ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 29. září 2010
o režimu státních podpor C 4/09 (ex N 679/97) zavedeném Francií ve prospěch rozhlasového vysílání
(oznámeno pod číslem K(2010) 6483)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/147/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy (1),
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody (2),
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s uvedenými články (3),
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 2. října 1997 oznámila Francouzská republika Komisi režim podpory N 679/97 - návrh nařízení, jehož cílem bylo pozměnit zavedený režim podpory rozhlasového vysílání (4). Komise rozhodnutím ze dne 10. listopadu 1997 (5) schválila prodloužení tohoto režimu podpory rozhlasového vysílání na dobu deseti let.
(2)
Úprava uvedeného režimu podpory byla schválena rozhodnutím Komise ze dne 28. července 2003 (6). Úprava navrhovaná francouzskými orgány se mimo jiné týkala změny pravidel pro financování režimu podpory (7). V uvedeném rozhodnutí Komise dospěla k závěru, že pozměněný režim podpory je slučitelný se společným trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy o fungování Evropské unie. Tato úprava nabyla účinnosti dne 1. ledna 2003 na období deseti let.
(3)
Soudní dvůr Evropské unie prohlásil dne 22. prosince 2008 rozhodnutí Komise ze dne 10. listopadu 1997 týkající se období 1997-2002 za neplatné. Komise přijala všechna nezbytná opatření k nápravě zjištěné protiprávnosti a přezkoumala informace poskytnuté francouzskými orgány (podrobný popis tohoto postupu viz část 3 „Důvody, které vedly k zahájení řízení“).
(4)
Dopisem ze dne 11. února 2009 Komise informovala Francouzskou republiku o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie ve věci uvedené podpory.
(5)
Rozhodnutí Komise zahájit uvedené řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (8). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby předložily své připomínky k předmětné podpoře.
(6)
Francouzská republika podala své připomínky k tomuto opatření dopisem ze dne 23. dubna 2009.
(7)
Komise neobdržela žádné další připomínky zúčastněných stran v této věci.
2. PODROBNÝ POPIS PODPORY
(8)
Předmětné opatření je režimem podpory ve prospěch malých francouzských rozhlasových stanic zaměřených na místní posluchače, které plní roli místní sociální komunikace a jejichž podnikatelské příjmy z vysílání reklamní nebo sponzorské povahy nepřekročí 20 % obratu.
(9)
Podpora byla financována prostřednictvím parafiskálního poplatku odváděného z příjmů z reklamy šířené v rámci rozhlasového a televizního vysílání.
(10)
Příslušný orgán, kterým je Fond na podporu rozhlasového vysílání (Fonds de soutien à l’expression radiophonique, FSER), může poskytnout tři druhy podpor:
a)
zřizovací příspěvek ve prospěch rozhlasových stanic „radios associatives“ nově povolených Nejvyšší radou pro rozhlasové a televizní vysílání (Conseil supérieur de l’audiovisuel), který nesmí překročit tabulkově stanovenou maximální hranici;
b)
provozní příspěvek, jehož výše je určena nejprve progresivní a poté degresivní tabulkovou sazbou stanovenou výborem pro udělování dotací. Tento příspěvek se může v rámci stanovených limitů zvýšit s ohledem na úsilí, které provozovatel rozhlasového vysílání vynakládá v oblasti vnitřního řízení a při činnostech v oblasti vzdělávací, občanské a kulturní nebo v oblasti místní sociální komunikace;
c)
příspěvek na vybavení ve výši 50 % nákladů na obnovu zařízení způsobilých rozhlasových stanic, který může být poskytnut pouze jednou za pět let a nesmí přesáhnout tabulkově stanovenou maximální hranici.
(11)
Tento režim je uplatňován od roku 1989 a prodělal několik úprav, které byly všechny oznámeny Komisi a Komisí schváleny v letech 1990, 1992, 1997 a 2003.
2.1 Příjemci režimu podpory
(12)
Návrh oznámený francouzskými orgány zavádí režim podpory podle článku 80 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků, ve znění článku 25 zákona 89-25 ze dne 17. ledna 1989 a článku 27 zákona 90-1170 ze dne 29. prosince 1990, který stanoví:
„Provozovatelům rozhlasového vysílání, jejichž podnikatelské příjmy z vysílání reklamní nebo sponzorské povahy nedosahují 20 % jejich celkového obratu, bude za podmínek stanovených nařízením Conseil d’État (Státní rady) poskytnuta podpora.
Financování této podpory se zajišťuje výběrem poplatku z příjmů z reklamy šířené v rámci rozhlasového a televizního vysílání.
Na úplatu, již provozovatelé rozhlasového vysílání obdrží v souvislosti s vysíláním na podporu kolektivních akcí nebo obecně prospěšných akcí, nebude při stanovení horní hranice uvedené v odstavci 1 tohoto článku brán zřetel.“
2.2 Způsob financování režimu podpory
(13)
Pokud jde o financování režimu podpor, návrh oznámený francouzskými orgány dne 2. října 1997, jenž se stal nařízením č. 97-1263 ze dne 29. prosince 1997, kterým se zavádí parafiskální poplatek ve prospěch Fondu na podporu rozhlasového vysílání (9), stanoví v článku 1:
„K financování Fondu na podporu majitelů licence k provozování rozhlasového vysílání, jejichž podnikatelské příjmy z vysílání reklamní nebo sponzorské povahy nedosahují 20 % jejich celkového obratu, se s účinností od 1. ledna 1998 na období pěti let zavádí parafiskální poplatek z reklamy šířené v rámci rozhlasového a televizního vysílání (dále jen ‚poplatek z reklamní činnosti‘). Cílem uvedeného poplatku je podpora rozhlasového vysílání.“
Článek 2 téhož nařízení stanoví:
„Poplatek se vyměřuje z částek po odečtení provize agentuře a daně z přidané hodnoty, které jsou zaplaceny inzerenty za šíření jejich reklamních sdělení určených pro francouzské území.
Osobami povinnými k odvádění poplatku jsou osoby, které jsou zodpovědné za uvádění těchto reklamních vysílání na trh.
Sazba poplatku bude stanovena ve společném výnosu ministrů pro rozpočet a spoje a bude odstupňovaná podle čtvrtletních příjmů provozovatelů povinných k odvádění poplatků, přičemž platí následující horní hranice:
[…].“
Článek 4 téhož nařízení stanoví, že poplatek uvedený v článku 2 nařízení je vyměřen a vybrán daňovou správou ve prospěch Fondu na podporu rozhlasového vysílání podle týchž právních předpisů a s týmiž zárukami a sankcemi, jaké platí pro daň z přidané hodnoty.
(14)
Tato ustanovení byla změněna v souvislosti s úpravou režimu podpory, který byl oznámen Komisi a schválen rozhodnutím ze dne 28. července 2003 (10). Podle nových pravidel parafiskálnímu poplatku podléhají pouze provozovatelé usazení na francouzském území.
3. DŮVODY, KTERÉ VEDLY K ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(15)
Rozhodnutím N 679/97 Komise v roce 1997 schválila úpravu režimu podpory spočívajícího v systému financování prostřednictvím parafiskálního poplatku z reklamy vysílané rozhlasem nebo televizí. Toto rozhodnutí neobsahuje žádnou analýzu způsobu financování. Rozhodnutí z roku 1997 bylo účinné až do roku 2003, kdy bylo nahrazeno novým rozhodnutím o schválení NN 42/03 (11).
(16)
Dne 3. srpna 2004 Régie Networks, reklamní dceřiná společnost velké francouzské rozhlasové stanice NRJ, napadla u soudu v Lyonu poplatky odvedené v roce 2001 (152 524 EUR). Případ byl předmětem žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce k Soudnímu dvoru ohledně platnosti rozhodnutí Komise ze dne 10. listopadu 1997 o povolení podpory.
(17)
Soudní dvůr prohlásil rozsudkem (12) ze dne 22. prosince 2008 rozhodnutí z roku 1997 za neplatné s odůvodněním, že Komise neprovedla posouzení způsobu financování zkoumaného opatření.
(18)
V bodě 89 svého rozsudku Soudní dvůr připomíná, že přezkoumání opatření podpory Komisí musí nutně zohlednit i způsob financování podpory v případě, že tento způsob financování je nedílnou součástí opatření podpory. V bodě 99 svého rozsudku Soudní dvůr uvádí, že poplatek je nedílnou součástí opatření podpory, pokud na základě relevantní vnitrostátní právní úpravy existuje vztah závazného určení mezi dotčeným poplatkem a dotčenou podporou v tom smyslu, že výnos z poplatku je nezbytně určen k financování podpory a přímo ovlivňuje její výši, a v důsledku toho i posouzení slučitelnosti této podpory se společným trhem.
(19)
Poté, co Soudní dvůr ověřil, zda všechny tyto podmínky jsou v daném případě splněny, dospěl v bodě 112 svého rozsudku k závěru, že poplatek z reklamní činnosti je nedílnou součástí režimu podpor pro rozhlasové vysílání, k jejichž financování tento poplatek slouží. Komise tudíž měla povinnost zohlednit uvedený poplatek při přezkumu předmětného režimu podpory, což však v rozhodnutí NN 42/03 neučinila.
(20)
V návaznosti na rozsudek, který prohlásil rozhodnutí Komise ze dne 10. listopadu 1997 za neplatné, Komise přijala všechna nezbytná opatření k nápravě zjištěné protiprávnosti a přezkoumala informace poskytnuté francouzskými orgány. V důsledku toho Komise dne 11. února 2009 zahájila formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie pod číslem řízení C4/2009 (13).
4. PŘIPOMÍNKY FRANCIE
(21)
Dopisem ze dne 23. dubna 2009 zaslaly francouzské orgány Komisi tyto připomínky:
a)
Průměrná výše finančních prostředků vybraných a odvedených v průběhu dotčeného období odpovídala částce 20 milionů EUR ročně, která byla rozdělena mezi více než 500 příjemců.
b)
Je nesporné, že zahraniční hospodářské subjekty poskytující rozhlasové služby ve Francii prostřednictvím stanic nebo provozovatelů usazených v jiných členských státech rovněž odváděly tento parafiskální poplatek, jejich totožnost však není možné zjistit.
c)
Podpora nemůže být navrácena ze dvou hlavních důvodů: za prvé, tento režim podpor byl řádně oznámen a opakovaně schválen Komisí, což vedlo ke vzniku legitimního očekávání u příjemců. Za druhé, finanční situace příjemců neumožňuje francouzským orgánům za současných okolností získat zpět vyplacené částky.
5. POSOUZENÍ PODPORY
5.1 Právní základ posouzení
(22)
Posouzení předmětného režimu podpor je založeno na čl. 107 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie.
5.2 Existence podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie
(23)
Ustanovení čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie stanoví:
„Podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak“.
(24)
Analýza předmětného případu s ohledem na podmínky stanovené v čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie.
a) Podpora poskytnutá státem ze státních prostředků
Režim podpor je financován z prostředků pocházejících z odvodů parafiskálního poplatku, který je stanoven v právních předpisech, vybírán daňovou správou, a který se vztahuje na reklamu šířenou v rámci rozhlasového a televizního vysílání.
Podpory jsou tudíž poskytovány z veřejných zdrojů francouzského státu.
b) Účinek narušení nebo možnosti narušení hospodářské soutěže zvýhodněním určitých podniků nebo určitých odvětví výroby
Režim podpory zvýhodňuje pouze provozovatele služeb rozhlasového vysílání. Příjemci režimu podpory jsou provozovatelé těchto služeb, jejichž reklamní zdroje nedosahují 20 % jejich celkového obratu. Tito provozovatelé jsou konkurenty, pokud jde o příjmy z reklam a upoutání posluchačů, a to zejména vzhledem k ostatním provozovatelům rozhlasového vysílání na území Francie, jejichž podnikatelské příjmy přesahují tuto hranici a kteří nejsou příjemci veřejné podpory v rámci režimu podpor.
Předmětné podpory tudíž narušují nebo přinejmenším mohou narušit hospodářskou soutěž mezi provozovateli služeb, kteří jsou příjemci uvedených podpor a provozovateli služeb, kteří jejich příjemci nejsou.
c) Vliv na obchod mezi členskými státy
Služby rozhlasového vysílání poskytované z francouzského území, a to zejména příjemci režimu podpor, mohou být přijímány v jiných členských státech, byť jen v příhraničních oblastech. Je také zřejmé, že parafiskálnímu poplatku stanovenému oznámenými právními předpisy podléhají i reklamní zdroje provozovatelů služeb poskytovaných z jiných členských států na francouzském území.
Z toho vyplývá, že oznámený režim podpor ovlivňuje nebo může ovlivňovat obchod mezi členskými státy.
d) Závěr ohledně existence státní podpory
Vzhledem k těmto okolnostem má Komise za to, že režim podpory rozhlasového vysílání oznámený francouzskými orgány spadá do působnosti ustanovení čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie. Za předpokladu, že uvedený režim představuje státní podporu, musí Komise přezkoumat jeho slučitelnost s vnitřním trhem. V souladu s výše uvedeným rozsudkem Régie Networks musí být poplatek z reklamní činnosti, ze kterého je financována předmětná podpora, zohledněn při přezkumu slučitelnosti tohoto režimu.
5.3 Slučitelnost podpory ve smyslu čl. 107 odst. 2 a 3 Smlouvy o fungování Evropské unie
(25)
Oznámené opatření podpory vzhledem k svému předmětu a rozsahu působnosti zjevně nesplňuje podmínky stanovené v čl. 107 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie a čl. 107 odst. 3 písm. a) a b) Smlouvy o fungování Evropské unie.
(26)
Vzhledem ke svému cíli zvýhodnit stanice poskytující rozhlasové služby na francouzském území a podpořit zejména ty, jejichž reklamní zdroje jsou nejnižší, se režim podpory zaměřuje na zabezpečení plurality sdělovacích prostředků na území Francie, což je oprávněným obecným cílem. Podpora příjemců by tak mohla být přezkoumána s ohledem na podmínky stanovené v čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy o fungování Evropské unie. Ten stanoví: „Za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány: (…) podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem (…)“. V tomto případě musí Komise porovnat kladné a záporné účinky opatření.
(27)
Ve svých předchozích rozhodnutích Komise dospěla k závěru, že režim podpor má pozitivní účinky a je slučitelný s vnitřním trhem, a to zejména s ohledem na skutečnost, že tento režim podpor přispívá k jasně stanovenému cíli obecného zájmu. Jeho cílem je totiž podporovat pluralitu stanic poskytujících rozhlasové služby na území Francie. Režim podporuje malé stanice zaměřené na místní posluchače s ohledem na sociální, kulturní a místní zájmy, což je oprávněný cíl obecného zájmu. Možnost narušení hospodářské soutěže způsobené režimem podpor zvýhodňujícím tyto místní stanice je nízká a nemění podmínky obchodu v takové míře, která by byla v rozporu se společným zájmem. Vzhledem k poslání a velikosti těchto stanic je narušení hospodářské soutěže mezi těmito stanicemi a provozovateli stejných druhů služeb v jiném členském státě velmi omezená. V důsledku toho je vliv tohoto režimu na obchod mezi členskými státy velmi nízký.
(28)
Z přezkumu článků 3 a 6 nařízení č. 97-1263 nicméně vyplývá, že způsob financování režimu podpory prostřednictvím dotčeného parafiskálního poplatku je nedílnou součástí opatření, což mimo jiné uvedl Soudní dvůr v rozsudku Régie Networks (body 99 až 112).
(29)
Jak je uvedeno v bodě 89 rozsudku Régie Networks: „způsob financování podpory může činit celý režim podpor, k jehož financování slouží, neslučitelným se společným trhem. Přezkoumání podpory tudíž nemůže být odděleno od účinků jejího způsobu financování. Přezkoumání opatření podpory Komisí musí naopak nutně zohlednit i způsob financování podpory v případě, že tento způsob financování je nedílnou součástí opatření podpory (viz v tomto smyslu zejména výše uvedený rozsudek van Calster a další, bod 49, jakož i rozsudek ze dne 15. července 2004, Pearle a další, C-345/02, Sb. rozh. 2004, s. I-7139, bod 29)“.
(30)
Z toho vyplývá, že Komise musí při přezkumu slučitelnosti režimu podpory s vnitřním trhem zmíněný poplatek zohlednit. V tomto ohledu se uvedený poplatek z reklamní činnosti zdá být v rozporu s obecnou zásadou, která byla pravidelně uváděna Komisí a potvrzena také Soudním dvorem v jeho rozsudku ze dne 25. června 1970, Francie v. Komise (47/69, Sb. rozh. 1970, s. 487), podle níž musejí být dovezené výrobky nebo služby osvobozeny od jakéhokoli parafiskálního poplatku určeného k financování režimu podpor, které jsou poskytovány pouze domácím podnikům. Soudní dvůr uvedl tuto analýzu v bodě 115 svého rozsudku Régie Networks.
(31)
Komise má za to, že neosvobození rozhlasových služeb poskytovaných ve Francii ze stanic usazených v jiných členských státech, které nemohou být příjemci podpor poskytovaných v rámci oznámeného režimu, mění podmínky obchodu v míře, která je v rozporu se společným zájmem. I kdyby byl obecný cíl podpory příjemců, který oznámený režim sleduje, oprávněný a mohl být považován za slučitelný s vnitřním trhem, v případě způsobu financování uvedeného režimu tomu tak není.
6. ZÁVĚRY
(32)
Za těchto okolností Komise dospěla k závěru, že tento režim podpor může být prohlášen za slučitelný s vnitřním trhem, a to zejména s ohledem na kritéria stanovená v čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy o fungování Evropské unie. Komise však nemůže schválit způsob financování tohoto režimu.
(33)
V tomto ohledu Komise vzala na vědomí skutečnost zmíněnou v dopise francouzských orgánů ze dne 23. dubna 2009, tedy údajnou nemožnost zjistit (mezi plátci parafiskálního poplatku, ze kterého je režim financován) totožnost zahraničních hospodářských subjektů, které poskytovaly rozhlasové služby ve Francii prostřednictvím stanic nebo provozovatelů usazených v jiných členských státech v období, během nějž byl dotyčný režim podpor uplatňován. Komise připouští, že vzhledem ke staršímu datu skutkových okolností existují jisté administrativní potíže, které znemožňují zjištění jejich totožnosti. Nicméně na základě informací, které francouzské orgány poskytly, se v tomto případě nezdá, že by uplynulé časové období představovalo samo o sobě nepřekonatelnou překážku pro zjištění totožnosti osob povinných k odvádění poplatku. Francouzské orgány však uvedly, že z informací, které mají k dispozici, nelze vždy zjistit, zda osoby povinné k odvádění poplatku byly provozovatelé vysílající z francouzského území nebo z jiného členského státu. V takovém případě je jejich povinností ve lhůtě šesti měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí individuálně informovat osobu povinnou k odvádění poplatku o jejím konkrétním právu na navrácení poplatků, pokud vysílala do Francie z jiného členského státu. Orgány musejí vynaložit veškeré prostředky, které mají k dispozici, aby zjistily totožnost osob povinných k odvádění poplatku. Jelikož však není jisté, zda francouzské orgány budou samy moci zjistit totožnost všech osob povinných k odvádění tohoto poplatku, ukládá se jim povinnost vhodným způsobem zveřejnit informace o opatření k navrácení poplatků, aby dotčené hospodářské subjekty měly možnost se samy přihlásit.
(34)
Nic nebrání tomu, aby Francie umožnila těmto neznámým subjektům uplatnit právo na navrácení poplatků, které byly neoprávněně odvedeny v období let 1997-2002. Francie může napravit neslučitelnost způsobu financování režimu podpor navrácením částky poplatků, které jsou v rozporu s vnitřním trhem za těchto podmínek:
-
Francie osloví dotčené hospodářské subjekty formou individuálního oznámení jejich konkrétního práva na navrácení poplatků ve všech případech, ve kterých jsou francouzské orgány schopny zjistit jejich totožnost, a formou vhodného zveřejnění informací zejména prostřednictvím inzerce v odborných časopisech v celé Evropské unii (14),
-
pro podání žádosti o navrácení bude osobám povinným k odvádění poplatku poskytnuta lhůta tří let (15) od odpovídajícího zveřejnění,
-
navrácení poplatku se uskuteční nejpozději do šesti měsíců ode dne podání žádosti (16),
-
navrácené částky budou navýšeny o skutečné úroky naběhlé za období ode dne jejich odvedení do dne jejich skutečného navrácení, které se vypočtou na základě složené úrokové sazby, kdy jako referenční cílová sazba bude analogicky použita sazba uvedená v článku 9 nařízení Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (17),
-
francouzské orgány přijmou veškeré rozumné důkazy o zaplacení poplatku, které jim dotčené hospodářské subjekty poskytnou,
-
právo na navrácení nesmí podléhat dalším podmínkám,
-
každých šest měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí zašlou francouzské orgány Komisi pravidelně zprávy o stavu postupu navrácení poplatků,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Režim podpor zavedený Francií je slučitelný s vnitřním trhem za podmínek stanovených v článku 2.
Článek 2
K odstranění diskriminace vůči zahraničním provozovatelům rozhlasového vysílání, kteří francouzskému státu odvedli poplatky z reklamní činnosti, aniž by byli příjemci režimu podpor, francouzské orgány navrátí parafiskální poplatky vybrané od zahraničních subjektů v období let 1997-2002. Ve lhůtě šesti měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí informují všechny hospodářské subjekty povinné k odvádění poplatků, které mají být navráceny, o jejich právu na navrácení, a to ve všech případech, kdy budou moci zjistit jejich totožnost a prostřednictvím odpovídajícího zveřejnění je vyzvat, a tak jim umožnit, aby se přihlásily, přičemž jim poskytnou tříletou lhůtu k podání žádosti o navrácení poplatků (18). Po této výzvě a na základě důkazů předložených dotčenými hospodářskými subjekty Francie nejpozději do šesti měsíců ode dne podání žádosti o navrácení navrátí poplatky neslučitelné s vnitřním trhem navýšené o naběhlé skutečné úroky, které se vypočtou na základě složené úrokové sazby, kdy jako referenční cílová sazba bude analogicky použita sazba uvedená v článku 9 nařízení (ES) č. 794/2004.
Článek 3
Do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí Francie informuje Komisi o opatřeních přijatých za účelem dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Každých šest měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí Francie zašle Komisi pravidelnou zprávu o stavu postupu navrácení poplatků uvedeného v článku 2, a to do uplynutí lhůty tří let ode dne posledního opatření odpovídajícího zveřejnění uvedeného v článku 2.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
V Bruselu dne 29. září 2010.
KOMISIJAS LĒMUMS
(2010. gada 29. septembris)
par atbalsta shēmu C 4/09 (ex N 679/97), ko Francija īstenojusi radio apraides veicināšanai
(izziņots ar dokumenta numuru C(2010) 6483)
(Autentisks ir tikai teksts franču valodā)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2011/147/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu (1),
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu un jo īpaši tā 62. panta 1. punkta a) apakšpunktu (2),
pēc tam, kad ieinteresētajām personām ir lūgts iesniegt savus apsvērumus saskaņā ar minētajiem pantiem (3),
tā kā:
1. PROCEDŪRA
(1)
Ar 1997. gada 2. oktobra vēstuli Francija paziņoja Komisijai par atbalsta shēmu N 679/1997 - dekrēta projektu, kurā paredzētas izmaiņas jau esošajā radio apraides atbalsta shēmā (4). Ar 1997. gada 10. novembra lēmumu (5) Komisija apstiprināja radio apraides atbalsta shēmas pagarināšanu uz desmit gadiem.
(2)
Ar Komisijas 2003. gada 28. jūlija lēmumu (6) tika atļauts veikt izmaiņas minētajā shēmā. Francijas iestāžu piedāvātie grozījumi paredzēja cita starpā pārmaiņas atbalsta shēmas finansēšanas noteikumos (7). Minētajā lēmumā Komisija secinājusi, ka šādi grozīta atbalsta shēma ir saderīga ar iekšējo tirgu Līguma par Eiropas Savienības darbību (turpmāk LESD) 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta nozīmē. Šie grozījumi 2003. gada 1. janvārī stājās spēkā uz desmit gadiem.
(3)
Eiropas Savienības Tiesa 2008. gada 22. decembrī pasludināja par spēkā neesošu Komisijas 1997. gada 10. novembra lēmumu attiecībā uz laika posmu no 1997. līdz 2002. gadam. Kopš tā brīža Komisija ir veikusi visas nepieciešamās darbības, lai novērstu konstatētās nelikumības un vēlreiz pārbaudītu Francijas iestāžu sniegto informāciju (ar šīs procedūras sīku aprakstu var iepazīties 3. nodaļā “Procedūras uzsākšanas pamatojums”).
(4)
Komisija ar 2009. gada 11. februāra vēstuli informēja Franciju par lēmumu uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru attiecībā uz šo atbalstu.
(5)
Komisijas lēmums uzsākt procedūru tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (8). Komisija aicināja ieinteresētās personas iesniegt savus apsvērumus par attiecīgo atbalstu.
(6)
Francijas Republika ar 2009. gada 23. aprīļa vēstuli iesniedza savus apsvērumus par pasākumu.
(7)
Komisija šajā jautājumā nav saņēmusi citus ieinteresēto personu apsvērumus.
2. ATBALSTA SĪKS APRAKSTS
(8)
Minētais pasākums ir atbalsta shēma nelielām vietējām Francijas radiostacijām, kas darbojas kā vietējās sociālās komunikācijas nodrošinātājas un kuru ienākumi no reklāmas un sponsorēšanas nepārsniedz 20 % no apgrozījuma.
(9)
Atbalsts tika finansēts no ieņēmumiem, kas iegūti no parafiskālās nodevas, kura piemērota līdzekļiem, kas iegūti pārraidot reklāmu radio ēterā un televīzijā.
(10)
Kompetentā iestāde - Radio atbalsta fonds (FSER) - var piešķirt trīs atbalsta veidus:
a)
dibināšanas atbalsts Audiovizuālās padomes nesen licencētām sabiedriskām raidstacijām, kas nedrīkst pārsniegt skalā noteikto maksimālo robežu;
b)
darbības atbalsts, kura summa paredzēta augšupejošā, tad lejupejošā skalā, ko nosaka komisija, kas ir atbildīga par atbalsta piešķiršanu un kura var to palielināt noteiktajās robežās, ņemot vērā saņēmēja sasniegto iekšējās vadības jomā un darbības izglītības, sabiedriskajā, kultūras jomā vai vietējās sociālās komunikācijas jomā;
c)
aprīkojuma atbalsts, kas veido līdz 50 % no atbilstošo raidstaciju aparatūras atjaunošanas finansējuma, ko drīkst piešķirt reizi piecos gados un kas nedrīkst pārsniegt skalā noteiktos maksimālo robežu.
(11)
Shēma darbojas kopš 1989. gada un tā tikusi grozīta vairākas reizes; visi grozījumi paziņoti Komisijai, un Komisija tos apstiprinājusi 1990., 1992., 1997. un 2003. gadā.
2.1. Atbalsta shēmas saņēmēji
(12)
Saskaņā ar Francijas iestāžu paziņoto projektu tiek piemērota atbalsta shēma, kas paredzēta 80. pantā 1986. gada 30. septembra Likumā Nr. 86-1067 par saziņas brīvību, kurā grozījumi izdarīti ar 1989. gada 17. janvāra Likuma Nr. 89-25 25. pantu un 1990. gada 29. decembra Likuma Nr. 90-1170 27. pantu un kurā noteikts:
“Radio raidorganizācijām, kuru komerciālie ieņēmumi no reklāmraidījumiem vai sponsorētiem raidījumiem nepārsniedz 20 % no to kopējā apgrozījuma, tiek piešķirts atbalsts atbilstoši valsts Padomes dekrētā noteiktajai kārtībai.
Šī atbalsta finansēšanai tiek ieviests maksājums par ieņēmumiem no radio un televīzijā pārraidītās reklāmas.
Nosakot šī panta pirmajā daļā minēto robežu, netiek ņemta vērā atlīdzība, ko radio raidorganizācijas saņem par raidījumiem, kuri veltīti vispārēju interešu vai sabiedrībai nozīmīgu pasākumu atbalstam.”
2.2. Atbalsta shēmas finansēšanas veids
(13)
Attiecībā uz atbalsta shēmas finansējumu Francijas iestāžu 1997. gada 2. oktobrī paziņotā dekrēta projekta, kas kļuvis par 1997. gada 29. decembra Dekrētu Nr. 97-1263, 1. pantā noteikta parafiskālās nodevas ieviešana par labu radio apraides atbalsta fondam (9).
“Lai finansētu fondu, kas izveidots licencētu radio raidorganizāciju atbalstam, kuru komerciālie ieņēmumi no reklāmraidījumiem un sponsorētiem raidījumiem nepārsniedz 20 % no to kopējā apgrozījuma, no 1998. gada 1. janvāra uz pieciem gadiem tiek ieviesta parafiskālā nodeva par radio un televīzijā pārraidītu reklāmu (turpmāk “reklāmas aģentūru nodeva”). Šīs nodevas mērķis ir radio apraides atbalstīšana.”
Tā paša dekrēta 2. pantā ir noteikts:
“Nodeva tiek aprēķināta, pamatojoties uz summām, ko reklāmdevēji maksā par reklāmas pārraidīšanu Francijas teritorijā, no tā atskaitot atlīdzības summu aģentūrai un PVN.
Nodevas maksātāji ir personas, kas pārdod šos reklāmraidījumus.
Nodevas apmēru atkarībā no aģentūras - nodevas maksātāja - ieņēmumiem ceturksnī nosaka par budžetu un sakariem atbildīgie ministri, pieņemot kopīgu dekrētu, ņemot vērā šādas maksimālās robežas:
[…]”
Tā paša dekrēta 4. pantā precizēts, ka nodevu, kas paredzēta tā 2. pantā un kas jāieskaita Radio apraides atbalsta fonda kontā atbilstoši tiesību normām un ievērojot garantijas un sankcijas, kas ir spēkā attiecībā uz PVN, piemēro, iekasē un atgūst Vispārējā nodokļu pārvalde.
(14)
Izdarot grozījumus atbalsta shēmā, kas paziņoti Komisijai un apstiprināti ar 2003. gada 28. jūlija lēmumu (10), tika izdarīti grozījumi šajos noteikumos. Saskaņā ar jaunajiem noteikumiem nodevai pielīdzināms maksājums attiecas tikai uz uzņēmumiem, kas reģistrēti Francijas teritorijā.
3. PROCEDŪRAS UZSĀKŠANAS PAMATOJUMS
(15)
Komisija 1997. gadā ar Lēmumu Nr. N 679/97 apstiprināja grozījumus atbalsta shēmā, kas paredz finansēšanas mehānismu, kas balstās uz parafiskālo nodevu par radio un televīzijā pārraidītu reklāmu. Šajā lēmumā nebija ietverta finansēšanas metodes analīze. Lēmums, kurš pieņemts 1997. gadā bija spēkā līdz 2003. gadam, kad tas tika aizstāts ar jaunu labvēlīgu lēmumu Nr. NN 42/03 (11).
(16)
Régie Network, lielas Francijas radiostacijas (proti NRJ) uzņēmums, kas nodarbojas ar reklāmu, 2004. gada 3. augustā Lionas tiesā apstrīdēja 2001. gadā samaksāto nodevu (EUR 152 524). Tiesai tika nosūtīts lūgums sniegt prejudicālu nolēmumu par Komisijas 1997. gada 10. novembra lēmuma par atbalsta piešķiršanu spēkā esības novērtējumu.
(17)
Tiesa ar 2008. gada 22. decembra spriedumu (12) pasludināja 1997. gada lēmumu par spēkā neesošu, pamatojoties uz to, ka Komisija nav izvērtējusi izskatāmā pasākuma finansēšanas metodi.
(18)
Tiesa sava sprieduma 89. punktā atgādina, ka Komisijai, izvērtējot atbalsta pasākumus noteikti jāņem vērā atbalsta finansēšanas veids gadījumā, kad tas ir pasākuma daļa. Sprieduma 99. punktā Tiesa precizē, ka nodeva ir atbalsta pasākuma daļa, ja pastāv savstarpēja atkarība starp nodevu un minēto atbalstu saskaņā ar attiecīgiem valsts noteikumiem tādā nozīmē, ka ieņēmumi no nodokļa tiek novirzīti atbalsta finansēšanai un tieši ietekmē atbalsta lielumu un attiecīgi šā atbalsta saderīguma ar kopējo tirgu novērtējumu.
(19)
Pārbaudījusi, ka visi šie nosacījumi tikuši izpildīti, Tiesa sprieduma 112. punktā konstatē, ka reklāmas aģentūru nodeva, no kuras paredzēts finansēt radio apraides atbalsta shēmu, ir šīs shēmas daļa. Līdz ar to Komisijai, izvērtējot attiecīgo atbalsta shēmu, bija noteikti jāņem vērā minētā nodeva, kas netika darīts Lēmumā Nr. NN 42/03.
(20)
Pēc sprieduma, ar kuru pasludināja par spēkā neesošu Komisijas 1997. gada 10. novembra lēmumu, Komisija ir veikusi visus nepieciešamos pasākumus, lai novērstu konstatētās nelikumības un vēlreiz pārbaudītu Francijas iestāžu sniegto informāciju. Tāpēc Komisija 2009. gada 11. februārī uzsāka formālu izmeklēšanas procedūru Nr. C4/2009 saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu (13).
4. FRANCIJAS APSVĒRUMI
(21)
Ar 2009. gada 23. aprīļa vēstuli Francijas iestādes iesniedza Komisijai šādus apsvērumus:
a)
Attiecīgajā laika posmā iegūto un izmaksāto līdzekļu summa katru gadu ir apmēram 20 miljoni euro, kas tiek sadalīti vairāk nekā 500 saņēmēju starpā.
b)
Netiek apstrīdēts, ka ārvalstu uzņēmumi, kas sniedz apraides pakalpojumus Francijā, izmantojot raidstacijas vai uzņēmumus, kas reģistrēti citās dalībvalstīs, arī maksāja šo parafiskālo nodevu, taču tos nav iespējams identificēt.
c)
Atbalstu nevar atgūt galvenokārt divu iemeslu dēļ: pirmkārt, Komisija vairākkārt ir pienācīgi paziņojusi un apstiprinājusi atbalsta shēmu, kas radīja leģitimu paļāvību atbalsta saņēmējos. Otrkārt, atbalsta saņēmēju pašreizējā finansiālā stāvokļa dēļ, Francijas iestādēm nav iespējams atgūt samaksāto summu.
5. ATBALSTA NOVĒRTĒJUMS
5.1. Novērtējuma juridiskais pamats
(22)
Konkrētās atbalsta shēmas novērtējums balstās uz LESD 107. panta 3. punktu.
5.2. Atbalsta esība LESD 107. panta 1. punkta nozīmē
(23)
LESD 107. panta 1. punktā ir noteikts:
“Ja vien Līgumi neparedz ko citu, ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl tāds atbalsts iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm”.
(24)
Šīs lietas izmeklēšana saskaņā ar LESD 107. panta 1. punkta nosacījumiem.
a) Valsts piešķirts atbalsts, kas finansēts no valsts līdzekļiem
Atbalsta shēmu finansē, izmantojot resursus, ko iegūst no parafiskālās nodevas, kas paredzēta normatīvajos aktos, ko iekasē nodokļu administrācija un ko piemēro radio un televīzijā pārraidītai reklāmai.
Tātad atbalstu piešķir no Francijas valsts līdzekļiem.
b) Konkurences izkropļošana vai draudi radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku atsevišķiem uzņēmumiem vai precēm
Atbalsta shēma atbalsta tikai radio raidorganizāciju pakalpojumus. Atbalsta shēmas saņēmēji ir tādu pakalpojumu sniedzēji, kuru ieņēmumi no reklāmraidījumiem nepārsniedz 20 % no to kopējā apgrozījuma. Šie pakalpojumi ir konkurences situācijā attiecībā uz klausītāju un reklāmas ieņēmumu piesaisti, jo īpaši ar citām raidorganizācijām Francijas teritorijā, kuru komerciālie ieņēmumi pārsniedz šo maksimālo robežu un kuri nesaņem valsts atbalstu saskaņā ar atbalsta shēmu.
Konkrētais atbalsts rada vai vismaz draud radīt konkurences izkropļojumus starp pakalpojumu sniedzējiem, kas saņem atbalstu, un tiem, kas šo atbalstu nesaņem.
c) Ietekme uz tirdzniecību dalībvalstu starpā
Radio apraides pakalpojumus, kurus Francijas teritorijā jo īpaši sniedz atbalsta shēmas līdzekļu saņēmēji, var uztvert arī citās dalībvalstīs, lai gan tikai pierobežas apgabalos. Tāpat tika konstatēts, ka parafiskālā nodeva, kas paredzēta paziņotajos normatīvajos aktos, attiecas arī uz ieņēmumiem no reklāmraidījumiem, kas no citām dalībvalstīm tiek raidīti Francijas teritorijā.
Tādējādi paziņotā atbalsta shēma ietekmē vai var ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm.
d) Secinājums par valsts atbalsta esību
Ņemot vērā šos apstākļus, Komisija uzskata, ka radio apraides atbalsta shēma, par ko ziņojušas Francijas iestādes, attiecas uz LESD 107. panta 1. punktā paredzēto noteikumu darbības formu. Tā kā minētais atbalsts ir valsts atbalsts, Komisija jāizvērtē tā saderība ar iekšējo tirgu. Saskaņā ar iepriekš minēto Régie Networks spriedumu, izvērtējot šī atbalsta saderību, jāņem vērā reklāmas aģentūru nodeva, no kuras tiek finansēts minētais atbalsts.
5.3. Atbalsta saderība ar kopējo tirgu, ņemot vērā LESD 107. panta 2. un 3. punktu
(25)
Pamatojoties uz tā mērķi un piemērošanas jomu, paziņotais atbalsta pasākums acīmredzami neatbilst LESD 107. panta 2. punkta un 3. punkta a) un b) apakšpunkta nosacījumiem.
(26)
Sniedzot priekšrocības radio raidorganizācijām, kas sniedz pakalpojumus Francijas teritorijā, īpaši tām, kuru ieņēmumi no reklāmraidījumiem ir vismazākie, atbalsta shēmas mērķis ir nodrošināt plašsaziņas līdzekļu daudzveidību Francijas teritorijā, kas ir likumīgs vispārējas nozīmes mērķis. Tādējādi jautājumu par atbalstu varētu izskatīt saskaņā ar LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta nosacījumiem. Tajā noteikts ka: “Turpmāk norādīto var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu: (…) atbalstu, kas veicina konkrētu saimniecisko darbību vai konkrētu tautsaimniecības formu attīstību, ja šādam atbalstam nav tāds nelabvēlīgs iespaids uz tirdzniecības apstākļiem, kas ir pretrunā kopīgām interesēm (…)”. Šajā gadījumā Komisijai jāizvērtē pasākuma pozitīvā un negatīvā ietekme.
(27)
Iepriekšējos lēmumos Komisija secinājusi, ka attiecīgajai atbalsta shēmai ir pozitīva ietekme un tā ir saderīga ar iekšējo tirgu, īpaši tāpēc, ka šī atbalsta shēma veicina skaidri noteikta vispārējo interešu mērķa īstenošanu. Tās mērķis ir veicināt to raidorganizāciju daudzveidību, kas sniedz pakalpojumus Francijas teritorijā. Tā atbalsta mazas raidstacijas ar vietēju auditoriju, ņemot vērā sociālās, kultūras un vietējās intereses, kas ir likumīgs vispārējas nozīmes mērķis. Turklāt iespēja, ka atbalsta shēma vietējām radiostacijām varētu izraisīt konkurences izkropļojumus ir neliela, un tai nav tāda nelabvēlīga iespaida uz tirdzniecības apstākļiem, kas būtu pretrunā kopīgām interesēm. Ņemot vērā minēto raidstaciju uzdevumu un lielumu, konkurences izkropļošanas iespējamība starp šīm stacijām un tādu pašu pakalpojumu sniedzējiem citā dalībvalstī ir īpaši maza. Tādējādi šīs shēmas ietekme uz tirdzniecību ir īpaši nenozīmīga.
(28)
Tomēr, pamatojoties uz Dekrēta Nr. 97-1263 3. un 6. panta izvērtējumu, atbalsta shēmas finansēšana, izmantojot attiecīgu parafiskālo nodevu, ir neatņemama pasākuma sastāvdaļa, kā to jau ir konstatējusi Tiesa spriedumā Régie Networks (99. līdz 112. punkts).
(29)
Tā Régie Networks sprieduma 89. punktā norādījusi: “atbalsta finansēšanas veids visu atbalsta shēmu, uz kuru šis finansējuma veids attiecas, var padarīt par nesaderīgu ar iekšējo tirgu. Līdz ar to atbalsts nav skatāms atsevišķi no tā finansēšanas veida sekām. Gluži pretēji - Komisijai, izskatot atbalsta pasākumu, noteikti ir jāņem vērā arī atbalsta finansēšanas veids, ja tas veido neatņemamu atbalsta pasākuma daļu (šajā sakarā sk. iepriekš minēto spriedumu apvienotajās lietās van Calster u. c., 49. punkts, kā arī 2004. gada 15. jūlija spriedumu lietā C-345/02 Pearle u. c., Krājums, I-7139. lpp., 29. punkts)”
(30)
No tā izriet, ka Komisijai, izvērtējot atbalsta shēmas saderību ar iekšējo tirgu, ir jāņem vērā minētā nodeva. Šajā saistībā aplūkotā reklāmas aģentūru nodeva ir pretēja vispārējam principam, ko atkārtoti apstiprinājusi Komisija un ko Tiesa apstiprinājusi savā 1970. gada 25. jūnija spriedumā lietā 47/69 Francija/Komisija (Recueil, 487. lpp.), saskaņā ar kuru importētās preces vai pakalpojumi ir jāatbrīvo no jebkādām parafiskālām nodevām, no kurām ir paredzēts finansēt atbalsta shēmu, kura ir piemērojama tikai valstī reģistrētiem uzņēmumiem. Tiesa šo izvērtējumu sniedz Régie Networks sprieduma 115. punktā.
(31)
Komisijas uzskata, ka atbrīvojuma nepiemērošanai raidorganizāciju pakalpojumiem, kas tiek sniegti Francijā, izmatojot raidstacijas, kas atrodas citās dalībvalstīs un kuras nevar saņemt atbalstu saskaņā ar paziņoto shēmu, ir tāds nelabvēlīgs iespaids uz tirdzniecības apstākļiem, kas ir pretrunā kopīgām interesēm. Pat ja atbalsta saņemšanas vispārējais mērķis, ko paredz paziņotā shēma, būtu likumīgs un varētu tikt uzskatīts par saderīgu ar iekšējo tirgu, to pašu nevar teikt par minētās shēmas finansēšanas veidu.
6. SECINĀJUMI
(32)
Ņemot vērā šos apstākļus, Komisija secina, ka atbalsta shēmu var atzīt par saderīgu ar iekšējo tirgu īpaši no LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktā noteikto kritēriju viedokļa. Taču Komisija nevar atbalstīt šīs shēmas finansēšanas veidu.
(33)
Šajā sakarā Komisija ņēma vērā Francijas iestāžu 2009. gada 23. aprīļa vēstulē izteikto viedokli par neiespējamību identificēt ārvalstu uzņēmumus, kas attiecīgās atbalsta shēmas darbības laikā snieguši raidorganizāciju pakalpojumus Francijā, izmantojot raidstacijas vai uzņēmumus, kas atrodas citās dalībvalstīs. Komisija, ņemot vērā, ka fakti attiecas uz senāku laika posmu, pieļauj administratīvu šķēršļu esamību, kas traucē to identificēšanu. Taču, ņemot vērā Francijas iestāžu sniegtos paskaidrojumus, pagājušais laika posms šajā gadījumā nevar tikt uzskatīts par nepārvaramu šķērsli nodokļu maksātāju identificēšanai. Francijas iestādes turpretī norādīja, ka, pamatojoties uz to rīcībā esošajiem datiem, ne vienmēr iespējams noteikt, vai maksātāji raidīja no Francijas teritorijas vai no citas dalībvalsts. Šādā gadījumā tām sešu mēnešu laikā pēc šī lēmuma izziņošanas atsevišķi jāpaziņo nodokļu maksātājam par tā īpašajām tiesībām saņemt atlīdzinājumu, ja tas raidījis Francijā no citas dalībvalsts. Iestādēm jāizmanto visi to rīcībā esošie līdzekļi, lai identificētu nodokļu maksātājus. Tā kā nav droši zināms, vai Francijas iestādes pašas var identificēt visus šī nodokļa maksātājus, tām būs jānodrošina arī pietiekama informācija par atmaksas sistēmu, lai attiecīgie uzņēmumi varētu pieteikties.
(34)
Nekas netraucē Francijai šiem nezināmajiem operatoriem dot iespēju aizstāvēt savas tiesības atgūt laika posmā no 1997. līdz 2002. gadam nepamatoti samaksātos nodokļus. Francija varētu labot atbalsta shēmas finansēšanas metodes nesaderību, atlīdzinot nodokļos, kas nav saderīgi ar iekšējo tirgu, samaksāto summu, ievērojot šādus nosacījumus:
-
Francijai jāinformē attiecīgie uzņēmumi katru reizi, kad Francijas iestādes var tos identificēt, atsevišķi paziņojot par to īpašajām tiesībām saņemt atlīdzinājumu, un jānodrošina pietiekama informācija īpaši publicējot to specializētos izdevumos visā Eiropas Savienībā (14),
-
maksātājiem atmaksas pieteikuma iesniegšanai jāatvēl trīs gadi no pietiekamas informācijas publicēšanas (15),
-
atmaksa jāveic ilgākais sešu mēnešu laikā no pieteikuma iesniegšanas dienas (16),
-
atmaksājamās summas kopā ar procentiem, kas faktiski uzkrāti no dienas, kad tie tikuši iekasēti, līdz faktiskajai atmaksāšanas dienai, jāaprēķina pēc salikto procentu formulas, par atskaites punktu pieņemot paredzēto likmi atbilstīgi tai, kas noteikta Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regulas (EK) Nr. 794/2004, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 659/1999, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK Līguma 93. panta piemērošanai, 9. pantā (17),
-
Francijas iestādēm no attiecīgajiem uzņēmumiem jāpieņem jebkurš pietiekams pierādījums, kas pierāda nodokļa samaksu,
-
tiesībām uz atmaksu nevar piemērot citus nosacījumus,
-
reizi sešos mēnešos, no šī lēmuma izziņošanas dienas, Francijas iestādes regulāri nosūta Komisijai pārskatus par atmaksas procedūras stāvokli,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU:
1. pants
Francijas īstenotā atbalsta shēma ir saderīga ar iekšējo tirgu saskaņā ar 2. pantā paredzētajiem nosacījumiem.
2. pants
Lai novērstu diskrimināciju pret ārvalstu raidorganizācijām, kas Francijas valstij maksājuši reklāmas aģentūru nodevu, nesaņemot atbalstu no atbalsta shēmas, Francijas iestādēm jāatmaksā parafiskālā nodeva, ko maksājuši ārvalstu uzņēmumi no 1997. līdz 2002. gadam. Tām sešu mēnešu laikā pēc šī lēmuma izziņošanas visiem uzņēmumiem, kas maksājuši atlīdzināmos nodokļus un kurus tās var identificēt, jānodrošina pietiekama informācija, aicinot attiecīgos uzņēmumus pieteikties, atmaksas pieteikumu iesniegšanai atvēlot trīs gadus (18). Pēc šāda aicinājuma, un pamatojoties uz attiecīgo operatoru sniegtajiem pierādījumiem, Francijai sešu mēnešu laikā no atmaksas pieteikuma iesniegšanas dienas jāatlīdzina nodokļos, kas nav saderīgi ar iekšējo tirgu, samaksātā summa kopā ar procentiem, kas aprēķināta pēc salikto procentu formulas, par atskaites punktu pieņemot paredzēto likmi atbilstīgi tai, kas Regulas (EK) Nr. 794/2004 9. pantā.
3. pants
Francija divu mēnešu laikā no šā lēmuma paziņošanas dienas informēs Komisiju par pasākumiem, kas veikti, lai panāktu atbilstību šim lēmumam.
Ik pēc sešiem mēnešiem no šī lēmuma izziņošanas dienas tā Komisijai regulāri nosūtīs pārskatus par atmaksas procedūras, kas noteikta 2. pantā, stāvokli, līdz trīs gadu termiņa beigām no pietiekamas informācijas, kas minēta 2. pantā, pēdējās publicēšanas dienas.
4. pants
Šis lēmums ir adresēts Francijas Republikai.
Briselē, 2010. gada 29. septembrī