ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 29. června 2011
týkající se opatření SA.27106 (C 13/09 - ex N 614/08), které Francie hodlá zavést na podporu přístavního sektoru
(oznámeno pod číslem K(2011) 4391)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/519/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (1), a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby předložily své připomínky (2) v souladu s čl. 108 odst. 2 prvním pododstavcem Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“) (3), a vzhledem k těmto připomínkám,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 4. prosince 2008 oznámily francouzské orgány v souladu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) režim podpory, který spočívá v daňových opatřeních doprovázejících reformu přístavního sektoru stanovenou zákonem č. 2008-660 ze dne 4. července 2008 (4). Toto oznámení bylo zaregistrováno pod číslem N 614/08.
(2)
Oznámená daňová úprava měla za cíl doprovázet převádění zařízení pro překládku v přístavech na soukromé provozovatele stanovené reformou. Tato úprava zahrnovala dvě opatření, tj. za prvé, sestupné snižování po omezenou dobu pěti let hodnoty nájemného, která slouží jako základ pro výpočet místních daní soukromých provozovatelů, kteří nabyli zařízení pro překládku v přístavech, a za druhé možnost místních orgánů, které spravují námořní přístavy, na dobu šesti let osvobodit od daně z podnikání podniky, jež se zabývají překládkou.
(3)
Dopisem ze dne 11. prosince 2008 Komise vyzvala francouzské orgány, aby poskytly doplňující informace, nejen o oznámené daňové úpravě, ale také o postupu, kterým velké námořní přístavy postoupí zařízení, vybavení a specifické instalace pro překládku v přístavech. Na základě žádosti francouzských orgánů byla lhůta pro odpověď prodloužena do 9. února 2009.
(4)
Dne 28. ledna 2009 došlo ke schůzce mezi francouzskými orgány a útvary Komise. Dopisem ze dne 10. února 2009 francouzské orgány předaly Komisi doplňující informace.
(5)
Dopisem ze dne 9. dubna 2009 (D/2165) oznámila Komise francouzským orgánům své rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 zahájit formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU. Toto rozhodnutí bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (5). Týká se oznámené daňové úpravy, ale rovněž postupu týkajícího se postoupení zařízení, vybavení a specifických instalací pro překládku v přístavech. Na základě tohoto rozhodnutí vyzvala Komise Francii a ostatní zúčastněné strany k podání připomínek ve stanovené lhůtě.
(6)
Komise obdržela dne 11. května 2009 (A/18191) připomínky francouzských orgánů. Také obdržela ve stanovené lhůtě připomínky jedné zúčastněné strany, tj. Evropské organizace námořních přístavů (ESPO). Připomínky ESPO byly předány francouzským orgánům dopisem ze dne 16. července 2009 (D/60307), jež je připomínkovaly dopisem ze dne 27. srpna 2009 (A/28446).
(7)
Dne 30. listopadu 2009 proběhla schůzka mezi francouzskými orgány a útvary Komise. Dopisy ze dne 25. ledna 2010 (A/3263) a 24. března 2010 (A/5136) francouzské orgány Komisi předaly doplňující informace.
(8)
Dopisem ze dne 9. června 2010 (D/7519) a v rámci reformy daně z podnikání, k níž ve Francii došlo, požádala Komise francouzské orgány, aby poskytly doplňující informace. Cílem tohoto dopisu Komise bylo získat informace objasňující dopad zrušení daně z podnikání na oznámenou úpravu a postup.
(9)
Dopisem ze dne 2. července 2010 francouzské orgány zažádaly o prodloužení lhůty pro odpověď, jež jim byla stanovena. Odpověď francouzských orgánů byla Komisi doručena dopisem ze dne 4. srpna 2010 (A/11533).
(10)
Francouzské orgány tímto dopisem informovaly Komisi, že stahují své oznámení o daňovém opatření v rozsahu, jež se týkal možnosti místních orgánů, jež spravují námořní přístavy, na dobu šesti let svobodit od daně z podnikání podniky, jež se zabývají překládkou. Podle tohoto opatření bylo v zásadě možné za určitých podmínek a v období 2010 až 2015 nezahrnout do výpočtu daně z podnikání hodnotu nájmu za zařízení, vybavení a specifické instalace pro překládku v přístavech. Tato možnost již není ovšem relevantní vzhledem ke zrušení daně z podnikání a byla ostatně také zrušena finančním zákonem na rok 2010.
(11)
Oznámené daňové opatření týkající se sestupného snižování po omezenou dobu hodnoty nájemného, která slouží ke stanovení místních daní soukromých provozovatelů, kteří nabyli zařízení, vybavení a instalace pro překládku ve velkých námořních přístavech, se podle informací francouzských orgánů uvedených v jejich dopise ze dne 2. července 2010 uplatňuje rovněž na pozemkovou daň podniků, které podléhají hospodářské teritoriální kvótě (6), která nahrazuje daň z podnikání. Francouzské orgány v této souvislosti informovaly Komisi o totožnosti čtyř podniků, které z tohoto opatření profitovaly (7), a o výši daňového zvýhodnění, jež z opatření vyplývala pro každý z podniků.
(12)
Aktualizovaná kvantifikace získaných daňových zvýhodnění přinesla třem dotyčným podnikům nižší osvobození od daně, než je strop ve výši 200 000 EUR za období tří po sobě následujících let stanovený nařízením Komise (ES) č. 1998/2006 ze dne 15. prosince 2006 o použití článků 87 a 88 Smlouvy na podporu de minimis (8). U čtvrtého z dotyčných podniků byla situace jiná.
(13)
V této souvislosti a na základě četných kontaktů s Komisí se francouzské orgány rozhodly omezit zvýhodnění podnikům dané tímto opatřením uvedeným v bodě 11 stropem ve výši, jež odpovídá nařízení (ES) č. 1998/2006 a je v souladu s podmínkami stanovenými tímto nařízením.
(14)
Dopisem ze dne 20. ledna 2011 informovaly francouzské orgány Komisi o přijetí článku 36 opraveného finančního zákona na rok 2010 (9) č. 2010-1658 ze dne 29. prosince 2010, který nadřazuje nařízení (ES) č. 1998/2006 nad využívání sestupného snižování daně v rámci reformy přístavního sektoru. Francouzské orgány rovněž Komisi informovaly o stažení svého oznámení týkajícího se posledního z daňových opatření reformy přístavního sektoru.
(15)
Komise bere na vědomí stažení oznámení francouzskými orgány v rozsahu týkajícím se všech oznámených daňových úprav. Toto rozhodnutí se týká pouze postupu týkajícího se postoupení zařízení, vybavení a specifických instalací pro překládku v přístavech, jenž byl předmětem rozhodnutí Komise ze dne 8. dubna 2009. Toto rozhodnutí se netýká podmínek využívání zařízení, vybavení a specifických instalací pro překládku v přístavech před nebo po postoupení.
2. POPIS OPATŘENÍ
2.1. Souvislosti
(16)
Dotyčné opatření se týká reformy přístavního sektoru, která je předmětem zákona o reformě přístavního sektoru (10). Cílem této reformy je zlepšit výkonnost a konkurenceschopnost francouzských námořních přístavů (Dunkerque, Le Havre, Nantes Saint Nazaire, La Rochelle, Bordeaux a Marseille).
(17)
V této souvislosti se zákon o reformě přístavního sektoru zaměřuje na:
-
novou definici poslání autonomních přístavů, jež získávají na metropolitním území Francie označení „velké námořní přístavy“ (11),
-
modernizaci správy velkých námořních přístavů,
-
organizaci koordinace mezi přístavy nalézajícími se na stejném mořském pobřeží nebo u stejné říční tepny,
-
zjednodušení a racionalizaci překládky v přístavech podle modelu hlavních evropských přístavů se zavedením integrovaných provozovatelů terminálů odpovědných za všechny úkony překládky.
(18)
Poslání velkých námořních přístavů se zkoncentruje na jejich výsadní pravomoci (ochrana, bezpečnost a přístavní policie) a na funkce spojené s územním plánováním přístavní oblasti. Oproti tomu integrovaní provozovatelé terminálů budou zodpovědní za všechny úkony překládky za účelem zvýšení efektivity těchto činností.
(19)
Francouzské orgány upřesnily, že převedení činností překládky v přístavech, jež jsou pořád vykonávány velkými námořními přístavy, na soukromé provozovatele pomocí postupu týkajícího se postoupení zařízení ve velkých námořních přístavech je třeba chápat v kontextu cíle zjednodušení a racionalizace překládky v přístavech. Rovněž uvedly, že reforma přibližuje francouzský systém evropskému modelu, v rámci kterého jsou funkce přístavního orgánu a provozovatele přístavu jasně odděleny, přičemž provozovatel je nejčastěji soukromý podnik.
2.2. Postup týkající se postoupení zařízení
(20)
Velké námořní přístavy přestanou využívat zařízení, vybavení a specifické instalace pro překládku v přístavech (dále jen „zařízení pro překládku“), jež předají soukromým podnikům podle postupu prodeje popsaného v článku 9 zákona o reformě přístavního sektoru.
(21)
Podle tohoto ustanovení (12) se postup prodeje zařízení pro překládku a postoupení věcných práv, které jsou s nimi spojeny, dělí na dvě etapy:
-
v prvé řadě velký námořní přístav jedná o způsobech převedení zařízení pro překládku s provozovateli, kteří již pravidelně využívali služeb přístavu nebo již významným způsobem investovali do terminálu,
-
pokud v dotyčném přístavu nejsou žádní provozovatelé nebo jednání nevedou ke zdárnému konci ve lhůtě tří měsíců, velký námořní přístav vyhlásí výběrové řízení v rámci transparentního a nediskriminačního postupu,
-
pokud není výběrové řízení úspěšné a v případě, že tak stanoví strategický projekt velkého námořního přístavu, může přístav ustavit dceřinou společnost, které je posléze svěřena dotyčná činnost. Po uplynutí doby pěti let je vyhlášeno nové výběrové řízení. Na základě výběrového řízení jsou uzavřeny dohody o terminálu s provozovateli, kteří byli vybráni.
(22)
Podle článku 9 zákona o reformě přístavního sektoru je za dohled nad řádným průběhem a transparentností postupu týkajícího se postoupení zařízení odpovědná nezávislá státní komise (la commission nationale d’évaluation des cessions d’outillages portuaires; státní komise pro hodnocení postoupení zařízení přístavů, dále jen „CNECOP“) (13). Její rolí je vydávat stanovisko k ocenění majetku před postoupením. V této souvislosti musí vzít v potaz hospodářskou rovnováhu a perspektivy rozvoje činnosti. Pro účely tohoto ocenění si může CNECOP vyžádat stanovisko odborníka k ocenění hodnoty majetku.
(23)
Stanoviska CNECOP jsou vydávána na základě návrhů aktu postoupení, které musí být povinnou součástí dokumentace poskytované předsedy představenstev velkých námořních přístavů v souladu s článkem 9 zákona o reformě přístavního sektoru. Tyto návrhy obsahují popis postoupeného zařízení, jeho prodejní cenu a podmínky jeho financování.
(24)
Bez předchozího stanoviska CNECOP nemůže být podepsán žádný definitivní akt postoupení. Jedná se o stanovisko (nezávazné), jež je zveřejněno na celostátní i místní úrovni.
(25)
Členy CNECOP jsou mimo jiné soudce Účetního dvora, představitel místních orgánů a kvalifikovaná osobnost vybraná na základě kompetentnosti pro oblast přístavního sektoru. Funkce člena CNECOP je neslučitelná s jinými funkcemi souvisejícími s odpovědností za vedení velkých námořních přístavů či podniků překládky, jež mají získat veřejná zařízení, nebo dohledu nad nimi, a to po celou dobu jejího funkčního období a ještě pět let po jeho skončení.
3. DŮVODY, KTERÉ VEDLY K ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(26)
Ve svém rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 Komise uváděla, že nelze vyloučit, že postoupení zařízení pro překládku v rámci postupu přímou dohodou neobsahuje prvky podpory. Komise konstatovala, že stanovisko CNECOP není v tomto ohledu závazné. Nicméně v situaci, kdy stanovisko není závazné, Komise vyjádřila pochybnosti, zda majetek bude prodáván za tržní cenu. Komise si rovněž kladla otázku týkající se nezávislosti členů CNECOP.
(27)
Při zkoumání slučitelnosti tohoto postupu týkajícího se postoupení zařízení pro překládku s vnitřním trhem došla Komise k závěru, že zřejmě nelze na tuto záležitost uplatnit žádnou z výjimek stanovených v odstavcích 2 a 3 článku 107 SFEU.
(28)
Komise se v důsledku toho rozhodla zahájit formální vyšetřovací řízení, aby odstranila své pochybnosti ohledně označení dotyčného postupu týkajícího se postoupení zařízení pro překládku za státní podporu a slučitelnosti tohoto opatření se společným trhem.
4. PŘIPOMÍNKY FRANCOUZSKÝCH ORGÁNŮ
(29)
Co se týče povahy stanovisek CNECOP, francouzské orgány připomínají, že tato komise je složena ze čtyř nezávislých členů a její předseda je jedním ze soudců Účetního dvora, přičemž je jmenován jeho prvním předsedou, a vydává stanovisko k dokumentaci o postoupení veřejných zařízení, kterou jí poskytují předsedové představenstev velkých námořních přístavů. Tato dokumentace zahrnuje popis postupu přímou dohodou, seznam postoupeného majetku, návrh aktu postoupení udávající především dohodnutou prodejní cenu a předpokládané podmínky využití terminálu.
(30)
Také připomínají, že poslání CNECOP, v souladu s článkem L. 3211-18 všeobecného zákoníku o majetku veřejnoprávních osob, spočívá zejména v zajištění toho, že veřejná zařízení nebudou postoupena „ani zdarma, ani za cenu nižší, než je tržní hodnota“, odpovídaje tak požadavku na postupování veřejného majetku za tržní cenu.
(31)
Doplňují, že tato komise vydává stanovisko, jež se zveřejní, aby se předešlo každému postoupení za nižší než tržní cenu, a v tomto ohledu se zavazuje, že toto stanovisko bude zveřejněno v úředním věstníku ministerstva životního prostředí, energetiky, trvale udržitelného rozvoje a územního plánování na jeho internetové stránce, stejně jako na místní úrovni formou vyvěšení v každém velkém námořním přístavu. Francouzské orgány mimochodem potvrzují, že každému předsedovi představenstva velkého námořního přístavu - jehož ředitel má na starosti ochranu zájmů přístavu - doručí dopis, ve kterém budou znovu popsány pracovní postupy CNECOP a pravidla postoupení veřejného majetku, které musí povinně dodržovat.
(32)
V této souvislosti francouzské orgány dodávají, že je možné předsedům představenstev v souladu s článkem L. 313-6 zákoníku o finančních soudech uložit pokutu ve výši až dvojnásobku hrubé roční odměny nebo mzdy, na které mají v okamžiku protiprávního jednání nárok, z důvodů neodůvodněné výhody, již měli v úmyslu poskytnout nebo ji poskytli jiné osobě, ať už se jedná o výhody peněžité nebo věcný prospěch, způsobující újmu státní pokladně, správnímu celku nebo zúčastněnému subjektu.
(33)
Francouzské orgány se rovněž zavazují oznámit Evropské komisi ještě před podpisem aktu postoupení každé rozhodnutí předsedy představenstva velkého námořního přístavu, jež by se odchylovalo od stanoviska CNECOP.
(34)
Co se týče kompetentnosti a nezávislosti členů CNECOP, francouzské orgány předávají Komisi životopisy jejích čtyř členů, včetně jejího předsedy, a podrobně informují o kvalifikaci každého ze členů ve vztahu k pravomocem CNECOP. Podle francouzských orgánů všechny tyto osobnosti byly údajně navrženy z důvodu jejich znalosti procesu převádění a privatizace a jejich zkušenosti v oblasti přístavního sektoru, jak dokládaly jejich životopisy.
(35)
V této souvislosti francouzské orgány připomínají, že nezávislost soudců Účetního dvora vůči moci zákonodárné a výkonné je zaručena ústavou ze dne 4. října 1958 a je potvrzena rozhodnutím Ústavní rady 2001-448 DC ze dne 25. července 2001. Nezávislost členů parlamentu vůči moci výkonné je zaručena článkem 16 Deklarace práv člověka a občana ze dne 26. srpna 1789, která zakotvuje zásadu dělby moci a je obsažena v preambuli ústavy ze dne 4. října 1958.
(36)
Francouzské orgány rovněž připomínají, že v souladu s článkem 6 výnosu č. 2008-1032 ze dne 9. října 2008, který provádí zákon č. 2008-660 (14), jsou pravidla neslučitelnosti, jež představují dodatečnou záruku nezávislosti členů CNECOP, pro její členy závazná po dobu jejich funkčního období a ještě pěti let po jeho skočení. Funkce člena CNECOP je neslučitelná:
-
s mandátem člena správní rady, představenstva a dozorčí rady společnosti, jež se zabývá překládkou v přístavech a která nabyla veřejná přístavní zařízení, nebo s výkonem činnosti odměňované takovým podnikem, a
-
s mandátem člena správní rady nebo představenstva velkého námořního přístavu.
(37)
Nakonec se připomíná, že odborná kapacita CNECOP může být posílena tím, že je v souladu s článkem 7 výnosu 2008-1032 ze dne 9. října 2008 (viz výše) možné vyžádat si stanovisko odborníka za účelem přesnějšího ocenění majetku ještě před jeho postoupením podniku překládky.
(38)
Ve smyslu již uvedeného se francouzské orgány domnívají, že postupy týkající se postoupení stanovené zákonem o reformě přístavního sektoru pamatují na všechny záruky, jež jsou dostatečné pro to, aby k postoupení zařízení pro překládku v přístavech a věcných práv, které jsou s nimi spojeny, došlo za tržní hodnotu, a nebyl tedy přítomen žádný prvek státní podpory.
5. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÉ STRANY A PŘIPOMÍNKY FRANCOUZSKÝCH ORGÁNŮ K PŘIPOMÍNKÁM ZÚČASTNĚNÉ STRANY
(39)
Na podporu francouzského postoje organizace ESPO prohlásila, že dotyčná reforma zavedením modelu „landlord“ přispívá ke zlepšení konkurenceschopnosti francouzských přístavů a k celkové výkonnosti evropských přístavů. Převedení činností překládky v přístavech velkými námořními přístavy na soukromé provozovatele fakticky zmodernizuje správu velkých francouzských námořních přístavů a přizpůsobí je modelu, který je v Evropské unii a ve světě nejrozšířenější.
(40)
Vzhledem ke komplexnosti takové reformy a jejím sociálním a finančním dopadům ESPO upozorňuje, že podpora členského státu reformě takového rozsahu je často jedinou možností, jak ji učinit přijatelnou pro všechny zúčastněné.
(41)
Přestože si ESPO nepřeje podrobně posuzovat, zda lze dotyčná opatření považovat za státní podporu, podotýká, že podmínky ocenění zařízení jsou dostatečné pro zajištění toho, aby k jejich postoupení došlo za tržní cenu.
(42)
Francouzské orgány berou na vědomí připomínky ESPO.
6. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
(43)
Na základě formálního vyšetřovacího řízení zahájeného v souladu s čl. 108 odst. 2 SFEU a vzhledem k argumentům, jež v této souvislosti předložily francouzské orgány a zúčastněná strana, se Komise domnívá, že dotyčné opatření nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(44)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem“.
(45)
Ke kvalifikaci vnitrostátního opatření jako státní podpory musí být splněny následující kumulativní podmínky, a to: 1) dotčené opatření poskytuje zvýhodnění ze státních prostředků, 2) toto zvýhodnění je selektivní a 3) dotčené opatření narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž a může ovlivnit obchod mezi členskými státy (15).
(46)
Je nejprve třeba poznamenat, že v této souvislosti, aby bylo vyloučeno zvýhodnění, musí být všechen dotyčný veřejný majetek, tj. zařízení pro překládku v přístavech, prodán za tržní cenu.
(47)
V tomto ohledu si Komise všímá toho, že prodej zařízení pro překládku v přístavech se neuskutečňuje v rámci otevřeného, transparentního, nediskriminačního a nepodmíněného nabídkové řízení, neboť takové řízení je zahájeno pouze v případě, když přímá jednání s již přítomnými provozovateli nevedou ke zdárnému konci nebo když není přítomen žádný provozovatel (viz výše bod 21).
(48)
Komise nicméně konstatuje, že v případě přímého prodeje navrhovaný postup předpokládá ustavení státní komise pro oceňování postupovaného majetku, CNECOP. Komise si všímá toho, že CNECOP má za úkol ještě před postoupením vydat veřejné stanovisko k hodnotě majetku, jež je předmětem prodeje.
(49)
Ve svém rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení Komise podotkla, že vzhledem k tomu, že stanovisko CNECOP není závazné, nemůže být vyloučeno, že majetek bude prodán za cenu nižší, než je cena tržní.
(50)
S přehlédnutím k pochybnostem vyjádřeným Komisí, francouzské orgány informovaly v dopisech ze dne 20. ledna 2010 a 24. března 2010 Komisi o tom, že ředitel dopravních služeb zaslal dopisy všem předsedům představenstev velkých námořních přístavů ve dnech 16. března 2009 a 18. ledna 2010, ve kterých objasnil rámec jednání o postoupení zařízení pro překládku v přístavech a upřesnil podmínky, jež musí být pro účely tohoto postoupení dodrženy.
(51)
V těchto dopisech byli předsedové představenstev velkých námořních přístavů na jedné straně informováni o tom, že CNECOP bude systematicky požadovat, aby si velké námořní přístavy nechaly vypracovat odborný posudek pro ocenění postupovaného majetku. V této souvislosti je nutné, aby ještě před předložením věci komisi CNECOP došlo k nezávislému technickému ocenění tržní hodnoty zařízení přístavu, které provede nezávislá kancelář znalců a které bude součástí dokumentace předložené komisi CNECOP.
(52)
Předsedové představenstev velkých námořních přístavů jsou na straně druhé informováni o tom že „přestože zákon nepřisuzuje stanoviskům CNECOP charakter nutného souhlasu, není možné je obejít“ a žádný akt postoupení, jež nebyl předmětem stanoviska CNECOP, nemůže být podepsán. Proto za předpokladu nesouhlasného stanoviska CNECOP je nutné buď „znovu otevřít jednání, jestliže lhůta pro předložení věci komisi CNECOP […] k tomu dává dostatek času, a případně předložit novou dokumentaci“, nebo „konstatovat neúspěch jednání a uskutečnit výběrové řízení“.
(53)
Rovněž se uvádí, že vládní komisaři pro velké námořní přístavy budou systematicky napadat výsledek každého rokování dozorčí rady přístavu, jež by obcházelo stanovisko CNECOP, a předsedům představenstev velkých námořních přístavů se připomíná, že jim hrozí sankce v případě, že při výkonu funkce poskytnou neodůvodněnou výhodu třetím osobám.
(54)
Komise se domnívá, že tyto instrukce určené předsedům představenstev velkých námořních přístavů týkající se povinnosti nechat si vypracovat nezávislé oceněné zařízení pro překládku k postoupení a závazného charakteru stanoviska CNECOP jsou dostatečné pro to, aby dotyčná zařízení nebyla prodána za cenu nižší, než je cena tržní.
(55)
Komise si všímá toho, že tato záruka je navíc posílena tím, že stanovisko CNECOP musí vejít ve známost jak na úrovni státu, což zajišťují státní orgány, tak na místní úrovni, za což mají odpovědnost dotyčné přístavy. Toto zveřejnění umožňuje v případě nutnosti napadnout podmínky postoupení dotyčných zařízení pro překládku.
(56)
Co se týče nezávislosti a kvalifikace členů CNECOP pro oceňování postupovaného majetku, předaly francouzské orgány Komisi životopisy jejích čtyř členů včetně předsedy.
(57)
Je zde zapotřebí konstatovat, že jeden z jejích členů, soudce Účetního dvora, byl navržen prvním předsedou Účetního dvora na post předsedy CNECOP a že má přímou profesní zkušenost s námořními záležitostmi. Francouzské orgány v této souvislosti připomínají, že nezávislost soudců Účetního dvora vůči moci zákonodárné a výkonné je zaručena ústavou ze dne 4. října 1958 a je potvrzena rozhodnutím Ústavní rady 2001-448 DC ze dne 25. července 2001.
(58)
Člen CNECOP, který zastupuje územní samosprávní celky má rovněž odbornou kvalifikaci s přímou vazbou na námořní přístavy. Francouzské orgány v této souvislosti připomínají, že nezávislost členů parlamentu vůči moci výkonné je zaručena článkem 16 Deklarace práv člověka a občana ze dne 26. srpna 1789, která zakotvuje zásadu dělby moci a je obsažena v preambuli ústavy ze dne 4. října 1958.
(59)
Co se týče dvou členů navržených coby kvalifikovaných osobností, je na základě jejich životopisů zřejmé, že jeden z nich je kompetentní pro oblast přístavního sektoru a druhý pro oblast převádění veřejného majetku.
(60)
Francouzské orgány rovněž zdůraznily, že v souladu s článkem 6 výnosu č. 2008-1032 ze dne 9. října 2008 (16), jsou pravidla neslučitelnosti, jež představují dodatečnou záruku nezávislosti členů CNECOP, pro její členy závazná po dobu jejich funkčního období a ještě pěti let po jeho skočení (viz bod 36).
(61)
Komise konstatuje, že tato pravidla neslučitelnosti představují v daném případě dodatečnou záruku nezávislosti členů CNECOP.
(62)
Na základě těchto skutečností a při specifických okolnostech tohoto případu je Komise toho názoru, že povinnost nechat si vypravovat posudek k ocenění tržní hodnoty zařízení od nezávislé kanceláře znalců, na základě kterého kvalifikování a nezávislí členové CNECOP vydají závazné stanovisko, je v zásadě zárukou toho, že postoupení proběhne v souladu s tržními podmínkami.
(63)
Při striktním dodržení podmínek a okolností uvedených v hlavě 6. Posouzení opatření se není nutné domnívat, že by postoupení zařízení pro překládku v přístavech, ke kterému dochází v souvislosti s přímým prodejem, mohlo poskytovat hospodářskou výhodu kupci tohoto materiálu. To se ovšem netýká případných jednotlivých transakcí, jež by striktně nedodržely uvedené podmínky.
7. ZÁVĚR
(64)
Na základě všech uvedených důvodů Komise
-
bere na vědomí stažení oznámení týkající se dvou opatření doprovázejících reformu přístavního sektoru oznámených z důvodů daňového dopadu, jež jsou uvedena v bodě 2 tohoto rozhodnutí,
-
se domnívá, že postup týkající se postoupení zařízení, vybavení a specifických instalací pro překládku v přístavech, který již byl předmětem rozhodnutí Komise ze dne 8. dubna 2009 a který je popsán v bodech 16 až 25 tohoto rozhodnutí, nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Opatření spočívající v převádění zařízení pro překládku v přístavech na soukromé provozovatele, které Francie hodlá zavést v rámci reformy přístavního sektoru stanovenou zákonem č. 2008-660 ze dne 4. července 2008, nepředstavuje podporu, na niž by se vztahoval čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Zavedení tohoto opatření se tímto povoluje.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
V Bruselu dne 29. června 2011.
KOMISIJAS LĒMUMS
(2011. gada 29. jūnijs)
par pasākumu SA.27106 (C 13/09 - ex N 614/08) - Francija, ko Francija plāno īstenot ostu nozares uzņēmumu atbalstam
(izziņots ar dokumenta numuru C(2011) 4391)
(Autentisks ir tikai teksts franču valodā)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2011/519/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas zona līgumu (1) un jo īpaši tā 62. panta 1. punkta a) apakšpunktu,
uzaicinājusi ieinteresētās personas iesniegt piezīmes (2) saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (“LESD”) 108. panta 2. punkta pirmo daļu (3) un ņemot vērā šīs piezīmes,
tā kā:
1. PROCEDŪRA
(1)
Ar 2008. gada 4. decembra vēstuli Francijas iestādes saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 108. panta 3. punktu paziņoja atbalsta pasākumu shēmu, ko īsteno, ostu nozares uzņēmumiem piešķirot nodokļu atvieglojumus, kas noteikti ar 2008. gada 4. jūlija Likumu Nr. 2008-660 par ostu reformu (4). Šis paziņojums ir reģistrēts ar numuru N 614/2008.
(2)
Paziņotā nodokļu instrumenta mērķis ir atbalstīt ostu iekraušanas, izkraušanas un pārkraušanas aprīkojuma nodošanu privātiem uzņēmējiem, ko paredz ostu reforma. Šajā instrumentā paredzēti divi pasākumi, un, proti, no vienas puses, uz ierobežotu piecu gadu laika posmu regresīvi samazina nomas vērtību, ko izmanto kā vietējo nodokļu aprēķina bāzi privātiem uzņēmējiem, kuri pārņem ostu iekraušanas, izkraušanas un pārkraušanas aprīkojumu, un, no otras puses, vietējām pašvaldībām, kas pārvalda jūras ostas, dod iespēju atbrīvot iekraušanas, izkraušanas un pārkraušanas uzņēmumus no uzņēmumu ienākuma nodokļa uz laiku līdz sešiem gadiem.
(3)
Ar 2008. gada 11. decembra vēstuli Komisija aicināja Francijas iestādes sniegt papildu informāciju ne tikai par paziņoto nodokļu instrumentu, bet arī par procedūru, kā lielās jūras ostas nodos aprīkojumu, rīkus un iekārtas, ko izmanto iekraušanai, izkraušanai un pārkraušanai ostās. Pēc Francijas iestāžu pieprasījuma atbildes sniegšanas termiņš tika pagarināts līdz 2009. gada 9. februārim.
(4)
Francijas iestāžu un Komisijas dienestu sanāksme notika 2009. gada 28. janvārī. Ar 2009. gada 10. februāra vēstuli Francijas iestādes sniedza Komisijai papildu informāciju.
(5)
Ar 2009. gada 9. aprīļa vēstuli (D/2165) Komisija paziņoja Francijas iestādēm Komisijas 2009. gada 8. aprīļa lēmumu uzsākt oficiālu pārbaudes procedūru saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu. Šis lēmums tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (5). Lēmums attiecās, pirmkārt, uz paziņoto nodokļu instrumentu, un, otrkārt, uz procedūru, kā nodod aprīkojumu, rīkus un iekārtas, ko izmanto iekraušanai, izkraušanai un pārkraušanai ostās. Saskaņā ar šo lēmumu Komisija aicināja Franciju un citas ieinteresētās personas noteiktā termiņā iesniegt piezīmes.
(6)
Komisija 2009. gada 11. maijā (A/18191) saņēma Francijas iestāžu piezīmes. Noteiktajā termiņā Komisija saņēma arī piezīmes no vienas ieinteresētās personas, proti, no Eiropas Jūras ostu organizācijas (ESPO). ESPO piezīmes tika nosūtītas Francijas iestādēm ar 2009. gada 16. jūlija vēstuli (D/60307), par ko Francijas iestādes iesniedza piezīmes ar 2009. gada 27. augusta vēstuli (A/28446).
(7)
Francijas iestāžu un Komisijas dienestu sanāksme notika 2009. gada 30. novembrī. Ar 2010. gada 25. janvāra (A/3263) un 2010. gada 24. marta (A/5136) vēstulēm Francijas iestādes sniedza Komisijai papildu informāciju.
(8)
Ar 2010. gada 9. jūnija vēstuli (D/7519) un saistībā ar Francijā veikto uzņēmumu ienākuma nodokļa reformu Komisija pieprasīja Francijas iestādēm sniegt papildu informāciju. Nosūtot šo vēstuli, Komisija vēlējas saņemt paskaidrojumus par uzņēmumu ienākuma nodokļa atcelšanas ietekmi uz paziņoto instrumentu un uz procedūru.
(9)
Ar 2010. gada 2. jūlija vēstuli Francijas iestādes lūdza atbildei noteiktā termiņa pagarinājumu. Francijas iestāžu atbildi Komisija saņēma ar 2010. gada 4. augusta vēstuli (A/11533).
(10)
Šajā vēstulē Francijas iestādes informēja Komisiju, ka tās atsauc savu paziņojumu tajā daļā, kas attiecas uz nodokļu komponenti saistībā ar vietējām pašvaldībām, kuras pārvalda jūras ostas, doto iespēju atbrīvot iekraušanas, izkraušanas un pārkraušanas uzņēmumus no uzņēmumu ienākuma nodokļa uz laiku līdz sešiem gadiem. Šis pasākums faktiski paredzēja iespēju ar zināmiem nosacījumiem laika posmā no 2010. līdz 2015. gadam, aprēķinot uzņēmumu ienākuma nodokli, neņemt vērā aprīkojuma, rīku un iekārtu, ko izmanto iekraušanai, izkraušanai un pārkraušanai ostās, nomas vērtību. Šī iespēja zaudēja jēgu uzņēmumu ienākuma nodokļa atcelšanas dēļ, un to atcēla arī likums par 2010. gada budžetu.
(11)
Attiecībā uz paziņojumā minēto nodokļa komponenti, kas saistījās ar regresīvi samazināmo un laikā ierobežoto nomas vērtību, ko izmanto vietējo nodokļu aprēķināšanai privātiem uzņēmējiem, kuri pārņem aprīkojumu, rīkus un iekārtas lielās jūras ostās, Francijas iestādes ar savu 2010. gada 2. jūlija vēstuli darīja zināmu, ka minēto samazinājumu piemēro arī zemes nodoklim, kas jāmaksā tiem uzņēmumiem, kuri maksā ekonomiski teritoriālo nodokli (6), kas aizstāj uzņēmumu ienākuma nodokli. Saistībā ar to Francijas iestādes informēja Komisiju par to četru uzņēmumu identitāti, kas saņem šo atvieglojumu (7), un par rezultātā iegūto nodokļu atvieglojuma summu katram no šiem uzņēmumiem.
(12)
Saņemtie atjauninātie dati par nodokļu atvieglojumiem tika izvērtēti, un trim no šiem uzņēmumiem nodokļu atbrīvojums bija mazāks par robežvērtību -200 000 euro trīs nodokļu gadu laikā pēc kārtas -, ko paredz Komisijas 2006. gada 15. decembra Regula (EK) Nr. 1998/2006 par Līguma 87. un 88. panta piemērošanu de minimis atbalstam (8). Savukārt attiecībā uz ceturto uzņēmumu šis nosacījums nebija izpildīts.
(13)
Šajā kontekstā un pēc vairākkārtējas saziņas ar Komisiju Francijas iestādes nolēma noteikt robežu šīm priekšrocībām, kas uzņēmumiem piešķirtas, piemērojot 11. apsvērumā minēto pasākumu, līdz augstākajai robežai, ko nosaka Regula (EK) Nr. 1998/2006, ievērojot regulā paredzētos nosacījumus.
(14)
Ar 2011. gada 20. janvāra vēstuli Francijas iestādes informēja Komisiju par 2010. gada 29. decembra Likuma Nr. 2010-1658 par 2010. gada budžeta grozījumiem (9) 36. panta pieņemšanu, kas pakļauj ostu reformas gaitā paredzētā regresīvā nodokļu samazinājuma piešķiršanu Regulas (EK) Nr. 1998/2006 prasībām. Francijas iestādes arī informēja Komisiju, ka tās atsauc savu paziņojumu tajā daļā, kas attiecas uz otro nodokļa komponenti saistībā ar ostu reformu.
(15)
Komisija pieņem zināšanai Francijas iestāžu sniegtā paziņojuma atsaukšanu attiecībā uz visu paziņoto nodokļu instrumentu. Šis lēmums attiecas tikai uz iekraušanai, izkraušanai un pārkraušanai ostās izmantotā aprīkojuma, rīku un iekārtu nodošanas procedūru, par ko Komisija pieņēma lēmumu 2009. gada 8. aprīlī. Šis lēmums neattiecas uz iekraušanai, izkraušanai un pārkraušanai ostās paredzētā aprīkojuma, rīku un iekārtu izmantošanas nosacījumiem pirms vai pēc to nodošanas.
2. ATTIECĪGĀ PASĀKUMA APRAKSTS
2.1. Konteksts
(16)
Attiecīgais pasākums ietilpst ostu reformā, par ko ir pieņemts likums par ostu reformu (10). Šīs reformas mērķis ir uzlabot Francijas jūras ostu darbību un konkurētspēju (Denkerkā, Havrā, Nantes Sennazērā, Larošelā, Bordo un Marseļā).
(17)
Saistībā ar to likums paredz reformēt ostas, lai:
-
pārskatītu uzdevumus, kas izvirzīti autonomajām ostām, kuras Francijas kontinentālajā daļā kļūst par “lielajām jūras ostām” (11);
-
modernizētu lielo jūras ostu pārvaldību;
-
organizētu koordināciju starp ostām vienā piekrastē vai vienas upes grīvā;
-
vienkāršotu un racionalizētu iekraušanu, izkraušanu un pārkraušanu ostās pēc Eiropas galveno ostu parauga, izveidojot integrētus termināļu operatorus, kas atbildīgi par visām iekraušanas, izkraušanas un pārkraušanas darbībām kopumā.
(18)
Lielo jūras ostu uzdevumi tiek pārorientēti uz valsts atbildībā esošām darbībām (ostu drošība, drošums un kārtības uzturēšana) un funkcijām, kas saistītas ar ostu nozares plānošanu. No otras puses, integrētie termināļu operatori uzņemas atbildību par visām iekraušanas, izkraušanas un pārkraušanas darbībām kopumā, lai uzlabotu šo darbību efektivitāti.
(19)
Francijas iestādes precizēja, ka lielajās jūras ostās joprojām veikto iekraušanas, izkraušanas un pārkraušanas darbību nodošana privātiem uzņēmējiem, izmantojot lielo jūras ostu aprīkojuma nodošanas procedūru, iekļaujas ostu iekraušanas, izkraušanas un pārkraušanas darba vienkāršošanas un racionalizācijas kontekstā. Tās arī norādīja, ka reforma pielāgo Francijas sistēmu Eiropas modelim, kur ostu iestāžu un ostu operatoru attiecīgās funkcijas ir nepārprotami nodalītas, un šie operatori visbiežāk ir privāti uzņēmumi.
2.2. Aprīkojuma nodošanas procedūra
(20)
Lielās jūras ostas pārtrauc izmantot aprīkojumu, rīkus un iekārtas, kas paredzētas iekraušanai, izkraušanai un pārkraušanai ostās (turpmāk “iekraušanas, izkraušanas un pārkraušanas aprīkojums”), un nodod tās privātiem uzņēmumiem saskaņā ar pārdošanas procedūru, kas izklāstīta Likuma par ostu reformu 9. pantā.
(21)
Saskaņā ar minēto normu (12) iekraušanas, izkraušanas un pārkraušanas aprīkojuma pārdošanas procedūra un ar aprīkojumu saistīto īpašuma tiesību nodošana iedalās vairākos posmos:
-
vispirms lielā jūras osta rīko sarunas par iekraušanas, izkraušanas un pārkraušanas aprīkojuma nodošanas noteikumiem ar operatoriem, kas regulāri izmanto ostas pakalpojumus vai ir ieguldījuši būtiskas investīcijas terminālī;
-
ja šādu operatoru nav vai šīs sarunas nav noslēgušās trīs mēnešu laikā, lielā jūras osta izsludina uzaicinājumu iesniegt pieteikumus, izmantojot pārskatāmu un nediskriminējošu procedūru;
-
ja uzaicinājums iesniegt pieteikumus beidzas bez rezultātiem un to pieļauj lielās jūras ostas stratēģiskais projekts, osta var izveidot filiāli, kurai uztic attiecīgo darbību veikšanu. Kad beidzas piecu gadu periods, jāizsludina jauns uzaicinājums iesniegt pieteikumus. Kad konkurss noslēdzas, ar atlasītajiem uzņēmējiem noslēdz nolīgumus par termināli.
(22)
Saskaņā ar Likuma par ostu reformu 9. pantu neatkarīgai valsts komisijai, proti, ostu aprīkojuma nodošanas valsts novērtēšanas komisijai (turpmāk “CNECOP”) uzdod rūpēties par aprīkojuma nodošanas procedūras pareizu ievērošanu un pārskatāmību (13). Komisijas uzdevums ir sniegt atzinumu par īpašuma novērtējumu pirms tā nodošanas. Šajā jomā komisijai ir jāievēro ekonomiskais līdzsvars un pamatdarbības attīstības perspektīvas. Lai veiktu šādu novērtējumu, CNECOP var pieaicināt arī ekspertu īpašuma vērtības noteikšanai.
(23)
CNECOP sniedz atzinumu, pamatojoties uz nodošanas aktu projektiem, kas obligāti jāiekļauj dokumentācijā, ko nosūta lielo jūras ostu ģenerāldirektori saskaņā ar Likuma par ostu reformu 9. pantu. Šajos projektos iekļauj pārdodamā aprīkojuma aprakstu, norāda pārdošanas cenu un finansēšanas nosacījumus.
(24)
Nevienu aktu par galīgu īpašuma nodošanu nedrīkst parakstīt, kamēr CNECOP par to nav sniegusi atzinumu. Runa ir par vienkāršu (nesaistošu) atzinumu, kas publicēts valsts un vietējā līmenī.
(25)
CNECOP sastāvā ietilpst Revīzijas palātas amatpersonas, pašvaldību pārstāvis un kvalificēts speciālists, kas izvēlēts savas kompetences dēļ ostu jautājumos. Visā pilnvaru laikposmā un vēl piecus gadus pēc tā beigām CNECOP locekļa amatu ir aizliegts savienot ar citu vadošu amatu lielo jūras ostu pārvaldes vai uzraudzības struktūrās vai iekraušanas, izkraušanas un pārkraušanas uzņēmumos, kas iegādājas valstij piederošu aprīkojumu.
3. OFICIĀLĀS PĀRBAUDES PROCEDŪRAS UZSĀKŠANAS IEMESLI
(26)
Komisija ar 2009. gada 8. aprīļa lēmumu atzina - nevar izslēgt iespēju, ka iekraušanas, izkraušanas un pārkraušanas aprīkojuma nodošana ar tiešas vienošanās procedūru ietver atbalsta elementus. Šajā kontekstā Komisija konstatēja, ka CNECOP atzinums nav saistošs. Tā kā atzinums nav saistošs, Komisija izteica šaubas par to, vai īpašuma pārdošana notiktu pēc tirgus cenas. Komisija arī apšaubīja CNECOP locekļu neatkarību.
(27)
Attiecībā uz pārbaudi par iekraušanas, izkraušanas un pārkraušanas aprīkojuma nodošanas procedūras saderību ar iekšējo tirgu Komisija uzskatīja, ka konkrētajā gadījumā nešķiet piemērojams neviens no izņēmumiem, kas paredzēti LESD 107. panta 2. un 3. punktā.
(28)
Tāpēc Komisija nolēma uzsākt oficiālu pārbaudes procedūru, lai kliedētu šaubas par iekraušanas, izkraušanas un pārkraušanas aprīkojuma nodošanas procedūras valsts atbalsta elementu un par šo pasākumu saderību ar iekšējo tirgu.
4. FRANCIJAS IESTĀŽU PIEZĪMES
(29)
Jautājumā par CNECOP sniegtā atzinuma raksturu Francijas iestādes atgādināja, ka šo atzinumu sagatavo četri neatkarīgi komisijas locekļi un ka komisijas priekšsēdētāju no Revīzijas palātas tiesnešu vidus izraugās tās augstākais priekšsēdētājs, un ka šī komisija sniedz atzinumus par valsts aprīkojuma nodošanas dokumentāciju, kuru komisijai iesniedz lielo jūras ostu ģenerāldirektori. Šajā dokumentācijā iekļauj aprakstu par procedūru, ko ievēro pēc savstarpējas vienošanās, sarakstu ar nododamo īpašumu, nodošanas akta projektu, jo īpaši norādot paredzēto pārdošanas cenu, kā arī nosacījumus, kas paredzēti termināļa izmantošanai.
(30)
Iestādes arī atgādināja, ka saskaņā ar Valsts iestāžu īpašuma vispārējā kodeksa L. 3211-18. pantu CNECOP uzdevums jo īpaši ir nodrošināt, lai valsts aprīkojums netiktu nodots “ne bez maksas, ne par cenu, kas zemāka par tirgus vērtību”, ievērojot arī prasību par valsts īpašuma nodošanu par tirgus cenu.
(31)
Iestādes piebilda, ka šī komisija sniedz vienkāršu atzinumu, kas tiek publiskots, lai novērstu jebkādu nodošanu par cenu, kas zemāka par tirgus cenu, un apliecināja, ka minētais atzinums tiek publicēts Ekoloģijas, enerģētikas, ilgtspējīgas attīstības un teritoriālās plānošanas ministrijas oficiālajā biļetenā ministrijas vietnē, kā arī vietējā līmenī, izvietojot attiecīgo tekstu visās lielajās jūras ostās. Francijas iestādes apstiprināja, ka tās turklāt nosūtīs vēstules visiem lielo jūras ostu ģenerāldirektoriem - jo direktors ir atbildīgs par ostas interešu aizstāvēšanu - atgādinot viņiem par to, kā darbojas CNECOP, un informējot par valsts īpašuma nodošanas noteikumiem, kas viņiem ir obligāti jāievēro.
(32)
Francijas iestādes šajā jautājumā piebilda, ka saskaņā ar Finansiālās atbildības kodeksa L. 313-6. pantu ģenerāldirektorus var sodīt ar naudassodu, kura summa var divkārt pārsniegt gada bruto atlīdzības vai darba algas summu, ko viņi ir saņēmuši līdz pārkāpuma datumam, par jebkādām nepamatotām priekšrocībām, ko viņi mēģinājuši piešķirt vai piešķīruši citiem, ja šīs priekšrocības ir finansiālas vai piešķirtas natūrā un rada kaitējumu Valsts kasei, pašvaldībai vai citai iesaistītai struktūrai.
(33)
Turklāt Francijas iestādes apņēmās pirms jebkura nodošanas akta parakstīšanas paziņot Eiropas Komisijai par visiem lēmumiem, ko lielās jūras ostas ģenerāldirektors pieņēmis pretēji CNECOP atzinumam.
(34)
Jautājumā par CNECOP locekļu kompetenci un neatkarību Francijas iestādes pārsūtīja Komisijai četru CNECOP locekļu, tostarp priekšsēdētāja, dzīves un darba aprakstus un sīki raksturoja katra šā locekļa kvalifikāciju attiecībā uz CNECOP kompetencē ietilpstošiem jautājumiem. Pēc Francijas iestāžu teiktā, visu šo personu kandidatūras ir piedāvātas saistībā ar viņu kompetenci jautājumā par īpašuma nodošanas un privatizācijas procesiem vai pieredzi ostu nozarē, ko apliecina viņu dzīves un darba apraksti.
(35)
Šajā ziņā Francijas iestādes jo īpaši atgādināja, ka Revīzijas palātas tiesnešu neatkarību no likumdevēja varas un izpildvaras garantē 1958. gada 4. oktobrī pieņemtā Konstitūcija un to apstiprina Konstitucionālās padomes 2001. gada 25. jūlija Lēmums Nr. 2001-448 DC par to, ka parlamentāriešu neatkarību no izpildvaras garantē 1789. gada 26. augusta Cilvēku un pilsoņu tiesību deklarācijas 16. pants, kas paredz varas nodalīšanas principu, un atsevišķs šķirklis 1958. gada 4. oktobra Konstitūcijas preambulā.
(36)
Turklāt Francijas iestādes atgādināja, ka saskaņā ar 2008. gada 9. oktobra Dekrēta Nr. 2008-1032, ar ko īsteno Likumu Nr. 2008-660 (14), 6. pantu, noteikumi par nesavienojamību sniedz CNECOP locekļiem papildu neatkarības garantiju, jo aizliedz viņiem visā viņu pilnvaru laikā un piecus gadus pēc šo pilnvaru izbeigšanās:
-
ieņemt jebkādu uzņēmuma padomes locekļa, direktora vai uzraudzības padomes locekļa amatu ostas iekraušanas, izkraušanas un pārkraušanas sabiedrībā, kas ir iegādājusies valsts īpašumā esošu ostas aprīkojumu, kā arī veikt tādas darbības, par kurām maksā šādi uzņēmumi; un
-
ieņemt jebkādu uzraudzības padomes locekļa vai direktora amatu lielā jūras ostā.
(37)
Visbeidzot, tika atgādināts, ka CNECOP ekspertīzes līmeni var paaugstināt, jo 2008. gada 9. oktobra Dekrēta Nr. 2008-1032 7. pants paredz iespēju vērsties pie eksperta, lai precīzāk novērtētu īpašuma vērtību pirms tā nodošanas iekraušanas, izkraušanas un pārkraušanas uzņēmumiem.
(38)
Ņemot vērā visu iepriekš teikto, Francijas iestādes uzskatīja, ka Likumā par ostu reformu paredzētās nodošanas procedūras sniedz visas garantijas, ar ko pietiek, lai nodrošinātu, ka ostu iekraušanas, izkraušanas un pārkraušanas aprīkojuma nodošana un ar to saistītās īpašuma tiesības atbilst tirgus vērtībai, un tāpēc tās neietver nekādus valsts atbalsta elementus.
5. IEINTERESĒTĀS PERSONAS PIEZĪMES UN FRANCIJAS IESTĀŽU PIEZĪMES PAR IEINTERESĒTĀS PERSONAS PIEZĪMĒM
(39)
Atbalstot Francijas iestāžu nostāju, ESPO norādīja, ka minētā reforma, ar ko izveido modeli, ko sauc par “saimnieka modeli”, sekmē Francijas ostu konkurētspējas uzlabošanu un Eiropas ostu vispārējo attīstību. Tādējādi lielajās jūras ostās veikto iekraušanas, izkraušanas un pārkraušanas darbību nodošana privātiem uzņēmējiem modernizētu Francijas lielo jūras ostu pārvaldību, pielāgojot tās modelim, kuru visplašāk izmanto Eiropas Savienībā un citur pasaulē.
(40)
Ņemot vērā minētās reformas sarežģītību, kā arī sociālās un finansiālās sekas, ESPO norādīja, ka attiecīgās dalībvalsts šāda mēroga reformu atbalsts bieži vien ir vienīgais līdzeklis, kā nodrošināt to pieņemamību visiem interesentiem.
(41)
Kaut arī ESPO nevēlējās veikt sīkāku novērtējumu par to, vai attiecīgie pasākumi ir jākvalificē kā valsts atbalsts, ESPO tomēr apgalvoja, ka aprīkojuma novērtēšanas nosacījumi ir tādi, ka tie nodrošina aprīkojuma nodošanu par tirgus cenu.
(42)
Francijas iestādes ESPO apsvērumus pieņēma zināšanai.
6. PASĀKUMA NOVĒRTĒJUMS
(43)
Pēc oficiālās pārbaudes procedūras uzsākšanas, pamatojoties uz LESD 108. panta 2. punktu, un ņemot vērā Francijas iestāžu un ieinteresētās personas šajā saistībā sniegtos argumentus, Komisija uzskata, ka attiecīgais pasākums nav valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.
(44)
Saskaņā ar LESD 107. panta 1. punktu “ar kopējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl tāds atbalsts iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm”.
(45)
Lai valsts pasākumu varētu kvalificēt kā valsts atbalstu, ir nepieciešams izpildīt visus turpmāk minētos nosacījumus, un, proti: 1) attiecīgais pasākums rada priekšrocības, izmantojot valsts līdzekļus; 2) šīs priekšrocības ir selektīvas un 3) attiecīgais pasākums rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus un var iespaidot tirdzniecību starp dalībvalstīm (15).
(46)
Vispirms jānorāda, ka šajā saistībā, lai izslēgtu jebkādas priekšrocības, attiecīgais valsts īpašums, proti, iekraušanas, izkraušanas un pārkraušanas aprīkojums ostās, ir jāpārdod par tirgus cenu.
(47)
Attiecībā uz šo Komisija uzskata, ka ostu iekraušanas, izkraušanas un pārkraušanas aprīkojuma pārdošana nenotiek, izmantojot atklātu, pārskatāmu, nediskriminējošu un beznosacījumu piedāvājuma procedūru, jo šāda procedūra tiek izmantota tikai tad, kad sarunas pēc savstarpējas vienošanās ar jau esošajiem uzņēmējiem noslēdzas bez rezultātiem vai kad neviens uzņēmējs ostā nedarbojas (skatīt 21. apsvērumu).
(48)
Tomēr Komisija konstatē, ka, pārdodot pēc savstarpējas vienošanās, piedāvātā procedūra paredz nododamā īpašuma novērtēšanas valsts komisijas, t. i., CNECOP, izveidošanu. Komisija atzīmē, ka pirms nodošanas darījuma CNECOP ir jāsniedz publisks atzinums par pārdošanai paredzētā īpašuma vērtību.
(49)
Pieņemot 2009. gada 8. aprīļa lēmumu par oficiālās pārbaudes procedūras uzsākšanu, Komisija norādīja, ka atzinums, ko sniedz CNECOP, nav saistošs, un tādējādi nevar izslēgt iespēju, ka īpašumu pārdod par cenu, kas zemāka par tirgus cenu.
(50)
Lai kliedētu Komisijas šaubas, Francijas iestādes ar 2010. gada 20. janvāra un 2010. gada 24. marta vēstulēm informēja Komisiju par to, ka transporta pakalpojumu direktors 2009. gada 16. martā un 2010. gada 18. janvārī ir nosūtījis vēstules visiem lielo jūras ostu ģenerāldirektoriem, izskaidrojot, kā jārīko sarunas par ostu iekraušanas, izkraušanas un pārkraušanas aprīkojuma nodošanu, un precizējot nosacījumus, kas ir jāievēro šīs nodošanas procesā.
(51)
Pirmkārt, šajās vēstulēs lielo jūras ostu ģenerāldirektori tika informēti par to, ka CNECOP pieprasa, lai lielās jūras ostas sistemātiski veiktu ekspertīzi, novērtējot nododamo īpašumu. Saistībā ar to tika prasīts, lai pirms vēršanās CNECOP neatkarīga ekspertu grupa veiktu ostu aprīkojuma tirgus vērtības neatkarīgu tehnisku novērtējumu, kas iekļaujams CNECOP iesniegtajā dokumentācijā.
(52)
Otrkārt, lielo jūras ostu ģenerāldirektori tika informēti par to, ka “arī tad, ja saskaņā ar likumu atzinums netiek traktēts kā piekrišana, to nedrīkst ignorēt”, un tādējādi nedrīkst parakstīt nevienu nodošanas aktu, kas neatbilst CNECOP sniegtajam atzinumam. Tāpēc, kad CNECOP sniedz negatīvu atzinumu, ir vajadzīgs “atkārtot sarunas, ja iesniegšanas datums CNECOP […] dod pietiekami daudz laika, un vajadzības gadījumā iesniegt jaunu dokumentāciju”, vai arī “konstatēt sarunu neizdošanos un uzsākt pretendentu konkursa procedūru”.
(53)
Tika arī norādīts, ka valdības pārstāvji lielajās jūras ostās sistemātiski iebildīs pret jebkādu apspriešanos ar ostu uzraudzības padomēm, ignorējot attiecīgo CNECOP atzinumu, un lielo jūras ostu ģenerāldirektoriem atgādināts par sankcijām, kas iestājas gadījumā, ja viņi nepamatoti piešķirtu priekšrocības trešām personām, pildot savus amata pienākumus.
(54)
Komisija uzskata, ka šie norādījumi, kas nosūtīti lielo jūras ostu ģenerāldirektoriem jautājumā par nepieciešamību veikt nododamā ostu iekraušanas, izkraušanas un pārkraušanas aprīkojuma neatkarīgu novērtējumu un par CNECOP atzinumu saistošo raksturu, ir tādi, kas nodrošina, ka attiecīgais aprīkojums netiek pārdots par cenu, kas zemāka par tirgus cenu.
(55)
Komisija norāda, ka šādu uzskatu vēl pastiprina apstāklis, ka CNECOP atzinums ir jāpublisko gan valsts līmenī, ko nodrošina valsts iestādes, gan vietējā līmenī, ko nodrošina attiecīgās ostas. Šīs publikācijas vajadzības gadījumā nodrošina iespēju apstrīdēt attiecīgā iekraušanas, izkraušanas un pārkraušanas aprīkojuma nodošanas nosacījumus.
(56)
Attiecībā uz CNECOP locekļu neatkarību un kvalifikāciju saistībā ar pārdodamā īpašuma novērtēšanu Francijas iestādes iesniedza Komisijai četru tās locekļu, tostarp priekšsēdētāja, dzīves un darba aprakstus.
(57)
Šajā jautājumā ir jāpiebilst, ka viena CNECOP locekļa, proti, Revīzijas palātas tiesneša, kandidatūru piedāvāja Revīzijas palātas augstākais priekšsēdētājs, lai viņš vadītu CNECOP darbu, un ka šā locekļa profesionālā pieredze ir tieši saistīta ar jūrlietām. Francijas iestādes šajā kontekstā atgādina, ka Revīzijas palātas tiesnešu neatkarību no likumdevējas varas un izpildvaras garantē 1958. gada 4. oktobra Konstitūcija un apstiprina Konstitucionālās padomes 2001. gada 25. jūlija lēmums 2001-448 DC.
(58)
CNECOP loceklim, kas atbildīgs par teritoriālo pašvaldību pārstāvību, ir kompetence, kas tieši saistīta ar jūras ostām. Francijas iestādes šajā kontekstā atgādina, ka parlamentāriešu neatkarību no izpildvaras garantē 1789. gada 26. augusta Cilvēku un pilsoņu tiesību deklarācijas 16. pants, kas paredz varas nodalīšanas principu, un atsevišķs šķirklis 1958. gada 4. oktobra Konstitūcijas preambulā.
(59)
Attiecībā uz diviem CNECOP locekļiem, kas piedāvāti kā kvalificēti speciālisti, no viņu dzīves un darba aprakstiem skaidri izriet, ka vienam no viņiem ir kompetence ostu jautājumos, bet otram - kompetence valsts īpašuma nodošanas jomā.
(60)
Francijas iestādes arī norādīja, ka saskaņā ar 2008. gada 9. oktobra Dekrēta Nr. 2008-1032 (16) 6. pantu noteikumi par amatu nesavienojamību attiecas uz CNECOP locekļiem visā viņu pilnvaru laikā un piecus gadus pēc šo pilnvaru izbeigšanās (skatīt 36. apsvērumu).
(61)
Komisija konstatē, ka minētie amatu nesavienojamības noteikumi šajā gadījumā sniedz papildu garantiju CNECOP locekļu neatkarībai.
(62)
Pamatojoties uz šiem apsvērumiem un konkrētajiem šīs lietas apstākļiem, Komisija uzskata, ka pienākums veikt novērtējumu par aprīkojuma tirgus vērtību, ko īsteno neatkarīgu ekspertu grupa, un ka uz šā novērtējuma pamata CNECOP kvalificētie un neatkarīgie locekļi sniedz saistošu atzinumu, ļauj principā nodrošināt īpašumu nodošanu saskaņā ar tirgus nosacījumiem.
(63)
Ja tiek stingri ievēroti 6. iedaļā “Pasākuma novērtējums” minētie nosacījumi un apstākļi, nav pamata uzskatīt, ka ostu iekraušanas, izkraušanas un pārkraušanas aprīkojuma nodošana, kas notiek kā pārdošana pēc savstarpējas vienošanās, varētu radīt ekonomiskas priekšrocības šo iekārtu pircējiem. Turpretī to nevarētu atzīt attiecībā uz iespējamiem individuāliem darījumiem, kuros nebūtu stingri ievēroti minētie nosacījumi.
7. SECINĀJUMS
(64)
Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, Komisija
-
pieņem zināšanai paziņojuma atsaukšanu attiecībā uz diviem atbalsta pasākumiem, kas paziņoti par nodokļu komponenti saistībā ar ostu reformu un norādīti šā lēmuma 2. apsvērumā;
-
atzīst, ka aprīkojuma, rīku un iekārtu, ko izmanto iekraušanai, izkraušanai un pārkraušanai ostās, nodošanas procedūra, par kuru ir pieņemts arī Komisijas 2009. gada 8. aprīļa lēmums un kura minēta šā lēmuma 16.-25. apsvērumā, nav uzskatāma par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta nozīmē,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Pasākums, kas paredz ostu iekraušanas, izkraušanas un pārkraušanas aprīkojuma nodošanu privātiem uzņēmējiem un ko Francija plāno īstenot ostu reformas ietvaros saskaņā ar 2008. gada 4. jūlija Likumu Nr. 2008-660, nav uzskatāms par atbalstu Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punkta nozīmē.
Līdz ar to šo pasākumu ir atļauts īstenot.
2. pants
Šis lēmums ir adresēts Francijas Republikai.
Briselē, 2011. gada 29. jūnijā