapitalizācijas paziņojumu
(289)
Komisija ir secinājusi, ka attiecīgie pasākumi tika veikti, lai apmierinātu patiesu vajadzību, un bija ierobežoti līdz minimumam, lai pilnībā atjaunotu attiecīgo uzņēmumu dzīvotspēju.
(290)
Attiecībā uz atlīdzību Komisija norādīja, ka valstij jau piederēja 100 % FBN parasto akciju (un netieši 100 % ABN AMRO N). Visi šie pasākumi bija neizbēgami, lai saglabātu šā akciju turējuma vērtību.
(291)
ABN AMRO Group 2013. gadā realizēs pašu kapitāla atdevi aptuveni […] % apmērā, kas norāda, ka, pateicoties visām valsts intervencēm, ir radīts dzīvotspējīgs un rentabls uzņēmums.
(292)
Visi pieejamie novērtējumi par ABN AMRO Group ievērojami pārsniedz atbalsta kopsummu Z, B3, B4, B5 un C pasākuma ietvaros (t. i., starp EUR 4,2 miljardiem un EUR 5,45 miljardiem). Tādējādi valsts saņems atbilstošu atlīdzību par ABN AMRO N un FBN piešķirto atbalstu (118).
(293)
Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija ir secinājusi, ka Z, B3, B4, B5 un C pasākums ir saderīgs ar rekapitalizācijas paziņojumu, ja tiek pareizi īstenoti tālāk šajā lēmumā izklāstītie nosacījumi.
6.2.3. Kapitāla prasību atvieglojuma instrumenta saderība ar principiem, kas noteikti paziņojumā par aktīviem, kuru vērtība ir samazinājusies
(294)
Komisija atzīst, ka Nīderlandes valsts izmantotais kapitāla prasību atvieglojuma instruments atšķiras no citos gadījumos izvērtētajiem tradicionālajiem pasākumiem saistībā ar aktīviem, kuru vērtība ir samazinājusies. Ja citi pasākumi saistībā ar aktīviem, kuru vērtība ir samazinājusies, tika veikti, cenšoties atbrīvot bankas no aktīviem, kuru vērtība ir samazinājusies, tad CRI aizsargātais portfelis ir tradicionāls Nīderlandes hipotēku portfelis, kura snieguma ievērojamu pasliktināšanos negaidīja ne ABN AMRO N, ne ārējie eksperti.
(295)
Komisija konstatē, ka tradicionāla rekapitalizācija ABN AMRO N līmenī nebija izdevīga Nīderlandes valstij, jo konkrētajā brīdī tā nebija atsevišķa juridiska persona un Nīderlandes valsts nebūtu spējusi norobežot savu kapitāla ieguldījumu, kam varētu būt negatīvas sekas, īpaši grūtību gadījumā. Turklāt privātie kapitāla prasību atvieglojuma instrumenti nebija iespējami, ņemot vērā darījuma lielumu un sarežģījumus, kas saistīti ar ABN AMRO Bank NV, kas ir ABN AMRO N un ABN AMRO Z mātesuzņēmums, atdalīšanu.
(296)
Ņemot vērā šo konkrēto situāciju, Komisija var akceptēt, ka CRI ir alternatīva tradicionālajam kapitāla palielinājumam, nevis aizsardzība pret aktīviem, kuru vērtība ir samazinājusies, un tāpēc tas ir nepieciešams pasākums ar atbilstošu mērķi - novērst konkrēto ABN AMRO Z kapitāla problēmu.
(297)
Kaut gan šis pasākums galvenokārt ir rekapitalizācijas aizstājējs, tam jāatbilst citām kapitāla prasību atvieglojuma shēmām, tādējādi aizsargājot iekšējo tirgu, kā paskaidrots 284. apsvērumā.
(298)
Komisija ir secinājusi, ka Nīderlandes valsts ir iesniegusi pietiekamus pierādījumus tam, ka novērtējums bija tāds, ka paredzamos zaudējumus segs ABN AMRO N vai tās juridiskais tiesību pārņēmējs. Tirgus dati (īpaši reitingu ziņojumi), vēsturiskie dati un nesenie pierādījumi no ABN AMRO N parāda, ka ar ikgadējo pirmās kārtas zaudējumu daļu 20 bāzes punktu apmērā vajadzētu pietikt, lai segtu paredzamos zaudējumus.
(299)
ABN AMRO N maksātā atlīdzība nav mazāka par atlīdzību, kas noteikta paziņojumā par aktīviem, kuru vērtības ir samazinājusies, un rekapitalizācijas paziņojumā. Atlīdzība nozīmē, ka ABN AMRO N samaksās 10 % par kapitālu, ko šis darījums atbrīvo RSA samazināšanas rezultātā. Šī likme atbilst minimālajām likmēm, kas noteiktas rekapitalizācijas paziņojuma 27. punktā. Ņemot vērā relatīvi augsto atlīdzību, var uzskatīt, ka vertikālais rieciens 5 % apmērā un atgūšanas mehānisms atbilst paziņojuma par aktīviem, kuru vērtība samazinājusies, 24. punktam un 15. zemsvītras piezīmei.
(300)
A pasākums ietver arī pietiekamus stimulus valsts atbalsta pakāpeniskai samazināšanai. Lēmuma 107. apsvērumā aprakstītās atsaukšanas iespējas norāda, ka ABN AMRO N (tagad ABN AMRO Group) var viegli izbeigt šo pasākumu. Turklāt cenas noteikšanas dēļ, laikam ritot, pasākums kļūst arvien dārgāks. Līguma noteikumi paredz, ka cenas noteikšana netiks koriģēta, kad ABN AMRO Group sāks aprēķināt savas kapitāla prasības saskaņā ar Bāzeles II prasībām. Neveicot korekciju, tiks samazināta pasākuma ietekme uz kapitāla prasību atvieglojumu, bet maksa par garantijas izsniegšanu nesamazināsies. Turklāt pirmās kārtas zaudējumu daļa tiek aprēķināta kā procenti no sākotnējās portfeļa vērtības, līdz ar to pirmās kārtas zaudējumu daļa kā procenti no neatmaksātā portfeļa (t. i., sākotnējā portfeļa, kas koriģēts, cita starpā ņemot vērā atmaksu) laika gaitā pakāpeniski palielinās.
(301)
Ņemot vērā CRI iezīmes un 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plānu, un atjaunināto 2010. gada novembra pārstrukturēšanas plānu, kas aprakstīts šā lēmuma 2.3. sadaļā, Komisija uzskata, ka A pasākums ir saderīgs ar paziņojuma par aktīviem, kuru vērtība samazinājusies, vispārējiem principiem un ar iekšējā tirgus principiem, kā paskaidrots 284. apsvērumā.
(302)
Tas, ka ABN AMRO Group atsauca CRI drīz pēc tam, kad tā ieviesa Bāzeles II prasības, ex-post apstiprina analīzi, kas veikta 294. - 301. apsvērumā.
6.3. Atbalsta un 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plāna, un atjauninātā 2010. gada novembra pārstrukturēšanas plāna novērtējums saskaņā ar paziņojumu par pārstrukturēšanu
(303)
Ņemot vērā atbalsta summu un apjomu, kas aprakstīti iepriekšējos punktos, un īpaši to, ka rekapitalizācijas atbalsts pārsniedz 2 % no RSA, Komisija uzskata, ka ir nepieciešama pamatīga pārstrukturēšana atbilstoši paziņojuma par pārstrukturēšanu 4. punktam.
6.3.1. Dzīvotspēja
(304)
Pārstrukturēšanas plānam būtu jāparāda, ka bankas stratēģija ir balstīta uz viendabīgu koncepciju un banka ir atjaunojusi ilgtermiņa dzīvotspēju, nepaļaujoties uz valsts atbalstu.
(305)
Kā jau secināts 2010. gada 5. februāra lēmumā, FBN un ABN AMRO N darbības modeļi nebija balstīti uz pārmērīga riska uzņemšanos un neilgtspējīgu aizdevumu praksi. Taču atdalīšanās no attiecīgo mātesuzņēmumu grupām rezultātā abi uzņēmumi joprojām bija vārīgi un tiem trūka kapacitātes atsevišķās svarīgās darbības jomās. Pēc mātesuzņēmuma sadalīšanas ABN AMRO N bija slikta pieeja lielākiem uzņēmumiem, tam vairs nebija starptautiskā tīkla un trūka kapacitātes attiecībā uz daudziem produktiem un IT. Arī FBN smagi skāra atdalīšanās no tā mātesuzņēmuma, un tā finansējums lielā mērā bija atkarīgs no liela apjoma darījumu tirgiem. ABN AMRO Group 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plāns (un arī atjauninātais 2010. gada novembra pārstrukturēšanas plāns) parāda, ka ABN AMRO N un FBN integrācija būtiski samazina katra atsevišķā uzņēmuma trūkumus. FBN un ABN AMRO N apvienošana palīdzēja daļēji kliedēt šīs bažas. ABN AMRO N fiziskajām personām un privātklientiem piedāvāto banku pakalpojumu plašais klientu loks nodrošināja bagātīgus noguldījumus, veidojot labāku integrētās grupas finansējuma profilu, savukārt FBN daļēji atrisināja ABN AMRO N starptautiskā tīkla problēmu, un abas grupas kopā varēja labāk atrisināt, piemēram, ar IT saistītas problēmas (t. i., tām nebija no jauna jāveido katrai sava IT platforma un citi atbalsta rīki).
(306)
Finanšu prognozes rāda, ka pārstrukturēšanas perioda beigās apvienotajam uzņēmumam vajadzētu spēt nosegt savas izmaksas un realizēt atbilstošu pašu kapitāla atdevi aptuveni […] % apmērā. Pat stresa scenārija gadījumā uzņēmums turpinās gūt peļņu, bet tā kapitāla pietiekamības rādītāji būs lielāki par minimālajiem normatīvajiem sliekšņiem. Tādējādi pēc atkārtotām valsts intervencēm uzņēmuma kapitāla rezerve šķiet pietiekami liela, lai tas pārciestu nelabvēlīgus apstākļus nākotnē, nevēršoties vēlreiz pie valsts pēc atbalsta.
(307)
Kā liecināja rādītāji 2008. gada otrajā pusē un 2009. gada pirmajā pusē, ir vitāli svarīgi gūt pietiekami augstus tīros procentu ieņēmumus, lai izveidotu pilnībā dzīvotspējīgu uzņēmumu. Tādējādi 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plānu un atjaunināto 2010. gada novembra pārstrukturēšanas plānu var atzīt par saderīgu ar paziņojumā par pārstrukturēšanu ietvertajām dzīvotspējas prasībām tikai ar nosacījumu, ka ABN AMRO Group centīsies gūt atjauninātos tīros procentu ieņēmumus, kas paredzēti 2010. gada novembra pārstrukturēšanas plānā. ABN AMRO Group būtu vismaz reizi ceturksnī jāziņo Komisijai par saviem panākumiem. Ja ABN AMRO Group konstatēs atkāpes no šīm prognozēm, tai nekavējoties būtu jāveic koriģējoši pasākumi.
(308)
Pārstrukturēšanas plānā jāietver prognozes nepieciešamajā informācijas dalījumā, un pārstrukturēšana arī paredz izbeigt darbības, kas vidējā termiņā joprojām radītu strukturālus zaudējumus (119). Komisija 2010. gada 5. februāra lēmuma 120. apsvērumā apšaubīja, vai pienācīga uzmanība ir pievērsta Prime Fund Solutions nodaļas - kas 2008. gadā uzrādīja ievērojamus zaudējumus saistībā ar Madoff - dzīvotspējas jautājumiem. Šis jautājums tika atrisināts, PFS pārdodot Credit Suisse (sk. arī 74. apsvērumu). Sīkākas prognozes nodaļu līmenī parāda, ka gan bāzes scenārija, gan stresa scenārija gadījumā visas nodaļas dod pozitīvu ieguldījumu darbības rezultātā. Tāpēc Komisija var secināt, ka nav citu nodaļu, kam būtu strukturālas rentabilitātes problēmas, un, ņemot vērā šo secinājumu, nav nepieciešama turpmāka atsavināšana, lai uzlabotu uzņēmuma dzīvotspēju.
6.3.2. Izmaksu sloga sadalīšana/nepieciešamais minimums
(309)
Pārstrukturēšanas plānam ir skaidri jāparāda, ka atbalsts ir ierobežots un tiek nodrošināts tikai minimāli nepieciešamais. Ar pārstrukturēšanu saistītās izmaksas jāsedz ne tikai valstij, bet pēc iespējas daudz arī tiem, kas investēja bankā. Citiem vārdiem sakot, bankai un tās kapitāla turētājiem iespēju robežās jāpiedalās pārstrukturēšanā ar saviem līdzekļiem. Pārstrukturēšanas atbalstam jābūt ierobežotam un jānodrošina tikai tādu izmaksu segšana, kuras nepieciešamas dzīvotspējas atjaunošanai. Tādējādi uzņēmumam nedrīkstētu piešķirt valsts līdzekļus, ko varētu izmantot, lai finansētu tirgu izkropļojošu darbību, kas nav saistīta ar pārstrukturēšanas procesu, piemēram, iegādes (120).
(310)
Paziņojumā par pārstrukturēšanu norādīts, ka iegādes aizliegums ir nepieciešams, lai palīdzētu ierobežot atbalstu tikai līdz minimāli nepieciešamajam. Paziņojuma par pārstrukturēšanu 23. punktā skaidri minēts, ka “uzņēmumam nedrīkst piešķirt valsts līdzekļus, ko tas varētu izmantot, lai finansētu tirgu kropļojošas, ar pārstrukturēšanas procesu nesaistītas, darbības. Piemēram, valsts atbalstu var izmantot, lai finansētu citu uzņēmumu akciju iegūšanu vai izdarītu jaunus ieguldījumus tikai tādā gadījumā, ja tas ir būtiski, lai atjaunotu uzņēmuma dzīvotspēju”.
(311)
Paziņojums par pārstrukturēšanu arī saista iegādes aizliegumu ar konkurences izkropļojumiem. Paziņojuma 39. un 40. punktā skaidrots, ka “valsts atbalstu nedrīkst izmantot, lai kaitētu tiem konkurentiem, kas nesaņem līdzvērtīgu valsts atbalstu”, un “bankas nedrīkst izmantot valsts atbalstu, lai iegūtu konkurējošos uzņēmumus. Šis nosacījums jāpiemēro vismaz trīs gadus un to var turpināt līdz pārstrukturēšanās perioda beigām atkarībā no konkrētā atbalsta apmēra, lieluma un ilguma”.
(312)
Atbilstoši paziņojuma par pārstrukturēšanu 40. punktam atbalstu var atzīt par saderīgu tikai ar nosacījumu, ka ABN AMRO Group strikti piemēros iegādes aizliegumu (121) trīs gadus no šā lēmuma datuma. Iegādes aizliegums pagarināms, ja pēc trim gadiem Nīderlandes valstij joprojām piederēs vairāk nekā 50 % no ABN AMRO Group. Taču iegādes aizliegums nedrīkst ilgt vairāk par pieciem gadiem. Lai gan daļa no atbalsta jau ir atmaksāta, banka nevar atmaksāt dažus pasākumus (īpaši Z un C pasākumu), ņemot vērā to piešķiršanas formu (t. i., tie nav hibrīdi parāda instrumenti). Valsts īpašumtiesību izbeigšanās ir pazīme, kas ļauj aplēst, kad beidzas atbalsta sniegtās priekšrocības.
(313)
Komisija atzīmē, ka jau 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plāns (2010. gada 23. martā papildināts ar ļaunākā gadījuma finanšu prognozēm) jau parādīja, ka ABN AMRO Group ir kļuvusi par dzīvotspējīgu uzņēmumu, kam vajadzētu saņemt pienācīgu pašu kapitāla atdevi un saistībā ar kuru varētu pat prognozēt pienācīgu peļņu sliktāku ekonomisko apstākļu gadījumā. Atjauninātais 2010. gada novembra pārstrukturēšanas plāns apstiprināja šo analīzi. Šāda dzīvotspējas atjaunošanās nebalstās uz iegādēm. Tāpēc iegādes aizliegums nav pretrunā ar dzīvotspējas atjaunošanos.
(314)
Komisija uzskata, ka saskaņā ar paziņojuma par pārstrukturēšanu 26. punktu nav iespējams izvairīties no hibrīdu kuponu aizlieguma un no hibrīdu atsaukšanas aizlieguma (122). Pārstrukturēšanas kontekstā pasākumi, kas samazina pašu kapitāla kopējo summu, nav saderīgi ar mērķi sadalīt izmaksu slogu un ar prasību, lai atbalsts nodrošinātu minimāli nepieciešamo.
(315)
Kā minēts paziņojuma par pārstrukturēšanu 26. punktā, “pašu līdzekļu kompensācijai [lai izmaksātu atlīdzību par pašu kapitālu] (kapitāla un subordinēto aizdevumu) bankas nedrīkst izmantot valsts atbalstu, ja to darbība nedod pietiekami lielus ienākumus”. ABN AMRO Group 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plāna (un atjauninātā 2010. gada novembra pārstrukturēšanas plāna) detalizēts novērtējums ļauj Komisijai secināt, ka apmēram pēc diviem gadiem ABN AMRO Group vajadzētu būt atjaunojušai savu dzīvotspēju, kā to ilustrē pieņemama pašu kapitāla atdeve aptuveni […] % apmērā attiecīgi 2012. un 2013. gadā. Ņemot to vērā, šķiet, ka hibrīdu kuponu un hibrīdu atsaukšanas aizliegums uz diviem gadiem (123) nodrošina pietiekamu izmaksu sloga sadalīšanu ar uzņēmuma kapitāla turētājiem (124). Tādējādi atbalstu var atzīt par saderīgu tikai ar nosacījumu, ka tiek piemērots divu gadu hibrīdu kuponu un hibrīdu atsaukšanas aizliegums, kā detalizēti aprakstīts lēmuma rezolutīvās daļas 8. pantā. Šis kuponu un atsaukšanas aizliegums jāpiemēro arī FBNH priekšrocību akciju turētājiem, lai novērstu bažas, ko Komisija paudusi 2010. gada 5. februāra lēmuma 130. apsvērumā.
(316)
Citos gadījumos izmaksu sloga sadalīšanas pasākumi ir arī nepieciešami, lai pārliecinātos, ka izglābtās bankas ir pienācīgi atbildīgas par to pagātnes rīcības sekām, lai radītu atbilstošus stimulus to un citu banku rīcībai nākotnē. Šajā gadījumā šis faktors ir mazsvarīgāks, jo uzņēmuma problēmas lielā mērā bija saistītas ar bijušo mātesuzņēmumu Fortis SA/NV (sk. 6.3.3. sadaļu “Pasākumi konkurences izkropļojumu novēršanai”). Tādējādi, no izmaksu sloga sadalīšanas viedokļa raugoties, var pieņemt, ka nav veikti būtiski atsavinājumi, izņemot PFS un Intertrust atsavināšanu, kas kopā veidoja […] % no kopējiem darbības ienākumiem un […] % no RSA.
6.3.3. Pasākumi konkurences izkropļojumu ierobežošanai
(317)
Šajā lietā manāmas dažas netipiskas iezīmes attiecībā uz pasākumiem, kas nepieciešami, lai ierobežotu konkurences izkropļojumus.
(318)
Paziņojuma par pārstrukturēšanu 28. punktā norādīts konkurences izkropļojumu veids, kas var rasties, ja valsts atbalsts tiek sniegts, lai atbalstītu finanšu stabilitāti sistēmiskas krīzes laikā: “Ja bankas savstarpēji konkurē ar saviem produktiem un pakalpojumiem, tad tās bakas, kas uzņemas pārmērīgi lielu risku un/vai balstās uz uzņēmējdarbības modeļiem, kas nav ilgspējīgi, galu galā zaudē tirgus daļas un, iespējams, aiziet no šā tirgus, kamēr efektīvāki konkurenti paplašina savu darbību vai ienāk attiecīgajos tirgos. Valsts atbalsta rezultātā tiek paildzināti konkurences traucējumi, kas radušies uzņēmējdarbības modeļu, kas nav ilgspējīgi, vai pārmērīgi liela riska rezultātā, jo saņēmēju tirgus vara tiek uzturēta mākslīgi. Šis apstāklis var radīt saņēmējiem morālu kaitējumu, vienlaikus mazinot banku, kas nav saņēmējas, vēlmi konkurēt, ieguldīt un ieviest jauninājumus”.
(319)
Kā paskaidrots 2008. gada 3. decembra lēmumā, Fortis SA/NV un Fortis Bank SA/NV grūtības bija radījis pārmērīgs risks: i) Fortis Bank SA/NV ieguldīja lielu naudas summu strukturētā kredītā, un ii) Fortis SA/NV nolēma iegādāties ABN AMRO N par ļoti augstu cenu. Lai atļautu atbalstu šādām bankām, Komisija pieprasa ievērojami samazināt labuma guvēja klātbūtni tirgū. Saistībā ar šo Komisija atzīmē, ka Fortis SA/NV ir sadalīts četrās daļās: Beļģijas un starptautiskās apdrošināšanas aktīvi joprojām ir daļa no biržā reģistrētā Fortis SA/NV (kas pēc Fortis SA/NV sabrukuma tika pārdēvēts par Ageas); BNP Paribas nopirka Fortis Bank SA/NV un BGL; Nīderlandes valsts iegādājās FBN (tostarp ABN AMRO N); un Nīderlandes valsts iegādājās arī Nīderlandes apdrošināšanas operācijas (125). Citiem vārdiem sakot, Fortis SA/NV tika sadalīts mazākos uzņēmumos un Fortis Bank SA/NV pati tika sašķelta divās daļās (126).
(320)
Komisija norāda, ka šajā lēmumā novērtētajiem pasākumiem par labu FBN un ABN AMRO N piemīt īpašas iezīmes, kas atšķiras no citiem pārstrukturēšanas gadījumiem, ar kuriem Komisijai bija jāsaskaras pašreizējās krīzes laikā, tostarp Fortis Bank SA/NV un Fortis SA/NV lietām. Šajā gadījumā valsts atbalsts FBN un ABN AMRO N nebija galvenokārt nepieciešams kļūdainu vadības lēmumu dēļ. Nepieciešamība pēc valsts atbalsta neizriet, piemēram, no pārmērīgu risku uzkrāšanās saistībā ar to investīcijām vai aizdevumu politiku, vai no tā, ka to cenu noteikšanas politika ir ilgtnespējīga. Tāpat Fortis SA/NV un Fortis Bank SA/NV grūtības neradās no riskantiem aizdevumiem vai fiziskajām personām, privātklientiem vai komercpartneriem piedāvāto banku pakalpojumu cenu noteikšanas politikas, jo tās, gluži otrādi, bija rentablas. Tādējādi Komisija uzskata, ka atbalsts FBN un ABN AMRO N rada daudz mazākus konkurences izkropļojumus nekā atbalsts, kas apstiprināts par labu finanšu iestādēm, kas uzkrājušas pārmērīgus riskus. Tāpēc Komisija uzskata, ka turpmāka atsavināšana nav nepieciešama.
(321)
Taču jānodrošina, lai FBN un ABN AMRO N neizmanto valsts atbalstu, lai augtu uz konkurentu rēķina, piemēram, īstenojot ilgtnespējīgu cenu politiku vai iegādājoties citas finanšu iestādes. Ja tas notiktu, atbalsts “vājinātu banku, kas nav saņēmējas, vēlmi konkurēt, ieguldīt un ieviest jauninājumus” un varētu mazināt “stimulus pārrobežu darbībai”, kavējot ieiešanu Nīderlandes tirgū.
(322)
Tādējādi valsts atbalstu var atzīt par saderīgu tikai tad, ja ir īstenoti pietiekami pasākumi, kas nodrošina, ka valsts atbalsts netiek izmantots, lai kaitētu konkurentiem, no kuriem daži nesaņēma līdzīgu valsts atbalstu. Bankām, kas saņēma valsts atbalstu, un tām, kuras atbalstu nesaņēma, jābūt vienādiem darbības noteikumiem. Jāizvairās arī no tā, ka valsts atbalsts mazina labuma neguvēju stimulus konkurēt, investēt un veikt inovācijas un ka tiek radītas barjeras ieejai tirgū, kas vājinātu pārrobežu darbību.
(323)
Saskaņā ar paziņojumu par pārstrukturēšanu šādu maksimālo ierobežojumu raksturs un veids būs atkarīgi no atbalsta summas, kā arī nosacījumiem un apstākļiem, saskaņā ar kuriem tas tika piešķirts, un no tā tirgus (to tirgu) iezīmēm, kurā (kuros) labuma guvēja banka darbosies. Atbalsta summa ir aprakstīta 6.1.4. sadaļā “Valsts atbalsts skaitliskā izteiksmē”. Šīs sadaļas sākumā aplūkoti konkrētie nosacījumi un apstākļi, kuros tas tika piešķirts. Kā minēts paziņojuma par pārstrukturēšanu 32. punktā, nozīme ir arī bankas lielumam un tās relatīvajam svarīgumam tirgū (tirgos). Ja pārstrukturētās bankas atlikusī klātbūtne tirgū ir ierobežota, ir mazāka iespēja, ka būs nepieciešami papildu pasākumi. Tādējādi nosacījumi, kas ir nepieciešami, lai pasludinātu atbalstu par saderīgu, galvenokārt ir saistīti ar fiziskajām personām un privātklientiem piedāvātajiem banku pakalpojumiem, jo uzņēmums jau ir ievērojami samazinājis savu klātbūtni komercbanku pakalpojumu jomā, atsavinot New HBU.
(324)
Atbalstu var atzīt par saderīgu ar paziņojumu par pārstrukturēšanu ar nosacījumu, ka ABN AMRO Group īsteno 325. - 329. apsvērumā aprakstītos pasākumus.
(325)
Fiziskajām personām un privātklientiem piedāvāto banku pakalpojumu jomā atbalstu var atzīt par saderīgu ar nosacījumu, ka ABN AMRO Group nebūs cenu līderis attiecībā uz standartizētiem uzkrājumu un hipotēku produktiem. Atbilstoši paziņojuma par pārstrukturēšanu 44. punktam ABN AMRO Group nedrīkstētu piedāvāt cenas nosacījumus, kuriem līdzvērtīgus nevar piedāvāt konkurenti, kas nesaņem atbalstu.
(326)
Tā kā dominējošās cenas aizliegums var būt neefektīvāks segmentos, kuros ir daudz nestandartizētu produktu, piemēram, privātklientiem piedāvātos banku pakalpojumos Nīderlandē, par kuru bija īpaša sūdzība, nepieciešams papildu nosacījums atbilstoši paziņojuma par pārstrukturēšanu 44. punktam, lai atzītu atbalstu par saderīgu. ABN AMRO Group mērķim jābūt tīrajiem procentu ieņēmumiem, kādi norādīti Komisijai 2010. gada 8. novembrī. Tāpēc tiklīdz ABN AMRO Group konstatē, ka tā nesasniedz savas prognozes, īpaši ja tas ir saistīts ar zemām procentu likmju starpībām, tai atbilstoši jārīkojas.
(327)
Tā kā dominējošās cenas aizliegumu privātklientiem piedāvāto banku pakalpojumu jomā ir grūti īstenot un uzraudzīt, jāveic citi piemēroti pasākumi, lai nodrošinātu efektīvu konkurenci, piemēram, pasākumi, kas veicina ieiešanu tirgū, kā aprakstīts paziņojuma par pārstrukturēšanu 44. punktā. Saistībā ar šo nepieciešamais nosacījums atbalsta atzīšanai par saderīgu ir tāds, ka ABN AMRO Group īstenos pasākumu, kas atvieglo pāreju. Tas nozīmē, ka ABN AMRO Group jāsedz savas administratīvās izmaksas un tās Private Banking NL klientu un pārvedumu un darījumu izmaksas, kas ir tiešas sekas privātklientiem piedāvāto bankas pakalpojumu attiecību pārtraukšanai un portfeļu nodošanai (127). Šis pasākums būtu jāpiemēro divu secīgu mēnešu laikā, sākot pēc iespējas drīzāk un vēlākais viena gada laikā no šā lēmuma datuma. Tiklīdz sāksies divu mēnešu periods, bankai nepārprotami jāinformē visi savi klienti, kuri izmanto privātklientiem piedāvātos banku pakalpojumus, par viņiem piedāvāto iespēju. ABN AMRO Group būtu arī jāiesniedz Komisijai pierādījumi, ka klientu pārvedumi tiek veikti, ievērojot parastās procedūras, un ka klientu pārvedumu process noritējis bez aizkavēšanās.
(328)
Ja pasākumi nevēlamu konkurences izkropļojumu ierobežošanai un, īpaši, konkrētie pasākumi fiziskajām personām un privātklientiem piedāvāto banku pakalpojumu jomā tiks pareizi īstenoti, tie arī pienācīgi atrisinās sūdzības iesniedzēja izvirzītos jautājumus. Izmeklējot šos jautājumus, Komisija konstatēja, ka ABN AMRO īslaicīgi ir noteikusi dažu produktu cenu, radot zaudējumus, bet šī cenu noteikšanas politika tika īstenota ierobežotas likviditātes apstākļos, kad visas bankas agresīvi konkurēja par uzkrājumiem, turklāt pastāvēja arī īpašais MoneYou darbības uzsākšanas konteksts (par ko tika nolemts pirms Fortis SA/NV sabrukuma).
(329)
Paziņojuma par pārstrukturēšanu 44. punktā arī minēts, ka bankas nedrīkstētu izmantot valsts atbalstu kā konkurences priekšrocību, reklamējot savus finanšu piedāvājumus. Tādējādi nosacījums atbalsta atzīšanai par saderīgu ir tāds, ka ABN AMRO Group trīs gadu laikā neizmantos valsts atbalstu savās reklāmas kampaņās un paziņojumos investoriem. Šie aizliegumi būtu pagarināmi uz laiku līdz pieciem gadiem, kamēr vien Nīderlandes valsts akciju turējums ABN AMRO Group ir vismaz 50 %.
(330)
Raugoties no nevēlamu konkurences izkropļojumu perspektīvas, Komisija pozitīvi novērtē PFS un Intertrust atsavināšanu. PFS atsavināšana samazina uzņēmuma pievilcību institucionālo klientu acīs, bet Intertrust cita starpā nodrošināja pakalpojumus, kas varētu pastiprināt privātklientiem piedāvāto banku pakalpojumu klientu loku. Rezultātā PFS pārdošana varēja palīdzēt konkurentiem uzlabot savas konkurētspējas pozīcijas salīdzinājumā ar ABN AMRO Mees Pierson. Komisija arī uzskata, ka tas, ka atbalsts ir daļēji atmaksāts, veicina konkurences izkropļojumu ierobežošanu. Komisija arī atzinīgi vērtē dividenžu politiku, kas aprakstīta 75. apsvērumā.
6.3.4. Secinājums
(331)
Tādējādi, ja visi 6.2. un 6.3. sadaļā aprakstītie nosacījumi tiek pareizi īstenoti, 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plāns, ko atjaunina 2010. gada novembra pārstrukturēšanas plāns, sniedz pietiekamus pierādījumus, ka ABN AMRO Group ilgtermiņa dzīvotspēja ir atjaunota. 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plāns, ko atjaunina 2010. gada novembra pārstrukturēšanas plāns, nodrošina pietiekamu izmaksu sloga sadalīšanu un ietver atbilstošus pasākumus, lai ierobežotu nevēlamus konkurences izkropļojumus. Tādējādi Komisija nosacīti var atzīt, ka 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plāns, ko atjaunina 2010. gada novembra pārstrukturēšanas plāns, atbilst paziņojumam par pārstrukturēšanu.
7. SECINĀJUMS
Komisija konstatē, ka Nīderlande ir nelikumīgi īstenojusi valsts atbalstu, kas minēts 6.1.4. sadaļā “Valsts atbalsts skaitliskā izteiksmē”, pārkāpjot Līguma 108. panta 3. punktu. Taču atbalstu var atzīt par saderīgu, ja tiek izpildīti nosacījumi, kas aprakstīti 6.2. un 6.3. sadaļā un detalizētāk aplūkoti šā lēmuma operacionālajā daļā.
Komisija atzīmē, ka Nīderlandes valsts izņēmuma kārtā ir piekritusi saņemt šā lēmuma tekstu tikai angļu valodā,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Valsts atbalsts, ko Nīderlande sniegusi ABN AMRO Group, ir saderīgs ar iekšējo tirgu, ievērojot 3. - 9. pantā izklāstītos nosacījumus.
Šis valsts atbalsts tika sniegts šādā veidā:
-
kā rekapitalizācijas atbalsts, kura vērtība ir starp EUR 4,2 miljardiem un EUR 5,45 miljardiem, attiecīgi par labu FBN un ABN AMRO N, un
-
kā likviditātes atbalsts EUR 71,7 miljardu apmērā.
2. pants
Šā lēmuma nolūkiem piemērojamas šādas definīcijas:
a)
“ABN AMRO Group” nozīmē ABN AMRO Group un tai pilnībā piederošos tiešos vai netiešos meitas uzņēmumus, tostarp subjektus, kurus pilnībā kontrolē ABN AMRO Group Padomes Regulas (EK) Nr. 139/2004 (2004. gada 20. janvāris) par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (turpmāk “EK Apvienošanās Regula”) (128) izpratnē;
b)
“ierindoties pirmajai” nozīmē piedāvāt vispievilcīgāko cenu;
c)
“klienti, kas ir fiziskās personas” nozīmē visus individuālos klientus (pretstatā korporatīvajiem klientiem);
d)
“fiziskajām personām piedāvātie standartizētie uzkrājumu un noguldījumu produkti” nozīmē visus fiziskajām personām piedāvātos standartizētos pakalpojumu un noguldījumu produktus, kas jebkurā brīdī veido vismaz 85 % no ABN AMRO Group produktu apjoma fizisko personu uzkrājumu un noguldījumu tirgū;
e)
“standartizēti hipotēku produkti” nozīmē visus fiziskajām personām piedāvātos standartizētos banku pakalpojumu un noguldījumu produktus, kas jebkurā brīdī veido vismaz 85 % no ABN AMRO Group produktu apjoma hipotēku jomā.
f)
“Private Banking NL” nozīmē visus US Private Banking klientus, izņemot tos, kuri ietilpst Private Banking International (129).
3. pants
1. Ja ABN AMRO Group nav saņēmusi Komisijas iepriekšēju atļauju, tad attiecībā uz standartizētiem uzkrājumu un noguldījumu produktiem, kas tiek piedāvāti fiziskajām personām, tā nedrīkst ierindoties pirmā starp […] finanšu iestādēm, kurām ir lielākā tirgus daļa apjoma izteiksmē Nīderlandes fizisko personu uzkrājumu tirgū, nevienā no šādiem segmentiem:
-
krājkonti;
-
fiksēta termiņa noguldījumi ar termiņu 1 gads;
-
fiksēta termiņa noguldījumi ar termiņu 2 gadi;
-
fiksēta termiņa noguldījumi ar termiņu 3 gadi;
-
fiksēta termiņa noguldījumi ar termiņu 4 gadi;
-
fiksēta termiņa noguldījumi ar termiņu 5 gadi.
Neskarot šā punkta pirmo daļu, ja trīs finanšu iestādes kopīgi ierindojas pirmajā pozīcijā starp […] finanšu iestādēm, kurām ir lielākā tirgus daļa kādā Nīderlandes fizisko personu uzkrājumu un noguldījumu tirgus segmentā, ABN AMRO Group var pieskaņoties šo triju finanšu iestāžu likmei attiecībā uz standartizētiem produktiem atbilstošajā segmentā.
2. Ja ABN AMRO Group nav saņēmusi Komisijas iepriekšēju atļauju, tad attiecībā uz jebkuru standartizēta veida hipotēku produktu tā nedrīkst ierindoties pirmā starp […] finanšu iestādēm, kurām ir lielākā tirgus daļa Nīderlandes fizisko personu hipotēku tirgū.
Neskarot šā punkta pirmo daļu, ja trīs finanšu iestādes kopīgi ierindojas pirmajā pozīcijā starp [..] finanšu iestādēm, kurām ir lielākā tirgus daļa Nīderlandes fiziskajām personām piedāvāto hipotēku tirgū, ABN AMRO Group var pieskaņoties šo triju finanšu iestāžu likmei attiecībā uz atbilstošām standartizēta veida hipotēkām.
3. Lai nodrošinātu 1. un 2. punkta ievērošanu, ABN AMRO Group pastāvīgi un vismaz katru nedēļu seko līdzi nosacījumiem, ko piedāvā […] citas finanšu iestādes, kurām ir lielākā tirgus daļa apjoma izteiksmē attiecīgajos Nīderlandes uzkrājumu tirgos, ciktāl šie nosacījumi ir pieejami publiskajā telpā. Ja dati par kādu no šīm […] citām finanšu iestādēm nav publiski pieejami, tie aizstājami ar tādu finanšu iestāžu datiem, kuras ir nākamās lielākās tirgus daļas izteiksmē.
Tiklīdz ABN AMRO Group konstatē, ka tā piedāvā izdevīgāku cenu par kādu no saviem produktiem salīdzinājumā ar cenu, ko tai atļauts piedāvāt saskaņā ar šā panta 1. un 2. punktu, ABN AMRO Group nekavējoties informē Komisiju. Tā nekavējoties koriģē produktu cenu un pēc iespējas ātri ievieš cenas korekciju.
Attiecībā uz fiziskajām personām piedāvāto uzkrājumu un noguldījumu produktiem ABN AMRO Group īsteno korekciju ne vēlāk kā desmit darba dienu laikā no dienas, kad tā konstatējusi atkāpi no nosacījuma. Taču, ja atkāpe attiecas uz produktiem, kuru cenu var mainīt tikai mēneša beigās un starp atkāpes konstatēšanas dienu un mēneša beigām ir mazāk par desmit darba dienām, ABN AMRO Group īsteno korekciju tiklīdz tas iespējams līdz sekojošā mēneša beigām.
Attiecībā uz hipotēkām ABN AMRO Group koriģē savas cenas desmit darba dienu laikā no dienas, kurā tā konstatējusi atkāpi no nosacījuma, un šī korekcija īstenojama ne vēlāk kā piecpadsmit darba dienu laikā no dienas, kad tika konstatēta atkāpe no nosacījuma.
4. Šā panta 1. un 2. punktā minētie nosacījumi piemērojami trīs gadus no šā lēmuma datuma. Reizi ceturksnī un vēlākais divu nedēļu laikā no ABN AMRO Group ceturkšņa finanšu rezultātu publicēšanas ABN AMRO Group iesniedz Komisijai ziņojumu par šo nosacījumu ievērošanu.
4. pants
1. ABN AMRO Group dara visu iespējamo, lai sasniegtu prognozes (tostarp tīros procentu ieņēmumus), kas iesniegtas Komisijai 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plānā, kurš atjaunināts ar 2010. gada novembra pārstrukturēšanas plānu. 2010. gada novembra prognozes sasniedzamas ABN AMRO Group konsolidētajā līmenī.
Reizi ceturksnī ABN AMRO Group ziņo Komisijai, norādot prognožu sadalījumu un faktiskos datus (tostarp tīros procentu ieņēmumus) to četru segmentu līmenī, kas norādīti 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plānā un 2010. gada novembra pārstrukturēšanas plānā, t. i., Retail Banking, Private Banking NL, Private Banking International, Commercial & Merchant Banking.
ABN AMRO Group var iesniegt Komisijai argumentētu lūgumu pārskatīt savas prognozes (tostarp tīros procentu ieņēmumus), lai ņemtu vērā ārējās norises.
2. ABN AMRO Group iesniedz tīro procentu ieņēmumu prognozes, norādot to dalījumu apjoma un starpību ziņā konsolidētajā līmenī un privātklientiem piedāvāto banku pakalpojumu līmenī.
ABN AMRO Group reizi ceturksnī un vēlākais divu nedēļu laikā no ABN AMRO Group ceturkšņa finanšu rezultātu publicēšanas iesniedz Komisijai ziņojumu, norādot, vai konsolidētajā līmenī panāktie tīrie procentu ieņēmumi atbilst 1. punktā minētajām prognozēm. Šajā ziņojumā arī norāda prognozēto starpību un faktisko starpību salīdzinājumu konsolidētajā līmenī un privātklientiem piedāvāto banku pakalpojumu līmenī.
Ja konsolidētajā līmenī panāktie tīrie procentu ieņēmumi neatbilst šīm prognozēm, ABN AMRO Group šajā ziņojumā norāda pasākumus, kas veikti, lai sasniegtu šīs prognozes.
3. Šī panta 1. un 2. punktā minētie pienākumi piemērojami trīs gadus no šā lēmuma datuma.
5. pants
1. ABN AMRO Group nevienā uzņēmumā nedrīkst iegādāties kontroli, kas pārsniegtu [0 - 7] %.
2. Atkāpjoties no 1. punkta, ABN AMRO Group var veikt iegādes, ja kopējā bruto kumulatīvā pirkuma cena (izņemot parāda uzņemšanos vai nodošanu citiem saistībā ar šādām iegādēm), ko ABN AMRO Group samaksā par visām šādām iegādēm trīs gadu laikā no šā lēmuma datuma, ir mazāka par EUR [0 - 600] miljoniem.
Šā panta 1. punktā noteiktais aizliegums nav piemērojams privāto kapitālieguldījumu iegādēm, ko veic ABN AMRO Group, ja tās ietilpst tās uzņēmējdarbības plānā un Private Equity nodaļas plānotajā budžetā, kas iesniegts Komisijai 2010. gada 5. oktobrī.
Šā panta 1. punktā noteiktais aizliegums nav piemērojams arī […] pašu kapitāla daļām, ko iegādājusies ABN AMRO Group nodaļa Energy, Commodities and Transportation, atbalstot savu parasto finansēšanas darbību, ja tas atbilst ABN AMRO Group uzņēmējdarbības plānam un minētās nodaļas plānotajam budžetam, kas iesniegts Komisijai 2010. gada 10. janvārī.
ABN AMRO Group reizi ceturksnī un vēlākais divu nedēļu laikā no ABN AMRO Group ceturkšņa finanšu rezultātu publicēšanas iesniedz Komisijai ziņojumu. Šajā ziņojumā norāda visas faktiskās iegādes, ko veikusi Private Equity nodaļa un Energy, Commodities and Transportation nodaļa. Ziņojumā sniedz arī sīkāku informāciju par citām ABN AMRO Group iegādēm, ko tai ir atļauts veikt, pamatojoties uz pirmo apakšpunktu.
3. Šā panta 1. punktā noteiktais aizliegums piemērojams vismaz trīs gadus no šā lēmuma dienas vai līdz dienai, kad Nīderlandes valsts akciju turējums ABN AMRO Group kļūst mazāks par 50 %, atkarībā no tā, kurš datums ir vēlāk. Šā aizlieguma piemērošanu pārtrauc vēlākais pēc pieciem gadiem no šā lēmuma datuma.
Ja 1. punktā noteiktais aizliegums tiek piemērots vairāk nekā trīs gadus no šā lēmuma datuma, kopējā bruto kumulatīvā pirkuma cena, kas piemērojama saskaņā ar 2. punkta pirmo daļu, tiek palielināta par EUR [0 - 200] miljoniem gadā.
6. pants
Savā saziņā ar esošajiem vai potenciālajiem klientiem un/vai investoriem ABN AMRO Group nedrīkst ne reklamēt to, ka tā pieder valstij, ne atsaukties uz jebkādu saņemto valsts atbalstu vismaz trīs gadus no šā lēmuma datuma vai līdz datumam, kurā Nīderlandes valsts daļa ABN AMRO Group akcijās kļūst mazāka par 50 %, atkarībā no tā, kurš datums ir vēlāk. Šā aizlieguma piemērošanu pārtrauc vēlākais pēc pieciem gadiem no šā lēmuma datuma.
Neskarot minēto aizliegumu, ABN AMRO Group var atsaukties uz to, ka tā pieder valstij, un uz jebkādu saņemto valsts atbalstu, kad šāda atsauce ir nepieciešama saskaņā ar piemērojamiem tiesību aktu vai normatīviem noteikumiem.
7. pants
1. ABN AMRO Group piedāvā Private Banking NL klientiem iespēju izbeigt savas privātklientu banku pakalpojumu attiecības ar ABN AMRO Group un nodot savus ieguldījumu portfeļus citām bankām. Šis piedāvājums paturams spēkā divus secīgus mēnešus (turpmāk “attiecīgais periods”).
Attiecīgais periods sākas iespējami ātri pēc šā lēmuma datuma, paredzot (ja nepieciešams) saprātīgu sagatavošanās periodu, un vēlākais viena gada laikā no šā lēmuma datuma. ABN AMRO Group iesniedz Komisijai apstiprināšanai attiecīgā perioda sākuma datumu vismaz četras nedēļas pirms attiecīgā perioda paredzamā sākuma.
2. ABN AMRO Group visiem Private Banking NL klientiem nepārprotamā veidā iesniedz 1. punktā aprakstītā piedāvājuma noteikumus vēlākais attiecīgā perioda pirmajā dienā. Informāciju, ko ABN AMRO Group plāno nosūtīt saviem klientiem, vispirms iesniedz Komisijai vismaz četras nedēļas pirms šīs informācijas izsūtīšanas klientiem.
3. Pēc klientu pieprasījuma ABN AMRO Group atvieglo privātklientiem piedāvāto banku pakalpojumu attiecību pārtraukšanu, izmantojot parastās procedūras par zemāko iespējamo cenu. Ja klients nolemj nodot citai bankai savu pozīciju un/vai (saistītās) nodrošinājuma tiesības un ja šī nodošana no saņēmējas bankas viedokļa ir iespējama, ABN AMRO atvieglo šādu nodošanu. Klienti tiek informēti par iespēju nodot pozīcijas citai bankai, nevis tās likvidēt, un par abu iespēju izmaksām.
ABN AMRO Group sedz savas administratīvās, nodošanas un darījumu izmaksas, kas tieši izriet no privātklientiem piedāvāto banku pakalpojumu pārtraukšanas un portfeļu nodošanas (130).
ABN AMRO Group nav pienākuma segt citas finanšu izmaksas, kas rodas klientam.
8. pants
ABN AMRO Group neizmaksā kuponus par 1. līmeņa pamatkapitālu, 1. līmeņa un 2. līmeņa kapitāla instrumentiem (tostarp hibrīdkapitāla instrumentiem un priekšrocību akcijām), kas emitēti pirms šā lēmuma datuma, un neīsteno atsaukšanas iespēju tiesības saistībā ar šādiem kapitāla instrumentiem līdz 2013. gada 10. martam ieskaitot, ja vien nav juridiska pienākuma to darīt.
ABN AMRO Group var emitēt jaunus kapitāla instrumentus pēc šā lēmuma datuma vai izmaksāt kuponus par šādiem jauniem kapitāla instrumentiem, ja vien šādas emisijas vai maksājumi nerada pienākumu izmaksāt kuponus par tās esošajiem kapitāla instrumentiem.
Atkāpjoties no šā panta pirmās daļas, ABN AMRO Group var atsaukt FCC instrumentu (t. i., EUR 87,5 miljonu apmērā ar likmi 6,25 %, ko emitējis Fortis Capital Company Ltd nekumulatīvu pastāvīgo A kategorijas I sērijas priekšrocību akciju bez balsstiesībām veidā).
Līdz 2013. gada 10. martam ieskaitot ABN AMRO Group izmaksā dividendes par tās parastajām akcijām tikai tad, ja šīs dividendes pārsniedz EUR 100 miljonus (131).
9. pants
Vēlākais līdz 2011. gada 30. jūnijamABN AMRO Group samaksā Nīderlandes valstij koriģētu procentu likmi par aizdevumiem, kas noteikta Komisijas 2010. gada 24. jūnija elektroniskā pasta vēstulē Nīderlandes valstij. Summas, kas koriģētas ar procentiem, ir EUR 18 152 722.
10. pants
Divu mēnešu laikā no šā lēmuma paziņošanas Nīderlandes valsts informē Komisiju par pasākumiem, ko tā veikusi, lai izpildītu šo lēmumu.
11. pants
Šis lēmums ir adresēts Nīderlandes Karalistei.
Briselē, 2011. gada 5. aprīlī