NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1311/2011
ze dne 13. prosince 2011,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1083/2006, pokud jde o některá ustanovení týkající se finančního řízení pro některé členské státy, jejichž finanční stabilita je postižena či ohrožena závažnými obtížemi
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 177 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nebývale závažná světová finanční krize a hospodářský útlum vážně poškodily hospodářský růst a finanční stabilitu a vyvolaly podstatné zhoršení finančních, hospodářských a sociálních podmínek v několika členských státech. Zvláště některé členské státy mají závažné obtíže nebo jim takové obtíže hrozí, zejména pak problémy s hospodářským růstem, finanční stabilitou a se zhoršením schodku a zadlužením, což je kromě jiného způsobeno také mezinárodním hospodářským a finančním prostředím.
(2)
Přestože již byla přijata řada významných opatření včetně změn v právním rámci, která mají vyvážit negativní vlivy krize, dopad finanční krize na reálnou ekonomiku, trh práce a občany je pociťován v mnoha směrech. Tlak na vnitrostátní finanční zdroje vzrůstá, a proto by měly být rychle podniknuty další kroky k jeho zmírnění, a to maximálním a optimálním využitím finančních prostředků ze strukturálních fondů a Fondu soudržnosti.
(3)
Na základě čl. 122 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie, podle kterého může Unie poskytnout finanční pomoc členskému státu, jemuž z důvodu mimořádných událostí, které nemůže ovlivnit, nastaly obtíže nebo je vážně ohrožen závažnými obtížemi, byl nařízením Rady (EU) č. 407/2010 ze dne 11. května 2010 o zavedení evropského mechanismu finanční stabilizace (3) zaveden takový mechanismus s cílem zachovat finanční stabilitu celé Unie.
(4)
Prováděcími rozhodnutími Rady 2011/77/EU (4) a 2011/344/EU (5) poskytla Unie takovou finanční pomoc Irsku a Portugalsku.
(5)
Finanční stabilita Řecka byla postižena vážnými obtížemi již před vstupem nařízení (EU) č. 407/2010 v platnost. Finanční pomoc Řecku proto nemohla vycházet z uvedeného nařízení.
(6)
Dohoda mezi věřiteli a dohoda o mechanismu úvěrů uzavřené ve prospěch Řecka dne 8. května 2010 vstoupily v platnost dnem 11. května 2010. Dokud budou v rámci dohody o mechanismu úvěrů existovat dlužné částky, má být dohoda mezi věřiteli plně platná a účinná po dobu tříletého programového období.
(7)
Nařízení Rady (ES) č. 332/2002 ze dne 18. února 2002, kterým se zavádí systém střednědobé finanční pomoci platebním bilancím členských států (6), stanoví, že Rada poskytne střednědobou finanční pomoc, pokud je platební bilance členského státu, který nepřijal euro, v obtížích nebo jí takové obtíže vážně hrozí.
(8)
Rozhodnutími Rady 2009/102/ES (7), 2009/290/ES (8) a 2009/459/ES (9) byla taková finanční pomoc poskytnuta Maďarsku, Lotyšsku a Rumunsku.
(9)
Období, během kterých je finanční pomoc Irsku, Maďarsku, Lotyšsku, Portugalsku a Rumunsku poskytována, jsou uvedena v příslušných rozhodnutích Rady. Období, během kterého byla finanční pomoc poskytnuta Maďarsku, skončilo dne 4. listopadu 2010.
(10)
Období, během kterých je finanční pomoc v rámci dohody mezi věřiteli a dohody o mechanismu úvěrů poskytována Řecku, se liší v závislosti na konkrétním členském státu, který se těchto nástrojů účastní.
(11)
Dne 11. července 2011 podepsali ministři financí ze 17 členských států eurozóny Smlouvu o zřízení Evropského mechanismu stability (ESM). Podle uvedené smlouvy, jež navazuje na rozhodnutí Evropské rady 2011/199/EU ze dne 25. března 2011, kterým se mění článek 136 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o mechanismus stability pro členské státy, jejichž měnou je euro (10), má ESM do roku 2013 převzít úkoly, které v současnosti plní evropský nástroj finanční stability (EFSF) a evropský mechanismus finanční stabilizace (EFSM). S ESM by se tedy mělo počítat již v tomto nařízení.
(12)
Evropská rada ve svých závěrech ze dne 23. a 24. června 2011 uvítala záměr Komise posílit vazby mezi úvěrovým programem pro Řecko a fondy Unie a podpořila snahy zaměřené na zvýšení schopnosti Řecka využívat prostředků z fondů Unie, aby se zaměřením pozornosti na zvyšování konkurenceschopnosti a vytváření pracovních míst podpořil růst a zaměstnanost. Rada také uvítala a podpořila souhrnný program technické pomoci Řecku, na jehož přípravě se podílí Komise spolu s členskými státy. Tato změna nařízení Rady (ES) 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti (11) přispívá k takovým snahám o posílení vazeb.
(13)
S cílem usnadnit řízení finančních prostředků Unie, urychlit investice v členských státech a regionech a zlepšit dostupnost finančních prostředků k provádění politiky soudržnosti je nezbytné v odůvodněných případech dočasně umožnit zvýšení průběžných plateb a plateb konečného zůstatku ze strukturálních fondů a Fondu soudržnosti o částku odpovídající deseti procentním bodům nad platnou míru spolufinancování pro každou prioritní osu pro členské státy, jejichž finanční stabilita je vážně ohrožena a které požádají o účast na tomto opatření, a to aniž by to ovlivnilo programové období let 2014-2020. V důsledku toho bude požadovaný příspěvek členského státu odpovídajícím způsobem snížen. Vzhledem k dočasné povaze uvedeného zvýšení a v zájmu zachování původních měr spolufinancování, jakožto referenčního bodu pro výpočet dočasně zvýšených částek,by se změny plynoucí z uplatňování mechanismu neměly odrazit ve finančním plánu operačního programu. Operační programy však bude možná nutné aktualizovat, aby byly soustředěny fondy na konkurenceschopnost, růst a zaměstnanost a za účelem sladění jejich cílů se snížením celkových dostupných finančních prostředků.
(14)
Členský stát žádající Komisi o výjimku v souladu s čl. 77 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006 by měl ve své žádosti jasně určit den, od něhož považuje výjimku za odůvodněnou. Ve své žádosti by měl dotyčný členský stát předložit veškeré informace potřebné k doložení nedostupnosti zdrojů na příspěvek členského státu, a to ve formě údajů o své makroekonomické a fiskální situaci. Měl by rovněž prokázat, že zvýšení plateb na základě výjimky je nutné, aby bylo zachováno provádění operačních programů, a že problém se schopností využít prostředky přetrvává i při využití maximálních stropů použitelných pro míry spolufinancování, stanovených v příloze III nařízení (ES) č. 1083/2006. Dotyčný členský stát by měl rovněž uvést odkaz na příslušné rozhodnutí Rady nebo jiný právní akt, z něhož vyplývá, že má na výjimku nárok. Komise by měla ověřit správnost předložených informací a pro vznesení námitek by měla mít lhůtu 30 dní od předložení žádosti členským státem. V zájmu účinné a funkční výjimky by měla existovat domněnka, že pokud Komise námitku nevznese, je žádost členského státu oprávněná. Komise by však měla být zmocněna přijímat prostřednictvím prováděcích aktů rozhodnutí o námitce vůči žádosti členského státu, přičemž v takovém případě by měla uvést důvody.
(15)
Pravidla pro výpočet průběžných plateb a plateb konečného zůstatku pro operační programy v období, v němž členské státy dostávají finanční pomoc pro řešení závažných obtíží postihujících jejich finanční stabilitu, by měla být odpovídajícím způsobem revidována.
(16)
Je nutné zajistit odpovídající podávání zpráv o využití zvýšených částek poskytnutých členským státům, které využívají dočasného zvýšení průběžných plateb a plateb konečného zůstatku v souladu s výjimkou podle čl. 77 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006.
(17)
Po skončení období, během něhož byla finanční pomoc poskytována, bude možná třeba v hodnoceních prováděných podle čl. 48 odst. 3 nařízení (ES) č. 1083/2006 mimo jiné posoudit, zda snížení vnitrostátního spolufinancování nevede k významnému odchýlení od původně stanovených cílů. Taková hodnocení by mohla vést k revizi operačního programu.
(18)
Jelikož nebývale vážná krize, která zasáhla mezinárodní finanční trhy, a hospodářský útlum, jenž vážně poškodil finanční stabilitu v několika členských státech, vyžadují rychlou reakci zaměřenou na potlačení dopadů na hospodářství jako celek, mělo by toto nařízení vstoupit v platnost co nejdříve. S ohledem na výjimečné okolnosti v dotčených členských státech by se mělo v závislosti na postavení žádajícího členského státu použít zpětně od rozpočtového roku 2010, nebo ode dne, kdy byla finanční pomoc poskytnuta, pro období, během nichž členské státy dostávaly finanční pomoc ze strany Unie nebo ostatních členských států eurozóny, jejímž účelem bylo řešit závažné obtíže postihující jejich finanční stabilitu.
(19)
Každé předpokládané dočasné zvýšení průběžných plateb nebo plateb konečného zůstatku v souladu s výjimkou podle čl. 77 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006 by mělo být též vzato v úvahu v souvislosti s rozpočtovými omezeními, jimž čelí všechny členské státy, což by se mělo náležitě projevit v souhrnném rozpočtu Evropské unie. Uplatňování mechanismu by dále mělo být časově omezené, neboť jeho hlavním účelem je reagovat na konkrétní současné potíže. Mechanismus by tedy měl být uplatňován od 1. ledna 2010 a jeho doba trvání by měla být omezena do 31. prosince 2013.
(20)
Nařízení (ES) č. 1083/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 77 nařízení (ES) č. 1083/2006 se nahrazuje tímto:
„Článek 77
Společná pravidla pro výpočet průběžných plateb a plateb konečného zůstatku
1. Průběžné platby a platby konečného zůstatku se vypočítávají tak, že se míra spolufinancování stanovená v rozhodnutí o daném operačním programu pro každou prioritní osu použije na způsobilé výdaje uvedené pro tuto prioritní osu v každém výkazu výdajů certifikovaném certifikačním orgánem.
2. Odchylně od čl. 53 odst. 2, čl. 53 odst. 4 druhé věty a stropů stanovených v příloze III se průběžné platby a platby konečného zůstatku zvýší o částku odpovídající deseti procentním bodům nad míru spolufinancování pro každou prioritní osu, avšak nelze přesáhnout 100 %; navýšení se použije na částku způsobilých výdajů nově vykázaných v každém certifikovaném výkazu výdajů předloženém v průběhu období, v němž členský stát splňuje jednu z těchto podmínek:
a)
je mu poskytnuta finanční pomoc v souladu s nařízením Rady (EU) č. 407/2010 ze dne 11. května 2010 o zavedení evropského mechanismu finanční stabilizace (12) nebo je mu finanční pomoc poskytnuta jinými členskými státy eurozóny před vstupem uvedeného nařízení v platnost;
b)
je mu poskytnuta střednědobá finanční pomoc v souladu s nařízením Rady (ES) č. 332/2002 ze dne 18. února 2002, kterým se zavádí systém střednědobé finanční pomoci platebním bilancím členských států (13);
c)
je mu poskytnuta finanční pomoc v souladu se Smlouvou o založení Evropského mechanismu stability po jejím vstupu v platnost.
3. Členský stát, který hodlá využít výjimky podle odstavce 2, předloží Komisi písemou žádost do 21. února 2012 nebo do dvou měsíců ode dne, k němuž splnil jednu z podmínek uvedených v odstavci 2.
4. V žádosti podle odstavce 3 členský stát odůvodní nutnost výjimky poskytnutím informací potřebných k doložení:
a)
nedostupnosti zdrojů na příspěvek členského státu, a to ve formě údajů o jeho makroekonomické a fiskální situaci;
b)
skutečnosti, že zvýšení plateb podle odstavce 2 je nutné, aby bylo zachováno provádění operačních programů;
c)
skutečnosti, že problémy přetrvávají i při využití maximálních stropů použitelných pro míry spolufinancování, stanovených v příloze III;
d)
skutečnosti, že splňuje jednu z podmínek uvedených v odst. 2 písm. a), b) nebo c),a to uvedením odkazu na příslušné rozhodnutí Rady nebo na jiný právní akt, a konkrétního data, od něhož je tomuto členskému státu finanční pomoc poskytována.
Komise ověří, zda předložené informace odůvodňují udělení výjimky uvedené v odstavci 2. Komise vznese námitku ohledně správnosti předložených informací do 30 dní ode dne podání žádosti.
Pokud se Komise rozhodne vznést námitku vůči žádosti členského státu, přijme o tom rozhodnutí prostřednictvím prováděcího aktu, které odůvodní.
Pokud Komise vůči žádosti členského státu podle odstavce 3 námitku nevznese, považuje se žádost za odůvodněnou
5. Žádost členského státu též specifikuje zamýšlené využití výjimky podle odstavce 2 a uvede informace o předpokládaných doplňkových opatřeních k soustředění fondů na konkurenceschopnost, růst a zaměstnanost, včetně případné úpravy operačních programů.
6. Výjimka podle odstavce 2 se nevztahuje na výkazy výdajů předložené po 31. prosinci 2013.
7. Pro účely výpočtu průběžných plateb a plateb konečného zůstatku poté, kdy členský stát přestane využívat finanční pomoc uvedenou v odstavci 2, nebere Komise v úvahu zvýšené částky vyplacené v souladu s uvedeným odstavcem.
Tyto částky jsou však brány v úvahu pro účely čl. 79 odst. 1.
8. Zvýšené průběžné platby vyplývající z použití odstavce 2 jsou řídícímu orgánu poskytnuty co nejdříve a jsou využívány pouze k platbám v rámci provádění operačního programu.
9. V souvislosti se strategickými zprávami podle čl. 29 odst. 1 poskytnou členské státy Komisi odpovídající informace o využití výjimky uvedené v odstavci 2 tohoto článku o tom, jak zvýšená podpora přispěla v daném členském státě k posílení konkurenceschopnosti, růstu a zaměstnanosti. Komise tyto informace zohlední při vypracovávání strategických zpráv podle čl. 30 odst. 1.
10. Bez ohledu na odstavec 2 nesmí být příspěvek Unie prostřednictvím průběžných plateb a plateb konečného zůstatku vyšší než příspěvek z veřejných zdrojů a maximální výše pomoci z fondů pro každou prioritní osu stanovená v rozhodnutí Komise o schválení operačního programu.
11. Odstavce 2 až 9 se nepoužijí na operační programy v rámci cíle „Evropská územní spolupráce“.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Na tyto členské státy se však použije se zpětným účinkem: v případě Irska, Řecka a Portugalska s účinkem ode dne, k němuž byla těmto členským státům poskytnuta finanční pomoc, jak uvádí čl. 77 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006, a v případě Maďarska, Lotyšska a Rumunska s účinkem od 1. ledna 2010.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 13. prosince 2011.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) Nr. 1311/2011
(2011. gada 13. decembris),
ar kuru groza Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 attiecībā uz konkrētiem noteikumiem, kas saistīti ar finanšu pārvaldību konkrētām dalībvalstīm, kuras saskaras ar nopietnām grūtībām vai kurām draud šādas grūtības saistībā ar to finanšu stabilitāti
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 177. pantu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
pēc apspriešanās ar Reģionu komiteju,
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (2),
tā kā:
(1)
Nepieredzētā globālā finanšu krīze un ekonomikas lejupslīde ir nopietni kaitējusi ekonomikas izaugsmei un finanšu stabilitātei un ir izraisījusi finanšu, ekonomikas un sociālo apstākļu būtisku pasliktināšanos vairākās dalībvalstīs. Konkrēti, noteiktas dalībvalstis saskaras ar nopietnām grūtībām vai tām draud šādas grūtības, jo īpaši problēmas to ekonomikas izaugsmes un finanšu stabilitātes jomā un to deficīta un parāda stāvokļa pasliktināšanās, arī starptautiskās ekonomikas un finanšu vides dēļ.
(2)
Kaut arī ir jau veikti nozīmīgi pasākumi krīzes negatīvās ietekmes mazināšanai, tostarp grozījumi tiesību aktos, finanšu krīzes ietekme uz reālo ekonomiku, darba tirgu un iedzīvotājiem ir jūtama plašā apmērā. Spiediens uz valstu finanšu resursiem palielinās, un ātri būtu jāveic turpmāki pasākumi minētā spiediena mazināšanai, maksimāli un optimāli izmantojot struktūrfondu un Kohēzijas fonda finansējumu.
(3)
Saskaņā ar 122. panta 2. punktu Līgumā par Eiropas Savienības darbību, kas paredz iespēju piešķirt Savienības finanšu palīdzību dalībvalstij, kura ir nonākusi grūtībās vai kuru nopietni apdraud lielas grūtības, ko izraisījuši ārkārtēji notikumi, kurus tā nevar ietekmēt, ar Padomes Regulu (ES) Nr. 407/2010 (2010. gada 11. maijs), ar ko izveido Eiropas finanšu stabilizācijas mehānismu (3), tika izveidots šāds mehānisms ar mērķi saglabāt Savienības finanšu stabilitāti.
(4)
Ar Padomes Īstenošanas lēmumu 2011/77/ES (4) un Īstenošanas lēmumu 2011/344/ES (5) šāda finanšu palīdzība tika piešķirta attiecīgi Īrijai un Portugālei.
(5)
Grieķija saskārās ar nopietnām grūtībām saistībā ar tās finanšu stabilitāti jau pirms Regulas (ES) Nr. 407/2010 stāšanās spēkā. Tāpēc finanšu palīdzību Grieķijai nevarēja pamatot uz minēto regulu.
(6)
Kreditoru nolīgums un Aizdevumu mehānisma nolīgums attiecībā uz Grieķiju tika noslēgti 2010. gada 8. maijā un stājās spēkā 2010. gada 11. maijā. Ir noteikts, ka Kreditoru nolīgumam jāpaliek spēkā pilnā apmērā trīs gadu programmas laikposmā, kamēr nav samaksātas visas summas saskaņā ar Aizdevumu mehānisma nolīgumu.
(7)
Ar Padomes Regulu (EK) Nr. 332/2002 (2002. gada 18. februāris), ar ko izveido vidēja termiņa finansiālas palīdzības mehānismu attiecībā uz dalībvalstu maksājumu bilancēm (6), paredzēts, ka Padome piešķir vidēja termiņa finanšu palīdzību gadījumā, kad dalībvalsts, kas nav pieņēmusi euro, ir nonākusi grūtībās vai to nopietni apdraud grūtības attiecībā uz tās maksājumu bilanci.
(8)
Ar Padomes Lēmumu 2009/102/EK (7), Lēmumu 2009/290/EK (8) un Lēmumu 2009/459/EK (9) Ungārijai, Latvijai un Rumānijai tika attiecīgi piešķirta šāda finanšu palīdzība.
(9)
Laikposms, kurā finanšu palīdzība ir pieejama Īrijai, Ungārijai, Latvijai, Portugālei un Rumānijai, ir noteikts attiecīgajos Padomes lēmumos. Laikposms, kurā finanšu palīdzība tika darīta pieejama Ungārijai, beidzās 2010. gada 4. novembrī.
(10)
Laikposms, kurā finanšu palīdzība saskaņā ar Kreditoru nolīgumu un Aizdevumu mehānisma nolīgumu ir pieejama Grieķijai, ir atšķirīgs, ciktāl tas attiecas uz katru minētajos instrumentos iesaistīto dalībvalsti.
(11)
Septiņpadsmit eurozonas dalībvalstu finanšu ministri 2011. gada 11. jūlijā parakstīja Līgumu par Eiropas stabilitātes mehānisma (ESM) izveidošanu. Minētajā līgumā, kas parakstīts pēc Eiropadomes 2011. gada 25. marta Lēmuma 2011/199/ES, ar ko Līguma par Eiropas Savienības darbību 36. pantu groza attiecībā uz stabilizācijas mehānismu dalībvalstīm, kuru naudas vienība ir euro (10), paredzēts, ka līdz 2013. gadam ESM pārņems tos uzdevumus, kurus pašreiz pilda Eiropas finanšu stabilitātes instruments (EFSI) un Eiropas finanšu stabilizācijas mehānisms (EFSM). Tāpēc šajā regulā jau būtu jāņem vērā ESM.
(12)
Eiropadome 2011. gada 23. un 24. jūnija secinājumos atzinīgi novērtēja Komisijas ieceri uzlabot sinerģiju starp aizdevumu programmu Grieķijai un Savienības līdzekļiem un atbalstīja centienus palielināt Grieķijas spēju apgūt Savienības līdzekļus, lai veicinātu izaugsmi un nodarbinātību, pārorientējot uzmanību uz konkurētspējas uzlabošanu un nodarbinātības radīšanu. Turklāt tā atzinīgi novērtēja un atbalstīja to, ka Komisija kopā ar dalībvalstīm gatavo visaptverošu tehniskās palīdzības programmu Grieķijai. Šis grozījums Padomes Regulā (EK) 1083/2006 ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu (11) veicina šādas sinerģijas centienus.
(13)
Lai atvieglotu Savienības līdzekļu pārvaldību, palīdzētu paātrināt ieguldījumus dalībvalstīs un reģionos un lai uzlabotu finansējuma pieejamību ar mērķi īstenot kohēzijas politiku, ir jāļauj pamatotos gadījumos, pagaidu kārtā un neskarot 2014.-2020. gada plānošanas periodu, palielināt starpposma maksājumus un noslēguma maksājumus no struktūrfondiem, kā arī no Kohēzijas fonda, par summu, kura atbilst desmit procentu punktiem virs līdzfinansējuma likmes, kas piemērojama katram prioritārajam virzienam dalībvalstīm, kuras saskaras ar nopietnām grūtībām to finanšu stabilitātes jomā un kuras ir lūgušas iespēju izmantot šo pasākumu. Tā rezultātā tiks attiecīgi samazināts nepieciešamais valsts finansējums. Tā kā minētajam palielinājumam ir pagaidu raksturs un lai sākotnējās līdzfinansējuma likmes saglabātu kā atsauces punktu aprēķinot uz laiku palielinātās summas, izmaiņas, kas izriet no mehānisma piemērošanas, nebūtu jāatspoguļo finanšu plānā, kas iekļauts darbības programmā. Tomēr ir iespējams, ka darbības programmas ir jāatjaunina, lai fondus vērstu uz konkurētspēju, izaugsmi un nodarbinātību un lai to mērķus saskaņotu ar pieejamā kopējā finansējuma samazinājumu.
(14)
Katrai dalībvalstij, kura lūdz Komisijai iespēju izmantot atkāpi saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1083/2006 77. panta 2. punktu, savā lūgumā būtu skaidri jānorāda diena, no kuras tās ieskatā ir pamatoti piemērot atkāpi. Attiecīgajai dalībvalstij savā lūgumā būtu jāsniedz visa informācija, kas vajadzīga, lai, izmantojot datus par tās makroekonomikas un fiskālo situāciju, konstatētu, ka līdzekļi valsts finansējumam nav pieejami. Tai arī būtu jāpierāda, ka ar atkāpi paredzētais maksājumu palielinājums ir vajadzīgs, lai nodrošinātu darbības programmu īstenošanas nepārtrauktību, un ka absorbcijas kapacitātes problēmas pastāv pat tad, ja tiek izmantoti maksimālie apjomi, kas piemērojami Regulas (EK) Nr. 1083/2006 III pielikumā noteiktajām līdzfinansējuma likmēm. Attiecīgajām dalībvalstīm arī būtu jāsniedz atsauce uz attiecīgo Padomes lēmumu vai citu tiesību aktu, kas nosaka, ka dalībvalsts ir tiesīga izmantot atkāpi. Komisijai būtu jāpārbauda, vai iesniegtā informācija ir pareiza, un tai vajadzētu dot 30 dienu laikposmu no lūguma iesniegšanas, lai paustu iebildumus. Lai atkāpe būtu efektīva un darbotiesspējīga, būtu jāparedz prezumpcija, ka gadījumā, ja Komisija nepauž iebildumus, dalībvalsts lūgums ir pamatots. Tomēr būtu jāpiešķir Komisijai pilnvaras, izmantojot īstenošanas aktus, pieņemt lēmumu par jebkuru iebildumu dalībvalsts lūgumam, un tādā gadījumā Komisijai būtu jāsniedz savu iebildumu iemesli.
(15)
Noteikumi starpposma maksājumu aprēķināšanai un noslēguma maksājumu samaksai par darbības programmām laikposmā, kurā dalībvalstis saņem finanšu palīdzību nopietnu grūtību risināšanai šo valstu finanšu stabilitātes jomā, būtu attiecīgi jāpārskata.
(16)
Ir jānodrošina, ka tiek sniegti pienācīgi ziņojumi par to, kā tiek izmantotas palielinātās summas, kas darītas pieejamas tām dalībvalstīm, kuras izmanto starpposma maksājumu un noslēguma maksājumu pagaidu palielinājumu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1083/2006 77. panta 2. punktā paredzēto atkāpi.
(17)
Pēc laikposma, kurā ir pieejama finanšu palīdzība, beigām novērtējumos, kas veikti saskaņā ar 48. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 1083/2006, iespējams, inter alia būtu jānovērtē, vai valstu līdzfinansējuma samazināšanas rezultātā notiek būtiska novirzīšanās no sākotnēji noteiktajiem mērķiem. Šādu novērtējumu rezultātā, iespējams, var būt nepieciešama darbības programmas pārskatīšana.
(18)
Tā kā uz nepieredzēto krīzi, kas ietekmē starptautiskos finanšu tirgus, un ekonomikas lejupslīdi, kas ir būtiski kaitējušas vairāku dalībvalstu finanšu stabilitātei, ir ātri jāreaģē, lai mazinātu ietekmi uz ekonomiku kopumā, šai regulai būtu jāstājas spēkā pēc iespējas drīzāk. Ņemot vērā attiecīgo dalībvalstu ārkārtas apstākļus, tā būtu jāpiemēro ar atpakaļejošu spēku, sākot - atkarībā no lūguma iesniedzējas dalībvalsts statusa - vai nu no 2010. budžeta gada vai no dienas, kad finanšu palīdzība tika darīta pieejama, attiecībā uz tiem laikposmiem, kuros dalībvalstis saņēma finanšu palīdzību no Savienības vai no citām eurozonas dalībvalstīm, lai risinātu šo valstu finanšu stabilitātes nopietnās grūtības.
(19)
Ja starpposma maksājumu vai noslēguma maksājumu pagaidu palielinājums paredzēts saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1083/2006 77. panta 2. punktā paredzēto atkāpi, tas būtu jāņem vērā arī saistībā ar budžeta ierobežojumiem, kas skar visas dalībvalstis un kam vajadzētu būt pienācīgi atspoguļotiem Eiropas Savienības vispārējā budžetā. Turklāt, tā kā mehānisma galvenais mērķis ir risināt konkrētas pašreizējās grūtības, būtu jāierobežo tā piemērošanas termiņš. Tādēļ mehānismu būtu jāsāk piemērot 2010. gada 1. janvārī un tā ilgums būtu jāierobežo līdz 2013. gada 31. decembrim.
(20)
Tādēļ attiecīgi būtu jāgroza Regula (EK) Nr. 1083/2006,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
1. pants
Regulas (EK) Nr. 1083/2006 77. pantu aizstāj ar šādu:
“77. pants
Kopēji noteikumi starpposma maksājumu un noslēguma maksājumu aprēķināšanai
1. Starpposma maksājumus un noslēguma maksājumus aprēķina, līdzfinansējuma likmi, kas noteikta lēmumā par attiecīgo darbības programmu, attiecībā uz katru prioritāro virzienu piemērojot atbilstīgajiem izdevumiem, kas šim prioritārajam virzienam norādīti katrā izdevumu deklarācijā, ko apstiprinājusi sertifikācijas iestāde.
2. Atkāpjoties no 53. panta 2. punkta, no 53. panta 4. punkta otrā teikuma, kā arī no III pielikumā noteiktajiem maksimālajiem apjomiem, starpposma maksājumus un noslēguma maksājumus palielina par summu, kas atbilst desmit procentu punktiem virs katram prioritārajam virzienam piemērojamās līdzfinansējuma likmes, bet nepārsniedzot 100 %, ko piemēro nesen deklarēto atbilstīgo izdevumu summai katrā apstiprinātajā izdevumu deklarācijā, kas iesniegta laikposmā, kurā dalībvalsts atbilst kādam no turpmāk minētajiem nosacījumiem:
a)
finanšu palīdzību dalībvalstij dara pieejamu saskaņā ar Padomes Regulu (ES) Nr. 407/2010 (2010. gada 11. maijs), ar ko izveido Eiropas finanšu stabilizācijas mehānismu (12), vai finanšu palīdzību dara pieejamu cita eurozonas dalībvalsts līdz minētās regulas spēkā stāšanās brīdim;
b)
vidēja termiņa finanšu palīdzību dalībvalstij dara pieejamu saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 332/2002 (2002. gada 18. februāris), ar ko izveido vidēja termiņa finansiālas palīdzības mehānismu attiecībā uz dalībvalstu maksājumu bilancēm (13);
c)
finanšu palīdzību dara pieejamu dalībvalstij saskaņā ar Līgumu par Eiropas Stabilizācijas mehānisma izveidi pēc tā stāšanās spēkā.
3. Dalībvalsts, kas vēlas izmantot atkāpi saskaņā ar 2. punktu, līdz 2012. gada 21. februāris vai divos mēnešos no dienas, kad dalībvalsts izpilda vienu no 2. punktā minētajiem nosacījumiem, iesniedz Komisijai rakstisku lūgumu.
4. Saskaņā ar 3. punktu iesniegtajā lūgumā dalībvalsts pamato vajadzību saņemt atkāpi, sniedzot informāciju, kas vajadzīga, lai konstatētu:
a)
izmantojot datus par šīs valsts makroekonomikas un fiskālo situāciju, ka nav pieejami līdzekļi valsts finansējumam;
b)
ka ir vajadzīgs 2. punktā minētais maksājumu palielinājums, lai nodrošinātu darbības programmu īstenošanas nepārtrauktību;
c)
ka problēmas pastāv pat tad, ja tiek izmantoti maksimālie apjomi, kas piemērojami III pielikumā izklāstītajām līdzfinansējuma likmēm;
d)
ka tā atbilst kādam no 2. punkta a), b) vai c) apakšpunktā minētajiem nosacījumiem, sniedzot atsauci uz Padomes lēmumu vai citu tiesību aktu, kā arī konkrētu dienu, no kuras finanšu palīdzība tika darīta pieejama dalībvalstij.
Komisija pārbauda, vai iesniegtā informācija pamato 2. punktā noteiktās atkāpes piešķiršanu. Komisija 30 dienās no lūguma iesniegšanas dienas var paust iebildumus par to, vai iesniegtā informācija ir pareiza.
Ja Komisija nolemj paust iebildumus pret dalībvalsts lūgumu, Komisija par to pieņem lēmumu, izmantojot īstenošanas aktu, un sniedz sava lēmuma iemeslus.
Ja Komisija nepauž nekādus iebildumus pret dalībvalsts lūgumu saskaņā ar 3. punktu, lūgums tiek uzskatīts par pamatotu.
5. Dalībvalsts lūgumā izklāsta arī to, kā 2. punktā noteikto atkāpi ir paredzēts izmantot, un sniedz informāciju par papildu pasākumiem, kas paredzēti, lai fondus vērstu uz konkurētspēju, izaugsmi un nodarbinātību, tostarp vajadzības gadījumā iekļaujot darbības programmu izmaiņu.
6. Atkāpi, kas noteikta 2. punktā, nepiemēro attiecībā uz izdevumu deklarācijām, kas iesniegtas pēc 2013. gada 31. decembra.
7. Lai aprēķinātu starpposma maksājumus un noslēguma maksājumus pēc tam, kad dalībvalstis vairs neizmanto 2. punktā minēto finanšu palīdzību, Komisija neņem vērā palielinātās summas, kas izmaksātas saskaņā ar minēto punktu.
Tomēr minētās summas ņem vērā 79. panta 1. punkta vajadzībām.
8. Palielinātos starpposma maksājumus, kas izriet no 2. punkta piemērošanas, pēc iespējas ātrāk dara pieejamus vadošajai iestādei un izmanto tikai, lai veiktu maksājumus, īstenojot darbības programmu.
9. Saistībā ar stratēģiskajiem ziņojumiem saskaņā ar 29. panta 1. punktu, dalībvalstis sniedz Komisijai atbilstīgu informāciju par šā panta 2. punktā paredzētās atkāpes izmantošanu, norādot, kā palielinātais atbalsta apjoms ir palīdzējis veicināt konkurētspēju, izaugsmi un nodarbinātību attiecīgajā dalībvalstī. Komisija minēto informāciju ņem vērā, izstrādājot stratēģisko ziņojumu, kas minēts 30. panta 1. punktā.
10. Neskarot 2. punktu, Savienības ieguldījums ar starpposma maksājumiem un noslēguma maksājumiem nepārsniedz valsts ieguldījumu un fondu atbalsta maksimālo apjomu katram prioritārajam virzienam, kā noteikts Komisijas lēmumā, ar ko apstiprina darbības programmu.
11. Panta 2. līdz 9. punktu nepiemēro Eiropas teritoriālās sadarbības mērķa darbības programmām.
2. pants
Šī regula stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Tomēr to ar atpakaļejošu spēku piemēro šādām dalībvalstīm: Īrijai, Grieķijai un Portugālei - no dienas, kad minētajām dalībvalstīm tika darīta pieejama finanšu palīdzība saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1083/2006 77. panta 2. punktu, un Ungārijai, Latvijai un Rumānijai - no 2010. gada 1. janvāra.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Strasbūrā, 2011. gada 13. decembris