SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2011/82/EU
ze dne 25. října 2011
o usnadnění přeshraniční výměny informací o dopravních deliktech v oblasti bezpečnosti silničního provozu
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 87 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
v souladu s řádným legislativním postupem (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Zvýšení bezpečnosti silničního provozu je prvořadým cílem dopravní politiky Unie. Unie provádí politiku zvyšování bezpečnosti silničního provozu s cílem snižovat počet usmrcených a zraněných osob a škody na majetku. Významným prvkem této politiky je důsledné vymáhání sankcí za dopravní delikty spáchané v Unii, jež značně ohrožují bezpečnost silničního provozu.
(2)
Z důvodu nedostatku vhodných postupů a bez ohledu na stávající možnosti podle rozhodnutí Rady 2008/615/SVV ze dne 23. června 2008 o posílení přeshraniční spolupráce, zejména v boji proti terorismu a přeshraniční trestné činnosti (2) a rozhodnutí Rady 2008/616/SVV ze dne 23. června 2008 o provádění rozhodnutí 2008/615/SVV (3) (dále jen „prümská rozhodnutí“) však sankce v podobě pokut za určité dopravní delikty často nejsou vymáhány, pokud jsou spáchány vozidlem registrovaným v jiném členském státě, než je členský stát, v němž k deliktu došlo. Cílem této směrnice je zajistit, aby i v takovýchto případech byla zaručena účinnost vyšetřování dopravních deliktů v oblasti bezpečnosti silničního provozu.
(3)
Komise ve svém sdělení ze dne 20. července 2010 nazvaném "Směrem k evropskému prostoru bezpečnosti silničního provozu: směry politiky v oblasti bezpečnosti silničního provozu v letech 2011-2020" zdůraznila, že prosazování příslušných právních předpisů je klíčovým faktorem při vytváření podmínek, které by vedly k podstatnému snížení počtu usmrcených a zraněných osob. Rada ve svých závěrech o bezpečnosti silničního provozu ze dne 2. prosince 2010 vyzvala rovněž k tomu, aby se zvážilo, zda je třeba dalšího zpřísnění vymáhání pravidel silničního provozu ze strany členských států a případně i na úrovni Unie. Vyzvala Komisi k posouzení možnosti případné harmonizace pravidel silničního provozu na úrovni Unie. Komise by proto měla zhodnotit, zda bude v budoucnu nutné navrhnout další opatření, která by usnadnila přeshraniční vymáhání právních předpisů, pokud jde o dopravní delikty, a to zejména tehdy, jedná-li se o závažné dopravní nehody.
(4)
Podporovat je třeba rovněž větší sbližování kontrolních opatření mezi jednotlivými členskými státy a Komise by v tomto ohledu měla posoudit, zda je třeba vypracovat společné normy pro automatické vybavení k provádění kontrol bezpečnosti silničního provozu.
(5)
Je třeba zvyšovat povědomí občanů Unie o pravidlech bezpečnosti silničního provozu, která platí v různých členských státech, a o provádění této směrnice, a to zejména formou vhodných opatření, která by zajistila dostatek informací o důsledcích nedodržování pravidel bezpečnosti silničního provozu při cestování v jiných členských státech než je členský stát registrace.
(6)
Pro zvýšení bezpečnosti silničního provozu v celé Unii a zajištění rovného zacházení s řidiči, tedy tuzemskými i zahraničními pachateli, by vymáhání právních předpisů mělo být usnadněno bez ohledu na členský stát, v němž je vozidlo registrováno. Za tímto účelem by měl být v případě některých zjištěných dopravních deliktů v oblasti bezpečnosti silničního provozu, bez ohledu na jejich správní nebo trestní povahu podle právních předpisů dotčeného členského státu, zaveden systém přeshraniční výměny informací, jenž by udělil členskému státu deliktu přístup k údajům o registraci vozidla v členském státu registrace.
(7)
Účinnější přeshraniční výměna údajů o registraci vozidla, která by měla usnadnit určení totožnosti osob podezřelých ze spáchání dopravních deliktů v oblasti bezpečnosti silničního provozu, může zvýšit odrazující účinek a vést k opatrnějšímu chování řidičů vozidel registrovaných v jiném členském státě, než je členský stát deliktu, a tím také předcházet obětem na životech v důsledku silničních dopravních nehod.
(8)
K dopravním deliktům v oblasti bezpečnosti silničního provozu, na které se vztahuje tato směrnice, se v členských státech nepřistupuje jednotným způsobem. Některé členské státy je podle vnitrostátního práva kvalifikují jako „správní“ delikty, jiné je kvalifikují jako „trestné“ činy. Tato směrnice by se měla použít bez ohledu na kvalifikaci těchto deliktů podle vnitrostátních právních předpisů.
(9)
V rámci prümských rozhodnutí si členské státy vzájemně poskytují právo na přístup k údajům o registraci vozidla s cílem zlepšit výměnu informací a urychlit platné postupy. Ustanovení prümských rozhodnutí týkající se technických specifikací a dostupnosti automatizované výměny údajů by měla být pokud možno začleněna do této směrnice.
(10)
Stávající softwarové aplikace by měly být základem pro výměnu údajů podle této směrnice a zároveň by měly členským státům usnadnit podávání zpráv Komisi. Tyto aplikace by měly zajišťovat rychlou, bezpečnou a důvěrnou výměnu konkrétních údajů o registraci vozidla mezi členskými státy. Mělo by se využít softwarové aplikace Evropský informační systém vozidel a řidičských oprávnění (Eucaris), jež je podle prümských rozhodnutí pro členské státy povinná, pokud jde o údaje o registraci vozidla. Komise by měla předložit zprávu o posouzení fungování softwarových aplikací užívaných pro účely této směrnice.
(11)
Užití uvedených softwarových aplikací by mělo být omezeno na procesy využívané při výměně informací mezi národními kontaktními místy v členských státech. Tyto aplikace nejsou určeny pro postupy a automatizované procesy, v nichž mají být informace použity.
(12)
Cílem strategie řízení informací pro vnitřní bezpečnost EU je nalézt co nejjednodušší, snadno sledovatelná a nákladově efektivní řešení pro výměnu údajů.
(13)
Členské státy by měly mít možnost vyrozumět vlastníka nebo držitele vozidla či jinak zjištěnou osobu podezřelou ze spáchání dopravního deliktu v oblasti bezpečnosti silničního provozu, aby je mohly informovat o použitelných postupech a právních důsledcích vyplývajících z právních předpisů členského státu deliktu. Členské státy by přitom měly zvážit, zda zašlou informace týkající se dopravních deliktů v oblasti bezpečnosti silničního provozu v jazyce dokladů o registraci vozidla nebo v jazyce, jemuž dotyčná osoba s největší pravděpodobností rozumí, aby zajistily, že dotyčná osoba správně porozumí sdělovaným informacím. Členské státy by měly použít vhodné postupy k zajištění toho, aby byla informována pouze dotyčná osoba a nikoli třetí strana. K tomuto účelu by členské státy měly využít prostředky a postupy obdobné těm, které jsou již pro následné postupy u deliktů přijaty, a to včetně forem jakými jsou v příslušných případech doporučené zásilky. Tím se této osobě umožní reagovat na informace vhodným způsobem, zejména žádostí o další informace, uhrazením pokuty nebo tím, že uplatní své právo na obhajobu, a to zejména v případě, že došlo k omylu při zjišťování totožnosti. Další postupy podléhají platným právním nástrojům, včetně nástrojů o vzájemné právní pomoci a vzájemném uznávání, např. rámcového rozhodnutí Rady 2005/214/SVV ze dne 24. února 2005 o uplatňování zásady vzájemného uznávání peněžitých trestů a pokut (4).
(14)
Členské státy by měly zvážit poskytnutí odpovídajícího překladu informačního dopisu zasílaného členským státem deliktu, jak stanovuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/64/EU ze dne 20. října 2010 o právu na tlumočení a překlad v trestním řízení (5).
(15)
S cílem uplatňovat politiku bezpečnosti silničního provozu s vysokou úrovní ochrany všech účastníků silničního provozu v Unii a s ohledem na velmi rozdílné okolnosti přetrvávající v rámci Unie by členské státy měly postupovat tak, aby byla zajištěno větší sbližování pravidel silničního provozu a jejich vymáhání mezi členskými státy, aniž jsou dotčeny přísnější politiky a právní předpisy. Komise by v rámci své zprávy Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování této směrnice měla přezkoumat, zda je třeba vypracovat společné normy pro stanovení srovnatelných metod, postupů a minimálních norem na úrovni Unie, a to s ohledem na mezinárodní spolupráci a stávající dohody v oblasti bezpečnosti silničního provozu, zejména na Vídeňskou úmluvu o silničním provozu ze dne 8. listopadu 1968.
(16)
Komise by v rámci své zprávy Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování této směrnice členskými státy měla přezkoumat, zda je v souladu s právními předpisy a postupy členských států třeba vypracovat společná kritéria pro následné postupy členských států v případě nezaplacení pokuty. V této zprávě by se měla Komise zaměřit zejména na postupy mezi příslušnými orgány členských států při předávání konečného rozhodnutí o uložení sankce nebo pokuty a rovněž na uznávání a vymáhání konečného rozhodnutí.
(17)
Při přípravě přezkumu této směrnice by měla Komise provádět konzultace s příslušnými zúčastněnými subjekty, mimo jiné orgány bezpečnosti silničního provozu a donucovacími orgány, sdruženími obětí dopravních nehod a jinými nevládními organizacemi činnými v oblasti bezpečnosti silničního provozu.
(18)
Užší spolupráce mezi donucovacími orgány by měla být v souladu s respektováním základních práv, zejména práva na ochranu soukromí a osobních údajů, jež jsou zaručena zvláštní úpravou ochrany údajů, která by měla být přizpůsobena zvláštní povaze přeshraničního přístupu on-line do databází. Je nezbytné, aby zaváděné softwarové aplikace umožňovaly provádět výměnu informací za bezpečných podmínek a zajišťovaly důvěrnost předávaných údajů. Údaje shromažďované podle této směrnice by se neměly používat pro jiné účely než pro účely této směrnice. Členské státy by měly dodržovat své závazky týkající se podmínek používání a dočasného uchovávání těchto údajů.
(19)
Jelikož údaje související s určením totožnosti pachatele deliktu jsou osobními údaji, členské státy by měly přijmout opatření, která jsou nezbytná k uplatnění příslušných ustanovení rámcového rozhodnutí Rady 2008/977/SVV ze dne 27. listopadu 2008 o ochraně osobních údajů zpracovávaných v rámci policejní a justiční spolupráce v trestních věcech (6). Aniž jsou dotčeny procesní náležitosti odvolání a opravných prostředků dotyčného členského státu, měl by být subjekt údajů, jemuž je spáchání deliktu oznamováno, patřičně informován o právu na přístup ke svým osobním údajům, o právu na jejich opravu a výmaz a o nejdelší přípustné lhůtě pro uchovávání údajů, a měl by mít právo na opravu nesprávných osobních údajů nebo na okamžitý výmaz všech neoprávněně zaznamenaných údajů.
(20)
Třetí země by měly mít možnost účastnit se výměny údajů o registraci vozidla za předpokladu, že za tímto účelem uzavřely s Unií dohodu. Taková dohoda by měla obsahovat nezbytná ustanovení o ochraně údajů.
(21)
Tato směrnice dodržuje základní práva a ctí zásady uznané zejména v Listině základních práv Evropské unie, uvedené v článku 6 Smlouvy o Evropské unii.
(22)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu (č. 21) o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, a aniž je dotčen článek 4 uvedeného protokolu, se tyto členské státy neúčastní přijímání této směrnice, a proto pro ně není závazná ani použitelná.
(23)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání této směrnice, a proto pro ně není závazná ani použitelná.
(24)
Za účelem dosažení cíle spočívajícího ve výměně informací mezi členskými státy za využití interoperabilních prostředků by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o zohlednění příslušných změn rozhodnutí 2008/615/SVV a 2008/616/SVV nebo v případě, že to vyžadují právní akty Unie, které mají bezprostřední význam pro aktualizaci přílohy I. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(25)
V souladu s bodem 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (7) jsou členské státy vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Unie sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily.
(26)
Jelikož cíle této směrnice, totiž zajištění vysoké úrovně ochrany všech účastníků silničního provozu v Unii usnadněním přeshraniční výměny informací o dopravních deliktech v oblasti bezpečnosti silničního provozu, které byly spáchány s vozidlem registrovaným v jiném členském státě, než je členský stát, v němž k deliktu došlo, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a může jej být proto z důvodu rozsahu či účinků činnosti lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(27)
Byl konzultován Evropský inspektor ochrany údajů, který k dané problematice zaujal stanovisko (8),
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Cíl
Cílem této směrnice je zajistit vysokou úroveň ochrany všech účastníků silničního provozu v Unii usnadněním přeshraniční výměny informací o dopravních deliktech v oblasti bezpečnosti silničního provozu, které byly spáchány s vozidlem registrovaným v jiném členském státě, než je členský stát, v němž k deliktu došlo, a tím i vymáhání sankcí.
Článek 2
Oblast působnosti
Tato směrnice se vztahuje na tyto dopravní delikty v oblasti bezpečnosti silničního provozu:
a)
překročení nejvyšší dovolené rychlosti;
b)
nepoužití bezpečnostních pásů;
c)
nezastavení na červený signál světelného signalizačního zařízení;
d)
řízení vozidla pod vlivem alkoholu;
e)
řízení vozidla pod vlivem drog;
f)
nepoužití ochranné přilby;
g)
použití zakázaného pruhu;
h)
nedovolené použití mobilního telefonu nebo jiného komunikačního zařízení za jízdy.
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a)
„vozidlem“ jakékoli motorové vozidlo, včetně motocyklů, běžně používané pro přepravu osob nebo zboží po silnici;
b)
„členským státem deliktu“ členský stát, v němž byl delikt spáchán;
c)
„členským státem registrace“ členský stát, v němž je registrováno vozidlo, s nímž byl delikt spáchán;
d)
„překročením nejvyšší dovolené rychlosti“ překročení rychlostních limitů platných v členském státě deliktu pro dotyčnou pozemní komunikaci a dotyčný druh vozidla;
e)
„nepoužitím bezpečnostních pásů“ nedodržení požadavku připoutat se bezpečnostním pásem nebo použít dětský zádržný systém podle směrnice Rady 91/671/EHS ze dne 16. prosince 1991 o povinném používání bezpečnostních pásů a dětských zádržných systémů ve vozidlech (9) a právních předpisů členského státu deliktu;
f)
„nezastavením na červený signál světelného signalizačního zařízení“ nezastavení na červený signál světelného signalizačního zařízení nebo na jiný příslušný signál k zastavení, jak vymezují právní předpisy členského státu deliktu;
g)
„řízením vozidla pod vlivem alkoholu“ řízení vozidla pod vlivem alkoholu, jak vymezují právní předpisy členského státu deliktu;
h)
„řízením vozidla pod vlivem drog“ řízení vozidla pod vlivem drog nebo jiných látek s obdobným účinkem, jak vymezují právní předpisy členského státu deliktu;
i)
„nepoužitím ochranné přilby“ nepoužití ochranné přilby, jak vymezují právní předpisy členského státu deliktu;
j)
„použitím zakázaného pruhu“ nedovolené použití části pozemní komunikace, např. odstavného pruhu, jízdního pruhu vyhrazeného pro hromadnou dopravu nebo dočasně uzavřeného pruhu z důvodu přetížení dopravy nebo prací na silnici, jak vymezují právní předpisy členského státu deliktu;
k)
„nedovoleným použitím mobilního telefonu nebo jiného komunikačního zařízení za jízdy“ nedovolené použití mobilního telefonu nebo jiného komunikačního zařízení za jízdy, jak vymezují právní předpisy členského státu deliktu;
l)
„národním kontaktním místem“ příslušný orgán určený pro výměnu údajů o registraci vozidla;
m)
„automatizovaným vyhledáváním“ on-line přístup za účelem nahlédnutí do databází jednoho, několika nebo všech členských států či zúčastněných zemí;
n)
„držitelem vozidla“ osoba, na jejíž jméno je vozidlo registrováno, jak vymezují právní předpisy členského státu registrace.
Článek 4
Postup pro výměnu informací mezi členskými státy
1. Pro vyšetřování dopravních deliktů v oblasti bezpečnosti silničního provozu uvedených v článku 2 umožní členské státy národním kontaktním místům ostatních členských států, uvedeným v odstavci 3 tohoto článku, přístup k následujícím vnitrostátním údajům o registraci vozidel s oprávněním provádět automatizované vyhledávání:
a)
údajů o vozidlech a
b)
údajů o vlastníkovi nebo držiteli vozidla.
Datové prvky uvedené v písmenech a) a b), jichž je zapotřebí k provedení vyhledávání, odpovídají příloze I.
2. Veškeré vyhledávání formou odchozích žádostí provádí národní kontaktní místo členského státu deliktu s využitím úplného registračního čísla.
Vyhledávání je prováděno v souladu s postupy popsanými v kapitole 3 přílohy rozhodnutí 2008/616/SVV, s výjimkou kapitoly 3 bodu 1 přílohy rozhodnutí 2008/616/SVV, pro který se použije příloha I této směrnice.
Na základě této směrnice použije členský stát deliktu získané údaje pro zjištění toho, kdo je osobně zodpovědný za dopravní delikty v oblasti bezpečnosti silničního provozu uvedené v článcích 2 a 3.
3. Pro účely výměny údajů podle odstavce 1 určí každý členský stát své národní kontaktní místo. Pravomoci národních kontaktních míst se řídí platnými právními předpisy dotyčného členského státu.
4. Členské státy přijmou všechna nezbytná opatření k zajištění toho, aby se výměna informací prováděla interoperabilními elektronickými prostředky bez výměny údajů z dalších databází. Členské státy zajistí, aby tato výměna probíhala nákladově efektivním a bezpečným způsobem a aby byla zajištěna bezpečnost a ochrana předávaných údajů, a to pokud možno za použití existujících softwarových aplikací, jakou je aplikace speciálně vytvořená pro účely článku 12 rozhodnutí 2008/615/SVV, a aktualizovaných verzí těchto aplikací v souladu s přílohou I této směrnice a kapitolou 3 body 2 a 3 přílohy rozhodnutí 2008/616/SVV. Aktualizované verze softwarových aplikací umožní režim výměny informací on-line v reálném čase a dávkový režim výměny informací, který umožňuje výměnu většího počtu žádostí či odpovědí v rámci jedné zprávy.
5. Každý členský stát nese své náklady, které vyplývají ze správy, používání a údržby softwarových aplikací uvedených v odstavci 4.
Článek 5
Informační dopis o dopravním deliktu v oblasti bezpečnosti silničního provozu
1. Členský stát deliktu rozhodne, zda v souvislosti s dopravními delikty v oblasti bezpečnosti silničního provozu uvedenými v článku 2 zahájí následné řízení.
Rozhodne-li se členský stát deliktu takové řízení zahájit, informuje o tom v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy vlastníka či držitele vozidla nebo jinak zjištěnou osobu podezřelou ze spáchání dopravního deliktu v oblasti bezpečnosti silničního provozu.
V této informaci jsou podle vnitrostátních právních předpisů uvedeny právní důsledky, které má tento delikt na území členského státu deliktu podle jeho právních předpisů.
2. Členský stát deliktu sdělí v informačním dopise vlastníku nebo držiteli vozidla či jinak zjištěné osobě podezřelé ze spáchání dopravního deliktu v oblasti bezpečnosti silničního provozu v souladu se svými právními předpisy veškeré významné informace, zejména povahu dopravního deliktu v oblasti bezpečnosti silničního provozu uvedeného v článku 2, místo, den a čas spáchání deliktu, název porušeného vnitrostátního právního předpisu a sankci, a případně i údaje o zařízení, jehož bylo ke zjištění deliktu použito. Členský stát deliktu může k tomuto účelu použít vzor uvedený v příloze II.
3. Pokud se členský stát deliktu rozhodne zahájit v souvislosti s dopravními delikty v oblasti bezpečnosti silničního provozu uvedenými v článku 2 následné řízení, zašle s ohledem na zajištění dodržování základních práv informační dopis v jazyce dokladů o registraci, jsou-li k dispozici, nebo v jednom z úředních jazyků členského státu registrace.
Článek 6
Podávání zpráv členskými státy Komisi
Členské státy zašlou do ze dne 7. listopadu 2014 Komisi předběžnou zprávu. Do ze dne 6. května 2016, a poté každé dva roky zašlou Komisi rovněž souhrnnou zprávu.
V souhrnné zprávě se uvede počet automatizovaných vyhledávání provedených členským státem deliktu a směřovaných na národní kontaktní místo členského státu registrace v návaznosti na delikty spáchané na jeho území, spolu s druhem deliktů, kterých se žádosti týkaly, a počtem nevyřízených žádostí.
Souhrnná zpráva rovněž obsahuje popis situace na vnitrostátní úrovni, pokud jde o vyřizování dopravních deliktů v oblasti bezpečnosti silničního provozu, založený na podílu těchto deliktů, které byly vyřizovány prostřednictvím informačních dopisů.
Článek 7
Ochrana údajů
1. Ustanovení o ochraně osobních údajů stanovená v rámcovém rozhodnutí 2008/977/SVV se vztahují na osobní údaje zpracovávané podle této směrnice.
2. Členské státy zejména zajistí, aby osobní údaje zpracovávané podle této směrnice byly v souladu s články 4 a 5 rámcového rozhodnutí 2008/977/SVV v přiměřené lhůtě opraveny, jsou-li nesprávné, nebo vymazány či blokovány, nejsou-li již zapotřebí, a aby v souladu s článkem 9 uvedeného rámcového rozhodnutí byla stanovena nejdelší přípustná lhůta pro uchovávání údajů.
Členské státy zajistí, aby veškeré osobní údaje zpracovávané podle této směrnice byly používány pouze pro účely cíle stanoveného v článku 1 a aby subjekty údajů měly stejné právo na informace, přístup, opravu, výmaz a blokování, náhradu škody a soudní nápravu, jako je tomu podle jejich vnitrostátního práva při provádění příslušných ustanovení rámcového rozhodnutí 2008/977/SVV.
Všechna příslušná ustanovení o ochraně údajů stanovená v prümských rozhodnutích se rovněž vztahují na osobní údaje zpracovávané podle této směrnice
3. Každá dotčená osoba má právo obdržet informace o tom, jaké osobní údaje zaznamenané v členském státě registrace byly předány členskému státu deliktu, včetně informací o datu žádosti a o příslušném orgánu členského státu deliktu.
Článek 8
Informování účastníků silničního provozu v Unii
1. Komise na svých internetových stránkách zpřístupní ve všech úředních jazycích orgánů Unie souhrnné informace o pravidlech platných v členských státech v oblasti působnosti této směrnice. Členské státy poskytnou Komisi informace o těchto pravidlech.
2. Členské státy poskytnou účastníkům silničního provozu nezbytné informace o pravidlech platných na jejich území a opatřeních k provedení této směrnice, a to ve spolupráci, mimo jiných organizací, s orgány pro bezpečnost silničního provozu, nevládními organizacemi činnými v oblasti bezpečnosti silničního provozu a automobilovými kluby.
Článek 9
Akty v přenesené pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 10, pokud jde o aktualizaci přílohy I s ohledem na technický pokrok, aby se zohlednily příslušné změny rozhodnutí 2008/615/SVV a 2008/616/SVV nebo v případech, kdy to vyžadují právní akty Unie, které mají bezprostřední význam pro aktualizaci přílohy I.
Článek 10
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 9 je svěřena Komisi na dobu pěti let od ze dne 6. listopadu 2011. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 9 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie, nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 9 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 11
Revize směrnice
Do ze dne 7. listopadu 2016 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování této směrnice členskými státy. Komise se ve své zprávě zaměří zejména na následující aspekty a případně připojí návrhy, které se těchto aspektů týkají:
-
posouzení toho, zda by do oblasti působnosti této směrnice měly být zařazeny další dopravní delikty v oblasti bezpečnosti silničního provozu,
-
posouzení účinnosti této směrnice, pokud jde o snižování počtu osob usmrcených v důsledku silničních nehod v Unii, zvláště otázky, zda má na účinnost této směrnice vliv její územní působnost,
-
posouzení potřeby vypracování společných norem pro automatické kontroly bezpečnosti silničního provozu a příslušné postupy. Komise by v této souvislosti měla vypracovat na unijní úrovni pokyny pro bezpečnost silničního provozu v rámci společné dopravní politiky, aby byla zajištěna větší harmonizace vymáhání pravidel silničního provozu ze strany členských států pomocí srovnatelných metod a postupů. Tyto pokyny se mohou týkat přinejmenším překračování rychlostních limitů, řízení vozidla pod vlivem alkoholu, nepoužívání bezpečnostních pásů a nezastavení na červený světelný signál světelného signalizačního zařízení,
-
posouzení potřeby zpřísnit vymáhání sankcí za delikty v oblasti bezpečnosti silničního provozu a navržení společných kritérií týkajících se následných postupů v případě nezaplacení pokuty, a to v rámci všech příslušných politik EU, včetně společné dopravní politiky,
-
případné možnosti harmonizace pravidel silničního provozu,
-
posouzení softwarových aplikací uvedených v čl. 4 odst. 4 za účelem zajištění řádného provádění této směrnice a zaručení účinné, rychlé, bezpečné a důvěrné výměny konkrétních údajů o registraci vozidla.
Článek 12
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do ze dne 7. listopadu 2013. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 13
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 14
Určení
Tato směrnice je určena členským státům v souladu se Smlouvami.
Ve Štrasburku dne 25. října 2011.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 2011/82/ES
(2011. gada 25. oktobris),
ar ko veicina pārrobežu informācijas apmaiņu par ceļu satiksmes drošības noteikumu pārkāpumiem
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 87. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (1),
tā kā:
(1)
Uzlabot ceļu satiksmes drošību ir viens no galvenajiem Savienības transporta politikas mērķiem. Savienība turpina īstenot politiku ceļu satiksmes drošības uzlabošanai, kuras mērķis ir samazināt bojāgājušo un ievainoto skaitu uz ceļiem un materiālos zaudējumus. Šīs politikas svarīgs elements ir konsekventa sankciju piemērošana par Savienībā izdarītiem ceļu satiksmes noteikumu pārkāpumiem, kas būtiski apdraud ceļu satiksmes drošību.
(2)
Tomēr atbilstīgu procedūru trūkuma dēļ un neraugoties uz esošajām iespējām saskaņā ar Padomes Lēmumu 2008/615/TI (2008. gada 23. jūnijs) par pārrobežu sadarbības pastiprināšanu, jo īpaši apkarojot terorismu un pārrobežu noziedzību (2), un Padomes Lēmumu 2008/616/TI (2008. gada 23. jūnijs) par to, kā īstenot Lēmumu 2008/615/TI (3) ("Prīmes lēmumi"), sankcijas naudassodu veidā par dažiem ceļu satiksmes pārkāpumiem bieži vien netiek izpildītas, ja šie pārkāpumi izdarīti ar transportlīdzekli, kas reģistrēts citā dalībvalstī un nevis pārkāpuma izdarīšanas dalībvalstī. Šīs direktīvas mērķis ir nodrošināt, lai pat šādos gadījumos būtu nodrošināta ceļu satiksmes drošības noteikumu pārkāpumu izmeklēšanas efektivitāte.
(3)
Komisija 2010. gada 20. jūlija paziņojumā "Virzoties uz Eiropas ceļu satiksmes drošības telpu: satiksmes drošības politikas ievirzes 2011.-2020. gadam" uzsvēra, ka noteikumu piemērošana joprojām ir galvenais veids, kā panākt apstākļus, lai būtiski tiktu samazināts bojāgājušo un ievainoto skaits. Padome 2010. gada 2. decembra secinājumos arī aicināja apsvērt nepieciešamību dalībvalstīm vēl vairāk palielināt ceļu satiksmes noteikumu piemērošanu un, ja vajadzīgs, arī Savienības līmenī. Tā aicināja Komisiju vajadzības gadījumā izskatīt iespējas saskaņot satiksmes noteikumus Savienības līmenī. Tādēļ Komisijai būtu jāapsver nepieciešamība ierosināt turpmākus papildu pasākumus, lai atvieglotu sankciju pārrobežu piemērošanu par ceļu satiksmes noteikumu pārkāpumiem, jo īpaši saistībā ar smagiem ceļu satiksmes negadījumiem.
(4)
Būtu arī jāveicina kontroles pasākumu tuvināšana dalībvalstīs, un Komisijai tālab būtu jāapsver nepieciešamība izstrādāt vienotus standartus automātiskajām kontrolierīcēm, ko izmanto satiksmes drošības pārbaudēs.
(5)
Būtu jāveicina Savienības iedzīvotāju izpratne par ceļu satiksmes drošības noteikumiem, kas ir spēkā dažādās dalībvalstīs, un attiecībā uz šīs direktīvas īstenošanu, jo īpaši veicot piemērotus pasākumus, kuri nodrošina pietiekamu informāciju par ceļu satiksmes drošības noteikumu neievērošanas sekām, ceļojot dalībvalstī, kas nav reģistrācijas dalībvalsts.
(6)
Lai uzlabotu ceļu satiksmes drošību visā Savienībā un nodrošinātu vienādu attieksmi pret autovadītājiem neatkarīgi no tā, vai viņi ir vai nav attiecīgās valsts iedzīvotāji, sankciju piemērošana būtu jāatvieglo neatkarīgi no tā, kurā dalībvalstī ir reģistrēts transportlīdzeklis. Tālab būtu jāievieš sistēma pārrobežu informācijas apmaiņai par dažiem konstatētajiem ceļu satiksmes drošības noteikumu pārkāpumiem neatkarīgi no tā, vai saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts tiesību aktiem pārkāpums ir administratīva vai krimināltiesiska rakstura, piešķirot pārkāpuma izdarīšanas dalībvalstij piekļuvi reģistrācijas dalībvalsts transportlīdzekļu reģistrācijas datiem (TRD).
(7)
TRD efektīvāka pārrobežu apmaiņa, kam būtu jāpalīdz identificēt personas, kuras tur aizdomās par ceļu satiksmes drošības noteikumu pārkāpumu, var palielināt preventīvo iedarbību un veicināt to vadītāju piesardzīgāku uzvedību, kuri vada transportlīdzekļus, kas ir reģistrēti dalībvalstī, kas nav pārkāpuma izdarīšanas dalībvalsts, tādējādi novēršot cilvēku upurus ceļu satiksmes negadījumos.
(8)
Ceļu satiksmes drošības noteikumu pārkāpumiem, uz kuriem attiecas šī direktīva, dalībvalstīs netiek piemērots viendabīgs režīms. Dažas dalībvalstis saskaņā ar saviem tiesību aktiem šādus pārkāpumus kvalificē kā "administratīvus pārkāpumus", taču citas dalībvalstis tos kvalificē kā "kriminālpārkāpumus". Šī direktīva būtu jāpiemēro neatkarīgi no tā, kāda ir šo pārkāpumu kvalifikācija saskaņā ar valsts tiesību aktiem.
(9)
Atbilstīgi Prīmes lēmumiem dalībvalstis piešķir cita citai tiesības piekļūt saviem TRD, lai uzlabotu informācijas apmaiņu un paātrinātu spēkā esošās procedūras. Noteikumi par tehniskajām specifikācijām un automatizētās datu apmaiņas pieejamību, kas izklāstīti Prīmes lēmumos, būtu pēc iespējas jāiekļauj šajā direktīvā.
(10)
Esošajām lietojumprogrammām vajadzētu nodrošināt datu apmaiņu saskaņā ar šo direktīvu, un tai vienlaikus būtu jāatvieglo dalībvalstu ziņojumu sniegšana Komisijai. Šādām programmām būtu jānodrošina konkrētu TRD ātra, droša un konfidenciāla apmaiņa starp dalībvalstīm. Būtu jāizmanto Eiropas Transportlīdzekļu un vadītāja apliecību informācijas sistēmas (Eucaris) lietojumprogrammas priekšrocības, kas ir obligāta dalībvalstīm saskaņā ar Prīmes lēmumiem attiecībā uz TRD. Komisijai būtu jāziņo par izvērtējumu, kā darbojas lietojumprogrammas, ko izmanto šīs direktīvas mērķiem.
(11)
Iepriekš minēto lietojumprogrammu darbības joma būtu jāattiecina tikai uz tiem procesiem, ko izmanto informācijas apmaiņā starp valstu kontaktpunktiem dalībvalstīs. Šādas programmas neattiecas uz procedūrām un automatizētiem procesiem, kuros ir jāizmanto informācija.
(12)
ES iekšējās drošības informācijas pārvaldības stratēģijas mērķis ir rast vienkāršākos, vieglāk konstatējamos un rentablākos risinājumus datu apmaiņai.
(13)
Dalībvalstīm vajadzētu būt iespējai sazināties ar transportlīdzekļa īpašnieku, turētāju vai citādi identificētu personu, ko tur aizdomās par ceļu satiksmes drošības noteikumu pārkāpuma izdarīšanu, lai attiecīgo personu informētu par piemērojamajām procedūrām un juridiskajām sekām saskaņā ar pārkāpuma izdarīšanas dalībvalsts tiesību aktiem. To darot, dalībvalstij būtu jāapsver iespēja nosūtīt informāciju par ceļu satiksmes drošības noteikumu pārkāpumiem valodā, kas lietota reģistrācijas dokumentos, vai valodā, ko, visticamāk, saprot attiecīgā persona, lai nodrošinātu to, ka minētā persona skaidri saprot, kāda informācija tai tiek sniegta. Dalībvalstīm būtu jāpiemēro pienācīgas procedūras, lai nodrošinātu, ka tiek informēta tikai attiecīgā persona, nevis kāda cita persona. Šim nolūkam dalībvalstīs būtu jāizmanto sīki izstrādāti noteikumi, kas ir līdzīgi noteikumiem, kas pieņemti vajāšanai par šādiem pārkāpumiem, tostarp atbilstīgā gadījumā tādi līdzekļi kā ierakstīts sūtījums. Tas šai personai ļautu pienācīgi atbildēt uz informāciju, jo īpaši lūdzot papildu informāciju, nomaksājot naudassodu vai izmantojot savas tiesības uz aizstāvību, jo īpaši tad, ja notikusi identifikācijas kļūda. Uz turpmākajām procedūrām attiecas spēkā esošie juridiskie instrumenti, tostarp instrumenti par savstarpēju palīdzību un savstarpēju atzīšanu, piemēram Padomes Pamatlēmums 2005/214/TI (2005. gada 24. februāris) par savstarpējas atzīšanas principa piemērošanu attiecībā uz finansiālām sankcijām (4).
(14)
Dalībvalstīm būtu jāapsver iespēja nodrošināt līdzvērtīgu tulkojumu attiecībā uz informatīvo vēstuli, ko nosūta pārkāpuma izdarīšanas dalībvalsts, kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2010/64/ES (2010. gada 20. oktobris) par tiesībām uz mutisko un rakstisko tulkojumu kriminālprocesā (5).
(15)
Īstenojot satiksmes drošības politiku ar mērķi nodrošināt augstu aizsardzības līmeni visiem satiksmes dalībniekiem Savienībā un ņemot vērā atšķirīgos apstākļus Savienībā, dalībvalstīm ir jārīkojas, neskarot stingrākas politiskās nostādnes un tiesību aktus, lai tuvinātu ceļu satiksmes noteikumus un to piemērošanu dažādās dalībvalstīs. Komisijai ziņojumā Eiropas Parlamentam un Padomei par šīs direktīvas piemērošanu būtu jāizvērtē nepieciešamība izstrādāt kopējus standartus, lai Savienības līmenī izveidotu salīdzināmas metodes, praksi un minimālos standartus, ņemot vērā starptautisko sadarbību un spēkā esošos nolīgumus satiksmes drošības jomā, jo īpaši 1968. gada 8. novembra Vīnes konvenciju par ceļu satiksmi.
(16)
Komisijai ziņojumā Eiropas Parlamentam un Padomei par šīs direktīvas piemērošanu dalībvalstīs būtu jāizvērtē nepieciešamība izstrādāt dalībvalstīm vienotus uzraudzības procedūru kritērijus naudassodu nemaksāšanas gadījumos, ievērojot dalībvalstu tiesību aktus un procedūras. Šajā ziņojumā Komisijai būtu jāpievēršas tādiem jautājumiem kā procedūrām starp dalībvalstu kompetentajām iestādēm, lai nosūtītu galīgo lēmumu par sankcijas un/vai naudassoda piemērošanu, kā arī lai atzītu un izpildītu galīgo lēmumu.
(17)
Gatavojoties šīs direktīvas pārskatīšanai, Komisijai būtu jāapspriežas ar attiecīgajām ieinteresētajām personām, jo īpaši ar ceļu satiksmes drošības noteikumu piemērošanas un tiesībaizsardzības iestādēm vai struktūrām, negadījumos cietušo asociācijām un citām nevalstiskajām organizācijām, kas darbojas ceļu satiksmes drošības jomā.
(18)
Tiesībaizsardzības iestāžu ciešākai sadarbībai būtu jānotiek, ņemot vērā pamattiesības, jo īpaši tiesības uz privātās dzīves neaizskaramību un personas datu aizsardzību, ko garantē ar īpašiem datu aizsardzības noteikumiem, kuros īpaši ņem vērā specifiku, kāda piemīt pārrobežu piekļuvei datubāzēm tiešsaistē. Būtu jāpanāk, ka izveidojamās lietojumprogrammas ļauj veikt drošu informācijas apmaiņu un saglabā nosūtīto datu konfidencialitāti. Datus, kas savākti saskaņā ar šo direktīvu, nevajadzētu izmantot citiem mērķiem, kuri nav paredzēti šajā direktīvā. Dalībvalstīm būtu jāievēro šo datu izmantošanas un pagaidu glabāšanas nosacījumi.
(19)
Tā kā pārkāpēja identifikācijas dati ir personiska informācija, dalībvalstīm būtu jāveic vajadzīgie pasākumi, lai nodrošinātu, ka tiek piemēroti attiecīgie noteikumi Padomes Pamatlēmumā 2008/977/TI (2008. gada 27. novembris) par tādu personas datu aizsardzību, ko apstrādā, policijas un tiesu iestādēm sadarbojoties krimināllietās (6). Neskarot procedūras prasību ievērošanu attiecībā uz iesaistītās dalībvalsts pārsūdzības un kompensācijas mehānismiem, paziņojot par pārkāpumu datu subjektam, tas būtu attiecīgi jāinformē par tiesībām uz piekļuvi datiem, tiesībām uz personas datu labošanu un dzēšanu, kā arī par likumā noteikto maksimālo datu glabāšanas laiku, un tam vajadzētu būt tiesībām pieprasīt, lai nekavējoties tiktu izlaboti visi neprecīzie personas dati vai dzēsti visi nelikumīgi reģistrētie dati.
(20)
Trešām valstīm vajadzētu būt iespējai piedalīties TRD apmaiņā, ja tās šajā saistībā ir noslēgušas nolīgumu ar Savienību. Šādā nolīgumā būtu jāietver vajadzīgie datu aizsardzības noteikumi.
(21)
Šajā direktīvā ir respektētas pamattiesības un ievēroti principi, kas jo īpaši atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, kā minēts Līguma par Eiropas Savienību 6. pantā.
(22)
Saskaņā ar 1. un 2. pantu 21. Protokolā par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju saistībā ar brīvības, drošības un tiesiskuma telpu, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, un neskarot minētā protokola 4. pantu, minētās dalībvalstis nepiedalās šīs direktīvas pieņemšanā, un šī direktīva tām nav saistoša un nav jāpiemēro.
(23)
Saskaņā ar 1. un 2. pantu 22. Protokolā par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, Dānija nepiedalās šīs direktīvas pieņemšanā, un Dānijai šī direktīva nav saistoša un nav jāpiemēro.
(24)
Lai panāktu, ka dalībvalstis apmainās ar informāciju, izmantojot savietojamus tehniskos līdzekļus, Komisija būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 290. pantu, lai ņemtu vērā attiecīgās izmaiņas Lēmumā 2008/615/TI un Lēmumā 2008/616/TI vai arī, ja to prasa Savienības tiesību akti, kas ir tieši saistīti ar I pielikuma atjaunināšanu. Ir īpaši būtiski, lai Komisija, veicot sagatavošanas darbus, rīkotu atbilstīgas apspriešanās, tostarp ar ekspertiem. Komisijai, sagatavojot un izstrādājot deleģētos aktus, būtu jānodrošina vienlaicīga, savlaicīga un atbilstīga dokumentu nosūtīšana Eiropas Parlamentam un Padomei.
(25)
Saskaņā ar 34. punktu Iestāžu nolīgumā par labāku likumdošanas procesu (7) dalībvalstīm ir ieteikts gan pašu, gan arī Savienības vajadzībām sastādīt tabulas, kurās pēc iespējas labāk parādītu atbilstību starp šo direktīvu un tās transponēšanas pasākumiem, kā arī darīt tās zināmas atklātībai.
(26)
Ņemot vērā to, ka šīs direktīvas mērķi, proti, nodrošināt augstu aizsardzības līmeni visiem ceļu satiksmes dalībniekiem Savienībā, veicinot pārrobežu informācijas apmaiņu par ceļu satiksmes drošības noteikumu pārkāpumiem, ja šie pārkāpumi izdarīti ar transportlīdzekli, kas reģistrēts citā dalībvalstī, kas nav pārkāpuma izdarīšanas dalībvalsts, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, un to, ka rīcības mēroga un iedarbības dēļ minēto mērķi var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā direktīvā paredz vienīgi tos pasākumus, kas vajadzīgi minētā mērķa sasniegšanai.
(27)
Ir notikusi apspriešanās ar Eiropas datu aizsardzības uzraudzītāju, kas ir pieņēmis atzinumu (8),
IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.
1. pants
Mērķis
Šīs direktīvas mērķis ir nodrošināt augstu aizsardzības līmeni visiem ceļu satiksmes dalībniekiem Savienībā, veicinot pārrobežu informācijas apmaiņu par ceļu satiksmes drošības noteikumu pārkāpumiem un tādējādi sankciju piemērošanu, ja minētie pārkāpumi izdarīti ar transportlīdzekli, kas reģistrēts citā dalībvalstī, kas nav pārkāpuma izdarīšanas dalībvalsts.
2. pants
Piemērošanas joma
Šo direktīvu piemēro šādiem ceļu satiksmes drošības noteikumu pārkāpumiem:
a)
atļautā braukšanas ātruma pārsniegšana;
b)
drošības jostas nelietošana;
c)
luksofora aizliedzošā gaismas signāla neievērošana;
d)
transportlīdzekļa vadīšana alkohola reibumā;
e)
transportlīdzekļa vadīšana narkotisko vielu ietekmē;
f)
aizsargķiveres nelietošana;
g)
ceļa braucamās joslas neatļauta izmantošana;
h)
mobilā tālruņa vai citas sakaru ierīces neatļauta izmantošana, vadot transportlīdzekli.
3. pants
Definīcijas
Šajā direktīvā piemēro šādas definīcijas:
a)
"transportlīdzeklis" ir jebkurš mehānisks transportlīdzeklis (tostarp motocikli), ko parasti izmanto cilvēku vai kravu pārvadāšanai pa autoceļiem;
b)
"pārkāpuma izdarīšanas dalībvalsts" ir dalībvalsts, kurā ir izdarīts pārkāpums;
c)
"reģistrācijas dalībvalsts" ir dalībvalsts, kurā ir reģistrēts transportlīdzeklis, ar ko ir izdarīts pārkāpums;
d)
"atļautā braukšanas ātruma pārsniegšana" ir tā ātruma ierobežojuma pārsniegšana, kurš atbilstoši ceļam un attiecīgā transportlīdzekļa veidam ir spēkā pārkāpuma izdarīšanas dalībvalstī;
e)
"drošības jostas nelietošana" nozīmē, ka netiek ievērota prasība lietot drošības jostu vai izmantot bērnu sēdeklīti saskaņā ar Padomes Direktīvu 91/671/EEK (1991. gada 16. decembris) par drošības jostu un bērnu ierobežotājsistēmu obligātu lietošanu transportlīdzekļos (9) vai pārkāpuma izdarīšanas dalībvalsts tiesību aktiem;
f)
"luksofora aizliedzošā gaismas signāla neievērošana" ir krustojuma šķērsošana pie ieslēgta luksofora sarkanā gaismas signāla vai kāda cita attiecīga kustību aizliedzoša signāla, kā definēts pārkāpuma izdarīšanas dalībvalsts tiesību aktos;
g)
"transportlīdzekļa vadīšana alkohola reibumā" ir transportlīdzekļa vadīšana, atrodoties alkohola reibumā, kā definēts pārkāpuma izdarīšanas dalībvalsts tiesību aktos;
h)
"transportlīdzekļa vadīšana narkotisko vielu ietekmē" ir transportlīdzekļa vadīšana, atrodoties narkotisko vai citu līdzīgas iedarbības vielu ietekmē, kā definēts pārkāpuma izdarīšanas dalībvalsts tiesību aktos;
i)
"aizsargķiveres nelietošana" ir aizsargķiveres nelietošana, kā definēts pārkāpuma izdarīšanas dalībvalsts tiesību aktos;
j)
"ceļa braucamās joslas neatļauta izmantošana" nozīmē, ka tiek neatļauti izmantota ceļa posma daļa, piemēram, josla ārkārtas gadījumiem, sabiedriskā transporta josla vai josla, kas sastrēguma vai ceļa remontdarbu dēļ uz laiku slēgta, kā definēts pārkāpuma izdarīšanas dalībvalsts tiesību aktos;
k)
"mobilā tālruņa vai citas sakaru ierīces neatļauta izmantošana, vadot transportlīdzekli" ir mobilā tālruņa vai citas sakaru ierīces neatļauta izmantošana vadot transportlīdzekli, kā definēts pārkāpuma izdarīšanas dalībvalsts tiesību aktos;
l)
"valsts kontaktpunkts" ir TRD apmaiņai norīkotā kompetentā iestāde;
m)
"automatizētā meklēšana" ir tiešsaistes piekļuves procedūra datu meklēšanai vienas, vairāku vai visu dalībvalstu vai iesaistīto valstu datubāzēs;
n)
"transportlīdzekļa turētājs" ir persona, uz kuras vārda transportlīdzeklis ir reģistrēts, kā definēts reģistrācijas dalībvalsts tiesību aktos.
4. pants
Procedūra informācijas apmaiņai starp dalībvalstīm
1. Lai izmeklētu 2. pantā minētos ceļu satiksmes drošības noteikumu pārkāpumus, dalībvalstis ļauj citu dalībvalstu valsts kontaktpunktiem, kā minēts šā panta 3. punktā, piekļūt šādiem valstu TRD ar tiesībām veikt automatizētu meklēšanu:
a)
datiem par transportlīdzekli; un
b)
datiem par transportlīdzekļa īpašnieku vai turētāju.
Šā punkta a) un b) apakšpunktā minētie datu elementi, kas vajadzīgi meklēšanai, atbilst I pielikumam.
2. Jebkādu meklēšanu izejošo pieprasījumu veidā veic pārkāpuma izdarīšanas dalībvalsts norīkotais valsts kontaktpunkts, izmantojot pilnu reģistrācijas numuru.
Minēto meklēšanu veic atbilstoši procedūrai, kas aprakstīta Lēmuma 2008/616/TI pielikuma 3. nodaļā, izņemot attiecībā uz Lēmuma 2008/616/TI pielikuma 3. nodaļas 1. punktu, kad piemēro šīs direktīvas I pielikumu.
Saskaņā ar šo direktīvu pārkāpuma izdarīšanas dalībvalsts iegūtos datus izmanto, lai noskaidrotu, kurš ir personīgi atbildīgs par 2. un 3. pantā minētajiem ceļu satiksmes drošības noteikumu pārkāpumiem.
3. Katra dalībvalsts norīko valsts kontaktpunktu, lai varētu apmainīties ar 1. punktā minētajiem datiem. Valsts kontaktpunktu pilnvaras reglamentē attiecīgajā dalībvalstī spēkā esošie tiesību akti.
4. Dalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka informācijas apmaiņu veic, izmantojot savietojamus elektroniskus līdzekļus, neapmainoties ar datiem no citām datubāzēm. Dalībvalstis nodrošina to, ka šo informācijas apmaiņu veic rentabli un droši, un nodrošina nosūtīto datu drošību un aizsardzību, pēc iespējas izmantojot esošās lietojumprogrammas, piemēram, jo īpaši Lēmuma 2008/615/TI 12. panta mērķiem izstrādātās lietojumprogrammas, un šo lietojumprogrammu grozītās versijas saskaņā ar šīs direktīvas I pielikumu un Lēmuma 2008/616/TI pielikuma 3. nodaļas 2. un 3. punktu. Lietojumprogrammu grozītajām versijām jādarbojas gan tiešsaistes apmaiņas režīmā reālajā laikā, gan pakešapmaiņas režīmā, jo pēdējais režīms dod iespēju vienā ziņojumā apmainīties ar vairākiem pieprasījumiem.
5. Katra dalībvalsts sedz izmaksas, ko tai rada 4. punktā minēto lietojumprogrammu pārvaldīšana, izmantošana un uzturēšana.
5. pants
Informatīva vēstule par ceļu satiksmes drošības noteikumu pārkāpumu
1. Pārkāpuma izdarīšanas dalībvalsts pieņem lēmumu sākt vai nesākt turpmākas procedūras saistībā ar 2. pantā minētajiem ceļu satiksmes drošības noteikumu pārkāpumiem.
Ja dalībvalsts nolemj sākt šādas procedūras, šī dalībvalsts atbilstīgi saviem valsts tiesību aktiem attiecīgi informē transportlīdzekļa īpašnieku, turētāju vai citādi identificētu personu, ko tur aizdomās par ceļu satiksmes drošības noteikumu pārkāpuma izdarīšanu.
Atbilstīgi valsts tiesību aktiem informē arī par šā pārkāpuma juridiskajām sekām pārkāpuma izdarīšanas dalībvalsts teritorijā saskaņā ar minētās dalībvalsts tiesību aktiem.
2. Nosūtot informatīvu vēstuli transportlīdzekļa īpašniekam, turētājam vai citādi identificētai personai, ko tur aizdomās par ceļu satiksmes drošības noteikumu pārkāpuma izdarīšanu, pārkāpuma izdarīšanas dalībvalsts saskaņā ar saviem tiesību aktiem iekļauj tajā visu attiecīgo informāciju, jo īpaši par 2. pantā minētā ceļu satiksmes drošības noteikumu pārkāpuma būtību, pārkāpuma izdarīšanas vietu, datumu un laiku, pārkāpto valsts tiesību aktu nosaukumu un sankcijas, un, attiecīgos gadījumos, datus par mērierīci, kas izmantota pārkāpuma fiksēšanai. Šim nolūkam pārkāpuma izdarīšanas dalībvalsts var izmantot II pielikumā paredzēto veidni.
3. Ja pārkāpuma izdarīšanas dalībvalsts nolemj sākt turpmākas procedūras attiecībā uz 2. pantā minētajiem ceļu satiksmes drošības noteikumu pārkāpumiem, pārkāpuma izdarīšanas dalībvalsts, lai nodrošinātu pamattiesību ievērošanu, nosūta informatīvu vēstuli valodā, kas lietota reģistrācijas dokumentā, ja iespējams, vai vienā no reģistrācijas dalībvalsts oficiālajām valodām.
6. pants
Dalībvalstu ziņojumi Komisijai
Dalībvalstis līdz 2014. gada 7. novembris nosūta Komisijai provizorisko ziņojumu. Līdz 2016. gada 6. maijs un pēc tam reizi divos gados tās Komisijai nosūta arī visaptverošu ziņojumu.
Visaptverošajā ziņojumā norāda to automatizēto meklējumu skaitu, ko veikusi pārkāpuma izdarīšanas dalībvalsts un kas adresēti reģistrācijas dalībvalsts norīkotajam valsts kontaktpunktam, ņemot vērā tās teritorijā izdarītos pārkāpumus, kā arī pārkāpumu veidus, par kuriem pieprasījumi veikti, un neveiksmīgo pieprasījumu skaitu.
Visaptverošajā ziņojumā norāda arī situācijas raksturojumu valsts līmenī attiecībā uz turpmākajiem pasākumiem, kas veikti saistībā ar ceļu satiksmes drošības pārkāpumiem, pamatojoties uz tādu pārkāpumu proporciju, par kuriem ir nosūtītas informatīvās vēstules.
7. pants
Datu aizsardzība
1. Personas datiem, ko apstrādā saskaņā ar šo direktīvu, piemēro datu aizsardzības noteikumus, kas izklāstīti Pamatlēmumā 2008/977/TI.
2. Katra dalībvalsts jo īpaši nodrošina, ka personas datus, ko apstrādā saskaņā ar šo direktīvu, noteiktā laikposmā labo, ja tie ir neprecīzi, vai dzēš vai liedz tiem pieeju, ja tie vairs nav vajadzīgi, saskaņā ar Pamatlēmuma 2008/977/TI 4. un 5. pantu, un ka tiek noteikts termiņš šādu datu glabāšanai saskaņā ar minētā pamatlēmuma 9. pantu.
Dalībvalstis nodrošina, ka visus personas datus, ko apstrādā saskaņā ar šo direktīvu, izmanto vienīgi 1. pantā minētajam mērķim un ka datu subjektiem ir tādas pašas tiesības saņemt informāciju, tiesības uz piekļuvi, datu labošanu, dzēšanu un bloķēšanu, tiesības uz kompensāciju un tiesību aizsardzību kā tās, kas ir pieņemtas saskaņā ar valsts tiesību aktiem, īstenojot Pamatlēmuma 2008/977/TI attiecīgos noteikumus.
Personas datiem, ko apstrādā saskaņā ar šo direktīvu, piemēro arī visus attiecīgos datu aizsardzības noteikumus, kas izklāstīti Prīmes lēmumos.
3. Attiecīgajām personām ir tiesības saņemt informāciju par to, kuri no reģistrācijas dalībvalstī glabātajiem personas datiem ir nosūtīti pārkāpuma izdarīšanas dalībvalstij, cita starpā par pieprasījuma datumu un pārkāpuma izdarīšanas dalībvalsts kompetento iestādi.
8. pants
Informācija satiksmes dalībniekiem Savienībā
1. Komisija savā tīmekļa vietnē visās Savienības iestāžu oficiālajās valodās dara pieejamu apkopojumu par noteikumiem, kas dalībvalstīs ir spēkā jomā, uz kuru attiecas šī direktīva. Dalībvalstis sniedz Komisijai informāciju par šiem noteikumiem.
2. Dalībvalstis nodrošina satiksmes dalībniekus ar vajadzīgo informāciju par to teritorijā piemērotajiem noteikumiem un šīs direktīvas īstenošanas noteikumiem, cita starpā izmantojot satiksmes drošības struktūras, nevalstiskas organizācijas, kas darbojas ceļu satiksmes drošības jomā, un automobilistu klubus.
9. pants
Deleģētie akti
Komisija tiek pilnvarota saskaņā ar 10. pantu pieņemt deleģētos aktus attiecībā uz I pielikuma atjaunināšanu tehnikas attīstības nolūkā, lai ņemtu vērā attiecīgās izmaiņas Lēmumā 2008/615/TI un Lēmumā 2008/616/TI vai arī, ja to prasa Savienības tiesību akti, kas ir tieši saistīti ar I pielikuma atjaunināšanu.
10. pants
Deleģēšanas īstenošana
1. Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā pantā izklāstītos nosacījumus.
2. Pilnvaras pieņemt 9. pantā minētos deleģētos aktus Komisijai piešķir uz piecu gadu laikposmu no 2011. gada 6. novembris. Komisija sagatavo ziņojumu par pilnvaru deleģēšanu vēlākais deviņus mēnešus pirms piecu gadu laikposma beigām. Pilnvaru deleģēšana tiek automātiski pagarināta par tāda paša ilguma laikposmiem, ja vien Eiropas Parlaments vai Padome neiebilst pret šādu pagarinājumu vēlākais trīs mēnešus pirms katra laikposma beigām.
3. Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā laikā var atsaukt 9. pantā minēto pilnvaru deleģēšanu. Ar lēmumu par atsaukšanu izbeidz tajā norādīto pilnvaru deleģēšanu. Lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai vēlākā dienā, kas tajā norādīta. Tas neskar jau spēkā esošos deleģētos aktus.
4. Tiklīdz tā pieņem deleģēto aktu, Komisija par to paziņo vienlaikus Eiropas Parlamentam un Padomei.
5. Deleģētais akts, kas pieņemts saskaņā ar 9. pantu, stājas spēkā tikai tad, ja divos mēnešos no dienas, kad minētais akts paziņots Eiropas Parlamentam un Padomei, ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus vai ja pirms minētā laikposma beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par savu nodomu neizteikt iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo laikposmu pagarina par diviem mēnešiem.
11. pants
Direktīvas pārskatīšana
Līdz 2016. gada 7. novembris Komisija iesniedz pārskatu Eiropas Parlamentam un Padomei par šīs direktīvas piemērošanu dalībvalstīs. Savā ziņojumā Komisija galvenokārt pievērš uzmanību šādiem jautājumiem un attiecīgajā gadījumā iesniedz priekšlikumus šo jautājumu risināšanai:
-
izvērtē, vai šīs direktīvas darbības joma būtu jāpapildina ar citiem ceļu satiksmes drošības noteikumu pārkāpumiem,
-
izvērtē šīs direktīvas efektivitāti, samazinot bojāgājušo skaitu uz Savienības ceļiem, jo īpaši, vai šīs direktīvas efektivitāti ietekmē tās teritoriālā piemērošanas joma,
-
izvērtē nepieciešamību izstrādāt vienotus standartus automātiskajām kontrolierīcēm un procedūrām. Šajā sakarībā Komisija tiek aicināta Savienības mērogā izstrādāt ceļu satiksmes drošības vadlīnijas kopējās transporta politikas kontekstā, lai tuvinātu ceļu satiksmes noteikumu piemērošanu dažādās dalībvalstīs, izmantojot salīdzināmas metodes un praksi. Šīs vadlīnijas var attiecināt vismaz uz ātruma ierobežojumu neievērošanu, transportlīdzekļa vadīšanu alkohola reibumā, drošības jostas nelietošanu un luksofora aizliedzošā gaismas signāla neievērošanu,
-
izvērtē nepieciešamību noteikt stingrāku sankciju piemērošanu par ceļu satiksmes drošības noteikumu pārkāpumiem un visos attiecīgajos ES politikas virzienos, tostarp kopējā transporta politikā, ierosināt izmantot vienotus kritērijus attiecībā uz uzraudzības procedūrām naudassoda nemaksāšanas gadījumos,
-
iespējas vajadzības gadījumā saskaņot ceļu satiksmes noteikumus,
-
izvērtē 4. panta 4. punktā minētās lietojumprogrammas, lai nodrošinātu šīs direktīvas pienācīgu īstenošanu, kā arī garantētu konkrētu TRD efektīvu, ātru, drošu un konfidenciālu apmaiņu.
12. pants
Transponēšana
1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai līdz 2013. gada 7. novembris izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara Komisijai zināmu minēto noteikumu tekstu.
Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarāmas šādas atsauces.
2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
13. pants
Stāšanās spēkā
Šī direktīva stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
14. pants
Adresāti
Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm saskaņā ar Līgumiem.
Strasbūrā, 2011. gada 25. oktobrī