ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 23. března 2011
o státní podpoře C 39/07, kterou Itálie poskytla společnosti Legler SpA
(oznámeno pod číslem K(2011) 1758)
(Pouze italské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2012/51/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva“), a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na rozhodnutí, kterým Komise rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování EU ve věci předmětné podpory (1),
po vyzvání zúčastněných stran, aby podle výše uvedených ustanovení předložily své připomínky, a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dne 5. dubna 2007, šest měsíců poté, co byla poskytnuta podpora na záchranu schválená Komisí, neboť byla považována za slučitelnou s vnitřním trhem (2), Itálie oznámila plán restrukturalizace společnosti Legler SpA.
(2)
Dne 25. září 2007 Komise zahájila formální vyšetřovací řízení týkající se restrukturalizace (3). Dne 30. listopadu 2007 obdržela připomínky ze strany Itálie.
(3)
Dne 10. prosince 2007 Komise obdržela připomínky zúčastněné třetí strany, které byly Itálii předány dne 3. března 2008 a na něž Itálie odpověděla dne 20. května 2008.
(4)
Dne 23. července 2008 italské orgány stáhly oznámení plánu restrukturalizace a prohlásily, že jej nebudou provádět.
(5)
Ve dnech 8. srpna 2008, 22. října 2008, 9. února 2009, 4. září 2009 a 17. března 2010 Komise požádala o další informace a italské orgány odpověděly dopisy ze dne 26. září 2008, 1. prosince 2008, 3. června 2009, 6. října 2009, 24. února 2010 a 20. dubna 2010.
II. POPIS
II.1 Příjemce
(6)
Legler SpA je mateřská společnost skupiny zabývající se výrobou textilu (dále jen „Legler“, „skupina“ nebo „společnost“) založené v roce 1863, která se v době, kdy bylo zahájeno formální vyšetřovací řízení, skládala z různých právnických subjektů, zejména ze společností Legler Ottana SpA, Legler Siniscola SpA a Legler Macomer SpA. Společnost Legler SpA byla držitelkou menšinového podílu ve společnosti Legler Maroc SA a vlastnila 40 % podíl ve společnosti Legler Ottana SpA. Většinovou účast ve společnosti Legler SpA měl holding Piltar Ltd (dále jen „Piltar“).
(7)
V roce 2007 měla společnost Legler 1 213 pracovních jednotek (4) a vlastnila závody na Sardinii (konkrétně v obci Macomer v provincii Oristano a v obcích Siniscola a Ottana v provincii Nuoro) a v Lombardii (v obci Ponte San Pietro v provincii Bergamo). Tržba celé skupiny dosahovala v roce 2006 částky 101 milionů EUR a v září 2007 částky 30,9 milionu EUR.
(8)
Hlavní činnost společnosti Legler spočívá ve výrobě vysoce kvalitního denimu, v níž měla společnost vedoucí postavení v Itálii a v Německu, a byla důležitým dodavatelem do Francie a Beneluxu. Podle italských orgánů má trh s denimem dvě části: konfekci pro známé značky (odvětví, v němž společnost Legler hlavně působila) a výrobky pro širokou spotřebu, tedy odvětví, kde je konkurence založena hlavně na ceně. Hlavními konkurenty společnosti Legler byli Italové, Řekové, Francouzi, Tunisané, Turci a Japonci. První problémy zažila společnost Legler v roce 2003, kdy byla značná část výroby přesunuta do Asie nebo do jižního Středomoří.
(9)
Dne 30. května 2007 bylo ve správní radě společnosti SFIRS SpA, což je investiční společnost oblasti Sardinie, rozhodnuto, že společnost SFIRS získá za 450 000 EUR pohledávku společností Intex SpA v likvidaci v nominální hodnotě rovnající se 17 milionům EUR vůči společnostem Legler SpA a Legler Siniscola SpA.
(10)
Na tomtéž zasedání bylo dále rozhodnuto, že část z celkového dluhu 17 milionů EUR, tedy 14,5 milionů EUR, bude přeměněna na kapitál společnosti Legler.
(11)
Dne 31. května 2007 se společnost SFIRS stala na valné hromadě akcionářů společnosti Legler akcionářem společnosti Legler. Přeměnou části dluhu na kapitál (debt to equity swap) v nominální hodnotě 14,5 milionu EUR společnost SFIRS získala 49 % kmenových akcií (a 100 % mimořádných akcií (5)) společnosti Legler SpA. Zbývajících 51 % měla v držení společnost Piltar.
(12)
V lednu 2008 se společnost SFIRS rozhodla postoupit svou vlastní účast ve společnosti Legler SpA a zbývající vlastní pohledávky vůči společnosti Legler a zveřejnila výzvu k vyjádření zájmu o společný nákup její účasti a jejích pohledávek.
(13)
Vítězná nabídka společnosti Ferratex s.r.l. (dále jen „Ferratex“) představovala celkovou částku 2 000 001 EUR. Podle italských orgánů cena odrážela tržní hodnotu pohledávek společnosti SFIRS vůči společnosti Legler a jejím dceřiným společnostem, které nezávislý odborník ocenil na 2 miliony EUR, k nimž se připočetla symbolická cena 1 EUR za účast společnosti SFIRS ve společnosti Legler, která se rovněž shodovala s odhadem nezávislého odborníka. K prodeji došlo dne 25. ledna 2008.
(14)
Společnost Legler ještě v období od prosince 2007 do srpna 2008 ukončila činnost v různých závodech a od té doby jsou všechny tyto závody uzavřeny.
(15)
Dne 23. července 2008 společnost Legler SpA změnila název na Texfer SpA a tato změna měla dopad na dceřiné společnosti, z nichž se staly Texfer Ottana SpA, Texfer Siniscola SpA a Texfer Macomer SpA.
(16)
Dne 18. srpna 2008 byla mateřská společnost skupiny prohlášena příslušným soudem za platebně neschopnou a dne 13. listopadu 2008 bylo vůči ní a jejím dceřiným společnostem zahájeno úpadkové řízení zvané „nucená správa“.
(17)
Záruku poskytnutou jako podporu na záchranu podniku banka uplatnila krátce po zjištění, že společnost Legler nesplatila úvěr poskytnutý na záchranu. Zodpovědné ministerstvo proto splatilo úvěr s příslušnými úroky dne 16. září 2008.
(18)
Dne 21. října 2010 společnost Texfer SpA vyhlásila úpadek a totéž proběhlo ve dnech 17. a 18. listopadu 2010 ve společnostech Texfer Ottana SpA, Texfer Siniscola SpA a Texfer Macomer SpA.
(19)
V roce 2006 vykazoval majetek společnosti Legler negativní zůstatek ve výši 8,6 milionu EUR, zatímco v roce 2005 byl zůstatek ještě pozitivní (17,2 milionu EUR). Ztráty společnosti dosáhly v roce 2006 výše 25,9 milionu EUR, zatímco v roce 2005 se rovnaly částce 28,1 milionu EUR. Hrubá marže podnikání (EBITDA) dosáhla v roce 2006 - 10,9 a v roce 2005 - 0,7. Stouply i finanční poplatky.
(20)
Dne 30. listopadu 2007 vykazoval majetek společnosti Legler negativní zůstatek 16,3 milionů EUR. Ztráty za období 2003-2007 dosáhly 94,9 milionu EUR a situace společnosti se neustále zhoršovala, jak se zvětšovaly ztráty a klesala tržba.
(21)
Od 13. listopadu 2008 byla skupina v souladu s vnitrostátními právními předpisy v úpadkovém řízení, které vedlo k vyhlášení úpadku (viz 16.-18. bod odůvodnění).
II.2 Opatření na restrukturalizaci
(22)
Plán restrukturalizace, „průmyslový plán“ (dále jen „plán“), který Itálie oznámila, měl trvat tři roky (2007-2009) a sestával ze tří opatření: i) 13 milionů EUR jako střednědobá záruka na období restrukturalizace náhradou za šestiměsíční záruku schválenou jako podporu na záchranu podniku (6), ii) 13,2 milionu EUR jako přímá dotace a iii) 13 milionů EUR jako přeměna dluhu na kapitál. Dne 31. května 2007 ale společnost SFIRS provedla přeměnu dluhu na kapitál v nominální výši 14,5 milionu EUR.
(23)
I když byl „průmyslový plán“ předložen na období 2007-2009, italské orgány tvrdily, že období restrukturalizace začíná 1. června 2007 a skončí koncem roku 2012. Jako důkaz o tom, jak má restrukturalizace společnosti probíhat v letech 2009 až 2012, byly uvedeny pouze pokladní toky a pasiva nově vytvořené společnosti (Newco).
(24)
Z tohoto širšího pohledu dosahovaly celkové náklady plánu pro nově vytvořenou společnost vzniklou spojením společnosti Legler SpA s jejími dceřinými společnostmi na Sardinii částky 106,2 milionu EUR, z čehož bylo 86,7 milionu určeno na rozsáhlou reorganizaci skupiny a zbývající část na obnovu kapitálu a na pokrytí ztrát.
(25)
Hlavní činnost nově vytvořené společnosti se soustředí na nejsilnější oblast výroby společnosti, tedy na vysoce kvalitní denim, zatímco oba další směry výroby (manšestr a hladká bavlna) budou zrušeny. I zeměpisné rozmístění skupiny bude soustředěno pouze do dvou výrobních závodů (Siniscola a Ottana), které jsou oba v jednom regionu. Zbylé činnosti budou prodány a společnost Legler tak zároveň z vlastních zdrojů přispěje na omezení nákladů za energii, dopravu a zaměstnance. Plán nezahrnoval závod v Macomeru (7).
(26)
Plán stanovil rovněž přistoupení nového akcionáře společně se společností SFIRS a uváděl nezbytnost několika soukromých úvěrových linek na předpokládanou reorganizaci.
II.3 Důvody, které vedly k zahájení řízení
(27)
V rozhodnutí o zahájení řízení Komise vyjádřila pochybnosti o skutečnosti, že v přeměně dluhu na kapitál nebyly přítomny prvky státní podpory. Komise pochybovala, že soukromý investor by byl ochoten za těchto podmínek vyměnit svou pohledávku za kapitálový podíl, zejména proto, že bylo zjištěno, že činnost části podniku byla již několik měsíců zastavena a že italské orgány nepředložily Komisi alternativní scénář, který by z pohledu společnosti SFIRS ukázal, jak by mohla být investice do skupiny Legler a převzetí nákladů na restrukturalizaci z hospodářského hlediska výhodnější než likvidace skupiny.
(28)
Co se týče slučitelnosti podpory s vnitřním trhem na základě Pokynů Komise pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (8) (dále jen „pokyny na záchranu a restrukturalizaci“), Komise měla především pochybnosti, zda většinový akcionář, společnost Piltar, může vyřešit potíže společnosti Legler a zda může uvnitř skupiny dojít k vlastnímu rozdělení nákladů.
(29)
Komise dále pochybovala o tom, že by plán mohl v dlouhodobém výhledu obnovit výnosnost, neboť předpokládané postoupení aktiv a výrobních linek vypadalo poměrně neurčitě a mnohé hypotézy týkající se budoucích provozních podmínek vypadaly téměř nereálně vzhledem k tomu, že výroba společnosti Legler byla pozastavena. Vyjadřovala kromě toho pochybnosti o tom, zda jsou navrhovaná kompenzační opatření realistická a zda jdou dále, než opatření nezbytná pro obnovení výnosnosti, zda je výše vlastního příspěvku dostatečná a zda je dodržena zásada podpory „jednou a dost“.
(30)
Komise nakonec požádala italské orgány, aby poskytly informace o skutečnostech, které vyvolaly její pochybnosti (původ úvěrů společnosti SFIRS, podrobné informace o společnosti Piltar a rozdělení nákladů uvnitř skupiny, kompenzační opatření, konkrétní možnosti, jak nalézt nového akcionáře a jak se dostat k soukromým finančním prostředkům nezbytným pro restrukturalizaci společnosti Legler).
III. PŘIPOMÍNKY PŘEDLOŽENÉ ZÚČASTNĚNÝMI TŘETÍMI STRANAMI
(31)
V dopise ze dne 14. prosince 2007 vyjádřila zúčastněná třetí strana připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení a zdůraznil škodlivý dopad uvedených opatření. Tvrdila, že pro toto odvětví je typická situace nadměrných kapacit. Poskytla navíc údaje o celosvětových kapacitách ve výrobě denimu v roce 2006 a uvedla, že na celosvětové úrovni jsou kapacity vyšší o 27 %.
IV. PŘIPOMÍNKY ITÁLIE
(32)
Italské orgány především vysvětlily, jak se společnost SFIRS stala většinovým akcionářem společnosti Legler. V březnu 2007 společnost SFIRS získala za cenu 450 000 EUR pohledávku, kterou měla společnost Intex SpA v likvidaci vůči společnostem Legler SpA a Legler Siniscola SpA. Dne 31. května 2007 společnost SFIRS použila první část této pohledávky v nominální hodnotě 14,5 milionu EUR a přeměnila ji v kapitál, čímž získala 49 % řádných akcií společnosti Legler (zatímco společnost Piltar byla držitelem zbývajících 51 %) a 100 % mimořádných akcií (9).
(33)
Italské orgány zadruhé uvedly, že společnost Piltar byla pouhým nástrojem řízeným fyzickými osobami. Společnost byla založena za účelem získání podílů ve společnosti Legler a nevyvíjela žádnou jinou obchodní činnost. Italské orgány kromě toho zdůraznily, že společnost Piltar měla po určitou dobu v úmyslu nepodporovat finančně společnost a postupně předávat svůj podíl na skupině. Společně s podílem 49 % by společnost SFIRS získala právo koupit zbývající 51 % řádný podíl.
(34)
Zatřetí, italské orgány se zavázaly poskytnout informace o kompenzačních opatřeních.
(35)
Začtvrté, Itálie poukázala na povzbudivé tendence, které se objevily v těch oblastech výroby, v nichž společnost Legler stanovila opatření na obnovení výnosnosti na základě plánu restrukturalizace, jak je popsáno v 25. bodě odůvodnění, a na úmysl společnosti nalézt soukromé úvěrové linky a nového akcionáře na financování části plánu a činnosti, které již byly v tomto směru vykonány.
(36)
V odpovědi na připomínky zúčastněné třetí strany italské orgány následně zdůraznily, že podíl společnosti Legler na trhu se v roce 2006 omezil na 0,27 %. Doplnily, že plán stanovil jako kompenzační opatření snížení kapacit společnosti o 22 % ve srovnání s rokem 2006 a o 40 % ve srovnání s rokem 2005. Proto se domnívaly, že podpora nevyvolá narušení hospodářské soutěže v rozporu se společným zájmem.
(37)
V komentářích následujících po stažení plánu restrukturalizace italské orgány argumentovaly, že přeměna dluhu na kapitál neproběhla jako státní podpora ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, neboť společnost SFIRS jednala v souladu se zásadou investora působícího v tržních podmínkách. Podle italských orgánů by soukromý investor jednal stejně, aby co nejúčinněji odvrátil úpadek a zachránil alespoň část svých pohledávek a společně s novým soukromým investorem a s novou úvěrovou linkou by restrukturalizoval společnost.
V. POSOUZENÍ
(38)
Podle čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 (10) může zúčastněný členský stát stáhnout oznámení podle článku 2 dříve, než Komise přijme rozhodnutí podle článku 4 nebo 7.
(39)
V takovém případě Komise prohlásí formální vyšetřovací řízení, které případně zahájila, za skončené podle čl. 8 odst. 2.
(40)
Komise podotýká, že Itálie neposkytla přímou dotaci ve výši 13,2 milionu EUR a že Itálie takový plán podpory neuskuteční. Po stažení plánu restrukturalizace tedy nemá smysl pokračovat ve formálním vyšetřovacím řízení, které bylo v této věci zahájeno.
(41)
Vzhledem k tomu, že Itálie protiprávně prováděla další dvě restrukturalizační opatření, musí Komise při uzavření formálního vyšetřovacího řízení stanovit, zda jde o státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, a v případě, že ano, zda je podpora slučitelná s vnitřním trhem.
(42)
Článek 107 odst. 1 Smlouvy stanoví, že podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem.
(43)
V případech, kdy by měla být nebo byla státní podpora ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy poskytnuta podniku, jenž má obtíže, je třeba posoudit její slučitelnost na základě pokynů pro záchranu a restrukturalizaci podniků. Podpora může být proto považována za slučitelnou na základě čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy jen v případě, že jsou splněny podmínky uvedené v těchto pokynech.
V.1 Existence podpory
(44)
Záruka poskytnutá jako podpora na záchranu podniku ve výši 13 milionů EUR nebyla po uplynutí šestiměsíčního období, na něž byla Komisí schválena, zrušena a zůstala aktivní i poté, co bylo staženo oznámení o plánu (viz 17. bod odůvodnění).
(45)
Prodloužení záruky poskytnuté jako podpora na záchranu podniku bylo oznámeno jako opatření na náklady příslušného ministerstva a financováno ze státního rozpočtu. Proto byla poskytnuta z veřejných prostředků a lze ji připisovat státu. Záruka představuje selektivní výhodu, neboť umožnila společnosti Legler přístup k finančním zdrojům, které by jinak vzhledem ke své finanční situaci nikdy neobdržela. Zbavila tak společnost Legler výdajů, které by jinak musela nést. Vzhledem k tomu, že společnost Legler uskutečňovala plán restrukturalizace zaměřený na výrobní činnost, mohla podpora navíc poškodit hospodářskou soutěž na trhu Unie a ovlivnit obchod mezi členskými státy. Zúčastněná třetí strana ve svých připomínkách zdůraznila škodlivý účinek opatření a upozornila navíc na to, že pro toto odvětví je typická situace nadměrné kapacity.
(46)
Komise se proto domnívá, že prodloužení záruky poskytnuté jako podpora na záchranu podniku, která představuje rovněž restrukturalizační opatření, je státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(47)
Pro stanovení výše podpory Komise odkazuje na bod 4.1 písm. a) sdělení Komise o zárukách (11), v němž se připomíná, že „společnostem majícím potíže by případný tržní ručitel v okamžiku poskytnutí záruky účtoval vysokou prémii odpovídající očekávané míře pravděpodobnosti neplnění. Je-li pravděpodobnost, že dlužník nebude schopen splatit půjčku zvláště vysoká, nemusí tato tržní sazba existovat a v mimořádných situacích může prvek podpory v záruce dosáhnout stejné výše jako částka skutečně krytá zárukou“.
(48)
Vzhledem k tehdejším vážným finančním potížím společnosti Legler, které byla poskytnuta záruka (zvýšení ztrát, snížení tržby a negativní čistý majetek, jak je popsáno v 19.-21. bodě odůvodnění a v 52. bodě odůvodnění), Komise považuje za vysoce nepravděpodobné, že by podnik byl schopen získat na trhu bankovní úvěr bez zásahu státu. Komise proto dochází k závěru, že výše podpory odpovídá celkovému objemu úvěru (12).
(49)
Komise podotýká, že přeměnu provedla společnost SFIRS, veřejnoprávní subjekt, v němž většinu akcií drží region Sardinie, který má převažující vliv na jeho rozhodování (13). Itálie tuto skutečnost nikdy nepopírala. Komise proto dochází k závěru, že toto opatření lze přičítat státu a že bylo provedeno za pomoci prostředků ze státního rozpočtu. Opatření je selektivní, neboť poskytuje výhodu jedinému podniku, totiž společnosti Legler. Vzhledem k tomu, že společnost Legler uskutečňovala plán restrukturalizace zaměřený na výrobní činnost, mohla podpora navíc poškodit hospodářskou soutěž na trhu Unie a ovlivnit obchod mezi členskými státy. Na případný škodlivý účinek opatření poukázala ve svých připomínkách rovněž zúčastněná třetí strana, která upozornila i na to, že pro toto odvětví je typická situace nadměrné kapacity.
(50)
Itálie naopak ve svých připomínkách tvrdila, že předmětné opatření nezvýhodňuje společnost Legler, neboť je podle jejího názoru v souladu se zásadou investora působícího v tržním hospodářství.
(51)
Podle ustálené judikatury (14) je pro zjištění, zda společnost Legler získala prostřednictvím prostředků ze státního rozpočtu výhodu, nezbytné stanovit, zda by za podobných podmínek byl soukromý investor srovnatelný se společností SFIRS ochoten provést k datu, kdy byla operace uskutečněna, podobnou přeměnu dluhu na kapitál na základě dostupných informací a předvídatelného vývoje.
(52)
Na základě finančních výkazů společnosti Legler Komise především uvádí, že v roce 2007 se kapitál společnosti rovnal 1,8 milionu EUR a zůstatek čistého majetku byl negativní v objemu 16,2 milionu EUR, že ztráty za období 2003-2007 byly potvrzeny ve výši 94,9 milionu EUR a že situace společnosti se očividně zhoršovala s tím, jak rostly ztráty a snižovala se tržba.
(53)
Komise navíc uvádí, že společnost SFIRS navzdory právě popsané kritické finanční situaci neprovedla úplnou analýzu hospodárnosti provozu, ani posouzení rizika. Přes četné žádosti Komise v tomto smyslu vlastně italské orgány nikdy nepředložily podložený alternativní scénář, který by ukázal, že volba společnosti SFIRS byla lepší, než scénář likvidace společnosti Legler.
(54)
Podobné připomínky formulovala italská centrální banka ve zprávě (15) vypracované po šetření činnosti společnosti SFIRS. V této zprávě se kritizuje chování společnosti SFIRS za neúplnost preventivní analýzy přeměny dluhu na kapitál a za zřejmý rozpor v „investici“ bez perspektivy návratu.
(55)
Ovšem i pomineme-li toto posouzení, zdá se, že finanční situace společnosti vylučuje, že by obezřetný investor působící v tržním hospodářství mohl provést uvedenou transakci.
(56)
V tomto ohledu Komise dále uvádí, že průmyslový plán oznámený společností nemůže být považován za spolehlivý základ reálné prognózy budoucího fungování podniku. Již z prosté skutečnosti, že plán se netýkal celého období restrukturalizace, ale jen jeho části, a že neobsahoval informace o tom, jak bude pokračovat restrukturalizace (viz 23. bod odůvodnění), je zřejmé, že nedostatečné informace by odradily soukromého investora od realizace uvedené transakce.
(57)
Zadruhé, nelze přehlížet skutečnost, že pokud jde o konkrétní prognózy návratnosti pohledávky společnosti SFIRS vůči společnosti Legler, došlo po přeměně dluhu na kapitál k oslabení postavení společnosti SFIRS jako akcionáře ve srovnání s předchozím postavením přednostního věřitele.
(58)
Hodnota a budoucí prognózy akcionářského podílu společnosti SFIRS se zdály být v okamžiku přeměny dluhu na kapitál příliš omezené, aby mohly vyvážit výše uvedená rizika, zejména s ohledem na kritickou finanční situaci podniku. To bylo jasně zdůrazněno ve studii zadané nezávislému odborníkovi, v níž šlo o posouzení hodnoty společnosti, která byla symbolicky stanovena ve výši 1 EUR.
(59)
Na základě výše uvedeného lze vyvodit, že pokud jde o přeměnu dluhu na kapitál, společnost SFIRS nejednala jako investor působící v obvyklých tržních podmínkách. Soukromý investor by neprovedl podobnou transakci bez spolehlivého a realistického předchozího hodnocení, z něhož by vyplývalo, že je výhodnější přeměnit dluh na kapitál, než být nadále přednostním věřitelem společnosti.
(60)
Přeměnou dluhu na kapitál poskytla společnost SFIRS výhodu společnosti Legler.
(61)
Z toho vyplývá, že taková přeměna představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(62)
Pokud jde o výpočet výše podpory, je třeba poznamenat, že pojem státní podpora je vyhrazen pro finanční podporu z veřejných prostředků. Výše podpory musí být vypočtena na základě tržní hodnoty dluhu, který společnost SFIRS přeměnila na kapitál společnosti Legler. Kdyby měla tedy pohledávka společnosti SFIRS vůči společnosti Legler nominální hodnotu 17 milionů EUR, zatímco den před přeměnou byla její tržní hodnota 450 000 EUR, odpovídá tržní hodnota transakce provedené společností SFIRS, která přeměnila 85,3 % celkového objemu dluhu na kapitál (tedy částku v nominální výši 14,5 milionu EUR), tržní hodnotě 383 850 EUR (tedy 85,3 % ze 450 000 EUR). Výhoda poskytnutá z prostředků státního rozpočtu je tedy 383 850 EUR. Nominální hodnota přeměněného úvěru může být považována za výhodu jen z čistě účetního hlediska.
V.2 Slučitelnost podpory s vnitřním trhem
(63)
Jelikož vyšlo najevo, že oznámená opatření (veřejná záruka a přeměna dluhu na kapitál) představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, musí Komise posoudit, zda je podpora slučitelná s vnitřním trhem.
(64)
Slučitelnost opatření souvisejících s předmětnou státní podporou s vnitřním trhem musí být posuzována na základě pokynů na záchranu a restrukturalizaci podniků.
(65)
Pokud jde o veřejnou záruku, je pro účely přezkumu slučitelnosti potřeba rozlišovat mezi prodloužením podpory na záchranu podniku a mezi státní podporou skrytou za střednědobou záruku, která představuje rovněž opatření na restrukturalizaci (na dobu trvání restrukturalizace).
(66)
Pokud jde o prodloužení podpory na záchranu podniku, bod 26 pokynů stanoví, že pokud členský stát předloží do šesti měsíců od schválení, nebo v případě oznámené podpory od provedení opatření, plán restrukturalizace, bude lhůta pro splacení úvěru nebo pro ukončení záruky prodloužena až do té doby, kdy Komise přijme rozhodnutí týkající se plánu, nerozhodne-li Komise o tom, že toto prodloužení je neoprávněné.
(67)
Oznámení plánu restrukturalizace umožnilo, aby podpora na záchranu podniku pokračovala i po šesti měsících. Itálie však oznámení stáhla. Z bodu 26 pokynů vyplývá, že oznámení plánu restrukturalizace je condicio sine qua non pro prodloužení podpory na záchranu podniku. Jestliže je tedy oznámený plán restrukturalizace následně stažen, prodloužení podpory na záchranu podniku musí být automaticky zastaveno.
(68)
Z rozhodovací praxe Komise vyplývá (věc Ernault (16) a věc Huta Cynku (17)), že pokud jí není předložen plán restrukturalizace, ani plán likvidace, nebo pokud je jako v přezkoumávaném případě plán likvidace stažen, není možné podporu na restrukturalizaci legitimně prodloužit ode dne, kdy členský stát stáhl oznámení o plánu restrukturalizace.
(69)
Střednědobá záruka (na dobu trvání plánu restrukturalizace) zamýšlená jako podpora na oznámenou restrukturalizaci byla slučitelná až do té doby, kdy Itálie stáhla oznámení o plánu, neboť představovala prodloužení záruky poskytnuté jako podpora na záchranu podniku.
(70)
Proto je třeba posoudit slučitelnost prodloužené záruky, která byla poskytnuta jako státní podpora, a to ode dne následujícího po dni, kdy Itálie stáhla své oznámení (tedy od 24. července 2008).
(71)
Státní podpora podniku v obtížích může být považována za slučitelnou na základě čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy jen za předpokladu, že jsou dodrženy podmínky stanovené v pokynech pro záchranu a restrukturalizaci.
(72)
Pro podporu na restrukturalizaci jsou podle bodu 12 písm. a) a bodu 14 těchto pokynů způsobilé jen podniky v obtížích.
(73)
Na základě bodu 9 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci se Komise domnívá, že podnik je v obtížích, jestliže není schopen svými vlastními prostředky nebo prostředky, které může získat od svých vlastníků/akcionářů nebo věřitelů, omezit ztráty, které by bez vnějšího zásahu veřejných orgánů dovedly podnik zcela jistě k hospodářskému zhroucení.
(74)
Podle bodu 10 těchto pokynů je podnik v zásadě a bez ohledu na svou velikost považován za podnik v obtížích zejména za těchto okolností:
a)
v případě společnosti s omezeným ručením vlastníků, kde došlo ke ztrátě více než poloviny zapsaného kapitálu a kde ke ztrátě více než jedné čtvrtiny tohoto kapitálu došlo za posledních 12 měsíců;
b)
v případě společnosti, v níž alespoň někteří společníci plně ručí za závazky společnosti, kde došlo ke ztrátě více než poloviny jejího kapitálu zaznamenaného v účetnictví této společnosti a kde ke ztrátě více než jedné čtvrtiny tohoto kapitálu došlo za posledních 12 měsíců;
c)
kde nehledě na to, o jaký typ společnosti se jedná, podnik splňuje podmínky vnitrostátního práva pro zahájení kolektivního úpadkového řízení.
(75)
Z bodu 10 písm. a) těchto pokynů tak vyplývá, že bez vnějších zásahů je podnik, který ztratil podstatnou část zapsaného kapitálu, nevyhnutelně odsouzen k zastavení vlastní činnosti v krátké nebo střednědobé lhůtě. Komise dospěla v jednom z předchozích případů (18) k závěru, že v případě, kdy má podnik zůstatek čistého majetku negativní, platí a fortiori předpoklad o obtížích. V rozsudku Biria (19) Soudní dvůr mimo jiné potvrdil, že zásadní snížení kapitálu značí obtíže a že Komise se oprávněně domnívala, že podnik s čistým negativním majetkem je podnikem v obtížích.
(76)
Společnost Legler splňovala kritérium bodu 10 písm. a) pokynů, neboť v roce 2006 měla zůstatek čistého majetku negativní (viz bod 19).
(77)
Komise navíc poznamenává, že společnost Legler byla považována za podnik v obtížích ve smyslu bodu 10 písm. a) pokynů již 22. května 2007, tedy v den, kdy byla schválena záchrana.
(78)
Finanční situace společnosti Legler se následně nezlepšila. Podnik byl proto v roce 2008 příslušným soudem prohlášen za podnik v platební neschopnosti (viz 16. bod odůvodnění).
(79)
Komise také připomíná, že společnost Legler není nově vytvořeným podnikem ve smyslu bodu 12 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci.
(80)
Na základě bodu 13 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci není podnik, který patří k větší skupině nebo byl větší skupinou převzat, za normálních okolností způsobilý pro poskytnutí podpory na záchranu nebo restrukturalizaci s výjimkou případu, kdy je možné prokázat, že jsou dané obtíže její vlastní a nejsou výsledkem svévolného rozvrhování nákladů v rámci dané skupiny, a že jsou tyto obtíže příliš vážné na to, aby je vyřešila sama skupina.
(81)
Komise uvádí, že společnost Piltar byla pouhým nástrojem, který nevykazoval žádnou hospodářskou činnost, kromě kapitálové účasti ve společnosti Legler. Na základě informací, které má Komise k dispozici, neexistují žádné náznaky, že by obtíže podniku mohly záviset na vlastním rozdělení nákladů uvnitř skupiny. Navíc vzhledem k tomu, že všechny podíly ve společnosti měly v držení soukromé osoby a že společnost nevykazovala žádnou podnikatelskou činnost, kromě kapitálové účasti ve společnosti Legler, nebyla společnost Piltar schopna přispět k restrukturalizaci společnosti Legler.
(82)
Na základě výše uvedeného lze dojít k závěru, že je naplněn bod 9 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci.
(83)
Vzhledem k tomu, že společnost Legler je způsobilá pro podporu na restrukturalizaci, je třeba posoudit, zda jsou dodržována kritéria stanovená v bodech 32-51 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci pro účely slučitelnosti podpory na restrukturalizaci.
(84)
Itálie ovšem stáhla plán restrukturalizace společnosti Legler a neexistuje tedy žádný plán restrukturalizace, který by zavazoval členský stát ve smyslu bodu 35 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci. Komise proto nemůže provést posouzení protiprávně poskytnuté podpory ve světle kritérií stanovených v bodech 32-51 těchto pokynů.
(85)
Komise se navíc domnívá, že veřejnou záruku a přeměnu dluhu na kapitál nelze na žádném jiném právním základě považovat za slučitelnou s vnitřním trhem.
VI. ZÁVĚR
(86)
Formální vyšetřovací řízení, které bylo zahájeno podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy a které se týká přímé dotace ve výši 13,2 milionu EUR, musí být ukončeno vzhledem k tomu, že Itálie stáhla své vlastní oznámení a nemá v úmyslu uskutečnit dotyčný plán podpory.
(87)
Komise má za to, že na veřejnou záruku a přeměnu dluhu na kapitál se vztahuje čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(88)
Provedením těchto dvou opatření Itálie porušila čl. 108 odst. 3 Smlouvy.
(89)
Podle Smlouvy a ustálené judikatury Soudního dvora je Komise oprávněna rozhodnout, že členský stát musí zrušit nebo změnit podporu (20), jestliže se ukáže, že je neslučitelná s vnitřním trhem. Podle ustálené judikatury Soudního dvora je cílem povinnosti členského státu zrušit podporu v případech, kdy Komise prohlásí podpory za neslučitelné s vnitřním trhem, obnovit dřívější stav (21). Soudní dvůr v tomto ohledu stanovil, že tohoto cíle je dosaženo, jestliže příjemce vrátil všechny prostředky, které mu byly neoprávněně poskytnuty, a ztratil tak výhodu, kterou využíval na trhu ve vztahu ke svým konkurentům, a byl tak obnoven stav před poskytnutím podpory (22).
(90)
V souladu s touto judikaturou stanoví článek 14 nařízení Rady (ES) č. 659/99 (23), že „je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil“.
(91)
Vzhledem k tomu, že dotyčná opatření je třeba považovat za protiprávní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem, částky těchto dvou podpor, rovnající se 13 milionům EUR a 383 850 EUR, musí být vráceny, aby byl obnoven stav na trhu před poskytnutím podpor.
(92)
Co se týče veřejné záruky, její navrácení musí mít účinnost ode dne následujícího po dni, kdy Itálie stáhla oznámení o podpoře na restrukturalizaci, tedy od 24. července 2008, a musí zahrnovat úroky až do účinného splacení.
(93)
Co se týče přeměny dluhu na kapitál, navrácení musí mít účinnost ode dne, kdy byla podpora poskytnuta příjemci, tedy od 31. května 2007, a musí zahrnovat úroky až do účinného splacení.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy týkající se přímé dotace ve výši 13,2 milionu EUR určené pro společnost Legler SpA je skončeno.
Článek 2
Veřejná záruka na částku 13 milionů EUR a přeměna dluhu na kapitál v objemu 383 850 EUR, jejichž poskytnutím společnosti Legler SpA porušila Itálie čl. 108 odst. 3 Smlouvy, představují státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem.
Článek 3
1. Příjemce vrátí Itálii podpory podle článku 2.
2. Vrácené podpory zahrnují úroky až do účinného splacení.
Co se týče veřejné záruky, úroky nabíhají ode dne následujícího po dni, kdy Itálie stáhla oznámení o podpoře na restrukturalizaci.
Pokud jde o přeměnu dluhu na kapitál, úroky nabíhají ode dne, kdy byla podpora poskytnuta k dispozici příjemci.
3. Úroky se vypočítávají na smíšeném základě podle kapitoly V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (24) a nařízení Komise (ES) č. 271/2008 (25), kterým se mění nařízení (ES) č. 794/2004.
4. S účinností ode dne oznámení tohoto rozhodnutí Itálie zruší všechny platby stanovené pro účely podpory podle článku 2.
Článek 4
1. Navrácení podpory podle článku 2 je okamžité a účinné.
2. Itálie zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne jeho oznámení.
Článek 5
1. Do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí předloží Itálie Komisi tyto informace:
a)
celkovou částku (jistinu a úroky), kterou má příjemce navrátit;
b)
podrobný popis již přijatých nebo plánovaných opatření pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím;
c)
doklady prokazující, že příjemci bylo nařízeno podporu vrátit.
2. Itálie informuje Komisi o dosaženém pokroku na základě vnitrostátních opatření přijatých k provedení tohoto rozhodnutí, a to dokud nebude navrácení podpory uvedené v článku 2 dokončeno. Na základě jednoduché žádosti Komise předloží Itálie okamžitě informace o již přijatých nebo plánovaných opatřeních pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím. Předloží také podrobné informace o výši podpory a úrocích, které již příjemce navrátil.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
V Bruselu dne 23. března 2011.
KOMISIJAS LĒMUMS
(2011. gada 23. marts)
par valsts atbalstu C 39/07, ko Itālija piešķīrusi uzņēmumam Legler S.p.A.
(izziņots ar dokumenta numuru C(2011) 1758)
(Autentisks ir tikai teksts itāļu valodā)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2012/51/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību (turpmāk tekstā - Līgums) un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo apakšpunktu,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas zonas līgumu un jo īpaši tā 62. panta 1. punkta a) apakšpunktu,
ņemot vērā Komisijas lēmumu uzsākt Līguma 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru (1),
pēc aicinājuma ieinteresētajām pusēm iesniegt savas piezīmes atbilstīgi iepriekš minētajiem pantiem un ņemot vērā šīs piezīmes,
tā kā:
I. PROCEDŪRA
(1)
2007. gada 5. aprīlī, sešus mēnešus pēc tam, kad Komisija bija apstiprinājusi, ka glābšanas atbalsta piešķiršana atbilst iekšējā tirgus nosacījumiem (2), Itālija paziņoja par uzņēmuma Legler S.p.A pārstrukturēšanas plānu.
(2)
Attiecībā uz pārstrukturēšanas plānu Komisija 2007. gada 25. septembrī uzsāka oficiālu izmeklēšanas procedūru (3). Itālijas apsvērumi tika saņemti 2007. gada 30. novembrī.
(3)
Komisija 2007. gada 10. decembrī saņēma vienas ieinteresētās puses piezīmes. Komisija 2008. gada 3. martā šīs piezīmes pārsūtīja Itālijai. Itālija savus apsvērumus sniedza 2008. gada 20. maija vēstulē.
(4)
Itālijas iestādes 2008. gada 23. jūlijā atsauca pārstrukturēšanas atbalsta paziņojumu, paziņojot, ka plāns ir atcelts.
(5)
Komisija no Itālijas iestādēm 2008. gada 8. augustā un 22. oktobrī, 2009. gada 9. februārī un 4. septembrī un 2010. gada 17. martā pieprasīja papildinformāciju, uz ko Itālijas iestādes atbildēja ar 2008. gada 26. septembra, 2008. gada 1. decembra, 2009. gada 3. jūnija, 2009. gada 6. oktobra, 2010. gada 24. februāra un 2010. gada 20. aprīļa vēstulēm.
II. APRAKSTS
II.1. Saņēmējs
(6)
Legler S.p.A. ir Itālijas tekstilpreču ražošanas grupas mātesuzņēmums (turpmāk tekstā - “Legler”, “grupa” vai “uzņēmums”), kas dibināts 1863. gadā un ko oficiālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanas laikā veidoja vairākas juridiskās personas, proti: Legler Ottana S.p.A., Legler Siniscola S.p.A. un Legler Macomer S.p.A. Legler S.p.A. piederēja mazākuma akciju pakete uzņēmumā Legler Maroc SA un 40 % akciju uzņēmumā Legler Ottana S.p.A. Vairākuma akciju pakete uzņēmumā Legler S.p.a piederēja akciju sabiedrībai Piltar Ltd (turpmāk tekstā - “Piltar”).
(7)
Uzņēmums Legler 2007. gadā nodarbināja 1 213 personas (4), un tam bija ražotnes Sardīnijas reģionā (Macomer - Oristano provincē un Siniscola un Ottana - Nuoro provincē) un Lombardijas reģionā (Ponte San Pietro - Bergamo provincē). Grupas apgrozījums 2006. gadā bija EUR 101 miljons, savukārt 2007. gada septembrī - EUR 30,9 miljoni.
(8)
Uzņēmuma Legler pamatdarbība bija augstas kvalitātes džinsu audumu ražošana. Šajā nozarē Legler bija vadošais uzņēmums Itālijā un Vācijā, un tas bija svarīgs piegādātājs Francijai un Beniluksa valstīm. Saskaņā ar Itālijas iestādēm džinsu audumu tirgu veido divi segmenti: prêt-à-porter slavenajiem zīmoliem (tā bija Legler galvenā nozare) un masu patēriņa preces, kur konkurenci nosaka galvenokārt cena. Uzņēmuma Legler galvenie konkurenti atradās Itālijā, Grieķijā, Francijā, Tunisijā, Turcijā un Japānā. Legler saskārās ar grūtībām 2003. gadā, kad ievērojama produkcijas daļas tika pārvietota uz Āziju vai Vidusjūras dienvidu reģiona valstīm.
(9)
Sardīnijas reģiona ieguldījumu uzņēmuma SFIRS S.p.A valdes sanāksmē 2007. gada 30. maijā tika nolemts, ka SFIRS par EUR 450 000 no likvidācijas procesā esošā uzņēmuma Intex S.p.A. pirks parādu, kura nominālā vērtība pret aizņēmējiem Legler S.p.A. un Legler Siniscola S.p.A. ir EUR 17 miljoni.
(10)
Šajā pašā sanāksmē SFIRS arī nolēma pārveidot līdzdalībā Legler akciju kapitālā daļu - EUR 14,5 miljonus - no Legler EUR 17 miljonu parāda.
(11)
Uzņēmuma Legler akcionāru kopsapulcē 2007. gada 31. maijāSFIRS kļuva par Legler akcionāru. Pārvēršot daļu no Legler parādiem (par nominālo vērtību EUR 14,5 miljoni) par Legler kapitālu, SFIRS ieguva 49 % no parastajām akcijām (un 100 % no ārkārtas akcijām (5)) uzņēmumā Legler S.p.A. Pārējo 51 % paturēja Piltar.
(12)
SFIRS 2008. gada janvārī nolēma atbrīvoties no akciju paketes uzņēmumā Legler S.p.A. un no atlikušā Legler grupas parāda un izsludināja uzaicinājumu izteikt ieinteresētību par Legler akciju un parāda kopīgu iepirkumu.
(13)
Izvēlētais piedāvājums, ko iesniedza uzņēmums Ferratex s.r.l. (turpmāk tekstā - “Ferratex”), bija par kopējo summu EUR 2 000 001. Saskaņā ar Itālijas iestāžu sniegto informāciju šī cena atspoguļoja SFIRS kopējo debitoru parādu uzņēmumā Legler un tā meitasuzņēmumos tirgus vērtību, kuru neatkarīgs eksperts novērtēja EUR 2 miljonu vērtībā, plus simbolisku cenu EUR 1 par SFIRS ieguldījumu Legler akcijā - arī pamatojoties uz neatkarīga eksperta novērtējumu. Pārdošanas darījums notika 2008. gada 25. janvārī.
(14)
Tomēr laikposmā starp 2007. gada decembri un 2008. gada augustu Legler pārtrauca darbības visās savās ražotnēs, un kopš tā laika visas tā ražotnes ir atradušās dīkstāvē.
(15)
Legler S.p.a2008. gada 23. jūlijā mainīja nosaukumu uz Texfer S.p.A. Tā Sardīnijas meitasuzņēmumi arī tika attiecīgi pārdēvēti par Texfer Ottana S.p.A., Texfer Siniscola S.p.A. un Texfer Macomer S.p.A..
(16)
Kompetentā tiesa 2008. gada 18. augustā grupas mātesuzņēmumu pasludināja par maksātnespējīgu, un 2008. gada 13. novembrī tas kopā ar meitasuzņēmumiem tika atzīts kolektīvajās maksātnespējas procedūrās, kas zināmas kā “amministrazione straordinaria”.
(17)
Garantiju glābšanas atbalstam banka lūdza sniegt neilgi pēc tam, kad uzņēmumam Legler neizdevās līdz termiņam atmaksāt glābšanas aizdevumu. Attiecīgi atbildīgā ministrija 2008. gada 16. septembrī atmaksāja aizdevumu un procentus.
(18)
Uzņēmums Texfer S.p.A.2010. gada 21. oktobrī tika pasludināts par bankrotējušu. Uzņēmumi Texfer Ottana S.p.A., Texfer Siniscola S.p.A. un Texfer Macomer S.p.A.2010. gada 17. un 18. novembrī arī tika pasludināti par bankrotējušiem.
(19)
Uzņēmuma Legler akciju kapitāla vērtība 2006. gadā bija negatīva EUR - 8,6 miljoni, salīdzinot ar pozitīvu vērtību vēl 2005. gadā - EUR 17,2 miljoni. Uzņēmums 2006. gadā ziņoja par zaudējumiem EUR 25,9 miljonu apmērā un 2005. gadā - EUR 28,1 miljonu apmērā. Tā apgrozījums 2006. gadā bija EUR 101,4 miljoni, turpretim 2005. gadā tas bija EUR 124,2 miljoni. EBITDA (peļņa pirms maksājumiem, nodokļiem un amortizācijas) 2006. gadā bija - 10,9, bet 2005. gadā - 0,7. Procentu likmes arī pieauga.
(20)
Legler akciju kapitāls 2007. gada 30. novembrī bija mīnus EUR 16,3 miljoni. Zaudējumi laikposmā no 2003. gada līdz 2007. gadam sasniedza EUR 94,9 miljonus, un uzņēmuma situācija pastāvīgi pasliktinājās, palielinoties zaudējumiem un samazinoties apgrozījumam.
(21)
Saskaņā ar valsts tiesību aktiem 2008. gada 13. novembrī tika uzsākta grupas maksātnespējas procedūra, kas noslēdzās ar bankrotu (sk. 16.-18. apsvērumu).
II.2. Pārstrukturēšanas pasākumi
(22)
Pārstrukturēšanas plānā (piano industriale), par ko paziņoja Itālija (turpmāk “plāns”) bija aptverts trīs gadu periods (2007.-2009.g.), un tajā bija paredzēti trīs pasākumi: i) EUR 13 miljoni vidēja termiņa garantijas veidā pārstrukturēšanas periodam, aizstājot sešu mēnešu garantiju, kas atļauta kā glābšanas atbalsts (6), ii) EUR 13,2 miljoni tiešās dotācijas veidā un iii) EUR 13 miljoni, pārvēršot parādu akcijās. Tomēr SFIRS2007. gada 31. maijā īstenoja parādsaistību pārvēršanu kapitālā par nominālo summu EUR 14,5 miljoni.
(23)
Lai gan Itālijas iestādes bija iesniegušas pārstrukturēšanas plānu (piano industriale) laikposmam no 2007. gada līdz 2009. gadam, tās pieprasīja, lai faktiskais pārstrukturēšanas periods tiktu skaitīts no 2007. gada 1. jūnija līdz 2012. gada beigām. Vienīgie dati, kas bija sniegti, lai attēlotu uzņēmuma progresu ceļā uz pārstrukturēšanu laikposmā no 2009. līdz 2012. gadam, bija naudas plūsmas un jaunizveidotā uzņēmuma (NewCo) pasīvu attīstība.
(24)
Šajā plašākajā termiņā jauna uzņēmuma izveidošanas kopējās izmaksas, apvienojot Legler S.p.A. un tā Sardīnijas meitasuzņēmumus, bija EUR 106,2 miljoni, tostarp EUR 86,7 miljoni par grupu plašu reorganizāciju, turpretim atlikusī daļa bija paredzēta kapitāla atjaunošanai un zaudējumu segšanai.
(25)
NewCo darbība tiktu vērsta uz uzņēmuma tradicionālo pamatdarbības jomu, t. i., augstas kvalitātes džinsu audumu, turpretim divas citas ražošanas līnijas (velvets un nepresētā kokvilna) tiktu slēgtas. Grupas ģeogrāfiskā atrašanās vieta arī būtu koncentrēta tikai divās rūpnīcās (Siniscola un Ottana), kas atrodas vienā reģionā. Pārējie īpašumi tiktu pārdoti, lai ļautu uzņēmumam Legler sniegt savu ieguldījumu un samazinātu enerģijas, transporta un personāla izmaksas. Macomer ražotne šajā plānā nebija iekļauta (7).
(26)
Plānā arī paredzēja jaunā akcionāra reģistrēšanu kopā ar SFIRS, un tika norādīts uz nepieciešamību saņemt kredītlīnijas no privātiem avotiem, lai īstenotu reorganizācijas procesu.
II.3. Procedūras uzsākšanas pamatojums
(27)
Pieņemot lēmumu par to, vai uzsākt procedūru, Komisijai bija šaubas, vai ar parādsaistību pārvēršanu kapitālā nav sniegts valsts atbalsts. Komisija šaubījās, vai privāts ieguldītājs būtu pieņēmis parādus apmaiņā pret akcijām uzņēmumā šādos apstākļos, jo īpaši, kad atklājās, ka daļa no uzņēmuma darbībām ir atliktas uz vairākiem mēnešiem un ka Itālijas iestādes nav iesniegušas Komisijai alternatīvu scenāriju, atbalstot SFIRS pieņēmumu, ka izmeklēšana uzņēmumā Legler un tā pārstrukturēšanas izmaksu segšana bija rentablāks risinājums nekā grupas likvidēšana.
(28)
Attiecībā uz atbalsta saderību ar iekšējo tirgu, pamatojoties uz Kopienas pamatnostādnēm par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai (8) (turpmāk tekstā - “pamatnostādnes par uzņēmumu glābšanu un pārstrukturēšanu”), Komisija pirmkārt izvirzīja jautājumu par to, vai Legler problēmas varētu palīdzēt risināt vairākuma akcionārs Piltar un vai grupā ir notikusi patvaļīga izmaksu sadalīšana.
(29)
Otrkārt, Komisija šaubījās par to, vai plāns atjaunos dzīvotspēju ilgtermiņā, jo plānotā aktīvu un ražošanas līniju pārdošana izskatījās diezgan nenoteikta un daudzi pieņēmumi par turpmākiem darbības nosacījumiem šķita nereāli, ņemot vērā Legler ražošanas apturēšanu. Komisija arī šaubījās, vai ierosinātie kompensācijas pasākumi bija reāli un pārsniedza pasākumus, kas nepieciešami, lai atjaunotu dzīvotspēju, vai pašu ieguldījuma līmenis ir pietiekams un vai tiek ievērots princips “pirmo reizi, pēdējo reizi” (una tantum).
(30)
Visbeidzot, Komisija pieprasīja Itālijas iestādēm iesniegt informāciju saistībā ar šaubīgajiem jautājumiem (SFIRS kredīta izcelsmi, sīkāku informāciju par Piltar un izmaksu sadalīšanu grupā, kompensācijas pasākumiem, faktisko varbūtību Legler atrast jaunu akcionāru un pieeju privātam finansējumam, kas nepieciešams Legler reorganizācijai).
III. IEINTERESĒTO PUŠU PIEZĪMES
(31)
Ar 2007. gada 14. decembra vēstuli ieinteresētā puse sniedza savas piezīmes par procedūras uzsākšanas lēmumu. Trešā puse apgalvoja, ka attiecīgie pasākumi izkropļos konkurenci, un norādīja, ka nozari ir ietekmējusi pārmērīga ražošanas jauda. Tā sniedza datus par džinsu audumu ražošanas jaudu pasaulē 2006. gadā, norādot uz pārmērīgu ražošanas jaudu 27 % apmērā.
IV. ITĀLIJAS PIEZĪMES
(32)
Pirmkārt, Itālijas iestādes paskaidroja, kā SFIRS kļuva par lielāko Legler akcionāru. SFIRS 2007. gada martā no uzņēmuma Intex S.p.A., kas atradās likvidācijas posmā, par EUR 450 000 nopirka uzņēmumu Legler S.p.a un Legler Siniscola S.p.A. parādu. SFIRS2007. gada 31. maijā daļu no šī parāda, kura nominālā vērtība bija EUR 14,5 miljoni, pārvērta Legler akcijās, tādējādi iegūstot 49 % no Legler parastajām akcijām (kamēr Piltar paturēja atlikušo 51 %) un 100 % no tā ārkārtas akcijām (9).
(33)
Otrkārt, Itālijas iestādes paskaidroja, ka Piltar bija tikai instruments, ko izmantoja fiziskas personas. Tas tika dibināts vienīgi ar mērķi iegūt akciju paketi uzņēmumā Legler, un nekādā citā uzņēmējdarbībā tas iesaistīts nebija. Itālijas iestādes piebilda, ka Piltar jau sen bija paskaidrojis, ka tas neplāno uzņēmumu atbalstīt finansiāli un ka tas grasās grupā pakāpeniski atbrīvoties no savas akciju paketes. Šķiet, ka kopā ar 49 % akciju paketi SFIRS ir arī ieguvis tiesības pirkt atlikušo 51 % Legler parasto akciju.
(34)
Treškārt, Itālijas iestādes apsolīja sniegt informāciju par kompensācijas pasākumiem.
(35)
Ceturtkārt, Itālija paziņoja, ka tie tirgus segmenti, uz kuriem ir vērsta uzmanība Legler pārstrukturēšanas plānā, lai atjaunotu finanšu dzīvotspēju, kas aprakstīta 25. apsvērumā, uzrādīja cerīgas pazīmes. Itālijas iestādes arī minēja uzņēmuma nodomu garantēt privātas kredītlīnijas un jaunu akcionāru, lai finansētu daļu plāna, un norādīja, ka šajā ziņā jau veiktas arī attiecīgas darbības.
(36)
Tālāk, atbildot uz trešās puses piezīmēm, Itālijas iestādes norādīja, ka Legler tirgus daļa 2006. gadā bija tikai 0,27 %. Tās piebilda, ka plānā kā kompensācijas pasākums bija paredzēts uzņēmuma jaudas samazinājums par 22 %, salīdzinot ar 2006. gadu, un samazinājums par 40 %, salīdzinot ar 2005. gadu. Tāpēc tās uzskatīja, ka palīdzībai nevajadzētu izkropļot konkurenci tādā mērā, lai tas būtu pretrunā kopējām interesēm.
(37)
Iesniedzamajos dokumentos pēc pārstrukturēšanas plāna atsaukšanas, Itālijas iestādes apgalvoja, ka parādsaistību pārvēršana kapitālā nav jāinterpretē kā valsts atbalsts Līguma 107. panta 1. punkta nozīmē, jo SFIRS ir rīkojies saskaņā ar tirgus ekonomikas ieguldītāja principu. Saskaņā ar Itālijas iestāžu pausto privāts ieguldītājs būtu rīkojies tieši tādā pašā veidā, lai izvairītos no bankrota un efektīvākajā veidā atgūtu vismaz daļu no kredīta, t. i., pārvēršot to kapitālā un pārstrukturējot uzņēmumu kopā ar jauno privāto ieguldītāju un jauno kredītlīniju.
V. NOVĒRTĒJUMS
(38)
Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999 (10) 8. panta 1. punktu attiecīgā dalībvalsts noteiktā laikā var atsaukt paziņojumu 2. panta nozīmē, pirms Komisija ir pieņēmusi lēmumu saskaņā ar 4. vai 7. pantu.
(39)
Šādā gadījumā, ja Komisija ir uzsākusi oficiālu izmeklēšanas procedūru, Komisijai ir jāslēdz šī procedūra saskaņā ar minētās regulas 8. panta 2. punktu.
(40)
Komisija atzīmē, ka Itālija nav ieviesusi tiešo dotāciju EUR 13,2 miljonu apmērā un Itālija ar šo palīdzības projektu turpmāk nenodarbosies. Tā kā pārstrukturēšanas plāns ir atsaukts, oficiālajai izmeklēšanas procedūrai, kas tika uzsākta šā pasākuma izmeklēšanai, vairs nav mērķa.
(41)
Tā kā divus citus paziņotos pārstrukturēšanas pasākumus Itālija īstenoja nelikumīgi, lai oficiālo izmeklēšanas procedūru slēgtu, Komisijai ir jānosaka, vai tie ir uzskatāmi par valsts atbalstu Līguma 107. panta 1. punkta nozīmē, un, ja ir, tad - vai šis atbalsts ir saderīgs ar iekšējo tirgu.
(42)
Līguma 107. panta 1. punkts paredz, ka ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl šāds atbalsts iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm.
(43)
Ja valsts atbalsts Līguma 107. panta 1. punkta nozīmē ir jāpiešķir vai tas ir ticis piešķirts grūtībās nonākušam uzņēmumam, šā atbalsta saderība ir jāvērtē, pamatojoties uz Kopienas pamatnostādnēm par uzņēmumu glābšanu un pārstrukturēšanu. Attiecīgi atbalstu var uzskatīt par saderīgu, pamatojoties uz Līguma 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu, tikai tad, ja ir ievēroti Kopienas pamatnostādnēs par uzņēmumu glābšanu un pārstrukturēšanu minētie nosacījumi.
V.1. Atbalsta esamība
(44)
Glābšanas atbalsta pasākumu garantija par summu EUR 13 miljoni netika pārtraukta, beidzoties sešu mēnešu periodam, kuram to apstiprināja Komisija, bet tā palika spēkā pēc paziņojuma saņemšanas, ka plāns ir atsaukts (sk. 17. apsvērumu).
(45)
Glābšanas atbalsta garantijas termiņa pagarinājums tika pieteikts kā pasākums, kas tiek piešķirts no atbildīgās ministrijas līdzekļiem un finansēts no valsts budžeta. Tāpēc tas tika piešķirts no valsts līdzekļiem, un tas attiecas uz valsti. Šī garantija piešķir selektīvas priekšrocības, jo tā ļāva uzņēmumam Legler piekļūt finanšu līdzekļiem, kurus tas citādi nebūtu saņēmis, ņemot vērā tā finansiālo stāvokli. Tādējādi tā atbrīvoja Legler no izmaksām, kas tam citādi būtu radušās. Turklāt, ņemot vērā, ka Legler īstenoja pārstrukturēšanas procesu ar mērķi atsākt ražošanu, atbalsts varēja veicināt konkurences izkropļošanu iekšējā tirgū un ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm. Šā pasākuma izkropļojošo ietekmi uzsvēra trešā puse, kura arī norādīja, ka nozare cieš no pārmērīgas ražošanas jaudas.
(46)
Tāpēc Komisija uzskata, ka glābšanas atbalsta garantijas termiņa pagarinājums, kas ir arī pārstrukturēšanas pasākums, ir uzskatāms par valsts atbalstu Līguma 107. panta 1. punkta nozīmē.
(47)
Novērtējot atbalsta apjomu, Komisija atsaucas uz Paziņojuma par garantijām 4.1. punkta a) apakšpunktu (11), saskaņā ar kuru “grūtībās nonākušiem uzņēmumiem tirgus garantijas devējs, ja tāds ir, izsniedzot garantiju, prasa augstu prēmiju, ņemot vērā saistību paredzamo nepildīšanu. Ja iespēja, ka aizņēmējs nevarēs atmaksāt aizdevumu, kļūst īpaši augsta, šī tirgus likme var nepastāvēt un īpašos gadījumos garantijas atbalsta elements var izrādīties tikpat liels, cik summa, kuru faktiski sedz garantija.”
(48)
Ņemot vērā Legler smago finansiālo stāvokli tajā laikā, kad garantija tika piešķirta (pieauga zaudējumi, samazinājās apgrozījums un kapitāla vērtība bija negatīva, kā aprakstīts 19.-21. apsvērumā un 52. apsvērumā), Komisija uzskata, ka bija ļoti maz ticams, ka uzņēmums tirgū būtu spējis saņemt bankas aizdevumu bez valsts līdzdalības; tāpēc Komisija secina, ka atbalsta summa atbilst aizdevuma kopsummai (12).
(49)
Komisija atzīmē, ka apmaiņu īstenoja SFIRS, publiska organizācija, kuras galvenajam akcionāram, Sardīnijas reģionam, ir dominējoša ietekme uz tās lēmumiem (13). Itālija šo faktu nekad nav noliegusi. Tādējādi Komisija secina, ka attiecīgais pasākums attiecas uz valsti, un tas ir piešķirts, izmantojot valsts līdzekļus. Šis pasākums ir arī selektīvs, jo tas atbalsta vienu uzņēmumu - Legler. Turklāt, ņemot vērā, ka Legler īstenoja pārstrukturēšanas procesu ar mērķi atsākt ražošanu, palīdzība varēja veicināt konkurences izkropļošanu iekšējā tirgū un ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm. Šā pasākuma iespējamā izkropļojošā ietekme bija uzsvērta arī trešās puses iesniegtajās piezīmēs, kura arī norādīja, ka nozare cieš no pārmērīgas ražošanas jaudas.
(50)
Itālija savā atbildē apgalvoja, ka attiecīgais pasākums uzņēmumam Legler nekādas priekšrocības nepiešķīra, jo tas bija saskaņā ar tirgus ekonomikas ieguldītāja principu.
(51)
Saskaņā ar iedibināto tiesu praksi (14), lai noteiktu, vai Legler guva labumu no valsts līdzekļiem, vajag apsvērt, vai līdzīgā situācijā privātais ieguldītājs, kura pazīmes ir līdzīgas SFIRS pazīmēm, būtu vēlējies veikt līdzīgu parādsaistību pārvēršanu kapitālā, ņemot vērā pieejamo informāciju un paredzamo attīstību dienā, kad tika īstenots darījums.
(52)
Pirmkārt, pamatojoties uz Legler finanšu pārskatiem, Komisija atzīmē, ka 2007. gadā uzņēmuma kapitāls bija EUR 1,8 miljoni, un negatīvais akciju kapitāls - EUR -16,2 miljoni; laikposmā no 2003. gada līdz 2007. gadam zaudējumi sasniedza EUR 94,9 miljonus, un uzņēmuma situācija acīmredzami pasliktinājās, palielinoties zaudējumiem un samazinoties apgrozījumam.
(53)
Komisija arī atzīmē, ka, neskatoties uz iepriekšminēto kritisko finansiālo situāciju, SFIRS neveica visaptverošu izmaksu un ieguvumu analīzi un riska novērtējumu darījumiem. Būtībā, par spīti daudzajiem pieprasījumiem no Komisijas puses šajā sakarā, Itālijas iestādes nekad nav iesniegušas pamatotu alternatīvu scenāriju, parādot, ka par labāku bija atzīstama SFIRS izvēle, bet nevis Legler likvidēšana.
(54)
Līdzīgas piezīmes bija izteikusi Itālijas Banka ziņojumā (15), kas tika izdots pēc izmeklēšanas SFIRS lietā. Ziņojumā tika kritizēta SFIRS izturēšanās saistībā ar tā parādsaistību pārvēršanas kapitālā provizoriskās analīzes nepilnīgumu un saistībā ar tam raksturīgo pretrunu veikt “ieguldījumus”, nepiedāvājot konkrētas atgūstamības izredzes.
(55)
Neatkarīgi no šī novērtējuma uzņēmuma finansiālais stāvoklis bija tāds, ka neviens saprātīgs privāts ieguldītājs tirgus ekonomikā līdzīgos darījumos neiesaistītos.
(56)
Šajā saistībā Komisija arī atzīmē, ka uzņēmuma paziņoto pārstrukturēšanas plānu (Piano Industriale) nevar uzskatīt par reālu pamatu uzņēmuma turpmākā snieguma prognozēšanai. Tikai tas fakts vien, ka plāns aptvēra nevis visu pārstrukturēšanas periodu, bet tikai vienu tā daļu, un nesniedza informāciju par sekojošo pārstrukturēšanas progresu (sk. 23. apsvērumu), acīmredzami parāda, ka šāds informācijas trūkums ikvienu privāto investoru būtu atturējis no iesaistīšanās šādā darījumā.
(57)
Otrkārt, SFIRS reālās izredzes atgūt naudu, ko tam ir parādā Legler, veicot parādsaistību pārvēršanu kapitālā, SFIRS faktiski ir vājinājis savu akcionāra pozīciju, salīdzinot ar iepriekšējo priviliģēto kreditora pozīciju.
(58)
SFIRS akciju ieguldījumu vērtība un nākotnes izredzes parādsaistību pārvēršanas kapitālā laikā šķita pārāk ierobežotas, lai līdzsvarotu iepriekšminētos riskus, jo īpaši ņemot vērā uzņēmuma kritisko finansiālo stāvokli. Tas bija acīmredzami uzsvērts novērtējumā, ko veica neatkarīgs uzņēmums, kas piešķīra tam simbolisku vērtību EUR 1 apmērā.
(59)
No iepriekšminētā var secināt, ka, veicot parādsaistību pārvēršanu kapitālā, SFIRS nerīkojās kā privāts ieguldītājs, kas darbojas parastos tirgus apstākļos. Privāts ieguldītājs neiesaistītos šādā darījumā bez ticama un reāla iepriekšēja novērtējuma, kas parādītu, ka rentablāks risinājums būtu pārvērst parādsaistības kapitālā tā vietā, lai saglabātu uzņēmuma priviliģētā kreditora statusu.
(60)
Tādējādi, veicot parādsaistību pārvēršanu kapitālā, SFIRS sniedza priekšrocības uzņēmumam Legler.
(61)
No iepriekšminētā izriet, ka parādsaistību pārvēršana kapitālā ir valsts atbalsts Līguma 107. panta 1. punkta nozīmē.
(62)
Rēķinot atbalsta summu, ir jāatzīmē, ka priekšstats par valsts atbalstu aprobežojas ar to atbalstu, kas tiek piešķirts, izmantojot valsts līdzekļus. Atbalsta summa ir jārēķina, pamatojoties uz parāda tirgus vērtību, kuru SFIRS ir pārvērtis Legler akcijās. Tādējādi, ja Legler parāda kopējā nominālā vērtība attiecībā pret SFIRS bija EUR 17 miljoni, kamēr vienu dienu pirms maiņas tā tirgus vērtība bija EUR 450 000, darījuma tirgus vērtība, sakarā ar ko SFIRS konvertēja 85,3 % no tā kopējā kredīta, t. i., nominālā vērtība EUR 14,5 miljoni, akcijās, bija EUR 383 850 (t. i., 85,3 % no EUR 450 000). Tādējādi no valsts līdzekļiem piešķirtā priekšrocība bija EUR 383 850. Taču apmainīto kredītu nominālo vērtību var uzskatīt par priekšrocību tikai grāmatvedības uzskaites nolūkā.
V.2. Atbalsta saderība ar iekšējo tirgu
(63)
Ņemot vērā, ka tika konstatēts, ka divi paziņotie pasākumi veido valsts atbalstu Līguma 107. panta 1. punkta nozīmē, Komisijai ir jānovērtē, vai šis atbalsts ir saderīgs ar iekšējo tirgu.
(64)
Attiecīgo valsts atbalsta pasākumu atbilstība iekšējam tirgum ir jāvērtē, pamatojoties uz Kopienas pamatnostādnēm par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai.
(65)
Attiecībā uz valsts garantiju, lai novērtētu tā saderību, ir jānošķir glābšanas atbalsta garantijas termiņa pagarinājums, no vienas puses, un valsts atbalsta sniegšana vidēja termiņa garantijas veidā, kas ir arī pārstrukturēšanas pasākums (uz pārstrukturēšanas perioda ilgumu), no otras puses.
(66)
Ņemot vērā glābšanas atbalsta pasākumu termiņa pagarinājumu, pamatnostādņu 26. punktā ir paredzēts, ka gadījumā, ja dalībvalsts sešu mēnešu laikā no atļaujas piešķiršanas ir iesniegusi pārstrukturēšanas plānu, vai tāda atbalsta gadījumā, par ko nav paziņots, par pasākuma īstenošanu, aizdevuma atmaksas termiņš vai garantijas termiņš tiek pagarināts, līdz Komisija pieņem lēmumu attiecībā uz plānu, ja vien tā nenolemj, ka šāds pagarinājums nav pamatots.
(67)
Paziņojums par pārstrukturēšanas plānu atļāva turpināt glābšanas atbalstu ilgāk par sešiem mēnešiem. Tomēr Itālija vēlāk atsauca šo paziņojumu. No pamatnostādņu 26. punkta izriet, ka paziņojums par pārstrukturēšanas plānu ir nosacījums sine qua non glābšanas atbalsta pasākumu termiņa pagarinājumam. Tāpēc, ja pieteiktais pārstrukturēšanas plāns vēlāk tiek atsaukts, glābšanas atbalstam atļautais pagarinājums ir jāpārtrauc.
(68)
No Komisijas lēmumu pieņemšanas prakses izriet (lietas Ernault (16) un Huta Cynku (17)), ka gadījumā, ja Komisijai nav paziņots ne pārstrukturēšanas plāns, ne arī likvidācijas plāns, vai, kā šajā gadījumā, ja pārstrukturēšanas plāns ir atsaukts, attiecīgā glābšanas atbalsta pasākumu termiņa pagarinājumu nevar uzturēt ilgāk par datumu, kurā dalībvalsts atsauca paziņojumu par pārstrukturēšanas plānu.
(69)
No dienas, kad tika piešķirts garantijas termiņa pagarinājums glābšanas atbalstam, vidēja termiņa garantija (pārstrukturēšanas plāna periodam), kas paredzēta kā atbalsts paziņotajam pārstrukturēšanas atbalstam, ir saderīga līdz dienai, kad Itālija atsauca paziņojumu par pašu plānu.
(70)
Tādējādi pagarinātās valsts atbalsta garantiju programmas saderība ar iekšējo tirgu ir jāvērtē, sākot no dienas, kad Itālija atsauca savu paziņojumu (t. i., no 2008. gada 24. jūlija).
(71)
Valsts atbalsta piešķiršanu grūtībās nonākušam uzņēmumam var uzskatīt par saderīgu, pamatojoties uz Līguma 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu vienīgi tad, ja ir ievēroti visi Kopienas pamatnostādnēs par uzņēmumu glābšanu un pārstrukturēšanu minētie nosacījumi.
(72)
Saskaņā ar pamatnostādņu 12. punkta a) apakšpunktu un 14. punktu tiesības saņemt pārstrukturēšanas atbalstu ir tikai tiem uzņēmumiem, kuri ir nonākuši grūtībās.
(73)
Saskaņā ar pamatnostādņu 9. punktu uzņēmums neatkarīgi no tā lieluma tiek uzskatīts par nonākušu grūtībās, ja tas nespēj, vai nu ar saviem līdzekļiem vai ar līdzekļiem, ko tas spēj iegūt no saviem akcionāriem vai tirgū, mazināt zaudējumus, kas bez valsts iestāžu iejaukšanās gandrīz noteikti to nolemtu uzņēmējdarbības pārtraukšanai.
(74)
Saskaņā ar pamatnostādņu 10. punktu uzņēmums tiek uzskatīts par nonākušu grūtībās šādos gadījumos:
a)
sabiedrības ar ierobežotu atbildību gadījumā, kur vairāk nekā puse no tās reģistrētā kapitāla ir zudusi un kur vairāk nekā viena ceturtdaļa no tās kapitāla ir zaudēta iepriekšējos 12 mēnešos;
b)
gadījumā, kur vismaz dažiem uzņēmuma locekļiem ir neierobežota atbildība attiecībā uz uzņēmuma parādu, kur vairāk nekā puse no tā kapitāla, kā parādīts uzņēmuma grāmatvedībā, zudusi un vairāk nekā viena ceturtdaļa no šā kapitāla ir zaudēta iepriekšējos 12 mēnešos;
c)
jebkāda veida uzņēmums, ja tas atbilst valsts tiesību aktu kritērijiem, kam piemērojamas kolektīvās maksātnespējas procedūras.
(75)
No Kopienas pamatnostādņu par uzņēmumu glābšanu un pārstrukturēšanu 10. punkta a) apakšpunkta izriet, ka bez ārējas iejaukšanās uzņēmums, kas ir pieredzējis smagus reģistrētā kapitāla zaudējumus, īstermiņā vai vidējā termiņā neizbēgami pārtrauks uzņēmējdarbību. Iepriekšējā lēmumā (18) Komisija secināja, ka uzņēmums, kuram ir negatīvs akciju kapitāls, tiks a fortiori uzskatīts par uzņēmumu, kas atrodas grūtībās. Spriedumā Biria lietā (19) Vispārējā tiesa arī apstiprināja, ka smagi kapitāla zaudējumi tiešām ir grūtību pazīme un ka Komisijai bija tiesības secināt, ka uzņēmums ar negatīvu akciju kapitālu ir grūtībās nonācis uzņēmums.
(76)
Legler izpildīja Kopienas pamatnostādņu par uzņēmumu glābšanu un pārstrukturēšanu 10. punkta a) apakšpunkta kritēriju, jo 2006. gadā tam bija negatīvs akciju kapitāls (sk. 19. apsvērumu).
(77)
Komisija arī atzīmē, ka Legler jau tika uzskatīts par uzņēmumu, kas nonācis grūtībās Kopienas pamatnostādņu par uzņēmumu glābšanu un pārstrukturēšanu 10. punkta a) apakšpunkta nozīmē 2007. gada 22. maijā, kad tika atļauts piešķirt glābšanas atbalstu.
(78)
Pēc tam Legler finansiālais stāvoklis neuzlabojās. Faktiski kompetentā tiesa to 2008. gadā atzina par maksātnespējīgu (sk. 16. apsvērumu).
(79)
Komisija arī piebilst, ka Legler nav jaunizveidots uzņēmums Kopienas pamatnostādņu par uzņēmumu glābšanu un pārstrukturēšanu 12. punkta nozīmē.
(80)
Saskaņā ar Kopienas pamatnostādņu par uzņēmumu glābšanu un pārstrukturēšanu 13. punktu uzņēmums, kas pieder lielākai uzņēmējdarbības grupai vai kas tiek pārņemts, parasti nav tiesīgs saņemt glābšanas vai pārstrukturēšanas atbalstu, izņemot gadījumus, kad var tikt apliecināts, ka uzņēmuma grūtības ir patiesas un tās nav radušās patvaļīgas izmaksu sadalīšanas rezultātā grupā, un ka grūtības ir pārāk nopietnas, lai ar tām spētu tikt galā pati grupa.
(81)
Komisija atzīmē, ka Piltar bija tikai komerciāls instruments, kuram nebija citu uzņēmējdarbības mērķu, kā tikai glabāt Legler akcijas. Komisijai nav tādas informācijas, ka uzņēmuma grūtību cēlonis būtu patvaļīga izmaksu sadalīšana grupā. Turklāt, ņemot vērā to, ka Piltar pilnīgi atradās privātīpašumā un bez akciju investīcijām uzņēmumā Legler citā uzņēmējdarbībā iesaistīts nebija, tas nevarēja veicināt Legler pārstrukturēšanu.
(82)
Pamatojoties uz iepriekšminēto, var secināt, ka Kopienas pamatnostādņu par uzņēmumu glābšanu un pārstrukturēšanu 9. punktā minētie nosacījumi ir izpildīti.
(83)
Ņemot vērā, ka Legler ir tiesīgs saņemt pārstrukturēšanas atbalstu, tagad ir jānovērtē, vai ir ievēroti 32.-51. punktā minētie nosacījumi Kopienas pamatnostādnēs par uzņēmumu glābšanu un pārstrukturēšanu attiecībā uz pārstrukturēšanas atbalsta saderību.
(84)
Itālija tomēr atsauca Legler pārstrukturēšanas plānu, un tāpēc tai vairs nav saistību attiecībā ne uz vienu pārstrukturēšanas plānu Kopienas pamatnostādņu par uzņēmumu glābšanu un pārstrukturēšanu 35. punkta nozīmē. Tāpēc Komisija nevar novērtēt nelikumīgo atbalstu, ņemot vērā Kopienas pamatnostādnēs par uzņēmumu glābšanu un pārstrukturēšanu 32.-51. punktā minētos kritērijus.
(85)
Turklāt Komisija uzskata, ka valsts garantija un parādsaistību pārvēršana kapitālā nevar būt saderīga ar iekšējo tirgu uz jebkāda cita juridiska pamata.
VI. SECINĀJUMS
(86)
Oficiālā izmeklēšanas procedūra saskaņā ar Līguma 108. panta 2. punktu attiecībā uz tiešo dotāciju EUR 13,2 miljonu apmērā ir jāpārtrauc, jo Itālija ir atsaukusi savu paziņojumu un neplāno turpināt šo atbalsta projektu.
(87)
Komisija secina, ka uz valsts garantiju un parādsaistību pārvēršanu kapitālā ir attiecināms Līguma 107. panta 1. punkts.
(88)
Šos divus pasākumus īstenoja Itālija, pārkāpjot Līguma 108. panta 3. punktu.
(89)
Saskaņā ar Līgumu un Eiropas Savienības Tiesas iedibināto judikatūru, ja tiek konstatēts, ka atbalsts nav saderīgs ar iekšējo tirgu, Komisijai ir tiesības pieprasīt, lai attiecīgā valsts to atceļ vai izdara tajā izmaiņas (20). Tāpat Tiesa ir konsekventi uzsvērusi, ka dalībvalsts pienākums atcelt atbalstu, ko Komisija uzskata par nesaderīgu ar iekšējo tirgu, ir paredzēts, lai atjaunotu iepriekšējo stāvokli (21). Šajā saistībā Tiesa ir noteikusi, ka šis mērķis ir sasniegts, kad saņēmējs ir atmaksājis nelikumīga atbalsta veidā piešķirtās summas, tādējādi zaudējot savas priekšrocības, kas tam bija tirgū attiecībā pret citiem konkurentiem, un ir atjaunots stāvoklis, kāds bija pirms atbalsta piešķiršanas (22).
(90)
Ievērojot šo judikatūru, Padomes Regulas (EK) Nr. 659/99 (23) 14. pantā noteikts, ka tad, “kad nelikumīga atbalsta gadījumos tiek pieņemti negatīvi lēmumi, Komisija izlemj, ka attiecīgā dalībvalsts veic visus vajadzīgos pasākumus, lai atgūtu atbalstu no saņēmēja”.
(91)
Tāpēc, tā kā attiecīgie pasākumi ir uzskatāmi par nelikumīgu un ar iekšējo tirgu nesaderīgu atbalstu, šo divu pasākumu atbalsta apjoms, t. i., attiecīgi EUR 13 miljoni un EUR 383 850, jāatmaksā, lai atjaunotu to stāvokli, kāds bija tirgū pirms atbalsta piešķiršanas.
(92)
Attiecībā uz valsts garantiju atbalsts, tostarp procenti, jāatmaksā no dienas, kad Itālija atsaukusi pārstrukturēšanas atbalsta paziņojumu, t. i., no 2008. gada 24. jūlija, un līdz dienai, kad summa ir faktiski atgūta.
(93)
Attiecībā uz parādsaistību pārvēršanu kapitālā atmaksājamajām summām piemēro procentus no dienas, kad atbalsts tika nodots saņēmēja rīcībā, t. i., no 2007. gada 31. maija, līdz dienai, kad tās ir faktiski atmaksātas,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Oficiālā izmeklēšanas procedūra saskaņā ar Līguma 108. panta 2. punktu attiecībā uz tiešo dotāciju EUR 13,2 miljonu apmērā uzņēmumam Legler S.p.A. ir izbeigta.
2. pants
Valsts garantija EUR 13 miljonu apmērā un parādsaistību pārvēršana kapitālā EUR 383 850 apmērā, ko attiecīgi piešķīra Itālija par labu uzņēmumam Legler S.p.A., pārkāpjot Līguma 108. panta 3. punktu, ir valsts atbalsts, kurš nav saderīgs ar iekšējo tirgu.
3. pants
1. Itālija atgūst 2. pantā minēto atbalstu no atbalsta saņēmēja.
2. Summām, kas jāatgūst, piemēro procentus līdz dienai, kad tās ir faktiski atgūtas.
Attiecībā uz valsts garantiju šos procentus aprēķina no dienas, kad Itālija atsaukusi paziņojumu par pārstrukturēšanas atbalstu.
Attiecībā uz parādsaistību pārvēršanu kapitālā šos procentus aprēķina no dienas, kad atbalsts tika nodots saņēmēja rīcībā.
3. Procentus aprēķina pēc salikto procentu formulas saskaņā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 794/2004 (24) V nodaļu un Komisijas Regulu (EK) Nr. 271/2008 (25), ar ko groza Regulu(EK) Nr. 794/2004.
4. Itālija atceļ visus vēl neveiktos 2. pantā minētā atbalsta maksājumus, sākot no šā lēmuma pieņemšanas dienas.
4. pants
1. Lēmuma 2. pantā minētā atbalsta atgūšana ir tūlītēja un efektīva.
2. Itālija nodrošina, ka šis lēmums tiek izpildīts četru mēnešu laikā pēc lēmuma paziņošanas.
5. pants
1. Divu mēnešu laikā pēc šā lēmuma paziņošanas Itālija iesniedz Komisijai šādu informāciju:
a)
kopējā summa (pamatsumma un procenti), kas jāatgūst no atbalsta saņēmēja;
b)
šā lēmuma izpildei jau veikto vai plānoto pasākumu sīks apraksts;
c)
dokumenti, kas apliecina, ka atbalsta saņēmējam ir pieprasīts atmaksāt atbalstu.
2. Itālija turpina informēt Komisiju par valsts pasākumu īstenošanas gaitu šā lēmuma izpildes ietvaros tikmēr, kamēr nav pabeigta 2. pantā minētā atbalsta atgūšana. Tā pēc Komisijas pieprasījuma nekavējoties iesniedz informāciju par šā lēmuma izpildei jau veiktajiem un plānotajiem pasākumiem. Tā arī sniedz sīku informāciju par atbalsta summām un procentiem, kas jau atgūti no atbalsta saņēmēja.
6. pants
Šis lēmums ir adresēts Itālijas Republikai.
Briselē, 2011. gada 23. martā