PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 22. listopadu 2010,
kterým se Německu, Itálii a Rakousku povoluje zavést zvláštní opatření odchylující se od článku 193 směrnice 2006/112/ES a kterým se mění rozhodnutí 2007/250/ES za účelem prodloužen6í doby platnosti povolení uděleného Spojenému království
(2010/710/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1), a zejména na čl. 395 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Itálie, Německo a Rakousko v dopisech zaevidovaných generálním sekretariátem Komise v pořadí podle uvedených zemí dne 3. srpna 2007, 23. prosince 2009 a 17. února 2010 požádaly o povolení zavést zvláštní opatření odchylující se od článku 193 směrnice 2006/112/ES, pokud jde o osobu povinnou odvést daň z přidané hodnoty (dále jen „DPH“). Dopisem zaevidovaným generálním sekretariátem Komise dne 10. února 2010 Spojené království požádalo o prodloužení doby platnosti povolení uděleného rozhodnutím Rady 2007/250/ES ze dne 16. dubna 2007, kterým se Spojenému království povoluje zavést zvláštní opatření odchylující se od článku 193 směrnice 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty (2).
(2)
Komise informovala ostatní členské státy dopisem ze dne 11. ledna 2010 o žádosti Německa a dopisem ze dne 9. března 2010 o žádostech Itálie, Rakouska a Spojeného království. Dopisem ze dne 12. ledna 2010 oznámila Komise Německu a dopisy ze dne 11. března 2010 Itálii, Rakousku a Spojenému království, že má k dispozici veškeré informace, které považuje za nezbytné k posouzení žádosti.
(3)
Osobou povinnou odvést DPH je podle článku 193 směrnice 2006/112/ES osoba povinná k dani uskutečňující dodání zboží. Účelem odchylek požadovaných Německem, Itálií a Rakouskem je přenést tuto povinnost na osobu povinnou k dani, které je zboží dodáváno, avšak pouze za určitých podmínek a pouze ve vztahu k určitému zboží, zejména mobilním telefonům a zařízením s integrovanými obvody.
(4)
Významný počet obchodníků s určitými výrobky, zejména mobilními telefony a zařízeními s integrovanými obvody, se po prodeji svých výrobků vyhýbá odvádění DPH správci daně. Avšak jejich zákazníci mají právo na odpočet daně, protože vlastní platnou fakturu. V nejagresivnějších případech těchto daňových úniků je stejné zboží dodáno několikrát prostřednictvím „kolotočového“ schématu, aniž by byla správci daně odvedena DPH. Pokud se osoba, které je zboží dodáváno, v těchto případech určí jako osoba povinná odvést DPH, odchylka by odstranila příležitost k páchání této formy daňového úniku. Výše splatné DPH by tím nebyla dotčena.
(5)
Pro zajištění účinného uplatňování odchylky a zabránění přesunu daňových úniků na jiné výrobky nebo na maloobchodní úroveň by Německo, Itálie a Rakousko měly zavést vhodné kontrolní a ohlašovací povinnosti. Komise by měla být informována o konkrétních opatřeních přijatých za účelem sledování uplatňování odchylky.
(6)
Opatření je přiměřené zamýšleným cílům, protože nemá být uplatňováno obecně, ale pouze na konkrétní skupiny výrobků, u kterých je vysoké riziko daňových úniků a u kterých rozsah daňových úniků způsobil značné daňové ztráty. Uplatnění mechanismu přenesení daňové povinnosti navíc znamená menší riziko přesunu podvodů do oblasti maloobchodního prodeje daných výrobků, neboť mobilní telefony jsou obvykle dodávány velkými telefonními společnostmi a toto opatření lze uplatnit na integrované obvody ještě před jejich zabudováním do výrobků pro konečné uživatele.
(7)
Povolení je v zásadě platné pouze po krátké časové období, neboť nelze s jistotou určit, zda bude cílů opatření dosaženo, ani nelze předem odhadnout dopad opatření na fungování systému DPH v členských státech, které je použijí, nebo v ostatních členských státech.
(8)
Spojenému království by mělo být povoleno pokračovat v uplatňování stávajícího zvláštního opatření až do data ukončení platnosti povolení uděleného Německu, Itálii a Rakousku.
(9)
Odchylka nemá žádný nepříznivý dopad na vlastní zdroje Unie vycházející z DPH,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Odchylně od článku 193 směrnice 2006/112/ES může Německo jako osobu povinnou odvést DPH určit osobu povinnou k dani, které je dodáváno toto zboží:
a)
mobilní telefony, tj. zařízení vyrobená nebo upravená pro použití ve spojení se sítí, která má licenci, a provozovaná na stanovených frekvencích, bez ohledu na to, zda mají další využití;
b)
zařízení s integrovanými obvody, jako jsou mikroprocesory a základní jednotky, ve stavu před zabudováním do výrobků pro konečné uživatele.
2. Tato odchylka se vztahuje na dodání zboží, u něhož se základ daně rovná 5 000 EUR nebo je vyšší.
Článek 2
Odchylně od článku 193 směrnice 2006/112/ES může Itálie jako osobu povinnou odvést DPH určit osobu povinnou k dani, které je dodáváno toto zboží:
a)
mobilní telefony, tj. zařízení vyrobená nebo upravená pro použití ve spojení se sítí, která má licenci, a provozovaná na stanovených frekvencích, bez ohledu na to, zda mají další využití;
b)
zařízení s integrovanými obvody, jako jsou mikroprocesory a základní jednotky, ve stavu před zabudováním do výrobků pro konečné uživatele.
Článek 3
1. Odchylně od článku 193 směrnice 2006/112/ES může Rakousko jako osobu povinnou odvést DPH určit osobu povinnou k dani, které je dodáváno toto zboží:
a)
mobilní telefony, tj. zařízení vyrobená nebo upravená pro použití ve spojení se sítí, která má licenci, a provozovaná na stanovených frekvencích, bez ohledu na to, zda mají další využití;
b)
zařízení s integrovanými obvody, jako jsou mikroprocesory a základní jednotky, ve stavu před zabudováním do výrobků pro konečné uživatele.
2. Tato odchylka se vztahuje na dodání zboží, u něhož se základ daně rovná 5 000 EUR nebo je vyšší.
Článek 4
Odchylku stanovenou v článcích 1, 2 a 3 musí Německo, Itálie a Rakousko doplnit zavedením vhodných a účinných kontrolních a ohlašovacích povinností pro osoby povinné k dani, které dodávají zboží, na které se v souladu s tímto rozhodnutím vztahuje přenesení daňové povinnosti.
Článek 5
Článek 4 rozhodnutí 2007/250/ES se nahrazuje tímto:
„Článek 4
Použitelnost tohoto rozhodnutí končí dnem, k němuž vstoupí v platnost pravidla Unie umožňující členským státům přijímat taková opatření odchylující se od článku 193 směrnice 2006/112/ES, a nejpozději dnem 31. prosince 2013.“
Článek 6
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem oznámení.
Použitelnost tohoto rozhodnutí končí dnem, k němuž vstoupí v platnost pravidla Unie umožňující členským státům přijímat taková opatření odchylující se od článku 193 směrnice 2006/112/ES, a nejpozději dnem 31. prosince 2013.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo, Italské republice, Rakouské republice a Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
V Bruselu dne 22. listopadu 2010.
PADOMES ĪSTENOŠANAS LĒMUMS
(2010. gada 22. novembris),
ar ko Vācijai, Itālijai un Austrijai atļauj ieviest īpašu pasākumu, atkāpjoties no 193. panta Direktīvā 2006/112/EK, un ar ko groza Lēmumu 2007/250/EK, lai pagarinātu Apvienotajai Karalistei piešķirtās atļaujas spēkā esamību
(2010/710/ES)
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes Direktīvu 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) un jo īpaši tās 395. panta 1. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
tā kā:
(1)
Vēstulēs, kas Komisijas Ģenerālsekretariātā reģistrētas attiecīgi 2007. gada 3. augustā, 2009. gada 23. decembrī un 2010. gada 17. februārī, Itālija, Vācija un Austrija lūdza atļauju ieviest īpašu pasākumu, lai atkāptos no Direktīvas 2006/112/EK 193. pantā attiecībā uz personām, kuras atbildīgas par pievienotās vērtības nodokļa (turpmāk “PVN”) samaksu. Vēstulē, kas Komisijas Ģenerālsekretariātā reģistrēta 2010. gada 10. februārī, Apvienotā Karaliste lūdza pagarināt atļaujas spēkā esamību, kas piešķirta ar Padomes Lēmumu 2007/250/EK (2007. gada 16. aprīlis), ar ko Apvienotajai Karalistei atļauj ieviest īpašus pasākumus, atkāpjoties no 193. panta Direktīvā 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (2).
(2)
Komisija 2010. gada 11. janvāra vēstulē informēja pārējās dalībvalstis par Vācijas veikto pieprasījumu un 2010. gada 9. marta vēstulē - par Itālijas, Austrijas un Apvienotās Karalistes veiktajiem pieprasījumiem. Komisija 2010. gada 12. janvāra vēstulē paziņoja Vācijai un 2010. gada 11. marta vēstulēs - Itālijai, Austrijai un Apvienotajai Karalistei, ka tās rīcībā ir visa informācija, ko tā uzskata par nepieciešamu pieprasījumu izvērtēšanai.
(3)
Saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK 193. pantu par PVN samaksu atbildīgā persona ir nodokļa maksātājs, kas veic preču piegādi. Vācijas, Itālijas un Austrijas pieprasītās atkāpes mērķis ir noteikt, ka par nodokļa samaksu atbildīga ir persona, kam piegādā preces, bet vienīgi noteiktos apstākļos un vienīgi attiecībā uz noteiktiem produktiem, jo īpaši mobilajiem tālruņiem un integrālās shēmas ierīcēm.
(4)
Ievērojams skaits noteiktu produktu, īpaši mobilo tālruņu un integrālās shēmas ierīču tirgotāju, izvairās no PVN maksāšanas nodokļu iestādēm pēc produktu pārdošanas. Tomēr to klientiem joprojām ir tiesības uz nodokļa atskaitīšanu, jo to rīcībā ir derīgs rēķins. Nodokļa nemaksāšanas agresīvākajā izpausmē minētās preces “karuseļa” veidā piegādā vairākas reizes, nemaksājot PVN nodokļu iestādēm. Šādos gadījumos norādot personu, kam piegādā preces, kā personu, kas atbild par PVN samaksu, minētā atkāpe novērstu iespēju šādā veidā izvairīties no nodokļa maksāšanas. Tas neietekmētu maksājamā PVN apmēru.
(5)
Lai nodrošinātu šīs atkāpes efektīvu darbību un lai novērstu to, ka izvairīšanās no nodokļa maksāšanas tiek pārnesta uz citiem produktiem vai mazumtirdzniecības līmenī, Vācijai, Itālijai un Austrijai būtu jāievieš pienācīga kontrole un ziņošanas saistības. Komisija būtu jāinformē par īpašiem pasākumiem, kas pieņemti, lai pārraudzītu atkāpes darbību.
(6)
Pasākums ir proporcionāls izvirzītajiem mērķiem, jo to nav paredzēts piemērot vispārīgi, bet tikai attiecībā uz noteiktām produktu grupām, kurās ir augsts nodokļa nemaksāšanas risks un tā nemaksāšanas apjoms ir izraisījis ievērojamus nodokļu zaudējumus. Turklāt, izmantojot apgrieztās nodokļa iekasēšanas mehānismu, pastāv mazāks risks, ka krāpšana pāries uz attiecīgo produktu mazumtirdzniecību, jo mobilos telefonus parasti piegādā lieli telefonsakaru uzņēmumi un pasākumu vispirms piemēro integrālajām shēmām valstī un tikai tad - integrēšanai galapatēriņam paredzētajos produktos.
(7)
Principā atļauja ir spēkā vienīgi īsu laikposmu, jo nav iespējams pārliecinoši apgalvot, ka tiks sasniegti pasākuma mērķi, nedz arī iespējams iepriekš novērtēt pasākuma ietekmi uz PVN sistēmas darbību dalībvalstīs, kurās to piemēro, vai arī pārējās dalībvalstīs.
(8)
Apvienotajai Karalistei būtu jāļauj turpināt esošā īpašā pasākuma piemērošanu līdz Vācijai, Itālijai un Austrijai piešķirto atļauju spēkā esamības beigu datumam.
(9)
Atkāpei nav nelabvēlīgas ietekmes uz Savienības pašu resursiem, ko veido PVN,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
1. Atkāpjoties no Direktīvas 2006/112/EK 193. panta, Vācijai atļauj par nodokļa maksātāju, kas atbild par PVN samaksu, noteikt personu, kurai piegādā šādas preces:
a)
mobilos tālruņus, kas ir ierīces, kuras pagatavotas vai pielāgotas, lai nodrošinātu pieslēgumu licencētam tīklam, un kuras darbojas noteiktās frekvencēs, un kurām var būt vai var nebūt cita pielietojuma;
b)
integrālās shēmas ierīces, piemēram, mikroprocesorus un centrālos procesoru blokus pirms to integrēšanas galapatēriņam paredzētajos produktos.
2. Šo atkāpi attiecina uz preču piegādēm, kam piemērojamā summa, kurai uzliek nodokli, ir EUR 5 000 vai lielāka.
2. pants
Atkāpjoties no Direktīvas 2006/112/EK 193. panta, Itālijai atļauj par nodokļa maksātāju, kas atbild par PVN samaksu, noteikt personu, kurai piegādā šādas preces:
a)
mobilos tālruņus, kas ir ierīces, kuras pagatavotas vai pielāgotas, lai nodrošinātu pieslēgumu licencētam tīklam, un kuras darbojas noteiktās frekvencēs, un kurām var būt vai var nebūt cita pielietojuma;
b)
integrālās shēmas ierīces, piemēram, mikroprocesorus un centrālo procesoru blokus pirms to integrēšanas galapatēriņam paredzētajos produktos.
3. pants
1. Atkāpjoties no Direktīvas 2006/112/EK 193. panta, Austrijai atļauj par nodokļa maksātāju, kas atbild par PVN samaksu, noteikt personu, kurai piegādā šādas preces:
a)
mobilos tālruņus, kas ir ierīces, kuras pagatavotas vai pielāgotas, lai nodrošinātu pieslēgumu licencētam tīklam, un kuras darbojas noteiktās frekvencēs, un kurām var būt vai var nebūt cita pielietojuma;
b)
integrālās shēmas ierīces, piemēram, mikroprocesorus un centrālos procesoru blokus pirms to integrēšanas galapatēriņam paredzētajos produktos.
2. Šo atkāpi attiecina uz preču piegādēm, kam piemērojamā summa, kurai uzliek nodokli, ir EUR 5 000 vai lielāka.
4. pants
Lēmuma 1., 2. un 3. pantā noteiktā atkāpe piemērojama ar nosacījumu, ka Vācija, Itālija un Austrija ievieš pienācīgu un efektīvu kontroli un ziņošanas saistības par nodokļa maksātājiem, kas piegādā preces, kurām saskaņā ar šo lēmumu piemērojama apgrieztā iekasēšana.
5. pants
Lēmuma 2007/250/EK 4. pantu aizstāj ar šādu pantu:
“4. pants
Šis lēmums zaudē spēku dienā, kad stājas spēkā Savienības noteikumi, kas atļauj visām dalībvalstīm pieņemt šādus pasākumus, atkāpjoties no Direktīvas 2006/112/EK 193. panta, bet vēlākais 2013. gada 31. decembrī.”
6. pants
Šis lēmums stājas spēkā tā paziņošanas dienā.
Šis lēmums zaudē spēku dienā, kad stājas spēkā Savienības noteikumi, kas atļauj visām dalībvalstīm pieņemt šādus pasākumus, atkāpjoties no Direktīvas 2006/112/EK 193. panta, bet vēlākais 2013. gada 31. decembrī.
7. pants
Šis lēmums ir adresēts Vācijas Federatīvajai Republikai, Itālijas Republikai, Austrijas Republikai un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei.
Briselē, 2010. gada 22. novembrī