ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 13. července 2011
o poplatcích ve prospěch organizace InterDev
(oznámeno pod číslem C(2011) 4923)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(2012/131/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy (1),
poté, co v souladu s čl. 108 odst. 2 prvním pododstavcem Smlouvy o fungování Evropské unie vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek a vzhledem k těmto připomínkám,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Poté, co obdržela informace týkající se předmětného opatření, se Komise dopisem ze dne 2. října 2001 obrátila na francouzské orgány s dotazy ohledně tohoto opatření. Stálé zastoupení Francouzské republiky při Evropské unii odpovědělo Komisi dopisem ze dne 9. listopadu 2001.
(2)
Jelikož toto opatření začalo být uskutečňováno bez předchozího schválení Komise, bylo zaevidováno v registru neoznámených podpor pod číslem NN 39/03.
(3)
Komise zahájila řízení ohledně předmětné podpory podle čl. 108 odst. 2 SFEU dopisem č. K(2003) 2057 v konečném znění ze dne 9. července 2003.
(4)
Rozhodnutí o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (2). Komise vyzvala ostatní členské státy a zúčastněné třetí strany k podání připomínek k dotčeným podporám. Komise neobdržela žádné připomínky třetích stran. Francouzské orgány zaslaly své komentáře dopisy ze dne 8. a 10. října 2003, 13. září a 29. listopadu 2005.
(5)
Dne 25. února 2011 byla Francii zaslána žádost o doplňující informace a dne 29. března 2011 proběhlo jednání.
(6)
Francouzské orgány odpověděly dopisem ze dne 24. května 2011.
II. POPIS DOTČENÉ PODPORY
1. POPLATKY VE PROSPĚCH ORGANIZACE INTERBEV
1.1 MEZIODVĚTVOVÉ ORGANIZACE (INTERPROFESSIONS - „IPO“) A SYSTÉM DOBROVOLNÝCH POPLATKŮ ZMĚNĚNÝCH NA POVINNÉ
(7)
Meziodvětvové organizace („IPO“) jsou seskupení, v jejichž rámci jsou sdruženy podle odvětví různé nejreprezentativnější profesní skupiny zemědělské produkce a případně zpracování, uvádění do oběhu a distribuce, která byla uznána příslušným správním orgánem jako meziodvětvová organizace. Jejich existenci, úkoly a fungování regulují články L.631-1 a následující zemědělského zákoníku. Aby podobné seskupení bylo uznáno, musí příslušné orgány ověřit, zda jsou splněna různá kritéria, a to zejména že jeho stanovy jsou v souladu s právními předpisy (článek L.632-1 zemědělského zákoníku) a že organizace, jež tvoří dotčenou IPO, jsou reprezentativní.
(8)
IPO mají za cíl vyvíjet činnost v zájmu všech článků daného odvětví a za tímto účelem mohou uzavírat dohody. Tyto dohody a výběr dobrovolných poplatků za účelem financování činnosti stanovené v těchto dohodách se potom mohou stát na základě meziministerské vyhlášky povinnými („být rozšířeny na“) pro všechny subjekty daného odvětví bez ohledu na to, zda jsou či ne členy určité profesní organizace, jež je členem IPO, pokud jsou v souladu s cíli uvedenými na seznamu stanoveném právním předpisem. Tyto dohody jsou hlavně zaměřeny na lepší znalost trhu, lepší vztahy mezi subjekty z oboru, lepší kvalitu a propagaci produktů. Zemědělský zákoník povoluje rozšíření dohod, pouze pokud tyto dohody mají za cíl „společný zájem“ založený na opatřeních „v souladu s obecným zájmem a slučitelných s pravidly společné zemědělské politiky“ (viz článek L.632-3 zemědělského zákoníku).
(9)
Způsoby výběru a rozdělení dobrovolných poplatků, které se stanou povinnými, jsou stanoveny jednotlivě každou dohodou IPO.
1.2 ÚLOHA STÁTU
(10)
Ačkoliv jsou IPO soukromoprávními právnickými osobami a jejich financování je zajišťováno příspěvky dotčeného odvětví, fungování systému povinných dobrovolných poplatků vyžaduje zásah státu, a to zejména následujícími způsoby:
a)
před každou žádostí o rozšíření musí být IPO předem uznána orgány veřejné moci a musí se podřídit cílům vnitrostátní a společné zemědělské politiky (viz body odůvodnění 7 a 8);
b)
po svém uznání mohou IPO požádat stát, aby meziministerskou vyhláškou o rozšíření učinil jejich dohody povinné. Každý hospodářský subjekt v oblasti dané produkce se tak stane osobou povinnou k povinnému dobrovolnému poplatku placenému reprezentativní IPO (viz bod odůvodnění 8);
c)
podle článku L.632-8-1 zemědělského zákoníku se příslušným orgánům zasílají zprávy o činnosti každé IPO a výsledky provádění každé rozšířené dohody.
2. CÍL PODPORY
(11)
Cílem předmětné podpory je podporovat činnosti v oblasti výzkumu, vývoje, technické pomoci a propagace (reklamy) ve prospěch odvětví chovatelství.
2.1 POPLATKY ZAVEDENÉ ORGANIZACÍ INTERBEV
(12)
Toto rozhodnutí se týká dvou druhů meziodvětvových poplatků, které orgány veřejné moci učinily povinnými. Na jedné straně se jedná o poplatek z hovězího a skopového masa a vnitřností určených k lidské spotřebě a z živých kusů hovězího dobytka a ovcí odesílaných do zemí EU nebo vyvážených („poplatek z masa“) a na druhé straně o poplatek ve prospěch Fonds National de l’Élevage (Národní chovatelský fond) („poplatek FNE“).
(13)
Meziodvětvové dohody, kterými se zavádějí poplatky ve prospěch organizace Interbev a které jsou předmětem tohoto rozhodnutí, jsou následující:
Poplatky z masa
Poplatky ve prospěch Fond National de l’Elevage - FNE (Národní chovatelský fond)
Dohody IPO
Vyhláška o rozšíření
Dohoda IPO
Vyhláška o rozšíření
25.7.1995
18.12.1995
15.6.1994
18.12.1995
12.6.2001
19.9.2001
19.4.2001
(14)
Národní meziodvětvové sdružení dobytka a masa (Association nationale Interprofessionnelle du Bétail et des Viandes - Interbev) je francouzská meziodvětvová organizace pro odvětví dobytka a masa. Byla založena dne 9. října 1979 z podnětu reprezentativních organizací oboru dobytka a masa odvětví skotu, ovcí a koní a je uznána na základě vyhlášky ze dne 18. listopadu 1980 (3). Jejím úkolem je hájit a zhodnocovat společné zájmy chovatelů a obchodních, řemeslných a průmyslových činností oboru. Interbev byla uznána v roce 1980 za meziodvětvovou organizaci odvětví dobytka a masa. Tvoří ji třináct vnitrostátních profesních organizací zastupujících různé obory hospodářského odvětví dobytka a masa: chovatele, obchodníky s živými kusy, jatka, velkoobchodníky, průmyslové subjekty, distributory.
(15)
Její hlavní dva úkoly spočívají ve vypracování meziodvětvových dohod a ve společné komunikaci. K tomu se dále připojují výzkumné programy v odvětví masa. Meziodvětvové dohody podepsané v rámci organizace stanoví pravidla, jimiž se řídí činnost oboru. Tyto dohody mohou být předloženy orgánům veřejné moci v rámci řízení o rozšíření. Po vyhlášení rozšíření společnou vyhláškou ministerstva zemědělství a ministerstva hospodářství se opatření stanovená meziodvětvovou dohodou stávají povinnými pro všechny subjekty oboru.
2.2 POPLATEK Z MASA
(16)
Meziodvětvovou dohodou ze dne 25. července 1995, jež byla předmětem rozšíření na základě vyhlášky ze dne 18. prosince 1995 (4), zavedla organizace Interbev poplatek z masa a vnitřností určených k lidské spotřeby a pocházejících z hovězího dobytka a ovcí a ze živých kusů hovězího dobytka a ovcí odesílaných do zemí EU nebo vyvážených.
(17)
Poplatek se týkal tří kategorií masa a/nebo zvířat a byl stanoven následovně:
a)
poplatek z masa a vnitřností určených k lidské spotřebě u zvířat poražených ve Francii: stanoven na 0,084 francouzských franků („FRF“) (5) za kilogram jatečně upraveného těla a hrazený právnickou nebo fyzickou osobou, jež byla majitelem nebo spolumajitelem zvířete v okamžiku jeho porážky;
b)
poplatek z masa dopraveného nebo dovezeného za účelem jeho spotřeby ve Francii: stanoven na 0,042 FRF/kg a hrazený právnickou nebo fyzickou osobou, jež byla prvním majitelem nebo spolumajitelem masa na vnitrostátním území;
c)
poplatek z živých kusů hovězího dobytka nebo ovcí odesílaných do jiné země EU nebo vyvážených: stanoven na 7 FRF/kus a hrazený právnickou nebo fyzickou osobou, jež byla posledním majitelem nebo spolumajitelem zvířat na vnitrostátním území.
(18)
Meziodvětvová dohoda ze dne 25. července 1995 byla nahrazena jinou meziodvětvovou dohodou ze dne 12. června 2001, jež byla rozšířena vyhláškou ze dne 19. září 2001 (6). Článek 1 vyhlášky stanoví, že se dohoda rozšiřuje na období, jež končí tři roky po dni zveřejnění uvedené vyhlášky, což znamená dne 30. září 2004.
(19)
Meziodvětvová dohoda ze dne 12. června 2001 stanovila pokračování předchozího stavu, pokud jde o dotčené kategorie masa a/nebo zvířat, a to se zvýšením poplatku: 0,1574 FRF (0,024 EUR) u masa a vnitřností určených k lidské spotřebě ze zvířat poražených ve Francii, 0,0656 FRF (0,010 EUR) u masa dopraveného nebo dovezeného za účelem jeho spotřeby ve Francii a 11,15 FRF (1,7 EUR) u živých kusů hovězího dobytka nebo ovcí odesílaných do jiné země EU nebo vyvážených.
(20)
Dohoda ze dne 12. června 2001 zavedla také možnost částečného vrácení poplatku z masa v okamžiku jeho odeslání do jiné země EU nebo jeho vyvezení do třetích zemí. Výše vracení byla 0,0656 FRF/kg (0,010 EUR).
(21)
Rozšíření, k nimž došlo v roce 1995 a 2001, vyloučila ze systému poplatek z masa dopraveného nebo dovezeného za účelem jeho spotřeby ve Francii. Tyto produkty tak nepodléhají povinnému poplatku z masa.
2.3 POPLATEK FNE
(22)
Meziodvětvovou dohodou ze dne 15. června 1994, jež byla rozšířena vyhláškou ze dne 18. prosince 1995 (7) a vyhláškou ze dne 19. září 2001 (8), zavedla organizace Interbev poplatek ve prospěch Fonds national de l’élevage (Národního chovatelského fondu). Poslední vyhláška stanoví, že se dohoda rozšiřuje na období, jež končí tři roky po dni zveřejnění uvedené vyhlášky, což znamená dne 30. září 2004.
(23)
Tento profesní fond, který spravuje Confédération Nationale de l’Élevage (Národní konfederace chovatelství - CNE), byl vytvořen, aby plnil následující dva hlavní cíle: na jedné straně podněcoval k restrukturalizaci organizací služeb a přispíval k jejich přizpůsobení budoucím potřebám chovatelů, kteří jsou stále méně početní a čelí politikám Společenství v oblasti zvládání výroby, a na druhé straně přispíval k udržitelnosti společných prostředků v oblasti genetického vývoje a aplikovaného výzkumu, které budou v budoucnu představovat klíčový faktor konkurenceschopnosti chovatelství.
(24)
Poplatek určený na financování tohoto fondu se vybírá od právnických nebo fyzických osob, které jsou majiteli nebo spolumajiteli hovězího dobytka nebo ovcí poražených ve Francii. Podle posledních údajů sdělených francouzskými orgány byl tento poplatek stanoven na 0,02 FRF (0,003 EUR) za kilo čistého poraženého masa (nebo 7 FRF za kus u dospělých kusů hovězího dobytka, 2,40 FRF za kus u telat a 0,36 FRF za kus u ovcí, což činí 1,05, 0,36 a 0,054 EUR).
(25)
Podle francouzských orgánů byly příjmy z tohoto poplatku použity na genetická vylepšování, systém genetických informací, biotechnologii a hospodářské studie.
2.4 ČINNOSTI FINANCOVANÉ Z TĚCHTO POPLATKŮ
(26)
Příjmy organizace Interbev pocházející z poplatků z masa byly použity na tři druhy činností, a to zejména:
a)
komunikaci a propagaci ve prospěch odvětví;
b)
technickou pomoc;
c)
výzkum a pokusy.
(27)
Pokud jde o komunikaci a propagaci, jedná se zejména o financování kampaní na různá témata ve spojení s kvalitními masnými výrobky nebo obecnějších kampaní v televizi a rozhlase ve prospěch hovězího masa, jakož i opatření v oblasti vztahů s veřejností. Financují se také propagační opatření na vnějších trzích, jakož i účast na profesních a propagačních veletrzích.
(28)
Činnosti v oblasti technické pomoci jsou spojeny zejména s osvědčováním a kvalifikací chovů, a to hlavně s cílem odstranit překážky, jimž čelí subjekty zapojené do těchto postupů. Interbev vypracovává také kolektivní specifikace pro jednotlivé obory a podílí se na šíření a zavádění kodexu osvědčených postupů v chovatelství a osvědčených pracovních postupů při produkci masa a podílí se konečně na vyjasňování transakcí po celém řetězci.
(29)
Činnosti v oblasti výzkumu a pokusů odpovídají činnostem, jež jsou nejvíce přizpůsobeny potřebám odvětví v tom smyslu, že se zabývají zejména bezpečností potravin, řízením kvality a dobrými životními podmínkami zvířat.
(30)
Prostředky organizace Interbev pocházející z poplatků FNE se používají na následující činnosti:
a)
společné činnosti v oblasti genetického vylepšování;
b)
informatizovaný systém správy informačních systémů chovů;
c)
práce v oblasti aplikovaného výzkumu;
d)
hospodářské studie;
e)
různé činnosti.
3. DOBA TRVÁNÍ DOTČENÉHO OPATŘENÍ
(31)
Toto rozhodnutí se týká období od roku 1996 do roku 2004, kdy skončila platnost poslední meziodvětvové dohody, jež je předmětem tohoto řízení.
4. PŘÍJEMCI
(32)
Příjemci dotčeného opatření podpory jsou chovatelé hovězího dobytka a ovcí.
(33)
Hlavními konečnými adresáty dotčeného opatření podpory jsou producenti, zpracovatelé a distributoři zemědělských produktů. Počítá se s tím, že některé činnosti mohou vykonávat pro tyto subjekty soukromé podniky.
(34)
Toto rozhodnutí nepředjímá stanovisko Komise, pokud jde o slučitelnost výběrového řízení poskytovatelů služeb pověřených prováděním činností organizace Interbev s pravidly zadávání veřejných zakázek.
5. DŮVODY, KTERÉ VEDLY K ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ (9)
(35)
Pokud jde nejprve o povahu poplatků v tomto konkrétním případě, Komise zaznamenala, že francouzská vláda je v rámci postupu rozšíření meziodvětvových dohod učinila povinnými. Rozšíření dohod proběhlo přijetím vyhlášky zveřejněné v Úředním věstníku Francouzské republiky. Z toho plyne, že bylo zapotřebí aktu orgánu veřejné moci, aby byly tyto poplatky plně účinné. Na základě této skutečnosti Komise ve fázi zahájení vyšetřovacího řízení soudila, že se v tomto konkrétním případě jedná o parafiskální zdanění, tzn. o veřejné prostředky, a že tyto podpory jsou protiprávní, protože nebyly oznámeny.
(36)
Podle bodu 194 pokynů Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013 (10) (dále jen „zemědělské pokyny“) musí být každá protiprávní podpora posuzována podle pravidel a pokynů platných v okamžiku jejího poskytnutí. Zemědělské pokyny platí od 1. ledna 2007. Předchozí pokyny, to znamená pokyny Společenství týkající se státních podpor v odvětví zemědělství (2000-2006), platily od 1. ledna 2000 (11). Každou podporu poskytnutou po tomto dnu je proto nutno posuzovat podle pokynů z roku 2000. A naopak každou podporu poskytnutou před tímto dnem je nutno posuzovat podle ustanovení a postupů platných před 1. lednem 2000. Dotčené podpory byly poskytovány od roku 1996.
(37)
Jelikož se jedná o státní podpory financované pomocí parafiskálního poplatku, Komise musela přezkoumat jak opatření financovaná podporami, tak financování samotných podpor.
5.1 PODPORY
5.1.1 Propagační činnosti
(38)
Komise připomněla, že slučitelnost podpor poskytnutých před 1. lednem 2002 je nutno ověřovat podle rámce pro státní podpory v oblasti propagace zemědělských produktů a některých produktů neuvedených v příloze II Smlouvy o založení EHS (12) a že slučitelnost podpor poskytnutých po tomto dnu je nutno ověřovat podle pokynů Společenství ke státním podporám v oblasti propagace produktů uvedených v příloze i Smlouvy o ES a některých produktů neuvedených v příloze I (13). Oba dokumenty v podstatě sdílejí stejné zásady a stanoví zejména negativní a pozitivní kritéria, jež je nutno dodržet. Pokud jde o strop podpor, musí být tyto činnosti financovány odvětvím v minimální výši 50 % nákladů. V tomto konkrétním případě byla opatření plně financována parafiskálními poplatky, a finanční úsilí subjektů z oboru tak dosahuje této úrovně. Ve fázi zahájení vyšetřovacího řízení tak Komise soudila, že platné podmínky byly splněny.
5.1.2 Činnosti v oblasti technické pomoci
(39)
Komise připomněla, že slučitelnost podpor poskytnutých před 1. lednem 2000 je nutno ověřovat podle postupů Komise vycházejících z návrhu vhodných opatření týkajících se podpor poskytnutých státem v odvětví chovatelství a produktů chovatelství (14) a že slučitelnost podpor poskytnutých po tomto dnu je nutno ověřovat podle zemědělských pokynů. Postupy Komise použitelné před rokem 2000 a zemědělské pokyny v podstatě sdílejí stejné zásady. Pro tento typ podpor jsou tak povoleny podpory poskytnuté ve výši 100 % způsobilých nákladů. Podpory kromě toho musí být přístupné všem subjektům z oboru, které by případně mohly projevit zájem. Ve fázi zahájení vyšetřovacího řízení tak Komise soudila, že platné podmínky byly splněny.
5.1.3 Činnosti v oblasti výzkumu a pokusů
(40)
Komise připomněla, že slučitelnost těchto podpor je nutno ověřovat podle rámce Společenství pro poskytování státních podpor na výzkum a vývoj (15) a sdělení Komise týkající se změny tohoto rámce (16). S vnitřním trhem je tak slučitelná míra podpory, jež může dosáhnout výše 100 %, pokud jsou splněny následující čtyři podmínky: podpora představuje pro odvětví obecný zájem; informace je uveřejněna v příslušném tisku; výsledky prací jsou poskytnuty na rovném základě jak z hlediska nákladů, tak z hlediska času; podpora splňuje mezinárodní obchodní kritéria odsouhlasená EU. Ve fázi zahájení vyšetřovacího řízení tak Komise soudila, že platné podmínky byly splněny.
5.1.4 Činnosti financované z poplatku FNE
(41)
Komise si kladla otázky o přesné povaze činností financovaných z poplatku FNE, jejichž předmětem bylo podněcovat k restrukturalizaci organizací služeb a přispívat k jejich přizpůsobení budoucím potřebám chovatelů a k udržitelnosti společných prostředků v oblasti genetického vývoje a aplikovaného výzkumu. Podle francouzských orgánů byly příjmy z tohoto poplatku údajně použity na genetická vylepšování, systém genetických informací, biotechnologii a hospodářské studie. Tyto dílčí informace byly nedostatečné k tomu, aby Komisi umožnily konstatovat slučitelnost těchto činností s případně použitelnými ustanoveními Společenství. Ve fázi zahájení vyšetřovacího řízení tak Komise nebyla schopna dospět k závěru, že činnosti financované z poplatku FNE byly slučitelné se Smlouvou o ES (17).
5.2 FINANCOVÁNÍ PODPOR
5.2.1 Poplatek z masa
(42)
Od 1. ledna 1996 podléhají tomuto poplatku mimo jiné živé kusy hovězího dobytka a ovcí odesílané do jiných členských států a také produkty z hovězího a skopového masa odesílané do jiných členských států, ačkoliv pro tyto produkty bylo v roce 2001 zavedeno částečné vracení tohoto poplatku. Podle rozsudku Soudního dvora Evropské unie (dále jen „Soudní dvůr“) (18) je nutno určitou daň považovat za porušení zákazu diskriminace stanoveného v článku 110 SFEU, pokud výhody z přidělení příjmu ze zdanění využívají obzvláště ty ze zdaněných vnitrostátních produktů, které jsou zpracovávány nebo uváděny do oběhu na vnitrostátním trhu, a tyto výhody částečně vyrovnávají náklady, jež jsou s nimi spojeny, a tak znevýhodňují vyvážené vnitrostátní produkty.
(43)
Ve fázi vyšetřovacího řízení se Komise domnívala, že příjmy z poplatku z produktů a živých zvířat odesílaných do jiných členských států, jenž byly určeny na financování činností prováděných organizací Interbev v oblasti propagace, technické pomoci, výzkumu a pokusů, mohou představovat financování podpory neslučitelné s vnitřním trhem z hlediska Smlouvy, a to zejména jejího článku 107, a že tak státní podpory financované tímto způsobem nebyly zřejmě slučitelné s uvedenou Smlouvou. Poplatek totiž mohl znevýhodňovat produkci těchto zvířat za účelem jejich vývozu do jiných členských států, protože přidělení prostředků mohlo svou povahou zvýhodňovat vnitrostátní produkci uváděnou do oběhu ve Francii na úkor vyvážené vnitrostátní produkce a protože výše poplatku nezohledňovala různou míru zisku dosahovanou u vnitrostátních produktů podle toho, zda jsou uváděny do oběhu ve Francii nebo mimo ni.
5.2.2 Poplatek FNE
(44)
Na základě informací dostupných v okamžiku zahájení vyšetřovacího řízení neměla Komise ve fázi vyšetřovacího řízení k dispozici prvky, které by ukazovaly na to, že tomuto poplatku podléhala dovážená zvířata nebo zvířata odesílaná do jiných členských států.
6. SLUČITELNOST POVINNÝCH DOBROVOLNÝCH POPLATKŮ SE SYSTÉMEM SPOLEČNÉ ORGANIZACE TRHŮ
(45)
Pokud jde o otázku slučitelnosti povinných dobrovolných poplatků se systémem společné organizace trhů (dále jen „SOT“) v souvislosti s rozsudkem ze dne 22. května 2003 ve věci Freskot (19), Komise se domnívala, že v tomto konkrétním případě povinné dobrovolné příspěvky zřejmě nezasahují přímo nebo nepřímo do cen dotčených konečných produktů, protože vybírání poplatků nemá vliv na cenu produktů, které jsou určovány volným trhem. Zatížení uzenářských výrobků a chovaných zvířat je tak zrušeno výhodou představovanou financovanými činnostmi. Je proto možno soudit, že účinky výběru poplatků na ceny jsou omezené nebo neexistují.
III. KOMENTÁŘE FRANCIE
(46)
Dopisy ze dne 8. a 10. října 2003 předložily francouzské orgány své připomínky k rozhodnutí Komise o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU ohledně dotčeného opatření podpory.
(47)
Dopisy ze dne 13. září a 29. listopadu 2005 předložily francouzské orgány další připomínky jako odpověď na žádosti o dodatečně informace, jež jim zaslala Komise.
(48)
Po žádosti o dodatečné informace zaslané Komisí dne 25. února 2011 a jednání, jež proběhlo dne 29. března 2011, francouzské orgány předložily další připomínky dopisem ze dne 24. května 2011.
(49)
Francouzské orgány berou na vědomí, že se Komise domnívá, že lze prostředky pocházející z takovýchto meziodvětvových poplatků, které se staly povinnými, přirovnat k parafiskálním poplatkům, které by mohly vést k narušení hospodářské soutěže na vnitřním trhu. Francouzské orgány berou také na vědomí, že opatření měla být oznámena. Poté podávají následující sdělení:
1. ROZSAH PŘEZKUMU KOMISE PODLE FRANCOUZSKÝCH ORGÁNŮ
(50)
Pokud jde o poplatky vybírané podle meziodvětvových dohod ze dne 15. června 1994 ve prospěch fondu chovatelství a ze dne 18. prosince 1995 ve prospěch organizace Interbev, francouzské orgány měly za to, že Komise zahájila jejich přezkum dopisy ze dne 16. ledna 1995 (podpora NN 34/95) a ze dne 18. března 1996 a uzavřela jej dopisem (SG (96) D/6396) ze dne 15. července 1996, přičemž dospěla k závěru, že „předmětná opatření spadají výlučně do oblasti působnosti nařízení (EHS) č. 2328/91 a musí být předmětem přezkumu podle tohoto nařízení. Čl. 35 odst. 2 tohoto nařízení přitom vylučuje použití článků 92 a 93 Smlouvy“.
(51)
Jako odpověď Komisi, která zdůraznila, že se v té době nevyjádřila k ostatním činnostem prováděným organizací Interbev (protože věc NN 34/95 se týkala pouze investic do restrukturace chovu skotu bez tržní produkce mléka), francouzské orgány tvrdily, že se k tomu vyjádřily v odpovědi na dopis Komise ze dne 18. března 1996 těmito slovy: „národní fond chovatelství je skutečně určen k tomu, aby vylepšoval výběr v chovatelství a podporoval výzkum, a to zejména v oblasti genetiky. […]“ (dopis ze dne 13. září 2005).
(52)
Francouzské orgány se domnívají, že Komise byla plně informována o existenci činností v oblasti komunikace, propagace, výzkumu a pokusů financovaných organizací Interbev a že v rámci této věci mohla zaslat francouzským orgánům žádosti o dodatečné informace. Jelikož Komise na toto sdělení nereagovala, francouzské orgány dospěly k závěru, že sdělené informace Komisi uspokojují.
(53)
V pozdější odpovědi Komisi, která připomněla zaslání žádosti o dodatečné informace (30. května 1996) následkem výše uvedeného dopisu, francouzské orgány na jedné straně tvrdily, že nikdy žádosti o dodatečné informace neobdržely, a na druhé straně, že se domnívaly, že nečinnost Komise mezi 30. květnem 1996 a 2. říjnem 2001 představovala nevyslovený souhlas se slučitelností činností, o nichž věděla.
(54)
Francouzské orgány navíc tvrdí, že Komise byla informována o činnostech v oblasti komunikace prováděných organizací Interbev v rámci věci C-18/95, která se týkala opatření ve prospěch odvětví chovu ovcí.
(55)
Jelikož Komise od té doby nepokračovala v přezkumu těchto dohod, francouzské orgány se domnívají, že oprávněně usoudily, že Komise nemá námitky proti jejich provádění.
(56)
Za těchto podmínek se francouzské orgány domnívaly, že toto řízení se týká pouze meziodvětvové dohody ze dne 12. června 2001.
(57)
Dopisem ze dne 24. května 2011 a během jednání, jež se konalo dne 29. března 2011, francouzské orgány nakonec Komisi předaly údaje za celé dotčené období.
2. DŮVODY OPRAVŇUJÍCÍ PODLE FRANCOUZSKÝCH ORGÁNŮ NEOZNÁMENÍ PODPORY
(58)
Pokud jde o činnosti prováděné díky příjmům z poplatků vybíraných na základě nových meziodvětvových dohod z 12. června 2001 ve prospěch organizace Interbev a FNE, francouzským orgánům se nejevilo jako nutné je oznamovat, protože jsou financovány výlučně ze soukromých prostředků vybíraných v dotčeném odvětví.
3. ČINNOSTI PROVÁDĚNÉ ORGANIZACÍ INTERBEV
(59)
Pokud jde o činnosti prováděné organizací Interbev, francouzské orgány berou na vědomí, že je Komise po analýze informací, které jí byly předány dopisem ze dne 9. listopadu 2001, považuje za slučitelné s pokyny Společenství týkajícími se státních podpor v odvětví zemědělství (2000-2006) a s pokyny Společenství týkajícími se státní podpory na propagaci zemědělských produktů a některých produktů neuvedených v příloze I. Potvrzují, že během období dotčeného tímto rozhodnutím, Interbev financovala tyto činnosti v oblasti propagace, technické pomoci, výzkumu a pokusů za stejných podmínek jako činnosti dříve popsané v dopisu ze dne 9. listopadu 2001.
4. ČINNOSTI V OBLASTI VÝZKUMU A TECHNICKÉ POMOCI PROVÁDĚNÉ PROSTŘEDNICTVÍM FNE
(60)
Pokud jde o FNE, francouzské orgány poskytly v odpovědi na rozhodnutí o zahájení řízení (dne 8. a 10. října 2003) následující vysvětlení.
(61)
U činností prováděných díky prostředkům FNE se jedná o činnosti v oblasti technické pomoci a aplikovaného výzkumu. Francouzské orgány potvrdily, že tyto činnosti byly koncipovány při dodržení bodů 14 a 17 pokynů Společenství týkajících se státních podpor v oblasti zemědělství (2000-2006).
(62)
Nejprve je upřesněno, že prostředky shromážděné FNE sloužily k následujícím činnostem:
a)
společné činnosti v oblasti genetického vylepšování;
b)
informatizovanému systému správy informačních systémů chovů;
c)
pracím v oblasti aplikovaného výzkumu;
d)
hospodářským studiím;
e)
různým činnostem.
4.1 OBLAST GENETIKY
(63)
V oblasti genetiky se účast FNE přísně omezuje na provázení některých společných činností prováděných v rámci vnitrostátního opatření na genetické vylepšování (Dispositif National d’Amélioration Génétique) a definovaných Národní komisí pro genetické vylepšování (Commission Nationale d’Amélioration Génétique - CNAG), jež sdružuje zástupce státu, oboru, výzkumu a školství.
(64)
Financování poskytovaná FNE jsou hlavně věnována na provázení činností oboru genetiky Institutu chovatelství, jehož úkolem je zejména: podpora organizacím v terénu, které přispívají ke genetickému pokroku u přežvýkavců; vypracování, údržba a vývoj specifikací, kterými se stanoví postupy v terénu; kontrola postupů zhodnocení a evidování údajů nutných pro genetické posouzení reprodukčních zvířat ve společných informačních systémech; přizpůsobení postupů indexace ve spolupráci s ústavem INRA; zavedení postupů výměny informací na mezinárodní úrovni a šíření úředních rejstříků ve Francii.
4.2 OBNOVA A ROZVOJ INFORMAČNÍCH SYSTÉMŮ V ODVĚTVÍ CHOVATELSTVÍ
(65)
V rámci své činnosti v oblasti obnovy a rozvoje informačních systémů v odvětví chovatelství se FNE podílí na obnově systému genetických informací (système d’information génétique - SIG). Tato obnova byla zahájena v roce 1995 a prosadila se při modernizaci společného informačního systému zavedeného před více než 20 lety a jeho sjednocení za účelem účinnější správy genetických údajů a zároveň umožnila zahrnutí nových funkcí nutných pro indexaci a snížení nákladů.
(66)
FNE se mimo to podílel na studii právní, technické a hospodářské proveditelnosti projektu profesionálního informačního systému v odvětví chovatelství (SPIE), jehož cílem je zajistit odvětvové a meziodvětvové zhodnocení úředních identifikačních údajů a dalších údajů, které lze zajistit.
4.3 ZÁSAHY V OBLASTI APLIKOVANÉHO VÝZKUMU
(67)
FNE podporuje několik programů aplikovaného výzkumu a má v úmyslu pokračovat ve své účasti na studiích věnovaných otázkám, jež pro odvětví chovatelství představují předmět obecného zájmu, jako je např. podpora programu aplikovaného výzkumu a přenosu biotechnologií reprodukce (přenos embryí, zjišťování pohlaví, oplodnění in vitro, klonování). Tyto práce se týkají nových postupů vycházejících z embryologie, které jsou mimořádně zajímavé z hlediska budoucího používání molekulárních indikátorů a výběru pomocí indikátorů. Program vedl ke konkrétním výsledkům, a to značnému zlepšení úspěšnosti klasického přenosu embryí, vypracování a optimalizaci francouzské metody zjišťování pohlaví u embryí, vypracování metody punkcí vaječných buněk v růstové fázi a zlepšení techniky oplodnění in vitro.
(68)
FNE se také podílel na pilotním výzkumném programu v oblasti homologní rekombinace. Tento projekt, který vedl ústav INRA, se týkal kontrolované modifikace genomu zvířat za použití metody transgeneze a byl zaměřen na zavedení transgenu na určité místo v DNA. Toto cílené zavedení genu má umožnit nahrazení jednoho genu druhým bez použití geneticky modifikovaných organizmů.
(69)
FNE se vedle toho podílel na programu IDEA, pokud jde o identifikaci skotu a ovcí. Přispěl rovněž na financování vnitrostátních programů vybraných v rámci programu Společenství IDEA věnovaného zlepšení spolehlivosti identifikace zvířat za použití nových postupů při využití elektroniky.
4.4 PRÁCE V OBLASTI HOSPODÁŘSKÝCH STUDIÍ
(70)
FNE se podílel na financování hospodářských studií, které potřebovaly chovatelské organizace, aby mohly zejména reagovat na otázky vyvolané jednotlivými reformami SZP, rozšířením Evropy, krizemi posledních let a vývojem na mezinárodním poli.
(71)
Všechny tyto studie byly vypracovány pod vedením tzv. „Hospodářské skupiny pro dobytek“ („Groupe Économique du Bétail“ - GEB) řízené Chovatelským ústavem (Institut de l’Élevage), který zaručuje propojení různých prací požadovaných oborem a jejich komplementaritu s jinými stávajícími studiemi.
(72)
Prováděné práce mají za konkrétní výsledek monitorování hospodářské situace v odvětvích mléka a masa ve Francii a v Evropě, vypracování měsíčních hospodářských podkladů, v nichž jsou do hloubky analyzovány aspekty hospodářství v oblasti živočišné produkce ve Francii, v Evropě a ve světě, a specificky zaměřené činnosti jako monitorování cen, výrobních nákladů a jednání na úrovni Společenství a Mezinárodní obchodní organizace.
(73)
Hospodářské monitorovací středisko vytvořené v rámci GEB shromažďuje konkrétní znalosti o fungování podniků, jimiž disponuje chovatelská síť, a zajišťuje součinnost mezi přístupy na mikroúrovni a makroúrovni.
4.5 RŮZNÉ ČINNOSTI
(74)
FNE jednorázově podporuje zahájení nových stmelujících programů určených ke snadnějšímu přizpůsobení chovatelství novým vývojům v sociální a hospodářské oblasti, jako je zavedení kodexu správných chovatelských postupů, který se prosazuje jako nejvýznamnější společný postup tohoto typu v Evropě, a zahájení projektu komunikace o povolání chovatele následkem druhé krize BSE s cílem obnovit vzájemné pochopení mezi chovateli a občany.
4.6 RÁMEC SPOLEČENSTVÍ
(75)
Francouzské orgány zdůraznily, že všechny financované činnosti mají pro všechny chovatele skotu a ovcí skutečně povahu obecného zájmu a že se nikdy nejedná o činnosti, jež by přinášely prospěch pouze jednotlivým subjektům nebo zvláštním skupinám subjektů.
(76)
U těchto prací a výzkumu finanční účast FNE nejčastěji nepřesahuje 50 % nákladů. U některých jednorázových projektů může být sice vyšší než 50 %, ale míra podpory nikdy nepřesahuje 100 %.
4.6.1 Technická pomoc
(77)
Hospodářské studie jsou financovány za dodržení na jedné straně stropu ve výši 100 000 EUR na chovatele a období tří let a na druhé straně pravidla přístupu všech chovatelů k jejich výsledkům.
4.6.2 Aplikovaný výzkum
(78)
Francouzské orgány potvrdily, že údaje z každé hospodářské studie stejně jako údaje shromážděné na konci každého výzkumného programu, jakmile jsou konečné, jsou šířeny v širokém měřítku. Výsledky všech prací podporovaných fondem jsou systematicky zveřejňovány a šířeny, aby jich chovatelé a jejich organizace v terénu mohly využívat a mít k nim přístup bez diskriminace.
(79)
Používají se dva hlavní kanály šíření: profesní chovatelské organizace a ústav chovatelství, a to prostřednictvím technických a hospodářských publikací široce šířených mezi chovateli a praktickými odbornými pracovníky.
(80)
Vzhledem k povaze obecného zájmu prací se nepočítá s žádným výdělečným využitím výsledků. Skutečnými příjemci činností jsou skutečně všichni chovatelé skotu a ovcí, mezi kterými jsou šířeny teoretické a praktické výsledky prací.
(81)
Financované studie neposkytují producentům a zpracovatelům žádné přímé platby.
5. POPLATKY Z DOVÁŽENÝCH ZVÍŘAT A MASA
5.1 POPLATKY ORGANIZACI INTERBEV
(82)
Pokud jde o zdanění masa dovezeného do Francie z chovů jiných členských států nebo třetích zemí, Komise byla schopna na základě informací, které francouzské orgány postupně předkládaly, dojít ke zjištění, že meziministerské vyhlášky z roku 1995 a 2001 o rozšíření meziodvětvových dohod vždy z oblasti působení vyjímaly poplatky z dováženého masa.
5.2 POPLATKY FNE
(83)
Komise dále zjistila skutečnost, že poplatek vybíraný ve prospěch FNE mohl být uplatněn na zvířata chovaná mimo vnitrostátní území, ale dovezená do Francie za účelem jejich porážky.
(84)
V dopise ze dne 6. října 2003 francouzské orgány vzaly na vědomí důležitost této námitky, pokud jde o zásady právních předpisů Společenství. Zavázaly se proto ke změně znění dohody tak, aby se vyloučil jakýkoliv poplatek u zvířat chovaných mimo vnitrostátní území, ale dovezených do Francie za účelem jejich porážky. Francouzské orgány vyjádřily svůj záměr doručit Komisi nové znění, jakmile bude nová dohoda dokončena a podepsána.
(85)
Dodaly k tomu, že dovoz živých zvířat je ve skutečnosti okrajovou záležitostí a nepředstavuje riziko narušení hospodářské soutěže. Podle celních orgánů představoval dovoz „velkých vykrmených kusů hovězího dobytka“ v roce 200 124 933 kusů a 22 250 kusů v roce 2002. Jelikož vnitrostátní porážky dosahují řádově 4 milionů kusů, dovoz živých zvířat tak přestavuje pouze 0,58 % všech poražených kusů. Více než 70 % tohoto dovozu navíc představují drahá zvířata s vysokou zmasilostí určená zvláštní skupině spotřebitelů na severu Francie. Vzhledem k průměrným dovozním cenám těchto zvířat (podle celní správy: 1,50 EUR/kg živé hmotnosti, tzn. 2,5 EUR za kilogram čisté hmotnosti) by poplatek FNE vybíraný z těchto zvířat musel představovat řádově tisícinu hodnoty zvířete.
(86)
Podle francouzských orgánů byly vybrané povinné dobrovolné poplatky na jedné straně minimální, protože neplacení poplatku z dovezených zvířat bylo časté a nakonec se stalo systematické, a na druhé straně byla výše dotčených povinných dobrovolných poplatků v poměru k hodnotě zvířat tak nízká, že nemohla vést k narušení hospodářské soutěže. V dopise ze dne 24. května 2011 francouzské orgány předložily vytištěné příklady výpočtu poplatků a prohlášení podniků, které prokazují, že v některých případech mohlo docházet k vracení, aniž by toto bylo povinné.
(87)
Dopisy ze dne 13. září 2005 a 24. května 2011 francouzské orgány potvrdily, že se poplatek FNE týká od roku 2003 pouze zvířat chovaných a poražených ve Francii (20).
6. POPLATKY ZE ZVÍŘAT A MASA ODESLANÝCH DO JINÝCH ČLENSKÝCH STÁTŮ
6.1 POPLATKY ORGANIZACI INTERBEV
(88)
Pokud jde o poplatek vybíraný u masa odesílaného do jiných členských států, Komise zmínila riziko diskriminace spojené se systémem poplatků, který by nezohledňoval odeslání některých produktů podléhajících poplatku mimo vnitrostátní území, a vyjádřila obavu, že podobné opatření upřednostňuje vnitrostátní produkci uváděnou do oběhu ve Francii.
(89)
Jak je uvedeno v bodě odůvodnění 16 a následujících, maso odesílané do jiných členských států podléhalo povinnému dobrovolnému poplatku ve výši 0,0126 EUR/kg a ve výši 0,024 EUR/kg od meziodvětvové dohody ze dne 12. června 2001. Od zmíněné dohody se k tomu počítalo se systémem vracení ve výši 0,010 EUR/kg.
(90)
Pokud jde o povinné dobrovolné poplatky, jimž podléhala zvířata odesílaná do jiných členských států, francouzské orgány v dopise ze dne 24. května 2011 podaly vysvětlení, aby prokázaly, že tyto povinné dobrovolné poplatky byly přiměřené přínosu plynoucímu z činností financovaných těmito poplatky.
(91)
Francouzské orgány vysvětlily, že odesílání živých zvířat se týkalo odstávčat skotu. Jak je uvedeno v bodě odůvodnění 17 a následujících, tato zvířata podléhala povinnému dobrovolnému poplatku počítaného z kusu a ne z kilogramu masa.
(92)
Francouzské orgány předložily výpočet umožňující posoudit rovnocennost mezi hmotností za kus a za kilogram. Meziodvětvová dohoda ze dne 25. července 1995 totiž uváděla, že povinný dobrovolný poplatek je u porážky ve výši 0,084 FRF za kilogram jatečně upraveného těla a u odeslání živých zvířat ve výši 7 FRF za kus dospělého dobytka (článek 4). Ovšem odstávče váží řádově 250 až 280 kg živé hmotnosti, což se přemění na průměrnou hmotnost masa (poměr 65 %) ve výši 163 kg. Poplatek ve výši 7 FRF za kus tak odpovídal poplatku ve výši 0,042 FRF za kilogram, což představuje polovinu poplatku z masa.
(93)
Meziodvětvová dohoda ze dne 12. června 2001 převzala tento systém při dodržení stejné rovnocennosti. Částky (vyjádřené v EUR) byly následující: povinný dobrovolný poplatek u porážky ve výši 0,024 EUR za kilogram jatečně upraveného těla (článek 2) a povinný dobrovolný poplatek při odeslání živých zvířat ve výši 1,7 EUR za kus dospělého skotu (článek 4). Poplatek ve výši 1,7 EUR za kus dospělého skotu tak odpovídal poplatku ve výši 0,0104 EUR za kilogram, což představuje polovinu poplatku z masa.
(94)
Francouzské orgány se domnívají, že celkové příjmy (38 136 670 EUR) z povinného dobrovolného poplatku vybíraného u produktů odesílaných do jiných členských států (živá zvířata a maso) představovaly 15 % celkových příjmů ze všech povinných dobrovolných příspěvků vybíraných organizací Interbev v období 1995 až 2004 (tzn. 252 855 282 EUR). Za použití komplexního přístupu k období 1995-2004 se francouzské orgány domnívají, že uvedené příjmy jsou správně nastaveny úměrně k činnostem, z nichž měly údajně prospěch produkty odeslané do jiných členských států.
(95)
Francouzské orgány dále uvádějí, že zvířata a maso odeslaná mimo Francii měla na jedné straně prospěch z činností prováděných mimo vnitrostátní území v celkové výši 21 490 848 EUR a na druhé straně z činností, jež byly přínosné pro všechna zvířata a produkty bez ohledu na jejich místo určení. Francouzské orgány se domnívají, že u všech těchto činností prospěšných pro všechna zvířata a produkty, které představují celkovou částku 91 231 075 EUR, lze oprávněně odhadovat, že pouze 28 280 000 EUR bylo použito na financování činností prováděných mimo vnitrostátní území.
(96)
U činností, které se týkaly konkrétně vyvážených zvířat a produktů, se jednalo zejména o propagační akce (např. mezinárodní veletrhy, oborové informační akce a akce v oblasti vztahů s veřejností, zelený týden v Berlíně, kurzy školení v bourání organizované v zahraničí). U činností, které se týkaly všech zvířat a produktů bez ohledu na to, zda se jejich trh nachází ve Francii nebo mimo ni, se jednalo zejména o reklamní akce jako kampaně o „kvalitním evropském hovězím mase“, vnitřnostech, „plemenech chovaných na maso“ a určitý počet výzkumných činností věnovaných bezpečnosti potravin, dobrým životním podmínkám zvířat, řízení kvality, charakterizaci produktu, postupům při osvědčování a zpětné vysledovatelnosti u hovězího masa, jejichž výsledky byly široce šířeny jak ve Francii, tak mimo ni.
(97)
Francouzské orgány soudí, že produkty odesílané mimo Francii měly prospěch z činností prováděných meziodvětvovou organizací v celkové výši 49 770 000 EUR. Tuto částku je nutno srovnat s povinnými dobrovolnými poplatky, které se u nich musely uhradit, to znamená 38 136 670 EUR. Podíl povinných dobrovolných poplatků z francouzské produkce vyvezené v období 1995-2004 byl vyrovnaný v poměru k přínosu, který měla tato produkce z činností financovaných organizací Interbev.
6.2 POPLATKY FNE
(98)
V dopise ze dne 13. září 2005 francouzské orgány potvrdily, že odesílané produkty nepodléhaly jako takové poplatku FNE.
IV. POSOUZENÍ PODPORY
(99)
Články 107 a 108 SFEU se vztahují na všechny zemědělské produkty uvedené v její příloze I a podléhající jedné ze společných organizací trhu (všechny zemědělské produkty, kromě koňského masa, medu, kávy, líhu zemědělského původu, octu vyrobeného z lihu a korku) podle různých předpisů, kterými se řídí příslušné společné organizace trhu.
1. EXISTENCE PODPORY VE SMYSLU ČL. 107 ODST. 1 SFEU
(100)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li tato smlouva jinak.
(101)
Ve zvažované době byly články 107 až 109 SFEU použitelné na odvětví hovězího masa na základě článku 40 nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 (21) o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem. Před přijetím tohoto nařízení byly použitelné na stejné odvětví na základě článku 24 nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím masem (22). Na odvětví skopového a kozího masa byly použitelné na základě článku 23 nařízení Rady (ES) č. 2529/2001 ze dne 19. prosince 2001 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem (23). Před přijetím tohoto nařízení byly použitelné na stejné odvětví na základě článku 22 nařízení Rady (ES) č. 2467/98 ze dne 3. listopadu 1998 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem (24) a před jeho přijetím na základě článku 27 nařízení Rady (EHS) č. 3013/89 ze dne 25. září 1989 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem (25).
(102)
V současné době jsou články 107 až 109 použitelné na obě odvětví uvedená v bodě odůvodnění 32 a následujících tohoto rozhodnutí na základě článku 180 nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (26) (27).
1.1 EXISTENCE SELEKTIVNÍ VÝHODY
(103)
Podle Soudního dvora se za podpory považují zásahy, které mohou v jakékoli formě přímo nebo nepřímo zvýhodňovat podniky nebo které musejí být považovány za hospodářské zvýhodnění, které by podnik-příjemce za obvyklých tržních podmínek nezískal (28). V tomto konkrétním případě poskytnutá podpora zvýhodnila některé podniky činné v odvětví chovu skotu a ovcí, a to prováděním činností, jež mohly přinést prospěch producentům nebo odvětvím oborů zastupovaných organizací Interbev.
(104)
Kromě toho jsou, stále podle ustálené judikatury Soudního dvora, považovány za podpory zásahy, které v různých formách snižují výdaje běžně zatěžující rozpočet podniku a které, aniž by byly dotacemi v přesném slova smyslu, jsou ve skutečnosti stejné povahy a mají stejné dopady (29).
(105)
Pokud jde o existenci zvýhodnění, je nutno jej prokázat na úrovni možných příjemců činností ve prospěch odvětví masa a také na úrovni dotčených meziodvětvových poplatků a jejich financování. V tomto konkrétním případě poskytnutá podpora zvýhodnila některé podniky činné v odvětví chovu skotu nebo ovcí, a to prováděním činností, jež mohly přinést prospěch producentům odvětví.
1.2 PODPORA POSKYTNUTÁ STÁTEM NEBO ZE STÁTNÍCH PROSTŘEDKŮ
(106)
Podle ustálené judikatury Soudního dvora je pro to, aby bylo možno označit výhodu za státní podporu, zaprvé nutno, aby byla poskytnuta přímo nebo nepřímo ze státních prostředků, a zadruhé, aby byla přičitatelná státu (30).
(107)
Pokud jde o povahu poplatků v tomto konkrétním případě (povinné dobrovolné poplatky), Komise soudí, že se jedná o parafiskální poplatky, tzn. o veřejné prostředky. Komise založila své posouzení na následujících úvahách.
(108)
Nejprve je nutno zdůraznit, že podle ustálené judikatury a zejména bodu odůvodnění 139 rozsudku ve věci Salvat (31) není rozlišení mezi soukromým a veřejným subjektem „rozhodujícím prvkem pro uplatnění Smlouvy na státní podpory“. Rozsudek ve věci Ladbroke (32) navíc jasně potvrzuje, že čl. 107 odst. 1 SFEU „zahrnuje veškeré finanční prostředky, které může veřejný sektor ve skutečnosti použít k podpoře podniků, aniž by bylo rozhodné, zda tyto prostředky trvale patří k majetku veřejného sektoru. V důsledku toho, i když částky (…) nejsou trvale ve vlastnictví státní pokladny, skutečnost, že zůstávají neustále pod veřejnou kontrolou, a tudíž jsou k dispozici příslušným státním orgánům, je postačující k tomu, aby byly kvalifikovány jako státní prostředky a dotčené opatření spadalo do pole působnosti čl. 107 odst. 1 Smlouvy“.
(109)
Na základě této judikatury Komise soudí, že skutečnost, že dotčené povinné dobrovolné poplatky spočívají v příspěvcích soukromého sektoru a že nejsou státu trvale k dispozici, nestačí, aby bylo možno dojít závěru, že nespadají do pole působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU. Komise musí v tomto ohledu také přezkoumat míru kontroly vykonávané státem ohledně příjmů z dotčených povinných dobrovolných příspěvků a jeho možnosti směrovat použití prostředků na financování opatření podpory.
(110)
Ve zkoumaném případě Komise zaznamenává, že schválení vládou v podobě uznání přiznané organizaci Interbev je předběžnou podmínkou k zavedení povinných dobrovolných poplatků. I když je organizace Interbev soukromoprávním subjektem, znamená to, že její schopnost zavést ve svém odvětví činnosti povinné dobrovolné poplatky je podřízena souhlasu státu s jejím fungováním a jejími cíli (viz bod odůvodnění 14 tohoto rozhodnutí).
(111)
Zemědělský zákoník také stanoví, že poplatky se stávají povinnými pro všechny členy dotčeného oboru, jakmile je jejich platnost rozšířena meziministerskou vyhláškou (viz bod odůvodnění 10 tohoto rozhodnutí). Z uvedeného vyplývá, že tento typ poplatků vyžaduje, aby mohl plně projevit svůj účinek, akt orgánu veřejné moci (33).
(112)
Na základě těchto skutečností Komise zjišťuje, že zkoumané povinné dobrovolné poplatky lze považovat za poplatky pod kontrolou státu a představující státní prostředky.
(113)
Zadruhé, využití příjmů z povinných dobrovolných příspěvků je určeno cíli a rámcem fungování meziodvětví v podobě stanovené v zemědělském zákoníku (viz body odůvodnění 7 až 10). Stát tím má možnost směrovat použití příjmů z povinných dobrovolných poplatků na financování opatření podpory prováděných organizací Interbev. Výhody poskytované organizací Interbev tak lze považovat za přičitatelné státu.
(114)
Kromě toho je nutno připomenout, že Soudní dvůr ve věci C-345/02 Pearle (34) určil určité ukazatele, které umožňují stanovit či ne, zda je nutno považovat či ne parafiskální poplatky za státní prostředky přičitatelné státu, pokud jsou vybírány v hlavní míře meziodvětvovou organizací ve prospěch svých členů.
(115)
Podle zkoušky navržené Soudním dvorem v této věci se povinné poplatky shromažďované zprostředkujícím subjektem, který zastupuje podniky určitých hospodářských odvětví, nepovažují za státní prostředky, pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
dotčené opatření je zavedeno profesním orgánem, který zastupuje podniky a zaměstnance odvětví a neslouží jako nástroj k provádění politik stanovených státem;
b)
cíle dotčeného opatření jsou v plné míře financovány z příspěvků podniků daného odvětví;
c)
o způsobu financování a míře/výši příspěvků rozhodují v profesním orgánu daného odvětví zástupci zaměstnavatelů a zaměstnanců bez jakéhokoliv zasahování státu;
d)
poplatky jsou povinně používány k financování opatření bez možnosti zásahu státu.
(116)
Je zřejmé, že dotčené opatření nesplňuje všechny podmínky rozsudku ve věci Pearle. Zaprvé, existence, úkoly a fungování organizace Interbev jsou regulovány vnitrostátními právními předpisy (viz body odůvodnění 10 a 14) a její financování z povinných dobrovolných příspěvků vyžaduje zásah státu (viz bod odůvodnění 10). Článek 632-2-1 zemědělského zákoníku navíc stanoví, že meziodvětvové organizace přispívají k provádění vnitrostátních hospodářských politik a politik Evropské unie a mohou být upřednostňovány při přidělování veřejných podpor. Interbev lze proto považovat za nástroj k provádění politiky podporované státem a provádějící činnosti v obecném zájmu meziodvětvové organizace (viz body odůvodnění 40, 61 a následující). K tomu stanovy organizace Interbev uvádějí, že rozpočty meziodvětvové organizace mohou přijímat přímou dotaci od státu. Pokud jde potom o obecný zájem financovaných výzkumných činností (viz bod odůvodnění 10), nelze s jistotou zjistit, že v tomto konkrétním případě jsou příjemci podpor vždy subjekty povinné k poplatkům.
(117)
Vzhledem k výše uvedeným úvahám dospívá Komise k závěru, že dotčená opatření jsou přičitatelná státu a jsou financována ze státních prostředků.
1.3 OVLIVNĚNÍ OBCHODU A NARUŠENÍ HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE
(118)
Aby podpory spadaly do pole působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU, musí kromě toho ovlivňovat hospodářskou soutěž a obchod mezi členskými státy. Toto kritérium předpokládá, že příjemci podpor vykonávají hospodářskou činnost.
(119)
Za účelem zjištění, zda tato podpora spadá do pole působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU, je nutno závěrem určit, jestli tato podpora může ovlivnit obchod mezi členskými státy a narušit hospodářskou soutěž.
(120)
Soudní dvůr rozhodl, že obchod mezi členskými státy je nutno považovat za ovlivněný výhodou (35), pokud tato výhoda poskytnutá členským státem posílí postavení určité kategorie podniků v obchodě mezi členskými státy vůči jiným konkurenčním podnikům, což stačí na prokázání existence narušení hospodářské soutěže.
(121)
Skutečnost, že mezi členskými státy existuje v odvětví masa obchod, je dostatečně prokázána existencí společné organizace trhu v tomto odvětví (36). Například obchod v rámci Společenství s masnými produkty ve Francii představoval přibližně 15 % všech obchodů Unie s těmito produkty (37).
(122)
Poskytnuté podpory tak mohou ovlivnit obchod mezi členskými státy tím, že upřednostňují vnitrostátní výrobu na úkor výroby ostatních členských států. V době skutkového stavu, jehož se týká toto rozhodnutí, bylo odvětví masa mimořádně otevřené hospodářské soutěži na úrovni Společenství, a tím velmi citlivé na každé opatření ve prospěch výroby jednoho nebo jiného členského státu.
1.4 ZÁVĚR OHLEDNĚ POVAHY „PODPORY“ VE SMYSLU ČL. 107 ODST. 1 SFEU
(123)
Na základě předchozích úvah Komise soudí, že opatření zavedená v tomto konkrétním případě ve prospěch příjemců jim poskytují zvýhodnění, jehož nemohou využít ostatní subjekty, a narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, protože mohou ovlivnit obchod mezi členskými státy.
(124)
Z těchto důvodů dochází Komise k závěru, že dotčené opatření spadá pod čl. 107 odst. 1 SFEU a představuje státní podporu.
2. PŘEZKUM SLUČITELNOSTI PODPOR
2.1 ROZSAH PŮSOBNOSTI ROZHODNUTÍ
(125)
Jak je vysvětleno výše (viz bod odůvodnění 56), francouzské orgány se domnívají, že předmětné rozhodnutí by se mělo týkat pouze meziodvětvové dohody ze dne 12. června 2001.
(126)
V rámci podpory NN 34/95 neměla Komise informace o poplatcích FNE nebo o systému financování podpor spadajících do této záležitosti (38). Její stanovisko se kromě toho týkalo pouze podpor na investice ve prospěch některých chovatelů, a to zejména pokud jde o první nabytí zvířat. Komise také nezaujala stanovisko vůči systému povinných dobrovolných poplatků nebo vůči podporám na genetické vylepšení, systém genetických informací, biotechnologii či hospodářské studie, nebo vůči činnostem v oblasti propagace, technické pomoci, výzkumu a pokusů, jež byly financovány z poplatků organizaci Interbev a nebyly předmětem oznámení ve smyslu čl. 108 odst. 3 SFEU.
(127)
Francie se o těchto činnostech zmínila v rámci záležitosti NN 49/96 v dopise ze dne 29. dubna 1996, a to pouze o činnostech spadajících pod FNE.
(128)
V odpovědi na tento dopis si Komise přesto dopisem ze dne 30. května 1996 (VI/021559) vyžádala doplňující informace, aby pochopila povahu a rozsah finančních nástrojů usnadňujících restrukturalizaci chovatelských subjektů, které byly zapojeny do identifikace a výběru zvířat a činností v oblasti rozvoje. Komise také požádala o vyplnění popisujícího přehledu. Francouzské orgány ovšem na tento dopis nereagovaly a Komise se nikdy nevyslovila ke slučitelnosti dotčených činností s vnitřním trhem. Dopisem ze dne 9. července 2003 (39) Komise zahájila řízení ohledně předmětné podpory podle čl. 108 odst. 2 SFEU.
(129)
Meziodvětvové dohody ze dne 15. června 1994 ve prospěch fondu chovatelství a ze dne 18. prosince 1995 ve prospěch organizace Interbev a státní podpory financované těmito dohodami by se proto měly nadále přezkoumávat podle pravidel o státních podporách, protože je Komise neschválila.
(130)
Toto rozhodnutí se proto týká také dohod ze dne 15. června 1994 ve prospěch FNE a ze dne 18. prosince 1995 ve prospěch organizace Interbev. Při analýze těchto dohod se Komise nevyslovila k činnostem financovaným uvedenými meziodvětvovými poplatky.
(131)
Jak je uvedeno v bodě odůvodnění 57, francouzské orgány s tímto výkladem implicitně souhlasily.
2.2 POUŽITÍ ČL. 107 ODST. 3 SFEU
(132)
Článek 107 SFEU uvádí výjimky z obecné zásady neslučitelnosti státních podpor se SFEU, ačkoliv některé z nich nejsou prokazatelně použitelné, a to zejména výjimky podle jeho odstavce 2. Ostatně se na ně neodvolávaly ani francouzské orgány.
(133)
Pokud jde o odchylky stanovené v čl. 107 odst. 3, je nutno během posuzování každého regionálního nebo odvětvového programu podpor a v případě každého jednotlivého provádění režimu podpor použít jejich přesný výklad. Mohou být především poskytnuty pouze v případě, kdy Komise může stanovit, že podpora je nutná k uskutečnění jednoho z dotčených cílů. Přiznat tyto odchylky podporám, které nezahrnují podobnou protihodnotu, by znamenalo umožnit nepříznivé ovlivnění obchodu mezi členskými státy a narušení hospodářské soutěže bez odůvodnění z hlediska zájmu Společenství a současně neoprávněně zvýhodnit subjekty určitých členských států.
(134)
Komise se domnívá, že dotčené podpory nejsou určeny k tomu, aby napomáhaly hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. a). Nejsou také určeny k tomu, aby napomohly uskutečnění některého významného projektu společného evropského zájmu anebo aby napravily vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. b). Tyto podpory nejsou určené ani k tomu, aby propagovaly kulturu a zachování kulturního dědictví ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. d).
(135)
Čl. 107 odst. 3 písm. c) ale stanoví, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Aby podpory mohly využít odchylky stanovené ve výše citovaném článku, musí přispívat k rozvoji dotyčného odvětví.
2.3 URČENÍ POKYNŮ POUŽITELNÝCH NA NEOZNÁMENÁ OPATŘENÍ
(136)
Podle bodu 194 pokynů Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví a sdělení Komise o stanovení pravidel pro hodnocení protiprávně poskytnuté státní podpory (40) je nutno posuzovat každou protiprávní podporu ve smyslu čl. 1 písm. f) nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (41) podle pravidel a pokynů platných v okamžiku, kdy byla podpora poskytnuta (42).
(137)
Zvláštní pokyny pro odvětví zemědělství platí od 1. ledna 2000. Každou podporu poskytnutou po tomto dnu je proto nutno posuzovat podle pokynů použitelných na zvažované období. Mezi 1. lednem 2000 a 31. prosincem 2006 platily pokyny Společenství ke státní podpoře v odvětví zemědělství. Od 1. ledna 2007 platí pokyny Společenství ke státním podporám v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013.
(138)
Naopak každou podporu poskytnutou před tímto dnem je nutno posuzovat podle ustanovení a postupů platných před 1. lednem 2000.
2.4 SLUČITELNOST POVINNÝCH DOBROVOLNÝCH POPLATKŮ SE SYSTÉMEM SPOLEČNÉ ORGANIZACE TRHU
(139)
Pokud jde o otázku slučitelnosti povinných dobrovolných poplatků se systémem společné organizace trhů v souvislostech s rozsudkem ze dne 22. května 2003 ve věci Freskot (43), Komise se domnívá, že v tomto konkrétním případě povinné dobrovolné poplatky zřejmě nezasahují přímo nebo nepřímo do cen dotčených konečných produktů, protože vybírání poplatků nemá vliv na cenu produktů, které jsou určovány volným trhem. Zatížení uzenářských výrobků a chovaných zvířat je tak zrušeno výhodou představovanou financovanými činnostmi. Je proto možno soudit, že účinky výběru poplatků na ceny jsou velmi omezené.
(140)
Na základě poskytnutých informací nevyvolává financování tohoto režimu žádné námitky.
2.5 ANALÝZA ČINNOSTÍ NA ZÁKLADĚ POUŽITELNÝCH USTANOVENÍ
2.5.1 Činnosti prováděné pomocí poplatků z masa
2.5.1.1 Propagace
(141)
Pokud jde o podpory na propagaci, je nutno ověřovat slučitelnost podpor poskytnutých před 1. lednem 2002 podle rámce pro státní podpory v oblasti propagace zemědělských produktů a určitých produktů neuvedených v příloze II Smlouvy o založení EHS (44) a slučitelnost podpor poskytnutých po tomto dnu podle pokynů Společenství ke státním podporám v oblasti propagace produktů uvedených v příloze i Smlouvy o ES a některých produktů neuvedených v příloze I (45).
(142)
Rámec z roku 1987 a pokyny z roku 2002 sdílejí v podstatě stejné zásady. Stanoví negativní a pozitivní kritéria, která musí splňovat všechny režimy vnitrostátních podpor. Nesmí se tak jednat o reklamní činnosti v rozporu s článkem 34 SFEU a odvozenými právními předpisy Společenství, ani o činnosti zaměřené podle daných podniků. Na základě informací zaslaných francouzskými orgány je možno dojít k závěru, že tato opatření budou mít cíle slučitelné s několika pozitivními kritérii stanovenými výše uvedeným rámcem a pokyny, protože některé z nich budou spadat do rámce cíle odstraňování přebytkových zemědělských produktů a jiné do rámce cíle rozvoje vysoce kvalitních produktů a zdravých potravin.
(143)
Francouzské orgány kromě toho vysvětlily, že sdělení předávaná reklamními činnostmi nebudou mít za cíl zrazovat spotřebitele od nákupu produktů z jiných členských států nebo je pomlouvat a nebude z nich mít prospěch určitá značka určitého podniku nebo jednotlivého producenta.
(144)
Pokud jde o strop podpor, reklamní činnosti mohou být financovány ze státních prostředků do výše 50 % a zůstatek musí být poskytnut odvětvovými a meziodvětvovými organizacemi buď v podobě dobrovolných příspěvků nebo shromažďováním parafiskálních poplatků či povinných příspěvků. V tomto konkrétním případě jsou opatření financována v plné míře z parafiskálních poplatků a finanční přispění subjektů z oboru dosahuje v těchto kampaních výše 50 % jejich nákladů.
(145)
Komise soudí, že veřejné podpory vyplacené na financování propagačních činností splnily v tomto konkrétním případě kritéria stanovená právními předpisy Společenství platnými v této oblasti.
2.5.1.2 Technická pomoc
(146)
Slučitelnost podpor na technickou pomoc poskytnutých před 1. lednem 2000 je nutno analyzovat podle praxe Komise vycházející z návrhu vhodných opatření týkajících se podpor poskytnutých státem v odvětví chovatelství a produktů chovatelství (46) a slučitelnost podpor poskytnutých po tomto dnu podle zemědělských pokynů (47).
(147)
Postupy Komise použitelné před rokem 2000 a zemědělské pokyny v podstatě sdílejí stejné zásady. Povoleny jsou tak podpory poskytnuté ve výši 100 % způsobilých výdajů, které se týkají zejména technické pomoci poskytováním informací a pomoci v oblasti účetnictví, činností v oblasti popularizace nových technik a v oblasti vzdělávání zemědělských pracovníků.
(148)
Přijetím pokynů z roku 2000 byla přidána nová podmínka v tom smyslu, že podpory musí být dostupné všem způsobilým osobám, které vyvíjejí činnost v dotčené oblasti za objektivně stanovených podmínek, a že celková výše poskytnuté podpory nesmí přesáhnout částku 100 000 EUR na příjemce a období tří let nebo, v případě malých a středních podniků, 50 % způsobilých výdajů, přičemž se použije nejvyšší částka. Francouzské orgány vysvětlily, že kritérium přístupu k uskutečněným pracím všech subjektů z oboru, které by případně mohly projevit zájem, je splněno v plné míře. Na základě informací předaných francouzskými orgány Komise soudí, že kritérium stropu podpory je splněno, a to zejména vzhledem k velmi vysokému počtu příjemců.
(149)
Komise soudí, že veřejné podpory vyplacené na financování činností v oblasti technické pomoci splnily v tomto konkrétním případě kritéria stanovená právními předpisy Společenství platnými v této oblasti.
2.5.1.3 Výzkum a pokusy
(150)
Pokud jde o činnosti v oblasti výzkumu a pokusů, je nutno slučitelnost podpor poskytnutých před 1. lednem 2000 ověřovat podle rámce Společenství pro státní podporu výzkumu a vývoje a sdělení Komise o změně uvedeného rámce a slučitelnost podpor poskytnutých po tomto dnu podle zemědělských pokynů, které ve svém bodě 17 na uvedený rámec odkazují.
(151)
Rámec Společenství upřesňuje, že s vnitřním trhem je slučitelná míra podpory, jež může dosáhnout až 100 %, a to i v případě, že výzkum a vývoj provádějí podniky, pokud jsou v každém případě splněny následující čtyři podmínky:
a)
podpora představuje pro dotčené konkrétní odvětví obecný zájem, aniž by vyvolala nepatřičné narušení hospodářské soutěže v jiných odvětvích;
b)
informace musí být zveřejněna ve vhodných novinách s alespoň jedním celostátním vydáním a distribucí neomezenou na členy určité organizace, aby se zaručilo, že každý subjekt, který by případně mohl projevit zájem o tuto činnost, mohl být snadno informován o tom, že je nebo bylo její provádění zahájeno a že výsledky jsou nebo budou na požádání poskytnuty všem stranám, které projeví zájem. Tato informace nebude zveřejněna až po dni, kdy by mohla být poskytnuta jakákoliv informace členům určité organizace;
c)
výsledky prací budou poskytnuty k využití všem dotčeným stranám, včetně příjemce podpory, na rovném základě jak z hlediska nákladů, tak z hlediska času;
d)
podpora splňuje podmínky stanovené v příloze II „Domácí podpory: základ pro osvobození od závazku snížení“ dohody o zemědělství uzavřené během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání (48).
(152)
Francouzské orgány v tomto ohledu vysvětlily, že činnosti prováděné organizací Interbev v oblasti výzkumu a technických pokusů jsou uskutečňovány ve prospěch všech členů odvětví. Sdružení k tomu šíří získané znalosti a technická doporučení organizováním školení a šířením dokumentace, návodů, shrnutí, informačních brožurek a na elektronických nosičích. Každý chovatel, jatka, řezník, zpracovatel nebo prodejce v odvětví skotu a ovcí může být informován o výsledcích a mít přístup ke shrnutím výzkumných prací, a to bez diskriminace, ve stejný okamžik jako každý ostatní a na pouhou žádost. Francouzské orgány ujišťují, že dotčené činnosti neposkytují producentům nebo zpracovatelům žádné přímé platby a splňují mezinárodní obchodní kritéria odsouhlasená Evropskou unií.
(153)
Komise soudí, že veřejné podpory vyplacené na financování činností v oblasti výzkumu a pokusů splnily v tomto konkrétním případě kritéria stanovená právními předpisy Společenství platnými v této oblasti.
2.5.2 Činnosti prováděné FNE
2.5.2.1 Technická pomoc
(154)
Pokud jde o podpory na technickou pomoc, slučitelnost podpor poskytnutých před 1. lednem 2000 je nutno ověřovat podle praxe Komise vycházející z návrhu vhodných opatření týkajících se podpor poskytnutých členskými státy v odvětví chovatelství a produktů chovatelství (49) a slučitelnost podpor poskytnutých po tomto dnu podle zemědělských pokynů (50).
(155)
Postupy Komise použitelné před rokem 2000 a zemědělské pokyny v podstatě sdílejí stejné zásady. Povoleny jsou tak podpory poskytnuté ve výši 100 % způsobilých výdajů, které se týkají zejména technické pomoci poskytováním informací a pomoci v oblasti účetnictví, činností v oblasti popularizace nových technik a v oblasti vzdělávání zemědělských pracovníků.
(156)
Přijetím pokynů z roku 2000 byla přidána nová podmínka v tom smyslu, že podpory musí být dostupné všem způsobilým osobám, které vyvíjejí činnost v dotčené oblasti za objektivně stanovených podmínek, a že celková výše poskytnuté podpory nesmí přesáhnout částku 100 000 EUR na příjemce a období tří let nebo, v případě malých a středních podniků, 50 % způsobilých výdajů, přičemž se použije nejvyšší částka.
(157)
Francouzské orgány zdůraznily, že všechny financované činnosti mají pro všechny chovatele skotu a ovcí skutečně povahu obecného zájmu a že se nikdy nejedná o činnosti, jež by přinášely prospěch pouze jednotlivým subjektům nebo zvláštním skupinám subjektů.
(158)
U těchto prací a výzkumu finanční účast FNE nejčastěji nepřesahuje 50 % nákladů. U některých jednorázových projektů může být sice vyšší než 50 %, ale míra podpory nikdy nepřesahuje 100 %.
(159)
Hospodářské studie jsou financovány za dodržení na jedné straně stropu ve výši 100 000 EUR na chovatele a období tří let a na druhé straně pravidla přístupu všech chovatelů k jejich výsledkům.
(160)
Komise soudí, že veřejné podpory vyplacené na financování činností v oblasti technické pomoci splnily v tomto konkrétním případě kritéria stanovená právními předpisy Společenství platnými v této oblasti.
2.5.2.2 Výzkum a pokusy
(161)
Pokud jde o činnosti v oblasti výzkumu a pokusů, je nutno slučitelnost podpor poskytnutých před 1. lednem 2000 ověřovat podle rámce Společenství pro státní podporu výzkumu a vývoje a sdělení Komise o změně uvedeného rámce a slučitelnost podpor poskytnutých po tomto dnu podle zemědělských pokynů, které ve svém bodě 17 na uvedený rámec odkazují.
(162)
Rámec Společenství upřesňuje, že s vnitřním trhem je slučitelná míra podpory, jež může dosáhnout až 100 %, a to i v případě, že výzkum a vývoj provádějí podniky, pokud jsou v každém případě splněny následující čtyři podmínky:
a)
podpora představuje pro dotčené konkrétní odvětví obecný zájem, aniž by vyvolala nepatřičné narušení hospodářské soutěže v jiných odvětvích;
b)
informace musí být zveřejněna ve vhodných novinách s alespoň jedním celostátním vydáním a distribucí neomezenou na členy určité organizace, aby se zaručilo, že každý subjekt, který by případně mohl projevit zájem o tuto činnost, mohl být snadno informován o tom, že je nebo bylo její provádění zahájeno a že výsledky jsou nebo budou na požádání poskytnuty všem stranám, které projeví zájem. Tato informace nebude zveřejněna až po dni, kdy by mohla být poskytnuta jakákoliv informace členům určité organizace;
c)
výsledky prací budou poskytnuty k využití všem dotčeným stranám, včetně příjemce podpory, na rovném základě jak z hlediska nákladů, tak z hlediska času;
d)
podpora splňuje podmínky stanovené v příloze II „Domácí podpory: základ pro osvobození od závazku snížení“ dohody o zemědělství uzavřené během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání.
(163)
V tomto konkrétním případě jsou údaje z každé hospodářské studie stejně jako údaje shromážděné na konci každého výzkumného programu, jakmile jsou konečné, šířeny v širokém měřítku. Výsledky všech prací podporovaných fondem jsou systematicky zveřejňovány a šířeny, aby jich chovatelé a jejich organizace v terénu mohly využívat a mít k nim přístup bez diskriminace.
(164)
Používají se dva hlavní kanály šíření: profesní chovatelské organizace a ústav chovatelství, a to prostřednictvím technických a hospodářských publikací široce šířených mezi chovateli a praktickými odbornými pracovníky.
(165)
Vzhledem k povaze obecného zájmu prací se nepočítá s žádným výdělečným využitím výsledků. Otázka ceny postoupení práva na využití nebo podmínek přístupu k právu na využití je tím bezpředmětná. Skutečnými příjemci činností jsou skutečně všichni chovatelé skotu a ovcí, mezi kterými jsou šířeny teoretické a praktické výsledky prací.
(166)
Financované studie neposkytují producentům a zpracovatelům žádné přímé platby. Splňují obecná a zvláštní kritéria uvedená v příloze II „Domácí podpory: základ pro osvobození od závazku snížení“ dohody o zemědělství uzavřené v Marakéši během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání.
(167)
Komise soudí, že veřejné podpory vyplacené na financování činností v oblasti výzkumu a pokusů splnily v tomto konkrétním případě kritéria stanovená právními předpisy Společenství platnými v této oblasti.
2.6 FINANCOVÁNÍ PODPORY
(168)
Jelikož je státní podpora financována parafiskálním poplatkem (povinnými dobrovolnými poplatky), musí Komise přezkoumat jak financovaná opatření, tzn. podporu, tak způsob, jakým jsou tato opatření financována. Pokud je podle Soudního dvora (51) způsob financování podpory, a to zejména pokud se jedná o povinné poplatky, nedílnou součástí opatření podpory, musí Komise vzít v úvahu při přezkumu podpory tento způsob financování.
(169)
Při stanovení, zda způsob financování je nedílnou součástí opatření podpory, je nutno vzít na zřetel několik prvků: výnos z poplatku musí být vyhrazen na financování podpory a musí být nezbytně přidělen na financování podpory (52), poplatek musí být přidělen na opatření podpory při dodržení dotčených vnitrostátních předpisů (53) a výše poplatku musí mít přímý vliv na výši státní podpory (54).
(170)
Při uplatnění těchto kritérií na dotčená opatření zaznamenává Komise následující skutečnosti. Zaprvé, právní základ dotčených opatření, tzn. meziodvětvové dohody rozšířené vyhláškou, stanoví povinné poplatky. To znamená, že každý poplatek je proveden výlučně ve prospěch dotčeného fondu, aniž by byl přidělen do obecného rozpočtu organizace Interbev nebo státu. Poplatek je tedy nutno považovat za poplatek vyhrazený na financování podpory a přidělený na financování podpory na základě platných vnitrostátních předpisů. Zadruhé, opatření podpory jsou financována výlučně z odvětvových poplatků. Organizace Interbev nevyužívá žádných jiných zdrojů financování, aby doplnila financování plánovaných činností. Lze proto dojít k závěru, že výše poplatku má přímý vliv na výši státní podpory.
(171)
Na základě těchto prvků dochází Komise k závěru, že způsob financování podpory, tzn. v tomto konkrétním případě povinné dobrovolné příspěvky, je nedílnou součástí opatření podpory, a musí proto být při přezkumu slučitelnosti podpory zohledněn. Jelikož tento způsob financování může být v rozporu s článkem 110 SFEU, Komise nemůže prohlásit režim podpory za slučitelný, pokud zjistí existenci diskriminace mezi dováženými a vnitrostátními produkty (55) nebo mezi vyváženými a vnitrostátními produkty (56).
(172)
V tomto konkrétním případě byl poplatek vybírán u vnitrostátní produkce a také u vyvážených zvířat a masa (v rámci povinných dobrovolných poplatků z masa) a dovážených zvířat a masa (v rámci povinných dobrovolných poplatků vybíraných FNE).
(173)
Přezkum Komise se týká některých aspektů poplatků z masa a poplatku FNE, protože uvedené poplatky by mohly ovlivnit obchod uvnitř Společenství.
2.6.1 Poplatky z masa (poplatky organizaci Interbev)
2.6.1.1 Dovážené maso
(174)
Jak je uvedeno v bodě odůvodnění 82, v období od roku 1996 do roku 2004 nestanovily francouzské právní předpisy poplatek z dováženého masa jako povinný. Nespadá proto do pole působnosti tohoto rozhodnutí, protože jako takový nepředstavuje státní podporu. Chybí totiž jeho závaznost jako jeden z rozhodujících prvků uvedených v bodě odůvodnění 10. Na základě výše uvedeného proto opatření financovaná poplatkem z dovážených produktů nepředstavují státní podporu, a nejsou tak předmětem tohoto rozhodnutí.
2.6.1.2 Vyvážené produkty
(175)
Jak je uvedeno v bodě odůvodnění 16 a následujících (57), od 1. ledna 1996 podléhají poplatku produkty odesílané do jiných členských států, přičemž bylo v roce 2001 zavedeno částečné vracení tohoto poplatku. Z hlediska judikatury Soudního dvora by tento poplatek mohl vyvolat diskriminaci vývozců, pokud jim činnosti financované poplatkem nejsou určeny a nevyrovnávají náklady, které mají (58). Je proto nutno prokázat, že přidělení příjmů z tohoto poplatku neupřednostňovalo vnitrostátní produkci uváděnou do oběhu ve Francii na úkor vnitrostátní produkce vyvážené.
(176)
U činností, které se týkaly konkrétně vyvážených zvířat a produktů, se jednalo zejména o propagační akce (např. mezinárodní veletrhy, oborové informační akce a akce v oblasti vztahů s veřejností, zelený týden v Berlíně, kurzy školení v bourání organizované v zahraničí).
(177)
U činností, které se týkaly všech zvířat a produktů bez ohledu na to, zda se jejich trh nachází ve Francii nebo mimo ni, se jednalo zejména o reklamní akce jako kampaně o „kvalitním evropském hovězím mase“, vnitřnostech, „plemenech chovaných na maso“ a určitý počet výzkumných činností věnovaných bezpečnosti potravin, dobrým životním podmínkám zvířat, řízení kvality, charakterizaci produktu, postupům při osvědčování a zpětné vysledovatelnosti u hovězího masa, jejichž výsledky byly široce šířeny jak ve Francii, tak mimo ni.
i) Maso a zvířata odesílaná do jiných členských států
(178)
Podle francouzských orgánů nepředstavovaly činnosti, z nichž měly užitek, výlučně nebo společně s vnitrostátními produkty, produkty a zvířata odesílaná do jiných členských států, všechny činnosti financované povinnými dobrovolnými poplatky.
(179)
Je nutno určit rok po roce a celkově, zda produkty odesílané do jiných členských států měly užitek z činností meziodvětvové organizace.
(180)
Následující tabulka uvádí rozdělení příjmů v EUR z povinných dobrovolných poplatků mezi různé činnosti organizace Interbev rok po roce a podíl činností určených pro vyvážené maso a zvířata výlučně nebo společně s vnitrostátními produkty a zvířaty.
Rok
Činnosti ve prospěch všech produktů
Činnosti pouze ve prospěch produktů ve Francii
Činnosti pouze ve prospěch vyvážených produktů
Celkem činností za rok
Podíl (v %) na všech financovaných činnostech
(zaokrouhleno)
1996
5 517 088,95
13 308 769,70
2 101 111,35
20 926 970,00
36
1997
9 244 861,43
8 723 278,25
2 104 379,32
20 072 518,99
56
1998
8 995 703,14
11 214 605,23
927 146,63
21 137 455,00
46
1999
9 780 064,41
10 308 559,00
1 058 778,36
21 447 401,76
50
2000
8 245 970,18
10 126 453,50
991 754,32
19 264 178,00
47
2001
9 447 359,23
15 115 169,26
1 720 267,50
26 282 796,00
42
2002
10 553 240,96
24 553 282,92
4 326 569,12
39 433 093,00
37
2003
12 626 096,22
21 010 195,68
3 761 566,70
37 398 458,60
43
2004
11 288 281,00
20 527 149,24
4 045 129,24
35 860 559,48
42
(181)
Z tabulky vyplývá, že za celé zvažované období využívaly vyvážené produkty v průměru 44 % všech činností financovaných z povinných dobrovolných poplatků. Je nutno upřesnit, že francouzské orgány uvedly, že celkové příjmy z poplatků vybraných u vyvážených produktů dosáhly za stejné období výše 15 % (59). Francouzské orgány dále uvedly, že uvedených 15 % představuje průměrnou hodnotu, a předložily číselné údaje za každý rok, z nichž vyplývá, že celková částka poplatků vybraných u vyvážených produktů nikdy nepřesáhla 18 %.
ii) Slučitelnost s článkem 110 SFEU
(182)
Vzhledem k důsledkům rozsudku Soudního dvora ve věci Nygard (60) a skutečnosti, že opatření financovaná poplatkem představují státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU a že poplatek nemá diskriminační povahu, jež by byla v rozporu s článkem 110 SFEU, protože byl uplatněn také na vyvážené produkty a zvířata, které úměrně využívaly výhod, jež z něj plynuly, Komise soudí, že příjmy z poplatku z vyvážených produktů určené na financování činností organizace Interbev představují financování podpory, jež je z hlediska pravidel SFEU, a zejména jejího článku 107, slučitelné, a že tak státní podpory financované tímto způsobem jsou slučitelné s touto Smlouvou.
2.6.2 Poplatky FNE
2.6.2.1 Dovážená zvířata
(183)
Podle francouzských orgánů mohl být až do roku 2003 uplatňován poplatek vybíraný ve prospěch FNE také na zvířata chovaná mimo francouzské vnitrostátní území a dovážená do Francie za účelem jejich porážky.
(184)
Po pochybách vyjádřených Komisí francouzské orgány tvrdily, že znění meziodvětvové dohody změnily tak, aby se vyloučil jakýkoliv poplatek ze zvířat dovezených nebo dopravených do Francie. Podle francouzských orgánů platí tyto poplatky pouze pro zvířata chovaná a poražená ve Francii.
(185)
Změny této meziodvětvové dohody nebyly Komisi předloženy. Předán byl pouze pokyn ze dne 2. února 2005 (viz bod odůvodnění 87), který upřesňuje, že poplatky ve prospěch FNE platí pouze pro maso pocházející ze všech porážek zvířat chovaných ve Francii, které byly provedeny na jejím evropském území.
(186)
V období mezi 1. lednem 1996 a 30. zářím 2004 tak bylo poplatkem zatíženo také maso zvířat poražených ve Francii ale chovaných mimo vnitrostátní území.
(187)
Francouzské orgány nebyly schopny prokázat, že z činností financovaných těmito poplatky měli prospěch chovatelé, kteří vyvíjí svou činnost mimo vnitrostátní území. Subjekty povinné k povinnému dobrovolnému poplatku, které své produkty vyvážely, neměly nárok na žádné zpětné vracení nebo slevu, ačkoliv nebyly příjemci veškerého přínosu dotčených činností. Pokud jde o činnosti v oblasti výzkumu, vývoje a technické pomoci, mohou těchto činností v zásadě využívat pouze vnitrostátní produkty (maso z hovězího dobytka chovaného a poraženého ve Francii).
(188)
Skutečnost, že dovoz živých zvířat byl v té době okrajovou záležitostí (61) a že dovozci živých zvířat měli v praxi možnost, pokud chtěli, nahlásit celkovou hmotnost dovážených zvířat za účelem jejího odečtení ze základu poplatku a požádat o vrácení, nemá přímý vliv na věcné posouzení prováděné Komisí. Do pole působnosti článku 110 SFEU navíc spadá i ta nejmenší diskriminace.
(189)
Vzhledem k důsledkům rozsudku Soudního dvora ve věci Nygard (62) a skutečnosti, že opatření financovaná poplatkem představují státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU a že poplatek má diskriminační povahu, jež je v rozporu s článkem 110 SFEU, protože byl uplatněn také na produkty pocházející z jiných členských států, které ale plně nevyužívaly výhod, jež z něj plynuly, Komise soudí, že příjmy z poplatku ze zvířat dovážených z jiných členských států určené na financování činností FNE představují financování podpory, jež je z hlediska Smlouvy, a zejména jejího článku 107, neslučitelné s vnitřním trhem, a že tak státní podpory financované tímto způsobem jsou neslučitelné s touto Smlouvou.
2.6.2.2 Vyvážená zvířata
(190)
Jelikož poplatky FNE platí pro zvířata chovaná nebo poražená ve Francii, Komise může dojít k závěru, že odesílané produkty nejsou poplatkem ve prospěch FNE jako takové zatíženy, a že jsou tak vyloučeny z pole působnosti tohoto rozhodnutí.
3. PROTIPRÁVNOST PODPOR
(191)
Jak je již uvedeno v rozhodnutí o zahájení řízení, Komise zdůrazňuje, že ji Francie neinformovala v souladu s čl. 108 odst. 3 SFEU o vyhláškách o rozšíření, jimiž se dobrovolné poplatky staly povinnými, a o činnostech, jež tyto poplatky financují, před tím, než je začala provádět (viz bod odůvodnění 2 tohoto rozhodnutí).
(192)
Čl. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 659/1999 přesně definuje protiprávní podporu jako novou podporu uskutečňovanou v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU. Článek 2 tohoto nařízení potom stanoví povinnost státní podporu oznámit.
(193)
Pokud jde o povahu zde dotčených poplatků, Komise zaznamenává, že tyto poplatky vyžadují akt orgánu veřejné moci k tomu, aby mohly plně projevit svůj účinek. Komise proto soudí, že se v tomto konkrétním případě jedná o parafiskální poplatky, to znamená o veřejné prostředky.
(194)
Jelikož se u povinných dobrovolných poplatků jedná o veřejné prostředky (jak je uvedeno v bodě odůvodnění 106 a následujících), které jsou nedílnou součástí podpory (bod odůvodnění 171 a následující) a které jsou používány na financování výhod ve prospěch podniků odvětví masa, představuje jejich oznámení Komisi povinnost vyplývající z čl. 108 odst. 3 Smlouvy.
(195)
Jak je uvedeno v bodech odůvodnění 123 a 124, vzhledem ke skutečnosti, že opatření prováděná Francií obsahují prvky státní podpory, jedná se o nové podpory, které nebyly Komisi oznámeny a které jsou z toho důvodu ve smyslu Smlouvy protiprávní.
(196)
Podle sdělení Komise o stanovení pravidel pro hodnocení protiprávně poskytnuté státní podpory (63) musí být každá protiprávní podpora ve smyslu čl. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 659/1999 posuzována podle pravidel a pokynů platných v okamžiku jejího poskytnutí.
V. ZÁVĚR
(197)
Na základě předchozího Komise soudí, že financování tohoto režimu povinnými dobrovolnými poplatky nevyvolává námitky, protože se tyto poplatky uplatňují na vnitrostátní produkty a na vyvážené produkty a zvířata (v tomto konkrétním případě se jedná o „poplatky z masa“ vybírané v období mezi rokem 1996 a rokem 2004).
(198)
Jakmile jsou tyto poplatky vybírány také z dovážených zvířat (v tomto konkrétním případě se jedná o poplatky ze zvířat ve prospěch FNE vybírané v období mezi rokem 1996 a rokem 2004), z výše uvedeného vyplývá, že je systém povinných dobrovolných poplatků neslučitelný s vnitřním trhem kvůli porušení článku 110 SFEU, protože Francie nedokázala prokázat, že dovážené produkty využívaly podpor ve stejné míře jako vnitrostátní produkty.
(199)
Zde dotčené podpory navíc nebyly oznámeny Komisi v souladu s čl. 108 odst. 3 SFEU, a představují proto protiprávní podpory ve smyslu čl. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 659/1999.
(200)
Komise vyjadřuje politování nad tím, že Francouzská republika provedla tyto podpory v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU.
(201)
Pokud jde o podpory, s jejichž prováděním se začalo před tím, než Komise vydala konečné rozhodnutí, je nutno připomenout, že vzhledem k závazné povaze procedurálních pravidel uvedených v čl. 108 odst. 3 SFEU, jimž Soudní dvůr přiznal v několika rozsudcích (64) přímý účinek, nelze protiprávnost zvažované podpory napravit se zpětným účinkem (65).
(202)
Soudní dvůr připomenul, že v případě, kdy bylo opatření podpory, jehož způsob financování je nedílnou součástí této podpory, zavedeno při porušení povinnosti jeho oznámení, musí v zásadě vnitrostátní soudy nařídit zpětné proplacení daní nebo poplatků, které byly zvlášť vybrány za účelem financování této podpory. Soud připomíná, že vnitrostátním soudům přináleží ochrana práv jednotlivců před případným porušením ze strany vnitrostátních orgánů zákazu provádění podpor, který je uveden v čl. 108 odst. 3 poslední věta SFEU a který má přímý účinek. U takového porušení, na které se odvolají jednotlivci, jenž ho mohou využít, a které konstatují vnitrostátní soudy, musí soudy vyvodit v souladu s vnitrostátním právním řádem veškeré důsledky, pokud jde jak o platnost aktů souvisejících se zavedením dotčených opatření podpory, tak o vrácení poskytnuté finanční pomoci (66).
(203)
V tomto konkrétním případě považuje Komise za vhodné přijmout podmínečné rozhodnutí při využití možnosti, již nabízí čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 659/1999, podle nějž může Komise připojit ke svému rozhodnutí podmínky, za kterých může podporu považovat za slučitelnou s vnitřním trhem, a stanovit povinnosti pro umožnění kontroly plnění rozhodnutí.
(204)
Za účelem napravení porušení článku 110 SFEU, a tím zpětného odstranění diskriminace, musí Francie přistoupit k vrácení té části poplatku, kterou byly zatíženy dovážené produkty (poplatky ze zvířat ve prospěch FNE vybírané v období od roku 1996 do roku 2004), a to poměrně k výhodám podpor, z nichž tyto produkty neměly žádný užitek. Náprava tohoto porušení by učinila dotčené podpory slučitelnými s článkem 107 SFEU.
(205)
Komise stanoví podmínky, jimiž se uvedené navrácení musí řídit. Francie tak musí vrátit subjektům povinným k poplatku tu část poplatku, kterou byly zatíženy výše uvedené dovážené produkty mezi dnem zavedení poplatku a dnem 30. září 2004, a to za plného dodržení následujících podmínek:
a)
pokud subjekty povinné k poplatku a odpovědné za jeho placení mohou předložit důkaz o tom, že povinné dobrovolné poplatky byly uloženy na dovážené produkty, mohou požadovat vrácení části poplatku úměrné výnosu poplatku určeného na financování služeb, jichž využívaly výlučně vnitrostátní produkty, a to ve lhůtě stanovené v souladu s vnitrostátním právním řádem, která nesmí být v žádném případě kratší než šest měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí;
b)
Francie stanoví míru případné diskriminace, kterou jsou zatíženy dovážené produkty. Za tímto účelem ověří Francie během referenčního období peněžní rovnocennost mezi částkami celkově vybranými jako zvažovaný poplatek za vnitrostátní produkty a výhodami, které se na tyto produkty výlučně vztahují;
c)
navrácení musí být provedeno v maximální lhůtě šesti měsíců od podání žádosti;
d)
navrácené částky musí být od data, kdy byly vybrány, až do data skutečného navrácení aktualizovány s ohledem na úroky. Tyto úroky jsou počítány na základě referenční sazby Komise stanovené metodou určení referenčních úrokových a diskontních sazeb;
e)
francouzské orgány přijmou všechny přiměřené důkazy ze strany poplatníků, jimiž budou dokázány částky, které uhradili v rámci poplatku, jímž byly zatíženy produkty pocházející z jiných členských států;
f)
právo na refundaci nesmí podléhat dalším podmínkám, zejména podmínce nepřevedení poplatku;
g)
v případě, kdy poplatník poplatek ještě nezaplatil, francouzské orgány se formálně zřeknou požadavku na zaplacení úměrné části poplatku uvaleného na produkty dovážené z jiných členských států, u které je prokázáno, že slouží k financování té části podpory, jež je určena výlučně pro vnitrostátní produkty. Zřeknou se rovněž případných souvisejících úroků z prodlení;
h)
v případě, že o to Komise požádá, zavazuje se Francie předložit komplexní zprávu, kterou prokáže řádné provedení opatření k refundaci;
i)
pokud byl v jiném členském státě zaveden poplatek na stejné produkty, které byly zatíženy poplatkem ve Francii, francouzské orgány se zavazují navrátit poplatníkům část poplatku, která zatížila produkty pocházející z tohoto členského státu;
j)
Francie se zavazuje seznámit s tímto rozhodnutím všechny potenciální poplatníky dotčeného poplatku,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Státní podpory na propagaci, reklamu, technickou pomoc, výzkum a vývoj prováděné Francií protiprávně při porušení čl. 108 odst. 3 SFEU a financované parafiskálním poplatkem (povinným dobrovolným poplatkem z masa a živých zvířat odesílaných do ostatních členských států v období mezi rokem 1996 a rokem 2004 a z živých zvířat dovezených mezi rokem 1996 a rokem 2004) představují státní podpory slučitelné s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, pokud jde o období mezi dnem zavedení poplatku a 30. zářím 2004, za podmínky, že Francie dodrží podmínky uvedené v odstavci 2 tohoto článku.
2. Francie musí vrátit subjektům povinným k poplatku tu část poplatku, kterou byly zatíženy dovážené produkty mezi dnem zavedení poplatku a dnem 30. září 2004, a to za plného dodržení následujících podmínek:
a)
pokud poplatníci odpovědní za placení poplatku mohou předložit důkaz o tom, že povinné dobrovolné poplatky byly uloženy na dovážené produkty, mohou požadovat vrácení části poplatku úměrné výnosu poplatku určeného na financování služeb, jichž využívaly výlučně vnitrostátní produkty, a to ve lhůtě stanovené v souladu s vnitrostátním právním řádem, která nesmí být v žádném případě kratší než šest měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí;
b)
Francie stanoví míru případné diskriminace, kterou jsou zatíženy dovážené produkty. Za tímto účelem ověří Francie během referenčního období peněžní rovnocennost mezi částkami celkově vybranými jako zvažovaný poplatek za vnitrostátní produkty a výhodami, které se na tyto produkty výlučně vztahují;
c)
navrácení musí být provedeno v maximální lhůtě šesti měsíců od podání žádosti;
d)
navrácené částky musí být od data, kdy byly vybrány, až do data skutečného navrácení aktualizovány s ohledem na úroky. Tyto úroky jsou počítány na základě referenční sazby Komise stanovené metodou určení referenčních úrokových a diskontních sazeb;
e)
francouzské orgány přijmou všechny přiměřené důkazy ze strany poplatníků, jimiž budou dokázány částky, které uhradili v rámci poplatku, jímž byly zatíženy produkty pocházející z jiných členských států;
f)
právo na refundaci nesmí podléhat dalším podmínkám, zejména podmínce nepřevedení poplatku;
g)
v případě, kdy poplatník poplatek ještě nezaplatil, francouzské orgány se formálně zřeknou požadavku na zaplacení úměrné části poplatku uvaleného na produkty dovážené z jiných členských států, u které je prokázáno, že slouží k financování té části podpory, jež je určena výlučně pro vnitrostátní produkty. Zřeknou se rovněž případných souvisejících úroků z prodlení;
h)
v případě, že o to Komise požádá, zavazuje se Francie předložit komplexní zprávu, kterou prokáže řádné provedení opatření k refundaci;
i)
pokud byl v jiném členském státě zaveden poplatek na stejné produkty, které byly zatíženy poplatkem ve Francii, francouzské orgány se zavazují navrátit poplatníkům část poplatku, která zatížila produkty pocházející z tohoto členského státu;
j)
Francie se zavazuje seznámit s tímto rozhodnutím všechny potenciální poplatníky dotčeného poplatku.
Článek 2
Francie bude informovat Komisi do dvou měsíců po oznámení tohoto rozhodnutí o opatřeních, která provedla, aby vyhověla tomuto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
V Bruselu dne 13. července 2011.
KOMISIJAS LĒMUMS
(2011. gada 13. jūlijs)
attiecībā uz iemaksām par labu Interbev
(izziņots ar dokumenta numuru C(2011) 4923)
(Autentisks ir tikai teksts franču valodā)
(2012/131/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu (1),
uzaicinājusi ieinteresētās personas iesniegt savus apsvērumus atbilstīgi LESD 108. panta 2. punkta 1. daļai, un ņemot vērā šos apsvērumus,
tā kā:
I PROCEDŪRA
(1)
Pēc tam kad Eiropas Komisija bija saņēmusi informāciju par nosaukumā minēto pasākumu, tā 2001. gada 2. oktobra vēstulē uzdeva par to jautājumus Francijas iestādēm. Francijas Pastāvīgā pārstāvniecība Eiropas Savienībā sniedza atbildi Komisijai ar 2001. gada 9. novembra vēstuli.
(2)
Tā kā minēto pasākumu sāka īstenot bez Komisijas iepriekšējas atļaujas, to ierakstīja nepaziņoto atbalstu reģistrā ar numuru NN 39/03.
(3)
Komisija ar 2003. gada 9. jūlija vēstuli Nr. C(2003) 2057 galīgā redakcija attiecībā pret minēto pasākumu uzsāka LESD 108. panta 2. punktā minēto procedūru.
(4)
Lēmums sākt procedūru publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (2). Komisija aicināja citas dalībvalstis un ieinteresētās trešās personas iesniegt savus apsvērumus par minēto atbalstu. No trešām personām Komisija nevienu apsvērumu nav saņēmusi. Francijas iestādes nosūtīja savus komentārus ar 2003. gada 8. un 10. oktobra un 2005. gada 13. septembra un 29. novembra vēstulēm.
(5)
Francijai 2011. gada 25. februārī tika nosūtīts papildu informācijas pieprasījums: 2011. gada 29. martā notika sanāksme.
(6)
Francijas iestādes atbildēja ar 2011. gada 24. maija vēstuli.
II PASĀKUMA SĪKS APRAKSTS
1. IEMAKSAS PAR LABU INTERBEV
1.1. STARPNOZARU APVIENĪBAS (“IPO”) UN PAR OBLIGĀTĀM PADARĪTO BRĪVPRĀTĪGO IEMAKSU SISTĒMA
(7)
Starpnozaru apvienības (“IPO”) ir grupas, kurās pa nozarēm ir apvienotas reprezentatīvākās dažādu lauksaimnieciskās ražošanas profesiju kopas, kas darbojas attiecīgi pārstrādes, tirdzniecības un izplatīšanas jomā un ko kompetenta administratīvā iestāde atzinusi par starpnozaru organizācijām. Starpnozaru apvienības pastāvēšanu, uzdevumus un darbību reglamentē Lauku kodeksa (code rural) L. 631-1. pants un turpmākie panti. Lai tāda grupa tiktu atzīta, kompetentajām iestādēm jāpārbauda, vai ir izpildīti dažādi kritēriji, jo īpaši attiecībā uz to, vai tās statūti atbilst likumam (Lauku kodeksa L. 632-1. pants) un vai organizācijas, kas veido attiecīgo IPO, ir reprezentatīvas.
(8)
IPO mērķis ir veikt pasākumus visu attiecīgās nozares posmu interesēs, un šīs apvienības var šajā nolūkā noslēgt nolīgumus. Šie nolīgumi un brīvprātīgo iemaksu iekasēšana ar šiem nolīgumiem paredzēto pasākumu finansēšanai turpmākajā gaitā var tikt ar starpministriju lēmumu padarīti obligāti (“tikt paplašināti”), attiecinot tos uz visiem nozares dalībniekiem neatkarīgi no tā, vai tie ir vai nav tādas nozaru organizācijas biedri, kura ir IPO locekle, ja vien tie atbilst attiecīgajā likumā uzskaitītajiem mērķiem. Šo nolīgumu mērķis galvenokārt ir sekmēt tirgus pazīšanu, attiecību veidošanu starp nozaru darbiniekiem, produktu kvalitātes celšanu un produktu veicināšanu. Lauku kodekss nolīgumu darbības jomas paplašināšanu atļauj vienīgi tad, ja to mērķis ir “kopējas intereses”, kuru pamatā ir “vispārējām interesēm atbilstoša darbība, kas ir saderīga ar kopējās lauksaimniecības politikas noteikumiem” (Lauku kodeksa L. 632-3. pants).
(9)
Kārtību, kādā savācamas un sadalāmas par obligātām padarītās brīvprātīgās iemaksas, individuāli nosaka katrs IPO nolīgums.
1.2. VALSTS LOMA
(10)
Kaut arī IPO ir juridiskas personas, kas ir privāttiesību subjekti, un to finansēšanu nodrošina attiecīgās nozares iemaksas, obligāto brīvprātīgo iemaksu sistēmas funkcionēšanai vajadzīga valsts iejaukšanās, jo īpaši šādā veidā:
a)
pirms jebkāda paplašināšanās pieteikuma IPO ir jābūt valsts iestāžu atzītām un jāpilda valsts lauksaimniecības politikas kopējās lauksaimniecības politikas nospraustie mērķi (skatīt 7. un 8. apsvērumu);
b)
tiklīdz tās IPO ir atzītas, tās var lūgt valstij darīt to nolīgumus obligātus ar starpministriju lēmumu par paplašināšanu. Tā katrs attiecīgā ražošanas apgabala nozares dalībnieks kļūst par to brīvprātīgo iemaksu obligātu maksātāju, kuras iekasē reprezentatīva IPO (skatīt 8. apsvērumu);
c)
piemērojot Lauku kodeksa L.632-8-1. pantu, kompetentās iestādes saņem katras IPO darbības pārskatus un katra paplašinātā nolīguma piemērošanas izmaksu bilanci.
2. ATBALSTA MĒRĶIS
(11)
Apskatāmā atbalsta mērķis ir veicināt pētniecības un attīstības, kā arī tehniskās palīdzības un veicināšanas darbības (publicitāti) lopkopības nozares labā.
2.1. INTERBEV IEVIESTĀS IEMAKSAS
(12)
Šis lēmums attiecas uz divu veidu starpnozaru iemaksām, ko valsts iestādes padarījušas par obligātām. Tā ir, pirmkārt, iemaksa par lietošanai pārtikā paredzēto liellopu un aitas gaļu un subproduktiem un par liellopiem un aitām, kurus sūta uz ES valstīm vai eksportē (“iemaksa par gaļu”), un, otrkārt, iemaksa Valsts lopkopības fonda labā (“FNE iemaksa”).
(13)
Starpnozaru nolīgumi, ar ko ievieš šā lēmuma nosaukumā minētās iemaksas par labu Interbev, ir šādi:
Iemaksa par gaļu
Iemaksa Valsts lopkopības fonda (FNE) labā
IPO nolīgumi
Lēmums par paplašināšanu
IPO nolīgums
Lēmums par paplašināšanu
25.7.1995.
18.12.1995.
15.6.1994.
18.12.1995.
12.6.2001.
19.9.2001.
19.4.2001.
(14)
Valsts lauksaimniecības dzīvnieku un gaļas starpnozaru apvienība (Association Nationale Interprofessionnelle du Bétail et des Viandes) (Interbev) ir Francijas lopkopības un gaļas ražošanas starpnozaru organizācija. Tā 1979. gada 9. oktobrī dibināta pēc lopkopības un liellopu, aitas un zirgu gaļas nozares reprezentatīvo organizāciju iniciatīvas un atzīta ar 1980. gada 18. novembra lēmumu (3). Apvienības uzdevums ir aizstāvēt un stiprināt nozares kopējās intereses lopkopībā un industriālās, amatnieciskās un tirdznieciskās darbības jomā. Interbev 1980. gadā tika atzīta kā lopkopības un gaļas ražošanas starpnozaru organizācija. To veido trīspadsmit profesionālas valsts organizācijas, kas pārstāv dažādu profesiju lopkopības un gaļas ražošanas saimnieciskās nozares darbiniekus: lopkopjus, lopu tirgotājus, lopkāvējus, vairumtirgotājus, rūpniekus, izplatītājus.
(15)
Divi tās galvenie uzdevumi ir starpnozaru nolīgumu sagatavošana un kolektīvā komunikācija. Tos papildina gaļas nozares pētniecības programmas. Starpnozaru nolīgumi, ko paraksta apvienības ietvaros, nosaka noteikumus, ar ko reglamentē nozares darbību. Šos nolīgumus var iesniegt valsts iestādēm saskaņā ar paplašināšanas procedūru. Pēc tam kad ar vienotu Lauksaimniecības ministrijas un Ekonomikas ministrijas lēmumu paplašināšana ir pieņemta, starpnozaru nolīgumā paredzētie pasākumi kļūst obligāti visiem nozares dalībniekiem.
2.2. IEMAKSA PAR GAĻU
(16)
Ar 1995. gada 25. jūlija starpnozaru nolīgumu, ko paplašināja ar 1995. gada 18. decembra lēmumu (4), Interbev ieviesa iemaksu par lietošanai pārtikā paredzēto liellopu un aitas gaļu un subproduktiem, kā arī par liellopiem un aitām, kurus sūta uz ES valstīm vai eksportē.
(17)
Ar iemaksu tika aplikta triju veidu gaļa un/vai dzīvnieki saskaņā ar šādu sadalījumu:
a)
iemaksa par Francijā nokautu dzīvnieku lietošanai pārtikā paredzētu gaļu un subproduktiem; noteiktais iemaksas apmērs bija 0,084 Francijas franki (FRF) (5) par liemeņa kilogramu, un to maksāja fiziska vai juridiska persona, kas dzīvnieka nokaušanas brīdī bija tā īpašnieks vai līdzīpašnieks;
b)
iemaksa par ievestu vai importētu gaļu patērēšanai Francijā; noteiktais iemaksas apmērs bija 0,042 FRF/kg, un to maksāja fiziska vai juridiska persona, kas Francijas teritorijā bija gaļas pirmais īpašnieks vai līdzīpašnieks;
c)
iemaksa par liellopiem un aitām, kas nosūtīti uz ES valstīm vai eksportēti; noteiktais iemaksas apmērs bija 7 FRF par dzīvnieku, un to maksāja fiziska vai juridiska persona, kas Francijas teritorijā bija dzīvnieka pēdējais īpašnieks vai līdzīpašnieks.
(18)
1995. gada 25. jūlija starpnozaru nolīgumu 2001. gada 12. jūnijā aizstāja ar citu starpnozaru nolīgumu, ko paplašināja ar 2001. gada 19. septembra lēmumu (6). Lēmuma 1. pantā paredzēts, ka nolīgums ir paplašināts uz laikposmu, kas beidzas trīs gadus pēc minētā lēmuma publicēšanas dienas jeb 2004. gada 30. septembrī.
(19)
2001. gada 12. jūnija starpnozaru nolīgumā paredzēta iepriekšējā stāvokļa pagarināšana attiecībā uz minēto veidu gaļu un/vai dzīvniekiem, palielinot iemaksas summu: FRF 0,1574 (EUR 0,024) par Francijā nokautu dzīvnieku lietošanai pārtikā paredzētu gaļu un subproduktiem, FRF 0,0656 (EUR 0,010) par ievestu vai importētu gaļu patērēšanai Francijā un FRF 11,15 (EUR 1,7) par liellopiem un aitām, kas nosūtīti uz ES valstīm vai eksportēti.
(20)
Ar 2001. gada 12. jūnija nolīgumu ieviesta arī iespēja atmaksāt daļu iemaksas par gaļu brīdī, kas to nosūta uz ES valsti vai eksportē uz trešo valsti. Atmaksāšanas likme bija 0,0656 FRF/kg (EUR 0,010).
(21)
Veicot paplašināšanu 1995. un 2001. gadā, no minētā pasākuma izslēdza maksājumus par ievestu vai importētu gaļu, kas paredzēta patērēšanai Francijā. Tātad šos produktus neapliek ar obligāto iemaksu par gaļu.
2.3. FNE IEMAKSA
(22)
Ar 1994. gada 15. jūnija starpnozaru nolīgumu, ko paplašināja ar 1995. gada 18. decembra lēmumu (7) un 2001. gada 19. septembra lēmumu (8), Interbev ieviesa iemaksu par labu Valsts lopkopības fondam. Pēdējā lēmumā paredzēts, ka nolīgums ir paplašināts uz laikposmu, kas beidzas trīs gadus pēc minētā lēmuma publicēšanas dienas jeb 2004. gada 30. septembrī.
(23)
Šis nozares fonds, ko pārvalda saskaņā ar Valts lopkopības konfederāciju (CNE), tika radīts, lai īstenotu šādus divus lielākos mērķus: pirmkārt, stimulēt pakalpojumu organizāciju pārstrukturēšanu un veicināt to pielāgošanos lopkopju nākotnes vajadzībām, kuru skaits arvien samazinās un kuriem jāpilda Kopienas politikas jomu prasības attiecībā uz produkcijas pārvaldību, un, otrkārt, dot ieguldījumu kolektīvo līdzekļu nostiprināšanā ģenētikas un lietišķās pētniecības progresa nodrošināšanā, jo šīs jomas nākotnē būs galvenie lopkopības konkurētspējas faktori.
(24)
Iemaksu šā fonda finansēšanai iekasē no fiziskām vai juridiskām personām, kas ir Francijā nokautu liellopu vai aitu īpašnieki vai līdzīpašnieki. Saskaņā ar pēdējiem datiem, ko paziņojušas Francijas iestādes, noteiktā iemaksa ir 0,02 FRF/kg (EUR 0,003) par nokauta dzīvnieka gaļu tīrsvarā (jeb 7 FRF par pieaugušu liellopu, FRF 2,40 par teļu un FRF 0,36 par aitu - attiecīgi EUR 1,05, 0,36 un 0,054).
(25)
Saskaņā ar Francijas iestādēm ieņēmumus no šīm iemaksām izmanto ģenētiskai uzlabošanai, ģenētiskās informācijas sistēmai, biotehnoloģijai un ekonomikas izpētei.
2.4. AR ŠĪM IEMAKSĀM FINANSĒTĀS DARBĪBAS
(26)
No iemaksām par gaļu gūtos finanšu resursus izmanto triju veidu darbībām, proti:
a)
komunikācijai un veicināšanai nozares labā;
b)
tehniskajai palīdzībai;
c)
pētījumiem un eksperimentiem.
(27)
Komunikācijas un veicināšanas jomā finansē kampaņas par dažādu tematiku saistībā ar augstas kvalitātes gaļas produktiem, arī vispārīgākas kampaņas televīzijā un radio attiecībā uz liellopu gaļu, kā arī sabiedrisko attiecību darbības. Finansētas tiek arī veicināšanas darbības ārējos tirgos, arī dalība nozaru izstādēs un veicināšanas pasākumi.
(28)
Tehniskā atbalsta pasākumi saistīti konkrēti ar lopkopības saimniecību sertifikāciju un kvalificēšanu, jo īpaši, lai novērstu ierobežojumus, kas kavē šajos pasākumos iesaistīto nozares dalībnieku darbu. Interbev arī izstrādā kolektīvas specifikācijas nozaru labā un piedalās labas prakses hartas un gaļas apstrādes labas prakses kodeksa izplatīšanā un ieviešanā, un, visbeidzot, visos nozares posmos veikto darījumu noskaidrošanā.
(29)
Pētniecības un eksperimentu veikšanas darbības nozares vajadzībām pielāgotas vislabāk, jo to interešu lokā ir jo īpaši pārtikas nodrošinājums, kvalitātes pārvaldība un dzīvnieku labturība.
(30)
Interbev resursus, kas iegūti no FNE iemaksām, izlieto šādu darbību veikšanai:
a)
kolektīvi ģenētiskās uzlabošanas pasākumi;
b)
lopkopības saimniecību informācijas sistēmu pārvaldības sistēmas darbības nodrošināšana;
c)
lietišķie pētījumi;
d)
pētījumi ekonomikas jomā;
e)
dažādi pasākumi.
3. APLŪKOJAMĀ PASĀKUMA ILGUMS
(31)
Šis lēmums attiecas uz laikposmu no 1996. gada līdz 2004. gadam, kad beidzās tā pēdējā starpnozaru nolīguma darbības termiņš, uz kuru ir attiecas šī procedūra.
4. SAŅĒMĒJI
(32)
Apskatāmā atbalsta pasākuma piešķirtā finansējuma saņēmēji ir liellopu un aitu sugas dzīvnieku audzētāji.
(33)
Šā atbalsta pasākuma galvenie adresāti ir lauksaimniecības produktu ražotāji, pārstrādātāji un izplatītāji. Paredzēts, ka dažas darbības minēto dalībnieku labā veic privāti uzņēmumi.
(34)
Šis lēmums neskar Komisijas nostāju attiecībā uz to pakalpojumu sniedzēju atlases procedūras atbilstību publiskā iepirkuma noteikumiem, kuriem uzticēta Interbev darbību veikšana.
5. PROCEDŪRAS UZSĀKŠANAS IEMESLI (9)
(35)
Attiecībā pirmām kārtām uz apskatāmo iemaksu būtību Komisija jau atzīmēja, ka Francijas valdība tās padarīja par obligātām saskaņā ar starpnozaru nolīgumu paplašināšanas procedūru. Nolīgumu darbības jomas paplašināšanu veica, pieņemot lēmumu, kuru publicēja “Francijas Republikas Oficiālajā Vēstnesī” (Journal officiel de la République française). No tā var izdarīt šādu secinājumu: lai no šīm iemaksām gūtu visus sagaidāmos rezultātus, bija vajadzīgs valsts iestādes juridisks akts. Tāpēc Komisija uzskatīja, ka izmeklēšanas procedūras uzsākšanas laikā tie bija parafiskālie maksājumi, tas ir, publiski resursi, un ka šis atbalsts bija nelikumīgs, jo nebija paziņots.
(36)
Saskaņā ar 194. punktu Kopienas pamatnostādnēs attiecībā uz valsts atbalstu lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē 2007.-2013. gadā (10) (turpmāk “lauksaimniecības pamatnostādnes”) jebkāds nelikumīgs atbalsts jāvērtē saskaņā ar noteikumiem un pamatnostādnēm, kas ir spēkā atbalsta piešķiršanas brīdī. Lauksaimniecības pamatnostādnes piemēro no 2007. gada 1. janvāra. Iepriekšējās pamatnostādnes - Kopienas pamatnostādnes par valsts atbalstu lauksaimniecības nozarē 2000.-2006. gadam (11) - piemēroja no 2000. gada 1. janvāra. No tā laika ikvienu atbalstu, kas piešķirts pēc šīs dienas, jāvērtē saskaņā ar minētajām 2000. gada pamatnostādnēm. Savukārt ikviens atbalsts, kas piešķirts pirms šīs dienas, būs jāizvērtē, ņemot vērā noteikumus un praksi, ko piemēroja līdz 2000. gada 1. janvārim. Šeit izskatāmo atbalstu piešķīra kopš 1996. gada.
(37)
Attiecībā uz valsts atbalstu, ko finansē no parafiskālie maksājumi, Komisijai bija jāizvērtē pasākumi, kas tiek finansēti no šā atbalsta, kā arī paša atbalsta finansēšana.
5.1. ATBALSTS
5.1.1. Veicināšanas pasākumi
(38)
Komisija atgādināja, ka to atbalstu saderība, kas piešķirti pirms 2002. gada 1. janvāra, bija jāpārbauda saskaņā ar pamatdokumentu par valstu atbalsta pasākumiem lauksaimniecības produktu un to dažu citu produktu publicitātei, kuri nav minēti EEK līguma II pielikumā (12), un ka to atbalstu saderība, kas piešķirti pēc minētā datuma, bija jāpārbauda saskaņā ar Kopienas pamatnostādnēm, ko piemēro par valsts atbalstu EK līguma I pielikumā minēto produktu un dažu I pielikumā neminētu produktu publicitātei (13). Abos tekstos pēc būtības ir vieni un tie paši principi, paredzot konkrētus negatīvos un pozitīvos kritērijus, kas jāievēro. Attiecībā uz atbalsta apjoma ierobežojumiem minēto darbību izmaksas nozarei jāfinansē vismaz 50 % apmērā. Konkrētajā gadījumā pasākumi tika pilnībā finansēti ar parafiskāliem maksājumiem, un nozares uzņēmēju finansiālā dalība pēc definīcijas sasniedz šo līmeni. Tādējādi Komisija uzskatīja, ka izmeklēšanas procedūras uzsākšanas laikā piemērojamie nosacījumi tika ievēroti.
5.1.2. Darbības, kas saistītas ar tehnisko palīdzību
(39)
Komisija atgādināja, ka to atbalstu saderība, kas piešķirti pirms 2000. gada 1. janvāra, bija jāpārbauda saskaņā ar Komisijas praksi, ko tā īstenoja, vadoties pēc priekšlikuma par noderīgiem pasākumiem saistībā ar atbalstu, ko dalībvalstis piešķīrušas lopkopības un lopkopības produktu nozarē (14), un ka to atbalstu saderība, kas piešķirti pēc minētā datuma, bija jāpārbauda saskaņā ar lauksaimniecības pamatnostādnēm. Komisijas pirms 2000. gada piemērotās prakses pamatā un lauksaimniecības pamatnostādņu pamatā pēc būtības ir vieni un tie paši principi. Tā atbalsts, ko piešķir 100 % apmērā no attiecināmajām izmaksām, šā veida atbalstam ir atļauts. Turklāt atbalstam jābūt pieejamam visiem potenciāli ieinteresētajiem uzņēmējiem. Tādējādi Komisija uzskatīja, ka izmeklēšanas procedūras uzsākšanas laikā piemērojamie nosacījumi tika ievēroti.
5.1.3. Pētījumu un eksperimentu veikšanas darbības
(40)
Komisija atgādināja, ka šo atbalstu saderība bija jāpārbauda saskaņā ar Kopienas pamatdokumentu par valsts atbalstu pētniecībai un attīstībai (15) un ar Komisijas paziņojumu attiecībā uz minētā pamatdokumenta grozīšanu (16). Tā ar kopējo tirgu ir saderīga tāda atbalsta likme, kas var sasniegt 100 %, ja vien ir izpildīti šādi četri nosacījumi: atbalstu sniedz nozares vispārējās interesēs; informācija par to tiek publicēta attiecīgos laikrakstos; darba rezultātus gan izmaksu, gan laika izteiksmē iesniedz uz vienlīdzības pamata; atbalsts atbilst ES apstiprinātajiem starptautiskajiem tirdzniecības kritērijiem. Tāpēc Komisija uzskatīja, ka izmeklēšanas procedūras uzsākšanas laikā piemērojamie nosacījumi tika ievēroti.
5.1.4. Ar FNE iemaksām finansētās darbības
(41)
Komisija centās noskaidrot, kas īsti pēc būtības ir ar FNE iemaksām finansētās darbības, kuru mērķis bija stimulēt pakalpojumu organizāciju pārstrukturēšanu un veicināt to pielāgošanos lopkopju nākotnes vajadzībām, kā arī dot ieguldījumu kolektīvo līdzekļu nostiprināšanā ģenētikas un lietišķās pētniecības progresa nodrošināšanai. Saskaņā ar Francijas iestādēm ieņēmumi no šīm iemaksām tikuši izmantoti ģenētiskai uzlabošanai, ģenētiskās informācijas sistēmai, biotehnoloģijai un ekonomikas izpētei. Šie informācijas elementi bija nepietiekami, lai Komisija varētu konstatēt šo darbību saderību ar iespējami piemērojamajiem Kopienas noteikumiem. Tāpēc Komisija izmeklēšanas procedūras uzsākšanas laikā nevarēja nonākt pie secinājuma, vai ar FNE iemaksām finansētās darbības bija saderīgas ar EK līgumu (17).
5.2. ATBALSTA FINANSĒŠANA
5.2.1. Iemaksas par gaļu
(42)
No 1996. gada 1. janvāŗa iemaksas iekasē cita starpā par liellopu un aitu sugas dzīvniekiem, ko sūta uz citām dalībvalstīm, kā arī par liellopu un aitas gaļas produktiem, ko sūta uz citām dalībvalstīm, kaut arī attiecībā uz pēdējiem 2001. gadā ieviesa šīs iemaksas daļēju atmaksājumu. Saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas (turpmāk “Tiesa”) spriedumu (18) nodokļa piemērošanai jātiek uzskatītai par Līguma 110. pantā noteiktā aizlieguma pārkāpumu, ja priekšrocības, ko sniedz ieņēmumu piešķiršana no nodokļu piemērošanas, dod labumu īpaši tiem ar nodokli apliktajiem Francijas produktiem, kas tiek pārstrādāti vai tirgoti valsts iekšējā tirgū, daļēji kompensējot nodokļu nastu un tā nostādot nelabvēlīgā situācijā eksportētos nacionālos produktus.
(43)
Komisija izmeklēšanas procedūras uzsākšanas laikā uzskatīja, ka ieņēmumi no Interbev īstenoto veicināšanas, tehniskās palīdzības, pētniecības un eksperimentēšanas darbību finansēšanai paredzētā nodokļa par produktiem un dzīvniekiem, ko nosūtīja uz citām dalībvalstīm, varēja veidot atbalsta finansējumu, kas nav saderīgs ar iekšējo tirgu Līguma un jo īpaši tā 107. panta nozīmē, un ka tāpēc šādi finansētais valsts atbalsts varēja būt nesaderīgs ar minēto līgumu. Un tam ir savs pamats: nodoklis varēja traucēt šo dzīvnieku produkcijas ražošanu eksportēšanai uz citām dalībvalstīm, jo šo ieņēmumu izlietojums pēc būtības varēja veicināt Francijā tirgoto nacionālo produkciju par sliktu eksportētajai nacionālajai produkcijai un, nosakot nodokļa likmi, netika ņemti vērā dažādie ienākumi, ko guva par nacionālajiem produktiem, kurus tirgoja Francijā vai ārpus Francijas.
5.2.2. FNE iemaksa
(44)
Pamatojoties uz informāciju, kas bija pieejama izmeklēšanas procedūras uzsākšanas brīdī, Komisijas rīcībā izmeklēšanas procedūras laikā nebija datu, kas norādītu, ka ar šo iemaksu būtu aplikti importētie vai uz citām dalībvalstīm nosūtītie dzīvnieki.
6. OBLIGĀTO BRĪVPRĀTĪGO IEMAKSU SADERĪBA AR TIRGU KOPĪGĀS ORGANIZĀCIJAS SISTĒMU
(45)
Jautājumā par obligāto brīvprātīgo iemaksu saderību ar tirgu kopīgās organizācijas (turpmāk “TKO”) sistēmu 2003. gada 22. maija lēmuma par Freskot (19) kontekstā Komisija uzskatīja, ka minētajā gadījumā obligātās brīvprātīgās iemaksas ne tieši, ne netieši neiespaidoja attiecīgo gatavo produktu cenas, jo šie maksājumi neietekmē produktu cenas - tās nosaka brīvais tirgus. Tāpēc secināms, ka finanšu slogu, ar ko aplikti gaļas produkti un audzētie dzīvnieki, atsver labums, ko veido finansētās darbības. Rezultātā var uzskatīt, ka iemaksu iekasēšanas ietekme uz cenu ir ļoti ierobežota vai tās nav vispār.
III FRANCIJAS KOMENTĀRI
(46)
Francijas iestādes ar 2003. gada 8. un 10. oktobra vēstulēm iesniedza savas piezīmes par Komisijas lēmumu attiecībā pret šeit izskatāmo atbalsta pasākumu uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru.
(47)
Ar 2005. gada 13. septembra un 29. novembra vēstulēm Francijas iestādes iesniedza citas piezīmes par atbildi uz Komisijas nosūtītajiem papildu informācijas pieprasījumiem.
(48)
Pēc tam kad Komisija bija nosūtījusi papildu informācijas pieprasījumus 2011. gada 25. februārī un pieprasījusi papildu informāciju 2011. gada 29. marta sanāksmē, Francijas iestādes ar 2011. gada 24. maija vēstuli iesniedza citas piezīmes.
(49)
Francijas iestādes atzīmējušas, ka Komisija uzskata - resursi, ko gūst no šāda veida starpnozaru iemaksām, kuras padarītas par obligātām, ir pielīdzināmas parafiskāliem maksājumiem, kas var radīt konkurences traucējumus iekšējā tirgū. Francijas iestādes atzīmējušas arī, ka pasākumus būtu vajadzējis paziņot. Tad Francijas iestādes norādījušas turpmāko.
1. KOMISIJAS VEIKTĀS IZMEKLĒŠANAS NOZĪME SASKAŅĀ AR FRANCIJAS IESTĀDĒM
(50)
Attiecībā uz iemaksām, ko, piemērojot 1994. gada 15. jūnija starpnozaru nolīgumu, iekasēja par labu Lopkopības fondam, un - piemērojot 1995. gada 18. decembra starpnozaru nolīgumu - par labu Interbev, Francijas iestādes uzskatīja, ka Komisija uzsāka to izskatīšanu ar 1995. gada 16. janvāra vēstuli (atbalsts NN 34/95) un 1996. gada 18. marta vēstuli un noslēdza ar 1996. gada 15. jūlija vēstuli (SG (96) D/6396), secinot, ka “uz izskatāmajiem pasākumiem attiecas vienīgi Regulas (EEK) Nr. 2328/91 darbības joma un ka tie izmeklējami saskaņā ar minēto regulu.” Jo šīs regulas 35. panta 2. punkts izslēdz Līguma 92. un 93. panta piemērošanu.
(51)
Par atbildi Komisijai, kas atgādināja, ka tai laikā tā neizteicās par pārējām darbībām, ko veica Interbev (jo lieta NN 34/95 attiecās tikai uz ieguldījumiem zīdāmo liellopu sugas dzīvnieku audzēšanas saimniecību pārstrukturēšanai), Francijas iestādes apgalvoja, ka, atbildot uz Komisijas 1996. gada 18. marta vēstuli, tās izteikušās šādi: “Valsts lopkopības fonds tiešām ir paredzēts (…), lai saimniecībās uzlabotu selekciju un atbalstītu pētniecību, jo īpaši ģenētikas jomā. (…)” (2005. gada 13. septembra vēstule).
(52)
Francijas iestādes tāpēc uzskata, ka Komisija bija ļoti labi informēta par Interbev finansētajām komunikācijas, veicināšanas, pētniecības un eksperimentēšanas darbībām un saistībā ar šo lietu būtu varējusi iesniegt Francijas iestādēm papildu informācijas pieprasījumus. Tā kā Komisija uz šo paziņojumu nekādi neatbildēja, Francijas iestādes secināja, ka paziņotā informācija Komisiju apmierināja.
(53)
Turpmākā atbildē Komisijai, kas norādīja uz papildu informācijas pieprasījuma nosūtīšanu (1996. gada 30. maijā) ar iepriekš minēto vēstuli, Francijas iestādes, pirmkārt, apgalvoja, ka nekad nav saņēmušas papildu informācijas pieprasījumus, un, otrkārt, uzskatīja, ka Komisijas bezdarbība no 1996. gada 30. maija līdz 2001. gada 2. oktobrim nozīmē to, ka tā netieši piekrīt to darbību saderībai, ar kurām tā bija iepazinusies.
(54)
Turklāt Francijas iestādes apgalvo, ka Komisija bija informēta par Interbev veiktajām komunikācijas darbībām saistībā ar lietu C 18/95 attiecībā uz darbībām par labu aitkopības nozarei.
(55)
Rezultātā, tā kā Komisija kopš tā laika nav turpinājusi šo nolīgumu izskatīšanu, Francijas iestādes uzskata, ka tās bija likumīgi uzskatījušas, ka Komisija neiebilst pret to piemērošanu.
(56)
Šādos apstākļos Francijas iestādes uzskatīja, ka šī procedūra attiecās vienīgi uz 2001. gada 12. jūnija starpnozaru nolīgumu.
(57)
Francijas iestādes ar 2011. gada 24. maija vēstuli un 2011. gada 29. marta sanāksmes laikā beidzot iesniedza Komisijai datus par visu attiecīgo laikposmu.
2. IEMESLI, KAS SASKAŅĀ AR FRANCIJAS IESTĀDĒM PAMATO ATBALSTA NEPAZIŅOŠANU
(58)
Attiecībā uz darbībām, ko veica par līdzekļiem, kurus guva no iemaksām, ko iekasēja, piemērojot jaunus 2001. gada 12. jūnija starpnozaru nolīgumus par labu Interbev un FNE, Francijas iestādēm nebija šķitis vajadzīgs par tām paziņot, jo tās finansēja vienīgi no privātu resursu līdzekļiem, ko iekasēja attiecīgajā nozarē.
3. INTERBEV VEIKTĀS DARBĪBAS
(59)
Attiecībā uz Interbev veiktajām darbībām Francijas iestādes pieņem zināšanai, ka Komisija pēc tās informācijas izanalizēšanas, kas tai tika iesniegta ar 2001. gada 9. novembra vēstuli, uzskata, ka minētās darbības ir saderīgas ar Kopienas pamatnostādnēm par valsts atbalstu lauksaimniecības nozarē 2000.-2006. gadam un ar Kopienas pamatnostādnēm attiecībā uz valsts atbalstu dažu EK līguma I pielikumā neminētu produktu publicitātei. Tās apstiprina, ka laikposmā, uz kuru attiecas šis lēmums, Interbev finansēja minētās veicināšanas, tehniskās palīdzības, pētniecības un eksperimentēšanas darbības ar tādiem pašiem nosacījumiem kā tie, kas izklāstīti 2001. gada 9. novembra vēstulē.
4. FNE VEIKTĀS PĒTNIECĪBAS UN TEHNISKĀS PALĪDZĪBAS DARBĪBAS
(60)
Attiecībā uz FNE Francijas iestādes ar vēstulēm (2003. gada 8. un 10. oktobrī) par atbildi procedūras uzsākšanas lēmumam sniedza šādus paskaidrojumus.
(61)
Darbības, ko veic, izmantojot FNE resursus, ir tehniskās palīdzības un lietišķās pētniecības darbības. Francijas iestādes apstiprināja, ka šīs darbības bija ieplānotas, ievērojot 14. un 17. punktu Kopienas pamatnostādnēs par valsts atbalstu lauksaimniecības nozarē 2000.-2006. gadam.
(62)
Pirmām kārtām tiek precizēts, ka FNE savāktie resursi izmantoti šādu darbību finansēšanai:
a)
kolektīvi ģenētiskās uzlabošanas pasākumi;
b)
elektroniskas pārvaldības sistēmas un lopkopības saimniecību informācijas sistēmas darbības nodrošināšana;
c)
lietišķie pētījumi;
d)
ekonomikas izpēte;
e)
dažādi pasākumi.
4.1. ĢENĒTIKAS NOZARE
(63)
Ģenētikas nozarē FNE dalība ir stingri ierobežota - tā ir dažu tādu kolektīvu pasākumu atbalstīšana, kurus veic saskaņā ar Valsts Lauksaimniecības dzīvnieku ģenētiskās uzlabošanas mehānismu un kurus nosaka Valsts Lauksaimniecības dzīvnieku ģenētiskās uzlabošanas komiteja (CNAG), kas pulcina valsts, lopkopju, pētniecības un izglītības darbinieku pārstāvjus.
(64)
FNE finansējums lielākoties veltīts to pasākumu atbalstam, ko veic Lopkopības institūta ģenētikas departaments, kura uzdevums galvenokārt ir atbalstīt tās organizācijas uz vietas, kuras veicina atgremotājdzīvnieku ģenētisko uzlabošanu; izstrādāt, kārtot un papildināt specifikācijas, kurās noteiktas uz vietas veicamās procedūras; to procedūru kontrole, saskaņā ar kurām vērtē vaislinieku ģenētiskajai novērtēšanai vajadzīgos datus un reģistrē tos elektroniskos kolektīvas lietošanas informācijas tīklos; indeksācijas procedūru pielāgošana partnerībā ar INRA (Institut National de la Recherche Agronomique (Valsts Agronomiskās pētniecības institūts)), datu apmaiņas procedūru veikšana starptautiskā mērogā un oficiālo ciltsvērtības indeksu izplatīšana Francijā.
4.2. LOPKOPĪBAS INFORMĀCIJAS SISTĒMU RENOVĀCIJA UN ATTĪSTĪBA
(65)
Veicot darbību lopkopības informācijas sistēmu renovācijā un attīstībā, FNE piedalās ģenētiskās informācijas sistēmu renovācijā (SIG). Renovācija, kas tika uzsākta 1995. gadā, kļuva svarīga, lai modernizētu kolektīvo pirms 20 gadiem ieviesto informācijas sistēmu un unificētu to, lai nodrošinātu ģenētisko datu efektīvāku pārvaldību, vienlaikus ļaujot papildināt sistēmu ar jaunām funkcionālām iespējām, kas vajadzīgas ciltsvērtības indeksācijai, un samazināt izmaksas.
(66)
Turklāt FNE piedalījās lauksaimniecības profesionālās informācijas sistēmas (SPIE) projekta ekonomiskās, tehniskās un juridiskās priekšizpētes darbā; projekta mērķis ir dzīvnieku identifikācijas oficiālo datu un citu apstiprināmu datu profesionālās un starpnozaru vērtēšanas nodrošināšana.
4.3. PASĀKUMI LIETIŠĶĀS PĒTNIECĪBAS JOMĀ
(67)
FNE sniegusi atbalstu vairākām lietišķās pētniecības programmām, un tās uzdevums ir turpināt piedalīties izpētes darbos, kas lopkopības nozarei ir vispārnozīmīgi, piemēram, atbalsts reprodukcijas biotehnoloģiju (embriju pārnese, dzimuma regulēšana, apaugļošana in vitro, klonēšana) lietišķajai izpētei un pārnesei. Šie darbi attiecas uz jauniem embrioloģijas radītiem paņēmieniem, kas ir sevišķi interesanti molekulāro marķieru izmantošanas un ar šiem marķieriem asistētas selekcijas darbu perspektīvā, raugoties nākotnē. Programma konkretizēta, ievērojami uzlabojot klasiskās embriju pārneses lietderīgo iznākumu, izveidojot un optimizējot Francijā radīto embriju dzimuma regulēšanas metodi, izveidojot ovocītu punkcijas metodi ehogrāfijā, uzlabojot in vitro apaugļošanas tehniskos paņēmienus.
(68)
FNE piedalījās arī homologās rekombinācijas izpētes pamatprojektā. Projektu īstenoja INRA, izmantojot gēnu pārneses metodi, un tas attiecās uz dzīvnieku genoma kontrolētu modificēšanu, mērķtiecīgi ievietojot transgēnu vēlamajā DNS vietā. Šāda mērķtiecīga ģenētiskā manipulācija paredzēta, lai pavērtu ceļu uz gēna aizstāšanu ar citu gēnu bez ģenētiski modificētu organismu izmantošanas.
(69)
Turklāt FNE piedalījās IDEA programmā attiecībā uz liellopu un aitu elektronisko identifikāciju. Tā devusi ieguldījumu arī tādu valsts projektu finansēšanā, kas iekļauti Kopienas IDEA programmā ar mērķi uzlabot dzīvnieku identifikācijas uzticamību, lietojot jaunus elektroniskās izmantošanas paņēmienus.
4.4. EKONOMIKAS IZPĒTES DARBI
(70)
FNE tika lūgts piedalīties tādu ekonomikas izpētes darbu finansēšanā, kas nepieciešami lopkopības organizācijām, jo īpaši lai risinātu jautājumus, kas radušies līdz ar secīgajām KLP reformām, Eiropas Savienības paplašināšanos, pēdējo gadu krīzēm un starptautiskās situācijas attīstību.
(71)
Visus šos pētījumus veic tā sauktās “Dzīvnieku ekonomiskās grupas” (“Groupe Économique du Bétail”) (GEB) vadībā un Lopkopības institūta virsvadībā, kas garantē dažādo nozares pieprasīto darbu saskanību un to papildināmību ar citur veiktiem pētījumiem.
(72)
Īstenotie darbi konkrēti izpaužas kā konjunktūras apsekojumi piena un gaļa nozarē Francijā un Eiropā, ikmēneša ekonomiskā dokumentācija, kurā padziļināti analizē dzīvnieku produkcijas ražošanas ekonomikas aspektus Francijā, Eiropā un pasaulē, tādi specifiski darbi kā cenu uzraudzība, ražošanas izmaksu uzraudzība, kā arī sekošana līdzi Kopienas sarunām un PTO sarunām.
(73)
Ekonomikas uzraudzības institūcija, kas ieviesta GEB ietvaros, integrē konkrētas zināšanas par to lauku saimniecību funkcionēšanu, kas pazīstamas lopkopības tīkliem, un nodrošina sinerģiju starp makroekonomisko un mikroekonomisko pieeju.
4.5. DAŽĀDI PASĀKUMI
(74)
Turklāt FNE aicinājums ir arī vajadzīgajā brīdī atbalstīt jaunus vienojošus projektus, kas paredzēti lopkopības pielāgošanai sociāli ekonomiskām pārmaiņām; tie ir tādi projekti kā, piemēram, labas lopkopības prakses hartas izstrāde, kas kļuvis par vissvarīgāko šāda veida kolektīvo pasākumu Eiropā, un - pēc otrās GSE krīzes - komunikācijas projekta uzsākšana attiecībā uz lopkopja profesiju, lai atjaunotu savstarpējo izpratni starp lopkopjiem un sabiedrību.
4.6. KOPIENAS PAMATNOSTĀDNES
(75)
Francijas iestādes uzsvērušas, ka visas darbības finansētas visu liellopu audzētāju vai aitkopju interesēs; tās nekad nav bijušas tādas darbības, kas dotu labumu tikai individuāliem uzņēmējiem vai īpašām uzņēmēju grupām.
(76)
FNE finansiālā dalība visbiežāk ir zemāka par 50 % šo darbu un pētījumu izmaksu. Dažiem attiecīga brīža projektiem tā var pārsniegt 50 %, taču atbalsta likme nekādā gadījumā nepārsniedz 100 %.
4.6.1. Tehniskā palīdzība
(77)
Ekonomikas izpētes darbus finansē, raugoties, lai, no vienas puses, finansējuma apmērs nepārsniegtu noteikto 100 000 euro lielo ierobežojumu vienam lopkopim trīs gadu laikposmā un, no otras puses, būtu ievērots noteikums par to, ka visiem lopkopjiem jābūt iespējai iepazīties ar to rezultātiem.
4.6.2. Lietišķie pētījumi
(78)
Francijas iestādes apstiprinājušas, ka katrā ekonomikas izpētes darbā iegūtie dati, tāpat kā dati, kas iegūti pēc katras pētniecības programmas pabeigšanas, ja tie ir galīgi, tiek izplatīti plašā mērogā. Fondu atbalstīto darbu rezultāti sistemātiski tiek publicēti un izplatīti, lai lopkopji un viņu vietējās organizācijas varētu gūt no tiem labumu un piekļūt tiem bez diskriminācijas.
(79)
Izmantoti tiek divi lieli izplatīšanas kanāli: lopkopības profesionālās organizācijas un lopkopības institūts ar tehniska un ekonomiska rakstura publikācijām plašai lopkopju un tehniķu publikai.
(80)
ņemot vērā to, ka pētījumi veikti visu interesēs, nekāda komerciāla rezultātu izmantošana nav paredzēta. Patiesie labumguvēji ir visi liellopu audzētāji un aitkopji, kuriem tiek izplatīti šo darbu teorētiskie un praktiskie rezultāti.
(81)
Ražotāji un pārstrādātāji no finansētajiem pētījumiem nesaņem nekādu tiešu naudas pārskaitījumu.
5. IEMAKSAS PAR IMPORTĒTIEM DZĪVNIEKIEM UN IMPORTĒTU GAĻU
5.1. PAR INTERBEV IEMAKSĀM
(82)
Attiecībā uz tās gaļas aplikšanu ar nodokļiem, kura ievesta Francijā no citu dalībvalstu vai trešo valstu lopkopības saimniecībām, Komisija pēc Francijas iestāžu vairākkārt nosūtītās informācijas ir konstatējusi, ka 1995. un 2001. gada starpministriju lēmumi par starpnozaru nolīgumu paplašināšanu nekad nav attiecināti uz iemaksām par importēto gaļu.
5.2. PAR FNE IEMAKSĀM
(83)
Visbeidzot, Komisija atklāja faktu, ka iemaksa, kas iekasēta par labu FNE, bija tāda, kas varēja tikt piemērota attiecībā uz ārpus valsts teritorijas audzētiem dzīvniekiem, kuri ievesti Francijā nokaušanai.
(84)
Francijas iestādes 2003. gada 6. oktobra vēstulē apliecināja, ka apzinās šā iebilduma nopietnību Kopienas tiesību principu līmenī. Tāpēc Francijas iestādes apņēmās izdarīt nolīguma tekstā grozījumus, lai izslēgtu jebkuru iemaksu par ārpus valsts teritorijas audzētiem dzīvniekiem, kas ievesti Francijā nokaušanai. Francijas iestādes solījās nosūtīt tekstu Komisijai, tiklīdz jaunais nolīgums būs oficiāli gatavs un parakstīts.
(85)
Tās piebilda, ka praktiski dzīvnieku ievedumiem ir mazsvarīga nozīme un tie nerada konkurences traucējumu risku. Saskaņā ar muitas dienestiem importēto “labi nobarotu smagsvara liellopu” skaits attiecīgi bija 24 933 dzīvnieki 2001. gadā un 22 250 dzīvnieki 2002. gadā. Valstī nokauj aptuveni 4 miljonus dzīvnieku, tādējādi ievesto dzīvnieku īpatsvars ir tikai 0,58 % no nokauto lopu skaita. Turklāt vairāk nekā 70 % šo ievedumu veido dzīvnieki ar augstas kvalitātes gaļu un augstu cenu, kuri paredzēti īpašam patēriņam Ziemeļfrancijā. Ņemot vērā šo dzīvnieku vidējo importa cenu (saskaņā ar muitu: EUR 1,50/kg dzīvsvara jeb EUR 2,5/kg tīrsvara), FNE iemaksai, kas iekasēta par šiem dzīvniekiem, jābūt aptuveni tūkstošajai daļai no dzīvnieka vērtības.
(86)
Saskaņā ar Francijas iestādēm savāktās obligātās brīvprātīgās iemaksas, no vienas puses, bija niecīgas, jo maksājumu nenokārtošana par importētajiem dzīvniekiem bija bieža parādība, kas vēlāk kļuva sistemātiska, un, no otras puses, attiecīgās obligātās brīvprātīgās iemaksas summa salīdzinājumā ar dzīvnieku vērtību bija tik maza, ka tā nevarēja radīt konkurences traucējumu. Francijas iestādes ar 2011. gada 24. maija vēstuli nosūtīja iemaksu un uzņēmumu deklarāciju aprēķina izdrukas piemērus, kas liecināja, ka praksē atmaksāšana varēja būt dažos gadījumos, tomēr tā nav bijusi obligāta.
(87)
Ar 2005. gada 13. septembra vēstuli un 2011. gada 24. maija vēstuli Francijas iestādes apstiprināja, ka no 2003. gada FNE iemaksa attiecās tikai uz Francijā audzētiem un nokautiem dzīvniekiem (20).
6. IEMAKSAS PAR DZĪVNIEKIEM UN GAĻU, KO NOSŪTA UZ CITĀM DALĪBVALSTĪM
6.1. PAR INTERBEV IEMAKSĀM
(88)
Attiecībā uz iemaksu, ko iekasē par gaļu, kas nosūtīta uz citām dalībvalstīm, Komisija bija minējusi diskriminācijas iespēju, kas saistīta ar iemaksas sistēmu, kura varēja būt neņēmusi vērā dažu tādu produktu nosūtījumu uz ārpus valsts esošu teritoriju, par kuriem kārtojama iemaksa, un tāpēc pauž bažas, ka šis pasākums veicina Francijā tirgotu savas valsts produkciju.
(89)
Kā izklāstīts preambulas 16. punktā un turpmākajos punktos, par gaļu, kas nosūtīta uz citām dalībvalstīm, bija jāmaksā obligāta brīvprātīga iemaksa EUR 0,0126/kg un - sākot ar 2001. gada 12. jūnija starpnozaru nolīgumu - obligāta brīvprātīga iemaksa EUR 0,024/kg. Turklāt, sākot ar minēto nolīgumu, bija paredzēta atmaksājumu sistēma, nosakot apmēru 0,010 EUR/kg.
(90)
Attiecībā uz obligātajām brīvprātīgajām iemaksām, ko iekasē par dzīvniekiem, kuri nosūtīti uz citām dalībvalstīm, Francijas iestādes 2011. gada 24. maija vēstulē sniedza paskaidrojumus, lai pieradītu, ka minētās obligātās brīvprātīgās iemaksas bija proporcionālas labumiem, kas gūti no darbībām, kura finansētas ar šādām iemaksām.
(91)
Francijas iestādes paskaidroja, ka nosūtītie dzīvnieki bija ganībās laižami atšķirti liellopu sugas teļi. Kā norādīts preambulas 17. punktā un turpmākajos punktos, par šiem dzīvniekiem bija jāmaksā obligāta brīvprātīga iemaksa, kuru aprēķināja par dzīvnieku, nevis par gaļas kilogramu.
(92)
Francijas iestādes tad nosūtīja aprēķinu, pēc kura varēja noteikt, kāda ir par vesela dzīvnieka svaru aprēķinātas iemaksas attiecība pret iemaksu, kas aprēķināta par gaļas kilogramu. Tas tika darīts ne bez pamata, jo 1995. gada 25. jūlija starpnozaru nolīgumā bija norādīts, ka obligātās brīvprātīgās iemaksas apmērs kaušanas brīdī ir FRF 0,084 par liemeņa kilogramu un ka obligātās brīvprātīgās iemaksas apmērs dzīvnieku nosūtīšanas brīdī ir 7 FRF par pieaugušu liellopu (4. pants). Taču ganībās turēts teļš sver aptuveni 250-280 kg dzīvsvarā, no kura vidēji var iegūt (gaļas iznākums 65 %) 163 kg gaļas. Tādējādi 7 FRF liela iemaksa par dzīvnieku līdzinājās iemaksai FRF 0,042/kg, kas salīdzināma ar pusi iemaksas, kas jāmaksā par gaļu.
(93)
Šī sistēma tika iekļauta arī 2001. gada 12. jūnija starpnozaru nolīgumā, saglabājot to pašu attiecību. Summas (izteiktas euro) bija šādas: obligāta brīvprātīga iemaksa kaušanas brīdī - EUR 0,024 par liemeņa kilogramu (2. pants) un obligāta brīvprātīga iemaksa dzīvnieku nosūtīšanas brīdī - EUR 1,7 par pieaugušu liellopu (4. pants). Tādējādi EUR 1,7 liela iemaksa par pieaugušu liellopu līdzinājās iemaksai EUR 0,0104/kg, kas salīdzināma ar pusi iemaksas, kas jāmaksā par gaļu.
(94)
Francijas iestādes uzskata, ka ieņēmumu kopsumma (EUR 38 136 670), kas iegūta no obligātās brīvprātīgās iemaksas, ko iekasē par produktiem, kuri nosūtīti uz citām dalībvalstīm (dzīvnieki un gaļa), veidoja 15 % no to ieņēmumu kopsummas, kuri gūti no visām obligātajām brīvprātīgajām iemaksām, ko Interbev iekasējis no 1995. gada līdz 2004. gadam (jeb EUR 252 855 282). Raugoties visaptveroši uz 1995. -2004. gada laikposmu, Francijas iestādes uzskata, ka minētie ieņēmumi ir noteikti stingri proporcionāli darbībām, kuras būtu devušas labumu attiecībā uz produktiem, kas nosūtīti uz citām dalībvalstīm.
(95)
Turklāt Francijas iestādes norāda, ka par dzīvniekiem un gaļu, kas nosūtīta aiz Francijas robežām, saņemts labums gan no darbībām, kas veiktas ārpus valsts teritorijas un kas veido EUR 21 490 848 lielu summu, un, no otras puses, no darbībām, kas noderīgas attiecībā uz visiem dzīvniekiem un produktiem neatkarīgi no to nosūtīšanas galamērķa. Francijas iestādes uzskata, ka būtu pareizi, ja uzskatītu, ka no šo attiecībā uz visiem dzīvniekiem un produktiem noderīgo darbību kopējās summas EUR 91 231 075 apmērā ārpus valsts teritorijas veiktas darbības finansētas tikai ar EUR 28 280 000 lielu summu.
(96)
Darbības, kas attiecās īpaši uz eksportētiem dzīvniekiem un produktiem, bija tieši veicināšanas darbības (piemēram, starptautiskas izstādes, profesionālās informācijas un sabiedrisko attiecību darbības, Zaļā nedēļa Berlīnē, izcirtņu veidošanas mācību kursi ārvalstīs). Francijā un ārpus Francijas veiktās darbības, kas attiecās uz visiem dzīvniekiem un produktiem neatkarīgi no to tirgiem, bija tieši publicitātes darbības, kā, piemēram, kampaņas par “Eiropas augstas kvalitātes liellopu”, gaļas subproduktiem, “gaļas dzīvnieku šķirnēm”, un noteikts skaits pētniecības darbību par pārtikas nodrošinājumu, dzīvnieku labturību, kvalitātes pārvaldību, produkta īpašību raksturošanu, liellopu gaļas sertifikācijas un izsekojamības veikšanu, kuru rezultāti tika plaši izplatīti kā Francijā, tā arī ārpus tās.
(97)
Kopumā Francijas iestādes uzskata, ka par produktiem, kas nosūtīti aiz Francijas robežām, no starpnozaru mērogā veiktām darbībām gūtais labums ir EUR 49 770 000. Šī summa ir jāsalīdzina ar obligātajām brīvprātīgajām iemaksām, kas par šiem produktiem bija jāsamaksā - EUR 38 136 670. Obligāto brīvprātīgo iemaksu daļa, kas bija jāsamaksā par eksportēto Francijas produkciju 1995.-2004. gada laikposmā, bija līdzsvarota salīdzinājumā ar labumu, kas par šo produkciju gūts no Interbev finansētajām darbībām.
6.2. PAR FNE IEMAKSĀM
(98)
Francijas iestādes 2005. gada 13. septembra vēstulē apgalvoja, ka par nosūtītajiem produktiem kā tādiem nebija jākārto Valsts lopkopības fonda (FNE) noteiktas iemaksas.
IV ATBALSTA NOVĒRTĒJUMS
(99)
LESD 107. un 108. pants attiecas uz visiem tā I pielikumā minētajiem lauksaimniecības produktiem, kuri pakļauti tirgus kopīgai organizācijai (visi lauksaimniecības produkti, izņemot zirga gaļu, medu, kafiju, no lauksaimniecības produktiem iegūtu spirtu, spirta etiķi un korķi) atbilstīgi dažādām regulām, ar ko reglamentē attiecīgās tirgus kopīgās organizācijas.
1. ATBALSTA ESAMĪBA LESD 107. PANTA 1. PUNKTA NOZĪMĒ
(100)
Saskaņā ar LESD 107. panta 1. punktu, ja vien šis Līgums neparedz ko citu, ar kopējo tirgu nav saderīga nekāda palīdzība, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences traucējumus, dodot priekšroku atsevišķiem uzņēmumiem vai atsevišķu preču ražošanai, ciktāl šāda palīdzība iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm.
(101)
Izskatāmo faktu laikā LESD 107.-109. pants tika piemēroti liellopu gaļas nozarē ar 40. pantu Padomes Regulā (EK) Nr. 1254/99 (21) par šo produktu tirgus kopīgo organizāciju. Pirms visjaunākās pieņemšanas tie bija piemērojami tajā pašā nozarē saskaņā ar 24. pantu Padomes 1968. gada 27. jūnija Regulā (EEK) Nr. 805/68 par liellopu un teļa gaļas tirgus kopīgo organizāciju (22). Ar 23. pantu Padomes 2001. gada 19. decembra Regulā (EK) Nr. 2529/2001 par aitu un kazu gaļas tirgus kopīgo organizāciju (23) tie tika piemēroti arī aitu un kazu gaļas nozarē. Pirms pēdējās minētās regulas pieņemšanas šie LESD panti tika šajā pašā nozarē piemēroti ar 22. pantu Padomes 1998. gada 3. novembra Regulā (EK) Nr. 2467/98 par aitas gaļas un kazas gaļas tirgus kopējo organizāciju (24) un - pirms tās pieņemšanas - ar 27. pantu Padomes 1989. gada 25. septembra Regulā (EEK) Nr. 3013/89 par aitu gaļas un kazu gaļas tirgus kopēju organizāciju (25).
(102)
LESD 107.-109. pants šodien attiecībā uz abām šā lēmuma 32. apsvērumā un turpmākajos apsvērumos minētajām nozarēm ir piemērojami ar 180. pantu Padomes 2007. gada 22. oktobra Regulā (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (Vienotā TKO regula) (26) (27).
1.1. SELEKTĪVAS PRIEKŠROCĪBAS ESĪBA
(103)
Saskaņā ar Tiesu par atbalstu tiek uzskatīta tāda jebkura veida iejaukšanās, kas var tikt uzskatīta kā tieša vai netieša uzņēmumu atbalstīšana vai kam jātiek uzskatītai kā ekonomiskai priekšrocībai, ko tās saņēmējs uzņēmums parastos tirgus apstākļos nebūtu guvis (28). Izskatāmajā gadījumā sniegtais atbalsts, īstenojot tādas darbības, kas var dot labumu ražotājiem vai Interbev pārstāvētām lauksaimnieciskās ražošanas nozarēm, ir sagādājis priekšrocības dažiem uzņēmumiem, kas darbojas liellopu audzēšanas vai aitkopības nozarē.
(104)
Turklāt, joprojām saskaņā ar Tiesas judikatūru, par atbalstu tiek uzskatīti tādi pasākumi, kas dažādos veidos atvieglo izmaksas, kuras parasti jāsedz no uzņēmuma budžeta un kuras līdz ar to, kaut arī tās nav subsīdijas vārda šaurā nozīmē, tomēr tām ir tāda pati būtība un identiska ietekme (29).
(105)
Attiecībā uz priekšrocības esību - tā ir jānoskaidro to pasākumu potenciālo saņēmēju līmenī, kuri veikti gaļas nozares labā, kā arī izskatāmo starpnozaru iemaksu un to finansējuma līmenī. Izskatāmajā gadījumā sniegtais atbalsts, īstenojot tādas darbības, kas var dot labumu nozares ražotājiem, ir sagādājis priekšrocības dažiem uzņēmumiem, kas darbojas liellopu audzēšanas vai aitkopības nozarē.
1.2. ATBALSTS, KO PIEŠĶĪRUSI VALSTS VAI KAS PIEŠĶIRTS NO VALSTS LĪDZEKĻIEM
(106)
Saskaņā ar Tiesas judikatūru, lai priekšrocību varētu kvalificēt kā valsts atbalstu, pirmkārt, tai jābūt tieši vai netieši piešķirtai no valsts līdzekļiem un, otrkārt, tai jābūt piedēvētai valstij (30).
(107)
Attiecībā uz izskatāmo iemaksu būtību (obligātas brīvprātīgas iemaksas) Komisija uzskata, ka šajā gadījumā tie ir parafiskālie maksājumi, proti, valsts resursu līdzekļi. Savu vērtējumu Komisija pamatoja ar šādiem apsvērumiem.
(108)
Pirmām kārtām jāuzsver, ka saskaņā ar pastāvīgu judikatūru un jo īpaši ar 139. punktu spriedumā Salvat lietā (31) atšķirība starp privātām un publiskām organizācijām nav “noteicošais elements, piemērojot Līguma noteikumus par valsts atbalstu”. Turklāt spriedums Ladbroke lietā (32) ļoti skaidri apstiprina, ka LESD 107. panta 1. punkts “aptver visus finanšu līdzekļus, ko valsts iestādes var faktiski izmantot, lai atbalstītu uzņēmumus, un nav nozīmes tam, vai šie līdzekļi ir pastāvīgi valsts [minētās nozares] īpašumā. Tāpēc pat tad, ja šīs summas (…) nav pastāvīgi Valsts kases īpašumā, ar faktu, ka tās pastāvīgi ir valsts kontrolē un tātad valsts kompetento iestāžu rīcībā, pietiek, lai tās tiktu kvalificētas par valsts līdzekļiem un lai minētais pasākums ietilptu Līguma 107. panta 1. punkta piemērošanas jomā”.
(109)
Pirmkārt, ņemot vērā šo judikatūru, Komisija uzskata, ka tas fakts, ka izskatāmās obligātās brīvprātīgās iemaksas ir privātā sektora ieguldījumi un ka tās nav valsts pastāvīgā rīcībā, nav pietiekams, lai secinātu, ka tās neietilpst LESD 107. panta 1. punkta piemērošanas jomā. Tādēļ Komisijai jāizskata arī tas, kāds ir valsts īstenotās kontroles līmenis attiecībā uz minētajām obligātajām brīvprātīgajām iemaksām, un valsts spēja virzīt resursu izmantošanu atbalsta pasākumu finansēšanai.
(110)
Izskatāmajā gadījumā Komisija atzīmē, ka apstiprināšana, ko valdība veica, piešķirot atzīšanu starpnozaru apvienībai Interbev, veido priekšnosacījumu obligāto brīvprātīgo iemaksu ieviešanai. Tāpēc arī tad, ja Interbev ir privāttiesību subjekts, tās spēja ieviest obligātās brīvprātīgās iemaksas savā darbības nozarē ir pakārtota valsts apstiprinājumam attiecībā uz tās funkcionēšanu un mērķiem (skatīt šā lēmuma 14. apsvērumu).
(111)
Lauku kodeksā paredzēts arī, ka iemaksas, tiklīdz tās ar starpministriju lēmumu ir paplašinātas, tiek padarītas obligātas visiem ieinteresētās profesionālās darbības nozares pārstāvjiem (skatīt šā lēmuma 10. apsvērumu). No tā var izdarīt šādu secinājumu: lai no šā veida iemaksām gūtu visus sagaidāmos rezultātus, vajadzīgs valsts iestādes juridisks akts (33).
(112)
Uz šo faktu pamata Komisija konstatē, ka izskatāmās obligātās brīvprātīgās iemaksas var tikt uzskatītas par tādām, kas ir valsts kontrolē un kas veido valsts līdzekļus.
(113)
Otrkārt, no obligātajām brīvprātīgajām iemaksām gūto ienākumu izmantošanu nosaka starpnozaru organizācijas mērķi un darbības regulējumu, kā tie noteikti Lauku kodeksā (skatīt 7.-10. apsvērumu). Tāpēc valsts var no obligātajām brīvprātīgajām iemaksām gūtos ienākumus novirzīt Interbev īstenoto pasākumu finansēšanai. Tad priekšrocības, ko piešķīrusi Interbev, var uzskatīt par piedēvējamām valstij.
(114)
Turklāt ir jāatgādina, ka lietā C-345/02 Pearle (34) Tiesa identificēja dažas pazīmes, pēc kurām var vai nevar noteikt, vai parafiskāli maksājumi ir vai nav jāuzskata par valsts resursiem, kas piedēvējami valstij, ja tos iekasē galvenokārt starpnozaru organizācija par labu tās locekļiem.
(115)
Saskaņā ar testu, ko Tiesa ierosināja šajā lietā, brīvprātīgās iemaksas, ko savāc starpniekorganizācija, kas pārstāv dažu tautsaimniecības nozaru uzņēmumus, netiek uzskatītas par valsts resursiem, ja vien ir izpildīti šādi nosacījumi:
a)
pasākumu nosaka attiecīgās profesijas darbinieku korpuss, kas pārstāv nozares uzņēmumus un nodarbinātos, un pasākums nav valsts politikas jomu īstenošanas instruments;
b)
minētā pasākuma mērķus pilnībā finansē ar nozares uzņēmumu iemaksām;
c)
finansēšanas kārtību un iemaksu procentuālo daļu/daudzumu profesijas darbinieku korpusā nosaka darba devēju un nodarbināto pārstāvji bez valsts iejaukšanās;
d)
iemaksas ir obligāti jāizmanto attiecīgā pasākuma finansēšanai bez iespējas valstij iejaukties.
(116)
Ir skaidri redzams, ka šeit izskatāmais pasākums neatbilst visiem Pearle spriedumā uzskaitītajiem nosacījumiem. Pirmām kārtām, Interbev pastāvēšanu, uzdevumus un darbību reglamentē valsts tiesību akti (skatīt 10. un 14. apsvērumu) un tā finansēšanai ar obligātajām brīvprātīgajām iemaksām vajadzīga valsts iejaukšanās (skatīt 10. apsvērumu). Turklāt Lauku kodeksa 632-2-1. pantā noteikts, ka starpnozaru apvienības dod ieguldījumu valsts un Eiropas Savienības ekonomiskās politikas īstenošanā un var saņemt priekšrocības valsts atbalsta piešķiršanā. Tātad Interbev var tikt uzskatīta par instrumentu valsts atbalstītas politikas īstenošanai, veicot darbības starpnozaru organizācijas vispārējās interesēs (skatīt 40. un 61. apsvērumu, un turpmākos apsvērumus). Turklāt, kā noteikts Interbev statūtos, starpnozaru organizācijas budžetu var papildināt ar tiešu valsts subsīdiju. Visbeidzot, ievērojot to, ka finansētās pētniecības darbības veiktas vispārējās interesēs (skatīt 10. apsvērumu), nevar droši noteikt, vai šajā gadījumā atbalsta saņēmēji vienmēr ir maksājumu kārtotāji.
(117)
Ņemot vērā iepriekšējos apsvērumus, Komisija secina, ka izskatāmie pasākumi ir piedēvējami valstij un tiek ir finansēti ar valsts resursu līdzekļiem.
1.3. IETEKME UZ TIRDZNIECĪBU UN KONKURENCES IZKROPĻOJUMI
(118)
LESD 107. panta 1. punktu attiecina uz tādu atbalstu, kas turklāt iespaido konkurenci un tirdzniecību starp dalībvalstīm. Atbilstīgi šim kritērijam pieņem, ka atbalsta saņēmēji veic saimniecisko darbību.
(119)
Lai noteiktu, vai uz šo atbalstu attiecas LESD 107. panta 1. punkts, ir jānosaka arī, vai šis atbalsts var ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm un radīt konkurences izkropļojumus.
(120)
Tiesa konstatēja, ka tad, ja dalībvalsts piešķirtas priekšrocības stiprina kādas uzņēmumu kategorijas pozīcijas salīdzinājumā ar citiem, konkurējošiem uzņēmumiem Kopienas iekšējā tirdzniecībā, tad jāuzskata, ka pēdējos šīs priekšrocības iespaido (35), kas ir pietiekami konkurences izkropļojumu pastāvēšanas pierādīšanai.
(121)
Faktu, ka starp dalībvalstīm notiek tirdzniecība gaļas nozarē, pietiekami pierāda tas, ka šajā nozarē ir kopīga tirgus organizācija (36). Piemēram, Kopienas iekšējā tirdzniecība ar gaļas produktiem Francijā veido aptuveni 15 % no šo produktu tirdzniecības Savienībā (37).
(122)
Piešķirtais atbalsts tātad var ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm tiktāl, ciktāl tās atbalsta savas valsts produkciju par sliktu citu dalībvalstu produkcijai. Laikposmā, kad notikuši fakti, uz kuriem attiecas šis lēmums, gaļas nozare patiešām bija ārkārtīgi atvērta konkurencei Kopienas līmenī un tāpēc ļoti jutīga pret jebkuru atbalsta pasākumu vienā vai citā dalībvalstī.
1.4. SECINĀJUMI PAR ATBALSTU LESD 107. PANTA 1. PUNKTA NOZĪMĒ
(123)
Saistībā ar iepriekš minētajiem apsvērumiem Komisija uzskata, ka šajā gadījumā par labu saņēmējiem ieviestie pasākumi viņiem sniedz priekšrocības, ko nevar izmantot citi uzņēmēji, kā arī kropļo vai var izkropļot konkurenci, sniedzot priekšrocības dažiem uzņēmumiem un dažiem produkcijas veidiem, kopš šie pasākumi spēj ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm.
(124)
Šo iemeslu dēļ Komisija secināja, ka uz minēto pasākumu var attiecināt LESD 107. panta 1. punktu, un šis pasākums veido valsts atbalstu.
2. ATBALSTA SADERĪBAS PĀRBAUDE
2.1. LĒMUMA DARBĪBAS JOMA
(125)
Francijas iestādes uzskata, ka minētajam lēmumam vajadzētu attiekties tikai uz 2001. gada 12. jūnija starpnozaru nolīgumu, kā paskaidrots iepriekš (skatīt 56. apsvērumu).
(126)
Saistībā uz atbalstu NN 34/95 Komisijas rīcībā nebija informācijas attiecībā uz iemaksām FNE vai atbalsta finansējuma sistēmā, uz kuru attiektos šī lieta (38). Turklāt tās nostāja attiecās tikai uz atbalstu ieguldījumiem dažu lopkopju labā, konkrētāk, attiecībā uz dzīvnieku iegādi pirmo reizi. Komisijai arī nebija nostājas attiecībā uz obligātu brīvprātīgo iemaksu sistēmu un atbalstu ģenētiskajai uzlabošanai, ģenētiskās informācijas sistēmai, biotehnoloģijai un ekonomikas studijām, kā arī veicināšanas, tehniskās palīdzības, pētniecības un eksperimentēšanas pasākumiem, ko finansētu no Interbev iemaksām, uz kurām neattiecās paziņošana LESD 108. panta 3. punkta nozīmē.
(127)
Francija šīs darbības pieminējusi 1996. gada 29. aprīļa vēstulē saistībā ar lietu NN 49/1996, taču vienīgi tiktāl, ciktāl uz šīs darbībām attiecas FNE.
(128)
Atbildot uz šo vēstuli, Komisija 1996. gada 30. maija vēstulē (VI/021559) tomēr lūdza papildu informāciju, lai izprastu to finanšu rīku veidu un darbības jomu, kas atvieglo to lopkopības struktūru pārstrukturēšanu, kuras nodarbojas ar dzīvnieku identifikācijas un selekcijas jautājumiem, kā arī izstrādes darbības. Komisija arī lūdza aizpildīt aprakstošo veidlapu. Tomēr Francijas iestādes nereaģēja uz šo vēstuli un Komisija nekad nav izteikusi viedokli par šo darbību saderību ar iekšējo tirgu. Ar 2003. gada 9. jūlija vēstuli (39) Komisija attiecībā uz minēto atbalstu uzsāka LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru.
(129)
1994. gada 15. jūnija starpnozaru nolīgums Lopkopības fonda labā un 1995. gada 18. decembra starpnozaru nolīgums Interbev veicināšanai, kā arī šo nolīgumu finansētais valsts atbalsts tātad vienmēr jāpārbauda no valsts atbalsta noteikumu viedokļa, tiktāl, ciktāl tos nav apstiprinājusi Komisija.
(130)
Tāpēc šis lēmums attiecas arī uz 1994. gada 15. jūnija nolīgumu FNE labā un 1995. gada 18. decembra nolīgumu Interbev labā. Izanalizējusi šos nolīgumus, Komisija netika paudusi viedokli par darbībām, ko finansē ar minētajām starpnozaru iemaksām.
(131)
Kā norādīts 57. apsvērumā, Francijas iestādes netieši ir piekritušas šādai interpretācijai.
2.2. LESD 107. PANTA 3. PUNKTA PIEMĒROŠANA
(132)
LESD 107. pants atzīst izņēmumus no vispārējā principa par valsts atbalsta nesaderību ar LESD, kaut arī daži no tiem acīmredzami nav piemērojami, proti, tie, ko paredz minētā panta 2. punkts. Francijas valsts iestādes nav minējušas arī šos izņēmumus.
(133)
LESD 107. panta 3. punktā norādītās jāinterpretē šaurā nozīmē, pārbaudot visu reģionam vai nozarei paredzētu atbalsta programmu vai pārbaudot jebkuru individuālu vispārēju atbalsta shēmu piemērošanas gadījumu. Tas var tikt piešķirts vienīgi tad, ja Komisija var noteikt, ka atbalsts ir nepieciešams, lai īstenotu kādu no minētajiem mērķiem. Piešķirt iespēju izmantot minēto atkāpšanos no principa par atbalstu, kas neietver tādus nosacījumus, nozīmētu pieļaut kaitējumus tirdzniecībai starp dalībvalstīm un konkurences traucējumus, kas vispārējās Kopienas interesēs ir nepamatoti, tātad tas nozīmētu priekšrocību piešķiršanu atsevišķu dalībvalstu uzņēmējiem.
(134)
Komisija uzskata, ka izskatāmais atbalsts neveicina ekonomikas attīstību apgabalos, kur dzīves līmenis ir ārkārtīgi zems vai kur valda liels bezdarbs 107. panta 3. punkta a) apakšpunkta nozīmē. Tas nav arī atbalsts, kas veicina kāda svarīga projekta īstenojumu visas Eiropas interesēs vai novērš nopietnus traucējumus kādas dalībvalsts tautsaimniecībā 107. panta 3. punkta b) apakšpunkta nozīmē. Atbalsts nav paredzēts arī kultūras un kultūras mantojuma saglabāšanas veicināšanai 107. panta 3. punkta d) apakšpunkta nozīmē.
(135)
Tomēr 107. panta 3. punkta c) apakšpunktā noteikts, ka par saderīgu ar iekšējo tirgu var uzskatīt atbalstu, kas veicina konkrētu saimniecisko darbību vai konkrētu tautsaimniecības jomu vai tautsaimniecības reģionu attīstību, ja šādam atbalstam nav tāds nelabvēlīgs iespaids uz tirdzniecības apstākļiem, kas ir pretrunā kopīgām interesēm. Lai varētu izmantot minētajā pantā norādītās atkāpes, atbalstam jāveicina attiecīgās nozares attīstība.
2.3. NEPAZIŅOTIEM PASĀKUMIEM PIEMĒROJAMO PAMATNOSTĀDŅU NOTEIKŠANA
(136)
Saskaņā ar 194. punktu Kopienas pamatnostādnēs par valsts atbalstu lauksaimniecības un mežu nozarē un Komisijas paziņojumu par piemērojamo noteikumu noteikšanu nelikumīga valsts atbalsta izvērtēšanā (40) jebkurš nelikumīgs atbalsts Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999 (41) 1. panta f) punkta nozīmē būtu jāizvērtē saskaņā ar atbalsta piešķiršanas laikā spēkā esošajiem noteikumiem un pamatnostādnēm (42).
(137)
Lauksaimniecības nozares īpašās pamatnostādnes piemēro no 2000. gada 1. janvāra. Turpmāk jebkāds atbalsts, kas piešķirts pēc šīs dienas, būs jāvērtē saskaņā ar minētajām pamatnostādnēm, ko piemēro minētajā periodā. No 2000. gada 1. janvāra līdz 2006. gada 31. decembrim tika piemērotas Kopienas pamatnostādnes par valsts atbalstu lauksaimniecības nozarē. Ar 2007. gada 1. janvāri ir piemērojamas Kopienas pamatnostādnes attiecībā uz valsts atbalstu lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē 2007.-2013. gadā.
(138)
Savukārt jebkāds atbalsts, kas piešķirts pirms šīs dienas, vajadzības gadījumā būs jāvērtē saskaņā ar noteikumiem un praksi, kas bija spēkā līdz 2000. gada 1. janvārim.
2.4. OBLIGĀTU BRĪVPRĀTĪGO IEGULDĪJUMU SADERĪBA AR KTO SISTĒMU
(139)
Jautājumā par obligātu brīvprātīgo iemaksu saderību ar KTO sistēmu saistībā ar 2003. gada 22. maijaFreskot spriedumu (43) Komisija uzskata, ka minētajā lietā obligātas brīvprātīgās iemaksas ne tieši, ne netieši nepārklājas ar attiecīgo galīgo produktu cenām, jo maksājumi neietekmē produktu cenu, ko nosaka brīvais tirgus. Tāpēc slogu par gaļas produktiem un izaudzētajiem dzīvniekiem, neitralizē priekšrocības, ko veido finansētās darbības. Tātad var uzskatīt, ka maksājumu ietekme uz cenām ir ļoti ierobežota.
(140)
Ņemot vērā sniegto informāciju, šīs shēmas finansējums neraisa iebildumus.
2.5. DARBĪBU ANALĪZE, ŅEMOT VĒRĀ PIEMĒROJAMOS NOTEIKUMUS
2.5.1. Darbības, ko īsteno no iemaksām par gaļu
2.5.1.1. Veicināšana
(141)
Kas attiecas uz veicināšanas atbalstu, tā atbalsta saderība, kas piešķirts līdz 2002. gada 1. janvārim, ir jāpārbauda, ņemot vērā pamatdokumentu par valstu atbalsta pasākumiem lauksaimniecības produktu un to dažu citu produktu publicitātei, kuri nav minēti EEK līguma II pielikumā (44), un attiecībā uz atbalstu, kas piešķirts pēc šā datuma - ņemot vērā Kopienas pamatnostādnes, ko piemēro valsts atbalstam EK līguma I pielikumā minēto produktu un dažu I pielikumā neminētu produktu reklāmai (45).
(142)
1987. gada pamatnostādnēs, kā arī 2002. gada vadlīnijās galvenajos jautājumos noteikti vieni un tie paši principi. Tajās ir iekļauti negatīvie un pozitīvie kritēriji, kas jāievēro visās valstu sniegtā atbalsta shēmās. Tātad nedrīkst veikt popularizēšanas darbības, kas ir pretrunā LESD 34. pantam vai Kopienas atvasinātajiem tiesību aktiem, un tos nedrīkst saistīt ar noteiktu uzņēmumu darbību. Atbilstoši Francijas iestāžu sniegtajai informācijai iespējams secināt, ka šiem pasākumiem būtu mērķi, kas ir atbilstoši vairākiem iepriekš minētajās nostādnēs un vadlīnijās izvirzītiem pozitīviem kritērijiem, jo dažiem tie iekļaujas mērķī samazināt lauksaimniecības produktu pārpalikumus, bet citiem - augstas kvalitātes produktu un veselīgas pārtikas izveides mērķī.
(143)
Francijas iestādes turklāt paskaidroja, ka šo publicitātes pasākumu vēstījumu mērķis nebūtu atrunāt patērētājus no citu dalībvalstu produktu iegādes vai nopulgot minētos produktus un tie neatbalstītu neviena konkrēta uzņēmuma vai individuālā ražotāja zīmolu.
(144)
Kas attiecas uz atbalsta ierobežojumu noteikšanu, popularizēšanas pasākumus no valsts līdzekļiem var finansēt 50 % apmērā, atlikusī summa jāsedz profesionālajām un starpnozaru organizācijām, kas saņem atbalstu, vai nu veicot brīvprātīgas iemaksas, vai arī iekasējot parafiskālus maksājumus vai obligātas iemaksas. Šajā gadījumā pasākumus pilnībā finansē no līdzekļiem, kas gūti no parafiskāliem maksājumiem, un nozares uzņēmēju šajās kampaņās ieguldītais finansējums pēc definīcijas nepārsniedza 50 % līmeni no to izmaksām.
(145)
Komisija uzskata, ka attiecībā uz valsts atbalstu, kas bijis paredzēts veicināšanas darbību finansēšanai attiecīgajā jomā, ir ievēroti kritēriji, ko nosaka Kopienas tiesību akti šajā jautājumā.
2.5.1.2. Tehniskā palīdzība
(146)
Līdz 2000. gada 1. janvārim piešķirtās tehniskās palīdzības saderība būtu jāanalizē saistībā ar Komisijas praksi, ko ietekmējis priekšlikums par lietderīgiem pasākumiem attiecībā uz dalībvalstu piešķirto atbalstu lopkopības un lopkopības produktu nozarē (46), bet attiecībā uz atbalstu, kas piešķirts pēc šā datuma, - saistībā ar lauksaimniecības pamatnostādnēm (47).
(147)
Līdz 2000. gadam piemērojamā Komisijas prakse un 2000. gadā pieņemtās lauksaimniecības pamatnostādnes galvenajos jautājumos ievēro vienus un tiem pašus principus. Tādējādi atbalsts, kas piešķirts 100 % apmērā par attiecināmajiem izdevumiem, ir atļauts konkrēti attiecībā uz tehniskās palīdzības darbībām informācijai un grāmatvedības atbalstam, attiecībā uz jaunu paņēmienu popularizēšanu, kā arī attiecībā uz lauksaimniecībā nodarbināto izglītošanu.
(148)
Līdz ar lauksaimniecības pamatnostādņu pieņemšanu 2000. gadā tika pievienots jauns nosacījums, ka šādam atbalstam ir jābūt pieejamam visiem dalībniekiem, kas darbojas attiecīgajā apgabalā objektīvi noteiktos apstākļos, un ka piešķirtā kopsumma nevar pārsniegt 100 000 euro uz atbalsta saņēmēju triju gadu laikposmā vai, attiecībā uz MVU, līdz 50 % no attiecināmajiem izdevumiem, kas ir lielākais piešķiramais atbalsts. Francijas iestādes paskaidroja, ka piekļuves kritērijs attiecībā uz visu potenciāli ieinteresēto nozares dalībnieku veikto darbību ir pilnībā izpildīts. Pamatojoties uz Francijas iestāžu sniegto informāciju, konkrētāk, attiecībā uz labumguvēju lielo skaitu, Komisija uzskata, ka kritērijs attiecībā uz atbalsta maksimālo apjomu ir izpildīts.
(149)
Komisija uzskata, ka attiecībā uz valsts atbalstu, kas bijis paredzēts tehniskās palīdzības darbību finansēšanai attiecīgajā jomā, ir ievēroti kritēriji, ko nosaka Kopienas noteikumi šajā jautājumā.
2.5.1.3. Pētījumi un eksperimenti
(150)
Attiecībā uz pētījumiem un eksperimentiem līdz 2000. gada 1. janvārim piešķirtais atbalsts ir jāpārbauda, ņemot vērā Kopienas pamatdokumentu par valsts atbalstu pētniecībai un izstrādei un Komisijas paziņojumu attiecībā uz šā pamatdokumenta izmaiņām, bet attiecībā uz atbalstu, kas piešķirts pēc šā datuma - ņemot vērā lauksaimniecības pamatnostādnes, kuru 17. punktā ir atsauce uz minēto pamatdokumentu.
(151)
Kopienas pamatdokumentā precizēts, ka ar iekšējo tirgu ir saderīgs atbalsta apmērs, kas var sasniegt 100 %, pat gadījumā, ja pētniecību un izstrādi veic uzņēmumi, tomēr visos gadījumos jābūt izpildītiem četriem turpmāk minētiem nosacījumiem:
a)
atbalstam ir vispārējs raksturs un tas attiecas uz visu attiecīgo nozari, neveidojot konkurences traucējumus citās nozarēs;
b)
informāciju publicē speciālos izdevumos, kuri tiek izplatīti vismaz valsts mērogā un neattiecas tikai uz atsevišķas organizācijas biedriem, lai nodrošinātu, ka šajā pasākumā potenciāli ieinteresētās personas varētu viegli informēt par to, vai pasākumu īsteno vai tas ir īstenots, un ka tā rezultāti ir vai būs pēc pieprasījuma pieejami visām ieinteresētajām personām. Šo informāciju publicē datumā, kas nav vēlāks par dienu, kad var tikt sniegta informācija atsevišķas organizācijas biedriem;
c)
darba rezultātus gan izmaksu, gan laika izteiksmē izpētei uz vienlīdzības pamata sniedz visām iesaistītajām pusēm, ieskaitot atbalsta saņēmēju;
d)
atbalsts, kas atbilst nosacījumiem, kuri izklāstīti 2. pielikumā “Vietējais atbalsts: pamats, uz kura atbrīvo no samazināšanas saistībām” Līgumam par lauksaimniecību, kas tika noslēgts daudzpusējo tirdzniecības sarunu Urugvajas kārtā (48).
(152)
Francijas iestādes šajā sakarībā paskaidrojušas, ka Interbev pētniecības un tehnisko eksperimentu pasākumi ir veikti nozares dalībnieku kopuma interesēs. Turklāt apvienība nodod iegūtās zināšanas un tehniskos ieteikumus, rīkojot mācības un izplatot dokumentus, pamācības, kopsavilkumus un informatīvus bukletus, kā arī elektroniskajos saziņas līdzekļos. Ikviens, kurš darbojas lopkopības vai lopu kaušanas jomā, gaļas izcirtējs, pārstrādātājs vai tirgotājs liellopu vai aitas gaļas nozarē var saņemt informāciju par rezultātiem un piekļūt pētījumu apkopojumiem bez jebkādas diskriminācijas jebkurā brīdī un pēc vienkārša pieprasījuma. Visbeidzot, Francijas iestādes apgalvo, ka minētie pasākumi nedod ieganstu nekādam tiešam maksājumam ražotājiem vai pārstrādātājam un ka tie atbilst Eiropas Savienības apstiprinātajiem starptautiskajiem tirdzniecības kritērijiem.
(153)
Komisija uzskata, ka attiecībā uz valsts atbalstu, kas bijis paredzēts pētniecības un eksperimentēšanas darbību finansēšanai attiecīgajā jomā, ir ievēroti kritēriji, ko nosaka Kopienas noteikumi šajā jautājumā.
2.5.2. FNE īstenotās darbības
2.5.2.1. Tehniskā palīdzība
(154)
Kas attiecas uz tās tehniskās palīdzības saderību, kurš piešķirts līdz 2000. gada 1. janvārim, tas būtu jāpārbauda saistībā ar Komisijas praksi, ko ietekmējis priekšlikums par lietderīgiem pasākumiem attiecībā uz dalībvalstu piešķirto atbalstu lopkopības un lopkopības produktu nozarē (49) un attiecībā uz atbalstu, kas piešķirts pēc šā datuma, saistībā ar lauksaimniecības pamatnostādnēm (50).
(155)
Līdz 2000. gadam piemērojamā Komisijas prakse un 2000. gadā pieņemtās lauksaimniecības pamatnostādnes galvenajos jautājumos ievēro vienus un tos pašus principus. Tādējādi atbalsts, kas piešķirts 100 % apmērā par attiecināmajiem izdevumiem, ir atļauts konkrēti attiecībā uz tehniskās palīdzības darbībām informācijai un grāmatvedības atbalstam, attiecībā uz jaunu paņēmienu popularizēšanu, kā arī attiecībā uz lauksaimniecībā nodarbināto izglītošanu.
(156)
Līdz ar lauksaimniecības pamatnostādņu pieņemšanu 2000. gadā tika pievienots jauns nosacījums, ka šādam atbalstam ir jābūt pieejamam visiem dalībniekiem, kas darbojas attiecīgajā apgabalā objektīvi noteiktos apstākļos, un ka piešķirtā kopsumma nevar pārsniegt 100 000 euro uz atbalsta saņēmēju triju gadu laikposmā vai, attiecībā uz MVU, līdz 50 % no attiecināmajiem izdevumiem, kas ir lielākais piešķiramais atbalsts.
(157)
Francijas iestādes uzsvēra, ka visām finansētajām darbībām ir vispārēja nozīme visiem liellopu audzētājiem un aitkopjiem; Nevienā gadījumā nav runa par darbībām, kuru labvēlīgā ietekme aprobežotos ar atsevišķiem uzņēmējiem vai atsevišķām uzņēmēju grupām.
(158)
FNE finansiālā līdzdalība lielākoties ir mazāka nekā 50 % no šo darbu un pētījumu izmaksām. Tā var būt lielāka par 50 % dažos konkrētos projektos, taču atbalsta likme nekādā gadījumā nepārsniedz 100 %.
(159)
Ekonomiskos pētījumus finansē, no vienas puses, rūpējoties par ierobežojuma ievērošanu - ne vairāk kā 100 000 euro uz lopkopi triju gadu laikposmā, un, no otras puses, rūpējoties par to, lai tiktu ievērots noteikums par visu lopkopju piekļuvi šo darbu rezultātiem.
(160)
Komisija uzskata, ka attiecībā uz valsts atbalstu, kas bijis paredzēts tehniskās palīdzības darbību finansēšanai attiecīgajā jomā, ir ievēroti kritēriji, ko nosaka Kopienas noteikumi šajā jautājumā.
2.5.2.2. Pētījumi un eksperimenti
(161)
Kas attiecas uz pētniecības darbībām un eksperimentiem, līdz 2000. gada 1. janvārim piešķirtais atbalsts ir jāpārbauda, ņemot vērā Kopienas pamatdokumentu par valsts atbalstu pētniecībai un izstrādei un Komisijas paziņojumu attiecībā uz šā pamatdokumenta izmaiņām, bet attiecībā uz atbalstu, kas piešķirts pēc šā datuma - ņemot vērā lauksaimniecības pamatnostādnes, kuru 17. punktā ir atsauce uz minēto pamatdokumentu.
(162)
Kopienas pamatdokumentā precizēts, ka ar iekšējo tirgu ir saderīgs atbalsta apmērs, kas var sasniegt 100 % pat gadījumā, ja pētniecību un izstrādi veic uzņēmumi, tomēr visos gadījumos jābūt izpildītiem četriem turpmāk minētiem nosacījumiem:
a)
atbalstam ir vispārējs raksturs, un tas attiecas uz visu attiecīgo nozari, neveidojot konkurences traucējumus citās nozarēs;
b)
informācijai jābūt publicētai speciālos izdevumos, kuri tiek izplatīti vismaz valsts mērogā un attiecas ne tikai uz atsevišķas organizācijas biedriem, lai nodrošinātu, ka šajā pasākumā potenciāli ieinteresētās personas varētu viegli informēt par to, vai pasākumu īsteno vai tas ir īstenots, un ka tā rezultāti ir vai tiks pēc pieprasījuma darīti pieejami visām ieinteresētajām personām. Šo informāciju publicē datumā, kurš nebūtu vēlāks par informāciju, ko var sniegt atsevišķas organizācijas biedriem;
c)
darba rezultātus gan izmaksu, gan laika ziņā izpētei uz vienlīdzības pamata sniedz visām iesaistītajām pusēm, ieskaitot atbalsta saņēmēju;
d)
atbalsts, kas atbilst nosacījumiem, kuri izklāstīti 2. pielikumā “Vietējais atbalsts: pamats, uz kura atbrīvo no samazināšanas saistībām” Līgumam par lauksaimniecību, kas tika noslēgts daudzpusējo tirdzniecības sarunu Urugvajas kārtā.
(163)
Šādos gadījumos ikviena ekonomikas pētījuma dati, kā arī dati, kas ir iegūti ikvienas pētniecības programmas noslēgumā un kas ir galīgi, ir jādara plaši zināmi. Visu finansēto darbu rezultāti patiešām tikuši regulāri publicēti un izplatīti, lai lopkopji un viņu vietējās organizācijas varētu tos izmantot un tiem piekļūt bez jebkādas diskriminācijas.
(164)
Tiek izmantoti divi lieli izplatīšanas kanāli: profesionālās lopkopju organizācijas un Lopkopības institūts, plaši izplatot lopkopju un tehnisko darbinieku vidū tehniskas un ekonomiskas publikācijas.
(165)
Ņemot vērā darbu vispārējo interešu raksturu, nekāda komerciāla rezultātu izmantošana nav paredzēta. Līdz ar to jautājums par tiesību cesijas izmantošanu vai tās pieejamības noteikumiem vairs netiek apspriests; Šo pasākumu īstenie labumguvēji ir visi liellopu audzētāji un aitkopji, kuriem tikuši izplatīti darbu teorētiskie un praktiskie rezultāti.
(166)
Finansētie pētījumi nav pamats nekādiem tiešiem maksājumiem ne ražotājiem, ne pārstrādātājiem. Tie atbilst vispārējiem un īpašiem kritērijiem, kas minēti 2. pielikumā “Vietējais atbalsts: pamats, uz kura atbrīvo no samazināšanas saistībām” Līgumam par lauksaimniecību, kas tika noslēgts Marrākešā daudzpusējo tirdzniecības sarunu Urugvajas kārtā.
(167)
Komisija uzskata, ka attiecībā uz valsts atbalstu, kas bijis paredzēts pētniecības un eksperimentēšanas darbību finansēšanai attiecīgajā jomā, ir ievēroti kritēriji, ko nosaka Kopienas noteikumi šajā jautājumā.
2.6. ATBALSTA FINANSĒJUMS
(168)
Tā kā valsts atbalstu finansē ar parafiskālo maksājumu (obligāti brīvprātīgie maksājumi), Komisijai ir jāizpēta gan finanšu pasākumi, proti, atbalsts, gan to finansēšanas veids. Atbilstoši Tiesas viedoklim (51), ja atbalsta finansējuma veids, īpaši, ja runa ir par obligātām iemaksām, ir atbalsta pasākuma sastāvdaļa, Komisijai ir jāņem vērā šis finansēšanas veids, kad tā pārbauda atbalstu.
(169)
Lai noteiktu, vai finansēšanas veids ir atbalsta pasākuma sastāvdaļa, ir nozīme vairākiem elementiem: ieņēmumi no parafiskālā maksājuma jārezervē atbalsta finansējumam un obligāti jāpiešķir atbalsta finansējumam (52), parafiskālais maksājums būtu jāpiesaista atbalsta pasākumam saskaņā ar attiecīgo valsts regulējumu (53) un parafiskālā maksājuma summai būtu tieši jāietekmē valsts atbalsta summa (54).
(170)
Šo kritēriju piemērošana minētajiem pasākumiem liek Komisijai ņemt vērā šādus elementus. Pirmkārt, attiecīgo pasākumu juridiskais pamats, proti, starpnozaru nolīgumi, ko paplašina ar lēmumu, nosaka obligātos maksājumus. Tas nozīmē, ka katru maksājumu iemaksā tikai un vienīgi attiecīgajā fondā, neskarot Interbev vai valsts vispārējo budžetu. Tātad maksājums jāuzskata par rezervētu atbalsta finansējumam un piešķirtu atbalsta finansējumam, pamatojoties uz spēkā esošo valsts regulējumu. Otrkārt, atbalsta pasākumus finansē tikai un vienīgi ar nozaru maksājumiem. Interbev nekādā veidā neizmanto citus savus finansējuma avotus paredzēto darbību finansējuma papildināšanai. No tā izriet, ka parafiskālā maksājuma summai ir tieša ietekme uz valsts atbalsta summu.
(171)
Uz šo elementu pamata Komisija secina, ka atbalsta finansēšanas veids, šajā gadījumā obligātas brīvprātīgās iemaksas, ir atbalsta pasākuma sastāvdaļa un tātad jāņem vērā, pārbaudot atbalsta saderību. Tā kā šis finansēšanas veids var būt pretrunā LESD 110. pantam, Komisija nevar apstiprināt, ka atbalsta režīms ir saderīgs, ja tas izraisa diskrimināciju starp importa un valsts produktiem (55) vai starp eksporta un valsts produktiem (56).
(172)
Šajā gadījumā maksājums ir iekasēts par valsts ražojumiem, kā arī par eksportēto (obligātu brīvprātīgo iemaksu sistēmā) un importēto (saistībā ar FNE saņemtajām obligātajām brīvprātīgajām iemaksām) gaļu un dzīvniekiem.
(173)
Komisijas pārbaude attiecas uz dažiem aspektiem, kas saistīti ar iemaksām par gaļu un FNE iemaksu, tiktāl, ciktāl Kopienas iekšējo tirdzniecību var skart minētās iemaksas.
2.6.1. Iemaksas par gaļu (Interbev iemaksas)
2.6.1.1. Importētā gaļa
(174)
Kā izklāstīts 82. apsvērumā, no 1996. līdz 2004. gadam Francijas tiesību akti neuzlika obligātu pienākumu veikt iemaksu par importēto gaļu. Tātad uz to neattiecas šā lēmuma darbības joma, jo šī iemaksa kā tāda neveido valsts atbalstu. Te patiešām trūkst viena no noteicošajiem elementiem, kas minēts 10. apsvērumā, proti, obligāta pienākuma. Tātad, pamatojoties uz iepriekš minēto, pasākumi, ko finansē ar maksājumiem, kas jākārto par importētajiem produktiem, neveido valsts atbalstu un attiecīgi nav šā lēmuma objekts.
2.6.1.2. Eksportētie produkti
(175)
Kā izklāstīts 16. un turpmākajos apsvērumos (57), kopš 1996. gada 1. janvāra šo iemaksu iekasē par produktiem, kurus nosūta uz citām dalībvalstīm, kaut arī 2001. gadā tika ieviesta daļēja šo iemaksu kompensācija. Šīs iemaksas, kā izriet no Tiesas judikatūras, varētu izraisīt diskrimināciju attiecībā uz eksportētājiem, ja no iemaksām finansētās darbības viņiem nav paredzētas un nekompensē viņu ieguldītos līdzekļus (58) Tātad ir jāpierāda, ka no šīm iemaksām gūto ieņēmumu piešķiršana nav veicinājusi Francijā tirdzniecībā piedāvāto savas valsts produkciju, lai gan nelabvēlīgi iespaidojusi eksportēto valsts produkciju.
(176)
Darbības, kas specifiski ietekmējušas dzīvnieku un produkcijas eksportu, konkrēti bija veicināšanas pasākumi (piemēram, starptautiskas izstādes, profesionālas informācijas un sabiedrisko attiecību pasākumi, zaļā nedēļa Berlīnē, gaļas izciršanas kursi ārvalstīs).
(177)
Darbības, kas attiecās uz visiem dzīvniekiem un produktiem, lai kādi būtu to tirgi Francijā vai ārpus tās, konkrēti bija reklāmas pasākumi, piemēram, kampaņa “Eiropas kvalitātes liellopu gaļa”, kampaņa attiecībā uz subproduktiem, attiecībā uz gaļas šķirņu dzīvniekiem, un vairāki pētniecības pasākumi saistībā ar pārtikas nekaitīgumu, dzīvnieku labturību, kvalitātes pārvaldību, produktu aprakstu, sertifikāciju un liellopu gaļas izsekojamību, kuru rezultāti tika plaši izplatīti gan Francijā, gan ārpus tās.
i) Uz citām dalībvalstīm eksportētā gaļa un dzīvnieki
(178)
Kā uzskata Francijas iestādes, pasākumi, kas bijuši labvēlīgi attiecībā uz produktiem un dzīvniekiem, kuri eksportēti uz citām dalībvalstīm, atsevišķi kā tādi vai līdztekus valsts produktiem, nav bijuši visi ar obligātām brīvprātīgajām iemaksām finansētie pasākumi.
(179)
Gadu no gada un kopumā vajadzētu noteikt, vai attiecībā uz produktiem, kas eksportēti uz citām dalībvalstīm, ir izmantoti starpnozaru pasākumi.
(180)
Tabulā parādīts to ieņēmumu EUR sadalījums pa gadiem, kas iegūti no obligātām brīvprātīgajām iemaksām dažādās Interbev darbībās, kā arī to darbību procentuālais sadalījums, kuras saistītas vai nu tikai ar eksportēto gaļu un dzīvniekiem, vai arī līdztekus tam arī ar valsts produktiem un dzīvniekiem.
Gadi
Darbības visu produktu veicināšanai
Darbības produktu veicināšanai tikai Francijā
Darbības tikai eksporta produktu veicināšanai
Darbību kopējais skaits gadā
Daudzums %
(noapaļojot) no finansēto darbību kopuma
1996
5 517 088,95
13 308 769,70
2 101 111,35
20 926 970,00
36
1997
9 244 861,43
8 723 278,25
2 104 379,32
20 072 518,99
56
1998
8 995 703,14
11 214 605,23
927 146,63
21 137 455,00
46
1999
9 780 064,41
10 308 559,00
1 058 778,36
21 447 401,76
50
2000
8 245 970,18
10 126 453,50
991 754,32
19 264 178,00
47
2001
9 447 359,23
15 115 169,26
1 720 267,50
26 282 796,00
42
2002
10 553 240,96
24 553 282,92
4 326 569,12
39 433 093,00
37
2003
12 626 096,22
21 010 195,68
3 761 566,70
37 398 458,60
43
2004
11 288 281,00
20 527 149,24
4 045 129,24
35 860 559,48
42
(181)
No tabulas izriet, ka aplūkotajā periodā attiecībā uz eksporta produktiem ir izmantoti vidēji 44 % no to darbību kopuma, kas finansētas ar obligātām brīvprātīgajām iemaksām. Vajadzētu precizēt, ka Francijas iestādes norādījušas - šajā pašā periodā to ieņēmumu kopums, kas iegūti no iemaksām par eksporta produktiem, bijis 15 % (59). Turklāt Francijas iestādes norādījušas arī, ka 15 % likme uzrāda vidējo līmeni, un paziņojusi skaitļus attiecībā uz katru gadu, no kuriem izriet, ka to iemaksu apmērs, kas saņemtas par eksportētajiem produktiem, nekad nav pārsniedzis 18 %.
ii) Saderība ar LESD 110. pantu
(182)
Ņemot vērā sekas, kas izriet no Tiesas sprieduma Nygard (60) lietā, kā arī no fakta, ka no parafiskālā maksājuma finansētie pasākumi ir valsts atbalsts LESD 107. panta nozīmē un parafiskālajam maksājumam nepiemīt diskriminējošs raksturs, kas būtu pretrunā LESD 110. pantam tiktāl, ciktāl tas ir līdzīgi piemērots attiecībā uz eksportētajiem produktiem un dzīvniekiem, proporcionāli izmantojot priekšrocības, kas no tā izriet, Komisija uzskata, ka ieņēmumi, kas iegūti no tā parafiskālā maksājuma par eksportētajiem produktiem, kurš paredzēts Interbev darbību finansēšanai, veido ar LESD noteikumiem un jo īpaši ar tā 107. pantu saderīgu atbalsta finansējumu, un tātad arī šādi finansēts valsts atbalsts ir saderīgs ar minēto līgumu.
2.6.2. FNE iemaksas
2.6.2.1. Importētie dzīvnieki
(183)
Francijas iestādes uzskata, ka līdz 2003. gadam FNE labā iekasētās iemaksas bija iespējams piemērot arī attiecībā uz dzīvniekiem, kuri audzēti ārpus Francijas valsts teritorijas, taču ievesti kaušanai Francijā.
(184)
Pēc Komisijas paustajām šaubām Francijas iestādes apstiprināja, ka ir grozījušas starpnozaru nolīguma tekstu nolūkā izslēgt jebkādas iemaksas par Francijā importētajiem vai ievestajiem dzīvniekiem. Francijas iestādes uzskata, ka šīs iemaksas piemērojamas tikai Francijā audzētajiem un nokautajiem dzīvniekiem.
(185)
Šā starpnozaru nolīguma grozījumi netika paziņoti Komisijai. Tika nodota tikai 2005. gada 2. februāra instrukcija, kurā precizēts, ka iemaksas FNE labā piemērojamas tikai dažādu veidu gaļai, kas iegūta, kontinentālās Francijas teritorijā veicot jebkāda veida Francijā audzētu dzīvnieku kaušanas darbības.
(186)
Tātad no 1996. gada 1. janvāra līdz 2004. gada 30. septembrim iemaksas par dažādu veidu gaļu attiecās arī uz tādu Francijā kautu dzīvnieku gaļu, kuri audzēti ārpus valsts teritorijas.
(187)
Francijas iestādes nevarēja pierādīt, ka darbības, ko finansēja no šīm iemaksām, bijušas izdevīgas lopkopjiem, kuri veikuši uzņēmējdarbību ārpus valsts teritorijas. Patiešām, obligātu brīvprātīgo iemaksu veicēji, kuri eksportēja savus produktus, nesaņēma nekādu kompensāciju vai atlaidi, un viņi nesaņēma arī pilna apjoma labumu no attiecīgajām darbībām. Kas attiecas uz pētniecības un izstrādes un tehniskās palīdzības darbībām, tās principā var veicināt tikai valsts produktus (Francijā audzētu un nokautu liellopu gaļu).
(188)
Faktam, ka dzīvnieku imports tolaik bija margināla parādība (61) un ka tikai šajā gadījumā dzīvnieku importētājiem bija iespēja, ja viņi vēlējās, deklarēt importēto dzīvnieku kopējo svaru, lai to atrēķinātu no iemaksu kopuma un prasītu kompensāciju, nav tiešas ietekmes attiecībā uz Komisijas vērtējumu pēc būtības. Turklāt jebkāda diskriminācija, pat visniecīgākā, attiecas uz LESD 110. panta piemērošanas jomu.
(189)
Ņemot vērā sekas, kas izriet no Tiesas sprieduma Nygard (62) lietā, kā arī no fakta, ka no parafiskālā maksājuma finansētie pasākumi ir valsts atbalsts LESD 107. panta nozīmē un parafiskālajam maksājumam piemīt diskriminējošs raksturs, kas ir pretrunā LESD 110. pantam tiktāl, ciktāl tas ir līdzīgi piemērots attiecībā uz produktiem, kas eksportēti no citām dalībvalstīm, kas tomēr nav pilnībā izmantojušas no tā izrietošās priekšrocības, Komisija uzskata, ka ieņēmumi, kas iegūti no parafiskālā maksājuma par dzīvniekiem, kuri importēti no citām dalībvalstīm, un kas paredzēts FNE darbību finansēšanai, veido ar iekšējo tirgu nesaderīgu atbalsta finansējumu līguma un jo īpaši tā 107. panta izpratnē un tātad arī šādi finansēts valsts atbalsts nav saderīgs ar minēto līgumu.
2.6.2.2. Eksportētie dzīvnieki
(190)
Tā kā FNE iemaksas piemēro Francijā audzētiem vai nokautiem dzīvniekiem, Komisija var secināt, ka izvestie produkti kā tādi nav apliekami ar iemaksu FNE labā un tātad tie būtu jāizslēdz no šā lēmuma piemērošanas jomas.
3. ATBALSTA NELIKUMĪGUMS
(191)
Komisija, kā jau norādīts procedūras uzsākšanas lēmumā, uzsver, ka Francija to nav informējusi atbilstoši LESD 108. panta 3. punktam par paplašināšanas spriedumiem, kuri padara obligātas brīvprātīgās iemaksas, un par darbībām, kuras ar tām finansē pirms to piemērošanas (sk. šā lēmuma 2. apsvērumu).
(192)
Saskaņā ar 1. panta f) apakšpunktu Regulā (EK) Nr. 659/1999 precīzi definēts nelikumīgs atbalsts kā tāds jauns atbalsts, kas ieviests, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu. Pienākums paziņot par valsts atbalstu ir noteikts minētās regulas 2. pantā.
(193)
Kas attiecas pirmām kārtām uz šeit aplūkoto iemaksu raksturu, Komisija atzīmē, ka pilnīgas to ietekmes nodrošināšanai ir nepieciešams publiskas iestādes akts. Tādēļ Komisija uzskata, ka šajā gadījumā tie ir parafiskālie maksājumi, proti, valsts resursu līdzekļi.
(194)
Tiktāl, ciktāl obligātās brīvprātīgās iemaksas ir valsts resursi (kā norādīts 106. un turpmākajos apsvērumos), kas pilnībā ir atbalsta shēmas sastāvdaļa (171. un turpmākie apsvērumi) un ka tās tikušas izmantotas gaļas nozares uzņēmumu priekšrocību finansēšanai, to paziņošana Komisijai ir pienākums, kas izriet no līguma 108. panta 3. punkta.
(195)
Kā norādīts 123. un 124. apsvērumā, tā kā Francijas īstenotajiem atbalsta pasākumiem ir valsts atbalsta pazīmes, tad tas ir jauns atbalsts, kas nav paziņots Komisijai un tāpēc uzskatāms par nelikumīgu atbalstu Līguma nozīmē.
(196)
Atbilstīgi Komisijas paziņojumam par tādu noteikumu izstrādi, kas piemērojami nelikumīga atbalsta novērtēšanai (63), jebkāds nelikumīgs atbalsts Regulas (EK) Nr. 659/1999 1. panta f) punkta nozīmē ir jānovērtē atbilstīgi tiem noteikumiem un pamatnostādnēm, kuras ir spēkā tad, kad atbalsts tiek piešķirts.
V SECINĀJUMI
(197)
Ņemot vērā iepriekš izklāstīto, Komisija uzskata, ka šīs shēmas finansējums ar obligātām brīvprātīgajām iemaksām neizraisa iebildumus tiktāl, ciktāl tās piemēro par valsts produktiem un par eksportētiem produktiem un dzīvniekiem (šajā gadījumā “iemaksas par gaļu” no 1996. līdz 2004. gadam).
(198)
Kopš iemaksas tiek iekasētas arī par importētajiem dzīvniekiem (šajā gadījumā iemaksas par dzīvniekiem FNE labā no 1996. līdz 2004. gadam), no iepriekšējiem apsvērumiem izriet, ka obligātu brīvprātīgo iemaksu sistēma nav saderīga ar iekšējo tirgu tāpēc, ka ar to tiek pārkāpts LESD 110. pants, jo Francija nav varējusi pierādīt, ka arī importētie produkti ir guvuši labumu no atbalsta tādā pašā mērā kā valsts produkti.
(199)
Turklāt šeit aplūkotais atbalsts nav paziņots Komisijai LESD 108. panta 3. punkta nozīmē un tātad ir nelikumīgs atbalsts 1. panta f) apakšpunkta nozīmē Regulā (EK) Nr. 659/1999.
(200)
Komisija pauž nožēlu, ka Francijas Republika īstenojusi minētos pasākumus, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu.
(201)
Attiecībā uz atbalstu, kas ticis piemērots, negaidot Komisijas lēmumu, būtu jāatgādina - tā kā LESD 108. panta 3. punktā minētie procedūras noteikumi ir obligāti, tie noteikumi, kuru tiešo ietekmi Tiesa atzinusi vairākos spriedumos (64), pēc notikušā nav iespējams novērst izskatītā atbalsta nelikumību (65).
(202)
Tiesa atgādināja, ka tad, kad atbalsta pasākums, kura finansēšanas veids ir tā neatņemama sastāvdaļa, tiek īstenots, pārkāpjot paziņošanas pienākumu, attiecīgās valsts tiesas pienākums parasti ir izdot rīkojumu par to maksājumu vai iemaksu atmaksāšanu, kas ieturēti speciāli šā atbalsta finansēšanai. Tā atgādina arī, ka nacionālo tiesu pienākums ir ievērot pie atbildības saucamā tiesības, ja no valsts varas iestāžu puses nav ticis ievērots atbalsta shēmas īstenošanas aizliegums, kas minēts LESD 108. panta 3. punkta pēdējā teikumā un kam ir tieša ietekme. Ja nacionālā tiesa konstatējusi tādu aizlieguma neievērošanu, ko min pie atbildības sauktie, kuri var atsaukties uz likumu, tad tai saskaņā ar valsts tiesību aktiem jādara viss nepieciešamais gan attiecībā uz to tiesību aktu derīgumu, kas izraisīja valsts atbalsta pasākumu īstenošanu, gan attiecībā uz piešķirtā finanšu atbalsta atgūšanu (66).
(203)
Komisija uzskata par piemērotu konkrētajā gadījumā pieņemt nosacītu lēmumu, izmantojot iespēju, ko piedāvā Regulas (EK) Nr. 659/1999 7. panta 4. punkts, pēc kura Komisija var pieņemt lēmumu, ietverot tajā nosacījumus, kurus ievērojot, atbalsts uzskatāms par saderīgu ar kopējo tirgu, un noteikt pienākumus, kas ļauj uzraudzīt tās lēmuma izpildi.
(204)
Lai labotu LESD 110. panta pārkāpumu un tādējādi ar atpakaļejošu iedarbību likvidētu diskrimināciju, Francijai jāveic tās parafiskālā maksājuma daļas atmaksāšana, ar kuru aplikti importētie produkti (iemaksas par dzīvniekiem FNA labā no 1996. gada līdz 2004. gadam), proporcionāli atbalsta sniegtajām priekšrocībām, kuras par tiem nav izmantotas. Minētā pārkāpuma novēršana ļaus atzīt attiecīgos atbalsta pasākumus par saderīgiem ar LESD 107. pantu.
(205)
Komisija nosaka nosacījumus, kas jāievēro attiecībā uz minēto atmaksāšanu. Līdz ar to Francijai ir jākompensē parafiskālā maksājuma kārtotājiem tā maksājuma daļa, kas iekasēta par iepriekš minētajiem importa produktiem no datuma, kad maksājumu sāka piemērot, līdz 2004. gada 30. septembrim, pilnībā ievērojot šādus nosacījumus:
a)
ja maksājuma kārtotāji var iesniegt pierādījumus, ka ar obligātu brīvprātīgo iemaksu ir aplikti importēti produkti, tie var pieprasīt tās iemaksas daļas atmaksāšanu, kas ir proporcionāla iemaksas ieņēmumiem, kuri tika novirzīti to pakalpojumu finansēšanai, no kuriem labumu guva tikai iekšzemes produkti, termiņā, kas noteikts saskaņā ar valsts tiesību aktiem, un jebkurā gadījumā ne vēlāk kā sešu mēnešu laikā, skaitot no šā lēmuma paziņošanas datuma;
b)
Francija noteiks iespējamu minēto importēto produktu diskriminācijas pakāpi. Tādēļ Francija noteiktā termiņā pārbaudīs finansiālo saskanību starp summām, kas kopumā iekasētas par iekšzemes produktiem kā aplūkojamais maksājums, un priekšrocībām, ko šie produkti ekskluzīvā veidā ieguvuši;
c)
atmaksāšana jāveic ilgākais sešu mēnešu laikā no pieteikuma iesniegšanas dienas;
d)
atmaksātajām summām jābūt atjauninātām, ņemot vērā procentus, sākot ar dienu, kurā tās tikušas iekasētas, līdz atmaksāšanas faktiskajai dienai. Šie procenti tiek aprēķināti, pamatojoties uz Komisijas atsauces likmi, kā to paredz atsauces likmes un diskonta likmes noteikšanas metode;
e)
Francijas iestādes atzīst ikvienu pamatotu pierādījumu, ko iesniedz maksājuma kārtotāji, lai pierādītu, ka summas, kas samaksātas kā parafiskālais maksājums, ir iekasētas par citas dalībvalsts izcelsmes produktiem,
f)
tiesības uz atmaksu nevar tikt pakļautas citiem nosacījumiem, proti, tās nevar atsaukties uz maksājumu;
g)
gadījumā, ja maksātājs vēl nav nokārtojis maksājumu, Francijas iestādes oficiāli atsakās no proporcionālas tās daļas maksājuma, ar kuru aplikti no citām dalībvalstīm importēti produkti un attiecībā uz kuru ir pierādīts, ka tā ir paredzēta tās atbalsta daļas finansēšanai, kas labvēlīgi ietekmē tikai valsts produktus. Tās atsakās arī no iespējamajiem kavējuma procentu maksājumiem, kas ar to saistāmi;
h)
Francija apņemas pēc Komisijas pieprasījuma iesniegt galīgo ziņojumu, kas pierāda atmaksāšanas pasākuma pienācīgu izpildi;
i)
ja citā dalībvalstī ir iekasēts līdzīgs maksājums par tiem pašiem produktiem, kas apliekami ar maksājumu Francijā, Francijas iestādes apņemas atmaksāt parafiskālā maksājuma kārtotājiem to maksājuma daļu, ar kuru aplikti šīs citas dalībvalsts izcelsmes produkti;
j)
Francija apņemas informēt par šo lēmumu visus potenciālos minētā maksājuma kārtotājus,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
1. Valsts atbalsts veicināšanai, popularizēšanai, tehniskajai palīdzībai, pētniecībai un izstrādei, ko Francija nelikumīgi īstenojusi, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu, finansējot to ar parafiskālu maksājumu (obligāta brīvprātīgā iemaksa par dažādu veidu gaļu un dzīvniekiem, kas eksportēti uz citām dalībvalstīm no 1996. līdz 2004. gadam, un par importētiem dzīvniekiem no 1996. līdz 2004. gadam), ir ar iekšējo tirgu saderīgs valsts atbalsts saskaņā ar LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu attiecībā uz periodu no šā maksājuma piemērošanas sākuma datuma līdz 2004. gada 30. septembrim, ar nosacījumu, ka Francija ievēro šā panta 2. punktā minētos nosacījumus.
2. Līdz ar to Francijai ir jākompensē maksājuma kārtotājiem tā maksājuma daļa, kas iekasēta par importa produktiem no datuma, kad maksājumu sāka piemērot, līdz 2004. gada 30. septembrim, pilnībā ievērojot šādus nosacījumus:
a)
ja maksājuma kārtotāji var iesniegt pierādījumus, ka ar obligātu brīvprātīgo iemaksu ir aplikti attiecīgi importētie produkti, tie var pieprasīt maksājuma tās daļas atmaksāšanu, kas ir proporcionāla maksājuma ieņēmumiem, kuri tika novirzīti to pakalpojumu finansēšanai, no kuriem ir gūts labums tikai attiecībā uz iekšzemes produktiem, termiņā, kas noteikts saskaņā ar valsts tiesību aktiem un jebkurā gadījumā ne vēlāk kā sešu mēnešu laikā, skaitot no šā lēmuma paziņošanas datuma;
b)
Francija noteiks iespējamu minēto importēto produktu diskriminācijas pakāpi. Tādēļ Francija noteiktajā termiņā pārbauda finansiālo saskanību starp summām, kas kopumā iekasētas par iekšzemes produktiem kā minētais maksājums, un priekšrocībām, ko šie produkti ekskluzīvā kārtā ieguvuši;
c)
atmaksāšana ir jāveic termiņā, kas nepārsniedz sešus mēnešus, skaitot no pieprasījuma iesniegšanas dienas;
d)
atmaksātajām summām jābūt atjauninātām, ņemot vērā procentus, sākot ar dienu, kurā tās tikušas iekasētas, līdz faktiskajai atmaksāšanas dienai. Šie procenti tiek aprēķināti, pamatojoties uz Komisijas atsauces likmi, kā to paredz atsauces likmes un diskonta likmes noteikšanas metode;
e)
Francijas iestādes atzīst ikvienu pamatotu pierādījumu, ko iesniedz maksājuma kārtotāji, lai pierādītu, ka summas, kas samaksātas kā parafiskālais maksājums, ir iekasētas par citas dalībvalsts izcelsmes produktiem;
f)
tiesības uz atmaksu nevar tikt pakļautas citiem nosacījumiem, proti, tam, ka maksājums nav ticis piemērots;
g)
gadījumā, ja maksātājs vēl nav nokārtojis maksājumu, Francijas iestādes oficiāli atsakās no proporcionālas tās daļas maksājuma, ar kuru aplikti no citām dalībvalstīm importēti produkti un attiecībā uz kuru ir pierādīts, ka tā ir paredzēta tās atbalsta daļas finansēšanai, kas labvēlīgi ietekmē tikai valsts produktus. Tās atsakās arī no iespējamajiem kavējuma procentu maksājumiem, kas ar to saistāmi;
h)
Francija apņemas pēc Komisijas pieprasījuma iesniegt galīgo ziņojumu, kas pierāda atmaksāšanas pasākuma pienācīgu izpildi,
i)
ja citā dalībvalstī ir iekasēts līdzīgs maksājums par tiem pašiem produktiem, kas apliekami ar maksājumu Francijā, Francijas iestādes apņemas atmaksāt parafiskālā maksājuma kārtotājiem to maksājuma daļu, ar kuru aplikti šīs citas dalībvalsts izcelsmes produkti;
j)
Francija apņemas informēt par šo lēmumu visus potenciālos minētā maksājuma kārtotājus.
2. pants
Sākot ar šā lēmuma paziņošanas dienu, Francija divu mēnešu laikā informē Komisiju par tās veiktajiem pasākumiem, lai izpildītu šā lēmuma prasības.
3. pants
Šis lēmums ir adresēts Francijas Republikai.
Briselē, 2011. gada 13. jūlijā