ROZHODNUTÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY
ze dne 25. listopadu 2010
o přerozdělování měnových příjmů národních centrálních bank členských států, jejichž měnou je euro
(přepracování)
(ECB/2010/23)
(2011/66/EU)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen „statut ESCB“), a zejména na článek 32 tohoto statutu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rozhodnutí ECB/2001/16 ze dne 6. prosince 2001 o přerozdělování měnových příjmů národních centrálních bank zúčastněných členských států od účetního období 2002 (1) bylo několikrát zásadním způsobem změněno (2). Vzhledem k tomu, že je v něm třeba provést další změny, mělo by být toto rozhodnutí v zájmu jasnosti přepracováno.
(2)
Podle článku 32.1 statutu ESCB se měnovými příjmy rozumí příjmy dosažené národními centrálními bankami při uskutečňování úkolů v rámci měnové politiky. Podle článku 32.2 statutu ESCB se částka měnových příjmů každé národní centrální banky rovná jejímu ročnímu příjmu z aktiv, která drží jako protihodnotu bankovek v oběhu a závazků z vkladů úvěrových institucí. Tato aktiva mají národní centrální banky vést odděleně v souladu s obecnými zásadami přijatými Radou guvernérů. Národní centrální banky by měly vést aktiva vyplývající z plnění úkolů měnové politiky odděleně jako aktiva, která drží jako protihodnotu bankovek v oběhu a závazků z vkladů úvěrových institucí. V souladu s článkem 32.4 statutu ESCB se výše měnových příjmů každé národní centrální banky snižuje o částku rovnající se úrokům, které tato centrální banka platí ze závazků z vkladů úvěrových institucí podle článku 19 statutu ESCB.
(3)
Podle článku 32.5 statutu ESCB se úhrnný měnový příjem národních centrálních bank mezi ně rozděluje v poměru k jejich splaceným podílům na základním kapitálu Evropské centrální banky (ECB).
(4)
Podle článků 32.6 a 32.7 statutu ESCB je Rada guvernérů ECB oprávněna stanovovat obecné zásady pro vzájemné zúčtování a vypořádání zůstatků vzniklých při přerozdělování měnových příjmů ze strany ECB a přijímat veškerá další opatření nezbytná k používání článku 32.
(5)
Podle článku 10 nařízení Rady (ES) č. 974/98 ze dne 3. května 1998 o zavedení eura (3) uvede ECB a národní centrální banky do oběhu bankovky znějící na euro. Článek 15 uvedeného nařízení stanoví, že bankovky znějící na národní měnovou jednotku zůstanou v rámci svého územního vymezení zákonným platidlem nejdéle po šest měsíců od příslušného data hotovostního přechodu na hotovostní euro. Rok přechodu na hotovostní euro by se proto měl považovat za zvláštní rok, jelikož bankovky v oběhu znějící na národní měnové jednotky mohou stále představovat značnou část bankovek v oběhu.
(6)
Čl. 15 odst. 1 obecných zásad ECB/2006/9 ze dne 14. července 2006 o některých přípravách na přechod na hotovostní euro a o předzásobení a druhotném předzásobení eurobankovkami a euromincemi mimo eurozónu (4) stanoví, že eurobankovky, kterými byly způsobilé protistrany předzásobeny, se účtují na vrub účtů těchto protistran vedených u jejich národní centrální banky v nominální hodnotě v souladu s následujícím „modelem lineárního účtování na vrub“: celková částka předzásobených eurobankovek se na vrub účtů připíše ve třech stejných částkách v den vypořádání první, čtvrté a páté hlavní refinanční operace Eurosystému po dni přechodu na hotovostní euro. Při výpočtu měnového příjmu za rok přechodu na hotovostní euro je třeba brát v úvahu tento „model lineárního účtování na vrub“.
(7)
Toto rozhodnutí souvisí s rozhodnutím ECB/2010/29 ze dne 13. prosince 2010 o vydávání eurobankovek (přepracované znění) (5), v němž se stanoví, že ECB a národní centrální banky vydávají eurobankovky. Rozhodnutím ECB/2010/29 se stanoví přidělování eurobankovek v oběhu národním centrálním bankám v poměru k jejich splaceným podílům na základním kapitálu ECB. Toto rozhodnutí dále přiděluje ECB 8 % z celkové hodnoty eurobankovek v oběhu. Při přidělování eurobankovek členům Eurosystému vznikají zůstatky uvnitř Eurosystému. Úročení zůstatků eurobankovek v oběhu uvnitř Eurosystému má přímý dopad na příjmy každého člena Eurosystému, a proto by mělo být tímto rozhodnutím regulováno. Příjem ECB z úročení pohledávek uvnitř Eurosystému za národními centrálními bankami v souvislosti s jejím podílem eurobankovek v oběhu by v zásadě měl být mezi národní centrální banky rozdělován v souladu s rozhodnutím ECB/2010/24 ze dne 25. listopadu 2010 o prozatímním přerozdělování příjmu Evropské centrální banky z eurobankovek v oběhu a z cenných papírů nakoupených na základě programu pro trhy s cennými papíry (přepracované znění) (6) v témže účetním roce, kdy vznikl, a to v poměru k jejich podílům v klíči upsaného základního kapitálu.
(8)
Čistý stav pohledávek a závazků uvnitř Eurosystému v souvislosti s eurobankovkami v oběhu by měl být úročen na základě objektivního kritéria, které definuje hodnotu peněz. V této souvislosti se za vhodnou považuje sazba pro hlavní refinanční operace, kterou Eurosystém používá při nabídkových řízeních na hlavní refinanční operace.
(9)
Čisté závazky uvnitř Eurosystému týkající se eurobankovek v oběhu by měly být zahrnuty do základny pasiv pro účely výpočtu měnových příjmů národních centrálních bank podle článku 32.2 statutu ESCB, jelikož odpovídají bankovkám v oběhu. Vyrovnání úroků ze stavu eurobankovek v oběhu uvnitř Eurosystému bude mít proto za výsledek přerozdělení značné částky měnových příjmů Eurosystému mezi národní centrální banky v poměru k jejich splaceným podílům na základním kapitálu ECB. Tento stav uvnitř Eurosystému by měl být upraven tak, aby umožnil postupné přizpůsobování rozvah a výkazů zisku a ztráty národních centrálních bank. Základem úprav by měly být hodnoty bankovek v oběhu každé národní centrální banky v období před zavedením eurobankovek. Tyto úpravy by měly platit každý rok podle pevně stanoveného vzorce po dobu nejvýše pěti let.
(10)
Úpravy stavu eurobankovek v oběhu uvnitř Eurosystému byly vypočítány tak, aby vyrovnávaly významné změny stavu příjmů národních centrálních bank v důsledku zavedení eurobankovek a následného přerozdělování měnových příjmů.
(11)
Obecná pravidla stanovená v článku 32 statutu ESCB platí rovněž pro příjmy z odpisu eurobankovek, které byly staženy z oběhu.
(12)
Článek 32.5 statutu ESCB uvádí, že úhrnný měnový příjem národních centrálních bank se rozdělí mezi národní centrální banky v poměru k jejich splaceným podílům na základním kapitálu ECB. Podle článku 32.7 statutu ESCB je Rada guvernérů příslušná k tomu, aby přijala veškerá další opatření nezbytná k používání článku 32. To zahrnuje pravomoc zohlednit při rozhodování o přerozdělení příjmů z odpisu eurobankovek, které byly staženy z oběhu, další faktory. V této souvislosti vyžadují zásady rovného zacházení a spravedlnosti, aby byla zohledněna doba, po kterou byly eurobankovky stažené z oběhu vydávány. Klíč pro přidělování tohoto specifického příjmu proto musí odrážet příslušný podíl na základním kapitálu ECB a délku doby vydávání.
(13)
Stahování eurobankovek z oběhu je třeba upravit zvláštními rozhodnutími přijatými podle článku 5 rozhodnutí ECB/2003/4 ze dne 20. března 2003 o nominálních hodnotách, specifikacích, reprodukci, výměně a stahování eurobankovek (7),
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
a)
„národní centrální bankou“ národní centrální banka členského státu, jehož měnou je euro;
b)
„základnou pasiv“ výše pasiv v rozvaze každé národní centrální banky, blíže určených v příloze I tohoto rozhodnutí;
c)
„odděleně vedená aktiva“ výše aktiv v rozvaze každé národní centrální banky, blíže určených v příloze II tohoto rozhodnutí, která jsou protipoložkami k základně pasiv;
d)
„stavem eurobankovek v oběhu uvnitř Eurosystému“ pohledávky a závazky vzniklé mezi národní centrální bankou a ECB a mezi národní centrální bankou a ostatními národními centrálními bankami v důsledku použití článku 4 rozhodnutí ECB/2010/29;
e)
„klíčem upsaného základního kapitálu“ podíly národních centrálních bank (vyjádřené v procentech) na upsaném základním kapitálu ECB, které pro národní centrální banky vyplývají z jejich váhy v klíči podle článku 29.1 statutu ESCB a které platí pro příslušný účetní rok;
f)
„úvěrovou institucí“ (a) úvěrová instituce ve smyslu článku 2 a čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu (přepracované znění) (8), jak jsou provedeny ve vnitrostátním právu, která podléhá dohledu ze strany příslušného orgánu, nebo (b) jiná úvěrová instituce ve smyslu čl. 123 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie, která podléhá kontrole, jež je srovnatelná s dohledem ze strany příslušného orgánu;
g)
„HR“ harmonizovaná rozvaha, jak je upravena v příloze VIII obecných zásad ECB/2010/20 ze dne 11. listopadu 2010 o právním rámci pro účetnictví a finanční vykazování v Evropském systému centrálních bank (9);
h)
„referenční sazbou“ poslední dostupná mezní úroková sazba, které se v Eurosystému používá v nabídkových řízeních pro hlavní refinanční operace podle odstavce 3.1.2 přílohy I obecných zásad ECB/2000/7 ze dne 31. srpna 2000 o nástrojích a postupech měnové politiky Eurosystému (10). Pokud probíhá více než jedna hlavní refinanční operace pro účely vyrovnání v týž den, používá se aritmetický průměr mezních sazeb operací, které probíhají souběžně.
i)
„dnem přechodu na hotovostní euro“ den, kdy eurobankovky a euromince získají v členském státě, jehož měnou je euro, status zákonného platidla;
j)
„referenčním obdobím“ období v délce 24 měsíců, které začíná 30 měsíců přede dnem přechodu na hotovostní euro;
k)
„rokem přechodu na hotovostní euro“ období v délce 12 měsíců, které začíná v den přechodu na hotovostní euro;
l)
„denním referenčním směnným kurzem“ denní referenční směnný kurz, který vychází z pravidelného každodenního slaďovacího postupu mezi centrálními bankami v rámci Evropského systému centrálních bank a mimo něj, jenž se obvykle koná ve 14:15 hodin středoevropského času;
m)
„eurobankovkami staženými z oběhu“ všechny nominální hodnoty nebo série eurobankovek, které byly staženy z oběhu na základě rozhodnutí Rady guvernérů přijatého podle článku 5 rozhodnutí ECB/2003/4;
n)
„klíčem pro vydávání eurobankovek“ průměrný klíč upsaného základního kapitálu během doby vydávání nominální hodnoty nebo série eurobankovek stažených z oběhu;
o)
„dobou vydávání“ ve vztahu k nominální hodnotě nebo sérii eurobankovek období, které začíná dnem, kdy je první emise eurobankovek této nominální hodnoty nebo série zachycena v základně pasiv, a které končí dnem, kdy je v základně pasiv zachycena poslední emise eurobankovek této nominální hodnoty nebo série;
p)
pojmem „odepsat“ odstranění eurobankovek stažených z oběhu z rozvahové položky „bankovky v oběhu“.
Článek 2
Stav eurobankovek v oběhu uvnitř Eurosystému
1. Stav eurobankovek v oběhu uvnitř Eurosystému se počítá každý měsíc a zachycuje se v účetních knihách ECB a národních centrálních bank v první pracovní den v měsíci s dnem připsání v poslední pracovní den předcházejícího měsíce.
Pokud členský stát přijme euro, zachycuje se stav eurobankovek v oběhu uvnitř Eurosystému, vypočtený podle prvního pododstavce, v účetních knihách ECB a národních centrálních bank s dnem připsání v den přechodu na hotovostní euro.
Stav eurobankovek v oběhu uvnitř Eurosystému se pro období od 1. ledna do 31. ledna prvního roku, od kterého platí úprava podle článku 29.3 statutu ESCB, k níž dochází každých pět let, počítá na základě upraveného klíče upsaného základního kapitálu, jenž se použije na stav celkového počtu eurobankovek v oběhu k 31. prosinci předcházejícího roku.
2. Stav eurobankovek v oběhu uvnitř Eurosystému, včetně stavů vyplývajících z použití článku 4 tohoto rozhodnutí, se úročí referenční sazbou.
3. Úroky podle odstavce 2 se vypořádávají čtvrtletně prostřednictvím plateb v TARGET2.
Článek 3
Metoda měření měnových příjmů
1. Výše měnových příjmů každé národní centrální banky se určuje na základě skutečných příjmů, které vyplývají z odděleně vedených aktiv zapsaných v jejích účetních knihách. Výjimku představují zlato, u kterého se předpokládá, že nevytváří žádný příjem, a cenné papíry držené pro účely měnové politiky podle rozhodnutí ECB/2009/16 ze dne 2. července 2009 o provádění programu nákupu krytých dluhopisů (11), u kterých se předpokládá, že vytvářejí příjem ve výši referenční sazby.
2. Pokud hodnota odděleně vedených aktiv národní centrální banky přesáhne hodnotu její základny pasiv nebo je nižší, vyrovná se rozdíl tím, že se na hodnotu rozdílu uplatní referenční sazba.
Článek 4
Úpravy stavu eurobankovek uvnitř Eurosystému
1. Pro účely výpočtu měnových příjmů se stav eurobankovek v oběhu uvnitř Eurosystému pro každou národní centrální banku upravuje pomocí vyrovnávací částky, která se stanoví podle tohoto vzorce:
C = (K - A) × S
kde:
C
je vyrovnávací částka,
K
je částka (vyjádřená v eurech) pro každou národní centrální banku, která vyplývá z uplatnění klíče upsaného základního kapitálu na průměrnou hodnotu bankovek v oběhu během referenčního období, přičemž hodnota bankovek v oběhu znějících na národní měnu členského státu, jenž přijímá euro, se přepočítává na euro podle denního referenčního směnného kurzu během referenčního období,
A
je průměrná hodnota bankovek v oběhu během referenčního období (vyjádřená v eurech) pro každou národní centrální banku, přepočtená na euro podle denního referenčního směnného kurzu během referenčního období,
S
je níže uvedený koeficient pro každý účetní rok počínaje dnem přechodu na hotovostní euro:
Účetní rok
Koeficient
Rok přechodu na hotovostní euro
1
Rok přechodu na hotovostní euro plus jeden rok
0,8606735
Rok přechodu na hotovostní euro plus dva roky
0,7013472
Rok přechodu na hotovostní euro plus tři roky
0,5334835
Rok přechodu na hotovostní euro plus čtyři roky
0,3598237
Rok přechodu na hotovostní euro plus pět let
0,1817225
2. Souhrn vyrovnávacích částek národních centrálních bank se rovná nule.
3. Vyrovnávací částky se počítají vždy, když členský stát přijme euro, nebo mění-li se klíč upsaného základního kapitálu ECB.
4. Když národní centrální banka vstoupí do Eurosystému, její vyrovnávací částka se rozdělí mezi ostatní národní centrální banky v poměru k příslušným podílům ostatních národních centrálních bank v klíči upsaného základního kapitálu s opačným znaménkem (+/-), přičemž tato vyrovnávací částka doplňuje vyrovnávací částky, jež se na ostatní národní centrální banky již uplatňují.
5. Vyrovnávací částky a účetní položky k jejich vyrovnání se zachycují na účtech, které jednotlivé národní centrální banky vedou odděleně pro transakce v rámci Eurosystému, s dnem připsání v den přechodu na hotovostní euro a s dnem připsání v tentýž den každého následujícího roku, ve kterém dochází k úpravám. Účetní položky k vyrovnání vyrovnávacích částek se neúročí.
6. Nastanou-li konkrétní případy související s vývojem oběhu bankovek podle přílohy III tohoto rozhodnutí, upravuje se stav eurobankovek v oběhu uvnitř Eurosystému u každé národní centrální banky odchylně od odstavce 1 postupem uvedeným ve zmíněné příloze.
7. Použitelnost úprav stavu eurobankovek uvnitř Eurosystému stanovených v tomto článku končí prvním dnem šestého roku po roce přechodu na hotovostní euro.
Článek 5
Výpočet a přerozdělení měnových příjmů
1. Výpočet měnových příjmů národních centrálních bank provádí ECB každý den. Výpočet se zakládá na účetních údajích, které ECB poskytují národní centrální banky. ECB informuje národní centrální banky o úhrnných částkách za každé čtvrtletí.
2. Výše měnových příjmů každé národní centrální banky se snižuje o částku, která se rovná naběhlým úrokům nebo úrokům zaplaceným z pasiv zahrnutých do základny pasiv, v souladu s rozhodnutím Rady guvernérů ECB podle čl. 32.4 druhého pododstavce statutu ESCB.
3. Přerozdělování úhrnného měnového příjmu všech národních centrálních bank podle klíče upsaného základního kapitálu probíhá na konci každého účetního roku.
Článek 6
Výpočet a přerozdělení příjmů z odpisu eurobankovek
1. Eurobankovky stažené z oběhu jsou zahrnuty do základny pasiv, dokud nedojde k jejich výměně či odpisu, podle toho, která událost nastane dříve.
2. Rada guvernérů může rozhodnout o odpisu eurobankovek stažených z oběhu, přičemž určí den odpisu a celkovou výši rezervy, která má být vytvořena pro eurobankovky stažené z oběhu, u kterých se dosud očekává, že budou vyměněny.
3. Eurobankovky stažené z oběhu se odepisují takto:
a)
V den odpisu se rozvahové položky ECB a národních centrálních bank „bankovky v oběhu“ sníží o celkovou částku eurobankovek stažených z oběhu, které jsou dosud v oběhu. Za tímto účelem se skutečné částky eurobankovek stažených z oběhu, které byly dány do oběhu, upraví na poměrné částky těchto eurobankovek vypočtené podle klíče pro vydávání eurobankovek a mezi ECB a národními centrálními bankami dojde k vypořádání rozdílů.
b)
Upravená částka eurobankovek stažených z oběhu se odepíše z rozvahové položky „bankovky v oběhu“ a převede se do výkazů zisku a ztráty národních centrálních bank.
c)
Všechny národní centrální banky vytvářejí rezervu pro eurobankovky stažené z oběhu, u kterých se dosud očekává, že budou vyměněny. Výše rezervy se rovná podílu příslušné národní centrální banky na celkové výši rezervy vypočtenému pomocí klíče pro vydávání eurobankovek.
4. Eurobankovky stažené z oběhu, k jejichž výměně dochází až po dni odpisu, se zachycují v účetních knihách národní centrální banky, která je přijala. Příliv eurobankovek stažených z oběhu se mezi národní centrální banky přerozdělí pomocí klíče pro vydávání eurobankovek alespoň jednou ročně a mezi národními centrálními bankami dojde k vypořádání rozdílů. Každá národní centrální banka započte poměrnou částku vůči své rezervě nebo, pokud je příliv vyšší než rezerva, zaznamená odpovídající náklad ve svém výkazu zisku a ztráty.
5. Rada guvernérů celkovou výši rezervy každoročně přezkoumává.
Článek 7
Zrušení
Rozhodnutí ECB/2001/16 se zrušuje. Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí a použijí se v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze V.
Článek 8
Platnost rozhodnutí
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 31. prosince 2010.
Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 25. listopadu 2010.
EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS LĒMUMS
(2010. gada 25. novembris)
par dalībvalstu, kuru valūta ir euro, nacionālo centrālo banku monetāro ienākumu sadali
(pārstrādāta versija)
(ECB/2010/23)
(2011/66/ES)
EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS PADOME,
ņemot vērā Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtus (turpmāk - “ECBS Statūti”) un jo īpaši to 32. pantu,
tā kā:
(1)
2001. gada 6. decembra Lēmums ECB/2001/16 par iesaistīto dalībvalstu centrālo banku monetāro ienākumu sadali no 2002. finanšu gada (1) būtiski grozīts vairākas reizes (2). Tā kā tajā jāveic vēl citi grozījumi, tas skaidrības nolūkā jāpārstrādā.
(2)
Saskaņā ar ECBS Statūtu 32.1. pantu monetārie ienākumi ir ienākumi, kas uzkrājas NCB, īstenojot monetārās politikas darbības. Saskaņā ar ECBS Statūtu 32.2. pantu katras NCB monetārie ienākumi līdzinās tās gada ienākumiem, kas gūti no tās aktīviem, kas atbilst banknotēm apgrozībā un noguldījumu saistībām pret kredītiestādēm. Šos aktīvus NCB iezīmē saskaņā ar ECB Padomes pamatnostādnēm. NCB jāiezīmē aktīvi, ko, īstenojot monetārās politikas darbības, uzskata par aktīviem, kas atbilst banknotēm apgrozībā un noguldījumu saistībām pret kredītiestādēm. Saskaņā ar ECBS Statūtu 32.4. pantu katras NCB monetāros ienākumus samazina par summu, kas vienāda ar procentiem, kurus attiecīgā NCB saskaņā ar 19. pantu maksā kredītiestādēm par noguldījuma saistībām.
(3)
Saskaņā ar ECBS Statūtu 32.5. pantu NCB kopējos monetāros ienākumus to starpā sadala proporcionāli to apmaksātajām daļām Eiropas Centrālās bankas (ECB) kapitālā.
(4)
Saskaņā ar ECBS Statūtu 32.6. un 32.7. pantu ECB Padome ir tiesīga pieņemt pamatnostādnes par to, kā ECB veic klīringu un norēķinus par atlikumiem, ko rada monetāro ienākumu sadale, un veikt visus citus pasākumus, kas vajadzīgi, lai piemērotu 32. pantu.
(5)
Saskaņā ar 10. pantu Padomes 1998. gada 3. maija Regulā (EK) Nr. 974/98 par euro ieviešanu (3) ECB un NCB laiž apgrozībā euro banknotes. Minētās regulas 15. pants nosaka, ka nacionālajās valūtas vienībās denominētas banknotes savās teritoriālajās robežās saglabā likumīga maksāšanas līdzekļa statusu ilgākais sešus mēnešus pēc attiecīgās skaidras naudas nomaiņas dienas. Skaidras naudas nomaiņas gads uzskatāms par īpašu gadu, jo nacionālajās valūtas vienībās denominētas banknotes apgrozībā joprojām var būt ievērojama banknošu apgrozībā daļa.
(6)
2006. gada 14. jūlija Pamatnostādnes ECB/2006/9 par dažiem sagatavošanās pasākumiem pārejai uz euro skaidru naudu un par euro banknošu un monētu priekšpiegādi un priekšpiegādes otro fāzi ārpus euro zonas (4) 15. panta 1. punkts nosaka, ka atbilstošiem darījuma partneriem priekšpiegādātās euro banknotes debetē pēc nominālvērtības šo darījuma partneru kontos viņu NCB saskaņā ar šādu “lineārā debeta modeli”: priekšpiegādāto euro banknošu kopējo summu trīs vienādos maksājumos debetē Eurosistēmas pirmās, ceturtās un piektās galvenās refinansēšanas operācijas norēķinu dienā pēc skaidras naudas nomaiņas dienas. Aprēķinot monetāros ienākumus skaidras naudas nomaiņas gadā, jāņem vērā šis “lineārā debeta modelis”.
(7)
Šis lēmums ir saistīts ar 2010. gada 13. decembra Lēmumu ECB/2010/29 par euro banknošu emisiju (5), kas nosaka, ka ECB un NCB emitē euro banknotes. Lēmums ECB/2010/29 nosaka euro banknošu apgrozībā sadali starp NCB proporcionāli to apmaksātajām daļām ECB kapitālā. Ar to pašu lēmumu ECB tiek piešķirti 8 % no euro banknošu apgrozībā kopējās vērtības. Euro banknošu sadale starp Eurosistēmas locekļiem rada Eurosistēmas iekšējos atlikumus. Šo Eurosistēmas iekšējo atlikumu attiecībā uz apgrozībā esošajām euro banknotēm atlīdzināšana tieši ietekmē katra Eurosistēmas dalībnieka ienākumus, un tādēļ tā jānosaka saskaņā ar šo lēmumu. Ienākumi, ko ECB uzkrāj no atlīdzības par tās Eurosistēmas iekšējām prasībām pret NCB attiecībā uz tās euro banknošu apgrozībā daļu, parasti jāsadala starp NCB saskaņā ar 2010. gada 25. novembra Lēmumu ECB/2010/24 par to, kā pagaidām sadala Eiropas Centrālās bankas ienākumus no apgrozībā esošajām euro banknotēm un vērtspapīru tirgu programmas ietvaros nopirktajiem vērtspapīriem (6), proporcionāli to daļām kapitāla parakstīšanas atslēgā tajā pašā finanšu gadā, kurā tie uzkrājas.
(8)
Eurosistēmas iekšējo prasību un saistību neto atlikums attiecībā uz euro banknotēm apgrozībā jāatlīdzina, piemērojot objektīvu kritēriju, kas nosaka naudas vērtību. Šajā sakarā par atbilstošu uzskatāma galvenā refinansēšanas operāciju likme, kuru Eurosistēma izmanto savās galveno refinansēšanas operāciju izsolēs.
(9)
Aprēķinot NCB monetāros ienākumus saskaņā ar ECBS Statūtu 32.2. pantu, saistību bāzē jāietver Eurosistēmas iekšējo saistību neto summa attiecībā uz euro banknotēm apgrozībā, jo šādas saistības ir līdzvērtīgas apgrozībā esošām banknotēm. Tādējādi, veicot procentu norēķinus par Eurosistēmas iekšējiem atlikumiem attiecībā uz euro banknotēm apgrozībā, ievērojama Eurosistēmas monetāro ienākumu summa tiks sadalīta starp NCB proporcionāli to apmaksātajām daļām ECB kapitālā. Šie Eurosistēmas iekšējie atlikumi jākoriģē, lai nodrošinātu NCB bilanču un peļņas un zaudējumu aprēķinu pakāpenisku pielāgošanu. Korekciju pamatā jābūt katras NCB apgrozībā esošo banknošu vērtībai laikā pirms euro banknošu ieviešanas. Šīs korekcijas saskaņā ar noteiktu formulu jāpiemēro katru gadu ne ilgāk kā piecus gadus pēc tam.
(10)
Korekcijas Eurosistēmas iekšējos atlikumos attiecībā uz euro banknotēm apgrozībā ir aprēķinātas, lai kompensētu jebkuras būtiskas izmaiņas NCB ienākumu pozīcijās sakarā ar euro banknošu ieviešanu un monetāro ienākumu sadali turpmāk.
(11)
ECBS Statūtu 32. pantā noteiktie vispārīgie noteikumi attiecas arī uz ienākumiem, ko gūst no tādu euro banknošu norakstīšanas, kas izņemtas no apgrozības.
(12)
ECBS Statūtu 32.5. pants nosaka, ka NCB kopējos monetāros ienākumus sadala NCB proporcionāli to apmaksātajām ECB kapitāla daļām. Saskaņā ar ECBS Statūtu 32.7. pantu ECB Padome ir kompetenta veikt visus citus pasākumus, kas vajadzīgi 32. panta piemērošanai. Tas ietver kompetenci ņemt vērā citus faktorus, lemjot par ienākuma sadali, ko gūst no tādu euro banknošu norakstīšanas, kas izņemtas no apgrozības. Šajā sakarā vienlīdzīgas attieksmes un taisnīguma principi prasa ņemt vērā laika posmu, kurā tika emitētas no apgrozības izņemtās euro banknotes. Šo specifisko ienākumu sadales atslēgai tādēļ jāatspoguļo gan attiecīgā daļa ECB kapitālā, gan emisijas fāzes ilgums.
(13)
Euro banknošu izņemšanu no apgrozības jāregulē atsevišķos lēmumos, ko pieņem saskaņā ar 5. pantu 2003. gada 20. marta Lēmumā ECB/2003/4 par euro banknošu nominālvērtībām, parametriem, atveidošanu, apmaiņu un izņemšanu no apgrozības (7),
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Definīcijas
Šajā lēmumā:
a) “NCB”: tās dalībvalsts nacionālā centrālā banka, kuras valūta ir euro;
b) “saistību bāze”: atbilstošo saistību summa katras NCB bilancē, kas noteikta saskaņā ar šā lēmuma I pielikumu;
c) “iezīmējamie aktīvi”: aktīvi, ko tur proporcionāli saistību bāzei katras NCB bilancē, kas noteikta saskaņā ar šī lēmuma II pielikumu;
d) “Eurosistēmas iekšējie atlikumi, kas saistīti ar euro banknotēm apgrozībā”: prasības un saistības, kas radušās starp NCB un ECB un starp kādu no NCB un pārējām NCB, piemērojot Lēmuma ECB/2010/29 4. pantu;
e) “parakstītā kapitāla atslēga”: NCB daļas (izteiktas kā procentuālās daļas) ECB parakstītajā kapitālā, kuras iegūst, NCB piemērojot ECBS Statūtu 29.1. pantā minētās atslēgas svērumus, un kuras piemēro attiecīgajā finanšu gadā;
f) “kredītiestāde”: a) kredītiestāde Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 14. jūnija Direktīvas 2006/48/EK par kredītiestāžu darbības sākšanu un veikšanu (8) 2. panta un 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta, kā tie īstenoti nacionālajās tiesībās, izpratnē, kura atrodas kompetentās iestādes uzraudzībā; vai b) cita kredītiestāde Līguma par Eiropas Savienības darbību 123. panta 2. punkta izpratnē, uz kuru attiecas kontrole, kas līdzvērtīga kompetentās iestādes veiktajai uzraudzībai;
g) “saskaņotā bilance”: saskaņotā bilance, kas izklāstīta VIII pielikumā 2010. gada 11. novembra Pamatnostādnei ECB/2010/20 par grāmatvedības un finanšu pārskatu sniegšanas tiesisko regulējumu Eiropas Centrālo banku sistēmā (9);
h) “atsauces likme”: pēdējā pieejamā robežlikme, kas izmantota Eurosistēmas galveno refinansēšanas operāciju izsolēs saskaņā ar 2000. gada 31. augusta Pamatnostādnes ECB/2000/7 par Eurosistēmas monetārās politikas instrumentiem un procedūrām (10) I pielikuma 3.1.2. punktu. Ja vienā un tajā pašā dienā norēķinam tiek veikta vairāk nekā viena galvenā refinansēšanas operācija, tad izmanto vienkāršu paralēli veikto operāciju robežlikmju vidējo rādītāju;
i) “skaidras naudas nomaiņas diena”: diena, kurā euro banknotes un monētas iegūst likumīga maksāšanas līdzekļa statusu dalībvalstī, kuras valūta ir euro;
j) “atsauces periods”: 24 mēnešus ilgs periods, kas sākas 30 mēnešus pirms skaidras naudas nomaiņas dienas;
k) “skaidras naudas nomaiņas gads”: 12 mēnešus ilgs periods, kas sākas skaidras naudas nomaiņas dienā;
l) “valūtas dienas atsauces kurss”: valūtas dienas atsauces kurss, kura pamatā ir parastās ikdienas saskaņošanas procedūras starp Eiropas Centrālo banku sistēmā ietilpstošajām un ārpus tās esošajām centrālajām bankām, kas parasti notiek 14:15 pēc Viduseiropas laika;
m) “no apgrozības izņemtās euro banknotes”: euro banknošu veids vai sērija, kas ar ECB Padomes lēmumu izņemta no apgrozības saskaņā ar 5. pantu Lēmumā ECB/2003/4;
n) “emisijas atslēga”: parakstītā kapitāla vidējā atslēga no apgrozības izņemto euro banknošu veida vai sērijas emisijas fāzē;
o) “emisijas fāze”: attiecībā uz euro banknošu veidu vai sēriju nozīmē laika posmu, kas sākas dienā, kurā saistību bāzē tiek iegrāmatota šī veida vai sērijas euro banknošu pirmā emisija, un beidzas dienā, kurā saistību bāzē tiek iegrāmatota šī veida vai sērijas euro banknošu pēdējā emisija;
p) “norakstīšana”: no apgrozības izņemto euro banknošu dzēšana no bilances posteņa “banknotes apgrozībā”.
2. pants
Eurosistēmas iekšējie atlikumi attiecībā uz euro banknotēm apgrozībā
1. Eurosistēmas iekšējos atlikumus, kas saistīti ar euro banknotēm apgrozībā, aprēķina reizi mēnesī un uzrāda ECB un NCB grāmatvedībā mēneša pirmajā darba dienā ar novērtēšanas dienu iepriekšējā mēneša pēdējā darbadienā.
Ja dalībvalsts ievieš euro, tad pirmajā daļā noteiktos Eurosistēmas iekšējos atlikumus, kas saistīti ar euro banknotēm apgrozībā, uzrāda ECB un NCB grāmatvedībā ar novērtēšanas dienu skaidras naudas nomaiņas dienā.
Eurosistēmas iekšējos atlikumus, kas saistīti ar euro banknotēm apgrozībā, periodā no 1. janvāra līdz 31. janvārim pirmajā gadā, sākot no kura saskaņā ar ECBS Statūtu 29.3. pantu katru piekto gadu piemēro korekciju, aprēķina, balstoties uz koriģēto parakstītā kapitāla atslēgu, ko piemēro atlikumam no kopējām euro banknotēm apgrozībā iepriekšējā gada 31. decembrī.
2. Eurosistēmas iekšējos atlikumus par euro banknotēm apgrozībā, t. sk. tos, kas rodas šī lēmuma 4. panta piemērošanas rezultātā, apmaksā pēc atsauces likmes.
3. Iepriekšējā punktā minēto samaksu veic ar TARGET2 maksājumiem reizi ceturksnī.
3. pants
Monetāro ienākumu noteikšanas metode
1. Katras NCB monetāro ienākumu summu nosaka, novērtējot faktisko ienākumu, kas radies no iezīmējamiem aktīviem, kuri uzrādīti tās grāmatvedības dokumentos. Izņēmuma kārtībā uzskatāms, ka zelts nerada ienākumu un ka vērtspapīri, kas saskaņā ar 2009. gada 2. jūlija Lēmumu ECB/2009/16 par nodrošināto obligāciju pirkšanas programmas īstenošanu (11) tiek turēti monetārās politikas nolūkiem, rada ienākumu atbilstoši atsauces likmei.
2. Ja NCB iezīmējamo aktīvu vērtība pārsniedz vai nesasniedz NCB saistību bāzes vērtību, starpību kompensē, starpības summai piemērojot atsauces likmi.
4. pants
Eurosistēmas iekšējo atlikumu korekcijas
1. Monetāro ienākumu aprēķina nolūkā katras NCB Eurosistēmas iekšējos atlikumus, kas saistīti ar banknotēm apgrozībā, koriģē ar kompensācijas summu, kas noteikta pēc šādas formulas:
C = (K - A) × S
kur:
C
ir kompensācijas summa,
K
ir tas katras NCB euro summa, ko iegūst, piemērojot parakstītā kapitāla atslēgu vidējai apgrozībā esošo banknošu vērtībai atsauces periodā, euro ieviesušo dalībvalstu nacionālajā valūtā denominētās apgrozībā esošās banknotes izsakot euro pēc valūtas ikdienas atsauces kursa atsauces periodā,
A
ir katras NCB atsauces periodā apgrozībā esošo banknošu vidējā vērtība euro izteiksmē, kas atsauces perioda laikā tiek izteikta euro atbilstoši valūtas ikdienas atsauces kursam,
S
ir šāds koeficients katram finanšu gadam, sākot ar skaidras naudas nomaiņas dienu:
Finanšu gads
Koeficients
Skaidras naudas nomaiņas gads
1
Skaidras naudas nomaiņas gads plus viens gads
0,8606735
Skaidras naudas nomaiņas gads plus divi gadi
0,7013472
Skaidras naudas nomaiņas gads plus trīs gadi
0,5334835
Skaidras naudas nomaiņas gads plus četri gadi
0,3598237
Skaidras naudas nomaiņas gads plus pieci gadi
0,1817225
2. NCB kompensācijas summu kopsumma ir vienāda ar nulli.
3. Kompensācijas summas aprēķina ik reizi, kad kāda dalībvalsts ievieš euro vai ja mainās ECB parakstītā kapitāla atslēga.
4. NCB pievienojoties Eurosistēmai, tās kompensācijas summu sadala pārējām NCB proporcionāli pārējo NCB attiecīgajām daļām parakstītā kapitāla atslēgā ar (+/-) pretēju zīmi, papildinot kompensācijas summas, kas jau attiecas uz pārējām NCB.
5. Kompensācijas summas un grāmatvedības ierakstus šo kompensācijas summu līdzsvarošanai uzrāda atsevišķos Eurosistēmas kontos katras NCB grāmatvedībā ar novērtēšanas dienu skaidras naudas nomaiņas dienā un tādu pašu novērtēšanas dienu katru turpmāko gadu korekcijas periodā. Grāmatvedības ierakstus kompensācijas summu līdzsvarošanai neatlīdzina.
6. Atkāpjoties no 1. punkta, īpašu notikumu gadījumā saistībā ar banknošu apgrozības modeļu izmaiņām, kā aprakstīts šī lēmuma III pielikumā, katras NCB Eurosistēmas iekšējos atlikumus, kas saistīti ar euro banknotēm apgrozībā, koriģē saskaņā ar minētajā pielikumā izklāstītajiem noteikumiem.
7. Šajā pantā noteiktās Eurosistēmas iekšējo atlikumu korekcijas vairs nepiemēro, sākot ar pirmo dienu sestajā gadā pēc attiecīgā skaidras naudas nomaiņas gada.
5. pants
Monetāro ienākumu aprēķināšana un sadale
1. ECB reizi dienā veic katras NCB monetāro ienākumu aprēķinu. Aprēķinu pamatā ir grāmatvedības dati, kurus NCB sniedz ECB. ECB reizi ceturksnī informē NCB par uzkrātajām summām.
2. Katras NCB monetāro ienākumu summu samazina par summu, kas vienāda ar procentiem, kas uzkrāti vai samaksāti par saistību bāzē iekļautajām saistībām, un saskaņā ar katru ECB Padomes lēmumu atbilstoši ECBS Statūtu 32.4. panta otrajam punktam.
3. Monetāro ienākumu summas sadale katrai NCB proporcionāli kapitāla parakstīšanas atslēgai tiek īstenota katra finanšu gada beigās.
6. pants
Ienākumu, ko gūst no euro banknošu norakstīšanas, aprēķināšana un sadale
1. No apgrozības izņemtās euro banknotes paliek saistību bāzē līdz brīdim, kad tās tiek apmainītas vai norakstītas, atkarībā no tā, kas notiek vispirms.
2. ECB Padome var lemt par no apgrozības izņemto euro banknošu norakstīšanu, norādot norakstīšanas datumu, kā arī kopējo uzkrājuma summu, kas jāizveido tām no apgrozības izņemtajām euro banknotēm, kuras, iespējams, vēl tiks apmainītas.
3. No apgrozības izņemtās euro banknotes noraksta šādi:
a)
norakstīšanas dienā ECB un NCB bilances posteņus “banknotes apgrozībā” samazina par joprojām apgrozībā esošo no apgrozības izņemamo euro banknošu kopējo summu. Šajā nolūkā no apgrozības izņemto euro banknošu faktiski apgrozībā laistās summas pielāgo saskaņā ar emisijas atslēgu aprēķinātajām proporcionālajām summām un par šo summu starpību veic norēķinus ECB un NCB starpā;
b)
no apgrozības izņemto euro banknošu pielāgoto summu noraksta no bilances posteņa “banknotes apgrozībā” uz NCB peļņas un zaudējumu aprēķiniem;
c)
katra NCB veido uzkrājumu no apgrozības izņemtajām euro banknotēm, kuras, iespējams, vēl tiks apmainītas. Uzkrājums atbilst attiecīgās NCB daļai uzkrājuma kopējā summā, kas aprēķināta, izmantojot emisijas atslēgu.
4. No apgrozības izņemtās euro banknotes, kas tiek apmainītas pēc norakstīšanas dienas, grāmato tās NCB grāmatvedībā, kura tās pieņēmusi. No apgrozības izņemto euro banknošu plūsmu sadala NCB starpā vismaz reizi gadā, piemērojot emisijas atslēgu, kā arī NCB starpā veicot norēķinus par summu starpībām. Katra NCB proporcionāli aprēķināto summu kompensē no sava uzkrājuma vai, ja banknošu plūsma pārsniedz uzkrājumu, attiecīgos izdevumus iegrāmato savā peļņas un zaudējumu pārskatā.
5. ECB Padome katru gadu pārskata uzkrājuma kopējo summu.
7. pants
Atcelšana
Ar šo atceļ Lēmumu ECB/2001/16. Atsauces uz atcelto lēmumu uzskata par atsaucēm uz šo lēmumu, un tās jālasa saskaņā ar atbilstību tabulu V pielikumā.
8. pants
Stāšanās spēkā
Šis lēmums stājas spēkā 2010. gada 31. decembrī.
Frankfurtē pie Mainas, 2010. gada 25. novembrī