ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 9. června 2010
o státní podpoře C 1/09 (ex NN 69/08), kterou Maďarsko poskytlo podniku MOL Nyrt.
(oznámeno pod číslem K(2010) 3553)
(Pouze maďarské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/88/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na rozhodnutí Komise o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy (1) ve věci podpory číslo C 1/09 (ex NN 69/08) (2),
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby v souladu s výše uvedenými ustanoveními podaly připomínky, a s ohledem na jejich připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dne 13. ledna 2009, na základě stížnosti obdržené dne 14. listopadu 2007, zahájila Komise formální vyšetřovací řízení týkající se opatření, která zavedlo Maďarsko a která údajně představují státní podporu zvýhodňující společnost Hungarian Oil & Gas Plc (Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt.; dále jen „MOL“).
(2)
Dne 8. dubna 2009 předložilo Maďarsko své připomínky k rozhodnutí Komise o zahájení řízení.
(3)
Rozhodnutí o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie dne 28. března 2009 (3). Připomínky podaly dvě zúčastněné strany: MOL a Maďarská těžební unie (Magyar Bányászati Szövetség), obě dne 27. dubna 2009.
(4)
Komise postoupila tyto připomínky Maďarsku v dopise ze dne 2. června 2009. V dopise ze dne 3. července 2009 Maďarsko uvedlo, že k připomínkám zúčastněných stran nemá žádné poznámky.
(5)
Komise si dne 21. září 2009 a 12. ledna 2010 vyžádala od maďarských orgánů další informace a Maďarsko odpovědělo v dopisech ze dne 19. října 2009 a 9. února 2010.
II. PŘÍJEMCE
(6)
MOL je integrovaná ropná a plynárenská společnost se sídlem v maďarské Budapešti. Mezi hlavní činnosti společnosti MOL na maďarském trhu patří: průzkum a těžba ropy a zemního plynu; výroba zemního plynu; rafinace, přeprava, skladování a distribuce ropných produktů v maloobchodní i velkoobchodní síti; přeprava zemního plynu a výroba a prodej olefinů a polyolefinů. Součástí skupiny MOL (k níž MOL náleží) je také několik dalších maďarských a zahraničních dceřiných společností (4).
(7)
V Maďarsku a na Slovensku zastává skupina MOL vedoucí pozici na trhu v každé ze svých hlavních činností. V roce 2008 činily čisté tržby společnosti MOL přibližně 6,8 miliardy EUR a skupiny MOL přibližně 13 miliard EUR (5). V tomtéž roce činil jejich provozní zisk přibližně 400 milionů EUR resp. 732 milionů EUR.
III. POPIS OPATŘENÍ
(8)
Všeobecná pravidla, podle nichž se řídí těžební činnosti v Maďarsku, jsou stanovena v zákoně o těžbě z roku 1993 (dále jen „horní zákon“) (6), který zároveň upravuje těžební činnosti (sondování, průzkum a těžbu) v oblasti uhlovodíků (tj. ropa a zemní plyn).
(9)
Tento horní zákon rozlišuje těžební činnosti prováděné na základě dvou různých právních nástrojů: i) koncese (7) a ii) povolení (8).
-
V případě koncese uzavře ministr, který má na starosti těžbu (dále jen „příslušný ministr“), smlouvu (9) s úspěšným uchazečem veřejného výběrového řízení (10) na těžbu v „uzavřené oblasti“.
-
Jiná situace platí pro „otevřené oblasti“ (11), kde báňský úřad nemůže odmítnout udělit povolení k těžbě, jestliže uchazeč splní všechny zákonem stanovené podmínky (12).
(10)
Podle definice uvedené v horním zákoně (13) jsou uzavřené oblasti vyhrazené pro těžební činnosti na základě koncese. Tudíž jakákoli jiná oblast než uzavřená se kvalifikuje jako otevřená oblast. Podle vysvětlení, které podalo Maďarsko, bylo původním záměrem klasifikovat všechna pole jako uzavřené oblasti podléhající koncesi. Otevřené oblasti, ve kterých se předpokládalo menší bohatství nerostných surovin, měly být spíše výjimkou. V těchto případech se předpokládalo, že taková pole mají nižší hodnotu, a ve veřejném výběrovém řízení se neočekávaly žádné nabídky.
(11)
Horní zákon také stanoví, že těžba nerostných surovin podléhá poplatkům za těžbu, které se odvádějí státu a jejichž výše činí určité procento hodnoty vytěžených surovin (14). Poplatky za těžbu se liší v závislosti na příslušném režimu:
-
V případě koncesí se výše poplatků za těžbu stanoví ve smlouvě o koncesi (15).
-
V případě těžby nerostných surovin na základě povolení se výše poplatků řídí horním zákonem (16). Do ledna 2008 činily poplatky za těžbu uhlovodíků 12 % u polí otevřených od 1. ledna 1998 a J % u polí, na kterých byla zahájena těžba před 1. lednem 1998 (17). Činitel „J“ se vypočítal podle vzorce na základě historických cen zemního plynu, vytěženého množství a hodnoty. Jeho minimální hodnota byla stanovena na 12 %.
(12)
Oddíl 26/A odst. 5 horního zákona stanoví, že pokud těžební společnost podléhající režimu povolení nespustí těžbu do pěti let od data, kdy jí báňský úřad povolení udělil, může být právo na těžbu odebráno (18).
(13)
Tento oddíl také umožňuje tuto lhůtu prodloužit smlouvou uzavřenou mezi příslušným ministrem a těžební společností (19). Tento oddíl stanoví tři různé druhy poplatků, které je třeba hradit v případě prodloužení práva na těžbu:
a)
za prvé je třeba hradit poplatky za prodloužení za pole, kde prozatím těžba neprobíhá, dokud nebude těžba skutečně zahájena. Tento poplatek činí maximálně 1,2násobek původních poplatků za těžbu vypočtených na základě stanoveného hypotetického množství nerostných surovin, jelikož tyto poplatky musejí být odváděny v době, kdy se ještě na daném poli nezačalo skutečně těžit;
b)
za druhé, jestliže se žádost o prodloužení týká více než dvou polí, musí být výše poplatků za prodloužení (zvýšených poplatků za těžbu) použita na všechna těžební pole společnosti;
c)
za třetí, jestliže se prodloužení týká více než pěti polí, může být navíc účtován jednorázový poplatek (20).
(14)
Dne 19. září 2005 zažádala společnost MOL o prodloužení práva na těžbu na dvanáct svých uhlovodíkových polí, které ji bylo v minulosti uděleno na základě povolení a na kterých nezačala s těžbou ve stanoveném termínu. Dne 22. prosince 2005 společnost MOL a ministr uzavřeli v souladu s oddílem 26/A odst. 5 horního zákona smlouvu o prodloužení za těchto podmínek:
a) Poplatky za prodloužení: Dvanáct povolení k těžbě, která byla předmětem žádosti, bylo prodlouženo o pět let (tj. společnost MOL získala o pět let více na zahájení těžby na těchto polích). Poplatky za prodloužení byly stanoveny za každý rok z těchto pěti let prodloužení na základě 12 % poplatků za těžbu, které byly platné v dané době, a násobku („c“) v rozmezí od 1,020 do 1,050. Výsledné poplatky za prodloužení jsou uvedené níže v tabulce 1 (21). Poplatky za prodloužení byly stanoveny za pětiletou dobu prodloužení. Pokud byla pole skutečně otevřena, uplatnily se stanovené poplatky na zbylou část patnáctiletého období jako poplatky za těžbu za pole, kterých se prodloužení týkalo (22).
b) Rozšíření navýšených poplatků na všechna těžební pole: Jelikož bylo o prodloužení práva na těžbu žádáno na více než dvě pole, musely být navýšené poplatky (které se rovnají poplatkům za prodloužení, jak je uvedeno v tabulce 1) uplatněny na následujících patnáct let, tj. do roku 2020, na všechna pole společnosti MOL, na něž se vztahuje povolení a která byla otevřena po 1. lednu 1998. Na pole otevřená před 1. lednem 1998 se vztahuje činitel „J“ vynásobený násobkem „c“ (23).
c) Pevně stanovené poplatky za těžbu: Strany se rovněž výslovně dohodly, že stanovené poplatky za těžbu zůstanou platné po celou dobu trvání smlouvy (tj. do roku 2020), bez ohledu na případné změny horního zákona (24).
d) Jednorázová platba: Jelikož bylo o prodloužení práva na těžbu žádáno na více než pět polí, byl ve smlouvě rovněž stanoven jednorázový poplatek (25) ve výši 20 miliard HUF (26).
e) Výpovědní doložka: Ve smlouvě bylo stanoveno, že není možné ji jednostranně upravovat (pouze dohodou obou stran). Jednou ze stran může být vypovězena pouze v případě změny vlastnictví společnosti MOL (minimálně 25 % akcií společnosti).
(15)
Rozhodnutím ze dne 23. prosince 2005 báňský úřad prodloužil práva na těžbu společnosti MOL na požadovaných dvanáct polí a rozšířil zvýšené poplatky tak, aby se vztahovaly na všechna pole společnosti.
(16)
V rámci novely (27) horního zákona, která nabyla účinku dne 8. ledna 2008 (28) (dále jen „novela z roku 2008“), byly poplatky za těžbu pro určité kategorie uhlovodíků značně navýšeny. Tato novelizace neovlivnila výši poplatků za těžbu jiných druhů nerostných surovin. Oddíl 5 pozměňujícího zákona stanovil rozdílné poplatky za těžbu v závislosti na: i) datu otevření těžebního pole; ii) množství vytěžených uhlovodíků a iii) ceně ropy v daném okamžiku.
-
Pro pole, na kterých byla zahájena těžba mezi 1. lednem 1998 a 1. lednem 2008, byly stanoveny poplatky za těžbu ve výši 30 %.
-
Na pole otevřená po 1. lednu 2008 se vztahují různé sazby (12 %, 20 % nebo 30 %) v závislosti na množství vytěžených uhlovodíků.
-
Pro doly, ve kterých byla těžba zahájena před 1. lednem 1998, se použije činitel „J“, přičemž jeho minimální výše je stanovena na 30 %.
Kromě toho všechny tyto sazby podléhají příplatku v závislosti na ceně ropy: +3 %, jestliže cena ropy přesáhne 80 USD/bbl, nebo + 6 %, jestliže přesáhne 90 USD/bbl (dále jen „doložka Brent“). Zvláštní sazby se vztahují například na náročné těžební podmínky (12 %) a vysoce inertní plyn (8 %).
(17)
Tyto sazby poplatků za těžbu byly platné v období od 8. ledna 2008 do 23. ledna 2009 a vztahovaly se na všechny těžební společnosti, které prováděly těžbu v těžebních lokalitách na základě povolení, včetně těch, jež povolení získaly do ledna 2008, kdy vstoupila novela horního zákona v platnost. Dne 23. ledna 2009 (poté, co Komise vydala rozhodnutí o zahájení vyšetřovacího řízení) vstoupila v platnost nová změna horního zákona, která snížila poplatky za těžbu v případě polí, na nichž byla těžba zahájena v období od 1. ledna 1998 do 1. ledna 2008, zpět na 12 % (přičemž „doložka Brent“ byla zachována) (29). Poplatky za těžbu u ostatních druhů polí zůstaly stejné jako ve znění horního zákona platném v roce 2008.
(18)
V tabulce 2 jsou shrnuty platné poplatky za těžbu v režimu povolení podle různých znění horního zákona.
Tabulka 2
Souhrn platných poplatků za těžbu v režimu povolení podle horního zákona
Poplatky platné do roku 2008
Poplatky platné v roce 2008
Poplatky platné od 23. ledna 2009
Těžba zahájená před 1. lednem 1998
J %
(minimálně 12 %)
J %
(minimálně 30 %, + 3 % nebo 6 % doložka Brent)
J %
(minimálně 30 %, + 3 % nebo 6 % doložka Brent)
Těžba zahájená v období mezi 1. lednem 1998 a 1. lednem 2008
12 %
30 %
(+ 3 % nebo 6 % doložka Brent)
12 %
(+ 3 % nebo 6 % doložka Brent)
Těžba zahájená po 1. lednu 2008
Ložiska zemního plynu s roční výtěžností nižší než 300 mil. m3
Ložiska ropy s roční výtěžností nižší než 50 kt
Nepoužije se
12 %
(+ 3 % nebo 6 % doložka Brent)
12 %
(+ 3 % nebo 6 % doložka Brent)
Ložiska zemního plynu s roční výtěžností v rozmezí 300-500 mil. m3
Ložiska ropy s roční výtěžností v rozmezí 50-200 kt
20 %
(+ 3 % nebo 6 % doložka Brent)
20 %
(+ 3 % nebo 6 % doložka Brent)
Ložiska zemního plynu s roční výtěžností vyšší než 500 mil. m3
Ložiska ropy s roční výtěžností vyšší než 200 kt
30 %
(+ 3 % nebo 6 % doložka Brent)
30 %
(+ 3 % nebo 6 % doložka Brent)
Uhlovodíky se zvláštními podmínkami těžby
12 %
12 %
Vysoce inertní plyn
8 %
8 %
„J“ se vypočítá podle vzorce, který je založen na historických cenách zemního plynu, vytěženém množství a hodnotě, viz odstavec 11.
IV. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(19)
Údajnou státní podporu, která je předmětem šetření, představuje smlouva o prodloužení, která byla uzavřena dne 22. prosince 2005 mezi společností MOL a maďarským státem a která společnost do jisté míry osvobodila od zvýšených poplatků za těžbu vztahujících se na těžbu uhlovodíků, jež byly stanoveny následnou novelizací maďarského horního zákona. Vzhledem ke způsobu, jakým byla smlouva a následná novelizace zákona navržena, považuje je Komise za součást stejného opatření (dále jen „opatření“) a rozhodnutí o zahájení řízení posuzovalo jejich společný dopad.
(20)
V rozhodnutí o zahájení řízení dospěla Komise k předběžnému závěru, že následkem smlouvy o prodloužení je společnost MOL chráněna v případě budoucích změn poplatků za těžbu a konkrétně změn stanovených v následné novele horního zákona z roku 2008. Takto je společnost zvýhodněna oproti svým konkurentům, kteří podnikají na základě stávajícího režimu povolení, a jelikož předtím neuzavřeli podobnou smlouvu o prodloužení, musejí nyní platit nové zvýšené poplatky za těžbu. V předběžném posouzení Komise dospěla k názoru, že toto opatření představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU, a neshledala žádné důvody, na základě kterých by mohlo být slučitelné s vnitřním trhem, jelikož zde podle všeho nelze uplatnit žádnou odchylku.
(21)
Další podrobnosti jsou uvedeny v rozhodnutí o zahájení řízení, které je nedílnou součástí tohoto rozhodnutí.
V. PŘIPOMÍNKY ZE STRANY MAĎARSKA
(22)
Mezi hlavní argumenty Maďarska týkající se kumulativních kritérií definujících státní podporu patří: i) neexistence selektivity a ii) neexistence jakékoli výhody pro údajného příjemce.
(23)
Pokud jde o selektivitu, maďarské orgány v zásadě namítají, že toto opatření není selektivní, protože uzavřením smlouvy o prodloužení společnost MOL přešla pod jiný režim, který se liší od režimu povolení.
(24)
Za prvé Maďarsko potvrzuje, že se režim koncese a povolení liší, a zdůrazňuje, že v případě koncese může těžební společnost ve své koncesní nabídce navrhnout vyšší poplatek, než jaký je uveden v oznámení o výběrovém řízení, zatímco v případě režimu povolení výši poplatku stanoví horní zákon. Maďarsko dále argumentuje, že zároveň s těmito režimy bylo potřeba najít nové „kvazikoncesní“ řešení, které stanoví poplatky za těžbu v samostatné smlouvě mimo koncesní systém. Dle Maďarska je možné smlouvu o prodloužení podle oddílu 26/A odst. 5 horního zákona vnímat jako vhodný právní základ pro takové „kvazikoncesní“ řešení, kterým se právo na těžbu účinně vyjme z režimu povolení a založí na smluvní bázi.
(25)
Maďarsko dále uvádí, že smlouva o prodloužení přímo vyplývá z logiky horního zákona. Podle Maďarska je stanovení poplatků za těžbu na dobu trvání smlouvy o prodloužení přirozená součást smlouvy, jak je uvedeno v oddílu 26/A odst. 5 horního zákona, a smlouva o prodloužení by nemohla být za jiných podmínek uzavřena. Kromě toho, všechny ostatní těžební společnosti mohou očekávat stejné jednání, takže v případě společnosti MOL nedošlo k žádnému preferenčnímu zacházení.
(26)
Konkrétně oddíl 20 odst. 11 horního zákona stanoví, že poplatky za těžbu jsou poplatky stanovené ve: i) smlouvě o koncesi; ii) horním zákoně nebo iii) smlouvě o prodloužení. Maďarské orgány tudíž argumentují, že horní zákon výslovně povoluje, aby poplatky stanovené ve smlouvě o povolení zůstaly nezměněny i v případě, že dojde ke změnám právních předpisů. Maďarské orgány se domnívají, že je to jasně uvedeno v horním zákoně, tj. v oddíle 26/A odst. 5, který stanoví, že zvýšené poplatky činí maximálně 1,2násobek původních poplatků za těžbu (30). Maďarsko tudíž tvrdí, že maďarský zákon vylučuje použití jakéhokoli vyššího poplatku.
(27)
Pokud jde o údajnou neexistenci zvýhodnění, Maďarsko uvádí, že nerostné suroviny jsou majetkem státu, který přechází do soukromého vlastnictví prostřednictvím těžebních společností, jež získaly právo na těžbu za úhradu příslušných poplatků. Maďarsko v této souvislosti zmiňuje podobnost s rozsudkem ve věci Ryanair a trvá na tom, že tuto konkrétní činnost státu lze srovnávat s činností tržního subjektu, i když stát zastává roli orgánu veřejné moci (31).
(28)
Maďarsko popírá, že by poplatky za těžbu představovaly určitý druh daně, a definuje je jako cenu placenou za těžbu nerostných surovin nebo státní podíl. Maďarsko zdůrazňuje, že skutečnost, že je tento poplatek stanoven v zákoně, nepředstavuje rozhodný důvod vedoucí k závěru, že se jedná o určitý druh daně.
(29)
Maďarsko kromě toho vysvětluje, že tři různé platební závazky v souladu se smlouvou o prodloužení (tj. poplatky za prodloužení, zvýšené poplatky za těžbu rozšířené na všechna pole a jednorázová platba), které vyplývají z příslušných ustanovení horního zákona, by neměly být chápány jako kompenzace státu za ušlý zisk, na nějž má v každém případě nárok. Podle Maďarska lze tyto platby z pohledu státu vnímat jako dodatečný příjem, za který se stát zříká svého práva nabídnout pole v rámci výběrového řízení v režimu koncese, se zřetelem na související rizika a možné výnosy.
(30)
Maďarsko zdůrazňuje, že po diskutované změně horního zákona nemusel žádný další tržní subjekt ve skutečnosti zaplatit vyšší poplatek za těžbu než společnost MOL, jelikož v daném období do kategorií s vyššími poplatky za těžbu nespadal žádný soutěžitel.
Tabulka 3
Roční platby poplatků za těžbu společnosti MOL (skutečné a hypotetické)
v milionech HUF
Platební položka
Skutečné: podle smlouvy o prodloužení
Hypotetické: podle platného horního zákona
Rozdíl
Čistá aktuální hodnota rozdílu v roce 2009
2005
Jednorázová platba (32)
[…] (35)
(…)
20 000,0
28 064,5
2006
Poplatek za 2 prodloužení (33)
(…)
(…)
835,8
1 092,1
Poplatek za těžbu 3 (34)
(…)
(…)
5 755,7
7 520,0
Celkem
(…)
(…)
6 591,6
8 612,1
2007
Poplatek za prodloužení
(…)
(…)
769,7
926,5
Poplatek za těžbu
(…)
(…)
3 428,0
4 126,4
Celkem
(…)
(…)
4 197,7
5 052,9
2008
Poplatek za prodloužení
(…)
(…)
345,8
382,9
Poplatek za těžbu
(…)
(…)
-28 444,7
-31 498,5
Celkem
(…)
(…)
-28 099,0
-31 115,6
2009
Poplatek za prodloužení
(…)
(…)
211,2
211,2
Poplatek za těžbu
(…)
(…)
-1 942,1
-1 942,1
Celkem
(…)
(…)
-1 730,9
-1 730,9
CELKOVÝ SOUČET
(…)
(…)
959,5
8 883,0
Částky vycházejí z údajů, které poskytly maďarské orgány.
(31)
Maďarsko dále poukazuje na to, že na základě smlouvy o prodloužení za danou dobu a s přihlédnutím ke všem součástem smlouvy, včetně poplatků za prodloužení a jednorázové platby, společnost MOL ve skutečnosti zaplatila státu více, než kolik by zaplatila bez smlouvy o prodloužení, tj. podle horního zákona. Porovnání skutečné výše úhrad provedených společností MOL a hypotetických plateb je uvedeno v tabulce 3 výše. Údaje poskytly maďarské orgány.
(32)
Podle Maďarska těžební společnosti oprávněně očekávají předvídatelnost poplatků za těžbu, které by se tudíž v průběhu času neměly měnit. Na tom byly založeny úvahy, které stály v pozadí novelizace horního zákona, jelikož přestože se poplatky za těžbu následkem této novely změnily, ve skutečnosti zde neexistovala žádná společnost, jejíž poplatky za těžbu by tato změna ovlivnila. Podle Maďarska by novelizace horního zákona mohla naznačovat, že by stát mohl změnit poplatky za těžbu pro pole, na kterých již těžba probíhá. Novela z roku 2008 však byla výsledkem kompromisu učiněného na základě jednání, která přijetí horního zákona předcházela. Tak byla implicitně přijata skutečnost, že mohou existovat legitimní očekávání. Těžební společnost tedy může legitimně očekávat, že stát jednostranně nezvýší žádný z těchto poplatků. Maďarsko se tedy domnívá, že systém horního zákona a konkrétních ustanovení v něm obsažených zahrnuje požadavek, aby poplatky za těžbu zůstaly v průběhu platnosti smlouvy nezměněné.
(33)
Závěrem maďarské orgány vysvětlují, že „výpovědní doložka“ je založena na důvodech národní bezpečnosti.
VI. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(34)
Komise obdržela připomínky od těchto zúčastněných stran: MOL (příjemce údajného opatření podpory) a Maďarská těžební unie, které je společnost MOL členem. Připomínky obou zúčastněných stran byly ve stejném duchu jako připomínky Maďarska a jejich poznámky do značné míry odpovídaly připomínkám, které uvedlo Maďarsko.
(35)
Společnost MOL, údajný příjemce dotyčného opatření, uvádí, že na maďarském trhu těžby uhlovodíků se jí nedostalo žádného preferenčního zacházení, ačkoli Komise v rozhodnutí o zahájení řízení tvrdí opak. Většinu poplatků za těžbu, jež společnost MOL odvádí maďarskému státu, tvoří poplatky za těžbu ve výši J % (tj. těžba byla zahájena před 1. lednem 1998), což v praxi znamená, že společnost MOL platí 64-75 %, zatímco konkurenti (kteří zahájili těžbu později a těží na malých polích) musejí hradit pouze 12 % poplatky.
(36)
Uzavření smlouvy o prodloužení navíc znamenalo, že společnost MOL státu zaplatila více (s přihlédnutím ke všem součástem smlouvy o prodloužení), než by bývala zaplatila bez této smlouvy, pouze na základě původního znění horního zákona.
(37)
Co se týče tvrzení Komise, že smlouvu o prodloužení nelze považovat za obdobu koncese, protože podléhá režimu povolení, společnost MOL uvedla, že prodloužení práva na těžbu nepodléhá povolení na základě jednostranného rozhodnutí státu, ale pouze po dohodě s těžební společností. Pokud by účelem dotčeného právního předpisu bylo ponechat tuto záležitost na úvaze státu, bylo by příslušné ustanovení koncipováno jinak. Z tohoto znění horního zákona vyplývá, že legislativním záměrem bylo považovat smlouvu o prodloužení za obdobu koncesí.
(38)
V rozhodnutí o zahájení řízení Komise namítá, že tvrzení maďarských orgánů, že změna horního zákona byla nezbytná pro zajištění vyšších příjmů, je v rozporu se skutečností, že společnost MOL byla ve skutečnosti od zvýšených poplatků osvobozena.
(39)
Společnost MOL zde žádný rozpor nevidí. Na jedné straně tato společnost na základě smlouvy o prodloužení státu zaplatila více, než by bývala zaplatila podle horního zákona. Společnost MOL rovněž platí velmi vysoké poplatky za těžbu za pole podléhající poplatkům dle činitele J. Změna horního zákona by zároveň mohla mít dopad na pole otevřená v budoucnu.
(40)
Společnost MOL tvrdí, že složky platby za prodloužení v žádném případě nepředstavují pokutu, jak naznačuje Komise. Horní zákon rovněž stanoví sankce/pokuty za provozování těžební činnosti v rozporu s horním zákonem. Poplatky podle smlouvy o prodloužení představují výsledek jednání mezi těžební společností a státem. Uzavření této smlouvy nebylo povinné: těžební společnost se mohla rozhodnout, že smlouvu neuzavře, čímž by ztratila právo na těžbu, a poté se zúčastnit veřejného výběrového řízení, v rámci kterého by nakonec mohla právo na těžbu získat levněji.
(41)
Srovnávat společnost MOL, jež takovou smlouvu o prodloužení uzavřela, se soutěžiteli, kteří podnikají v režimu povolení, je zavádějící. Společnost MOL dále zdůrazňuje, že splnila všechny své povinnosti a jednala v souladu s právními předpisy.
(42)
MOL rovněž nesouhlasí s názorem Komise, že násobitel „c“ je příliš nízký (jelikož je nižší než zákonná hranice ve výši 1,2násobku). Mělo by se také vzít v úvahu, že se zvýšené poplatky za těžbu týkaly téměř 150 polí, a tudíž zvýšené poplatky přinesly státu výrazně vyšší příjmy z těžby.
(43)
Konečně, pokud jde o argument Komise, že je společnost MOL zvýhodňována tím, že nepodléhá doložce Brent, společnost připomíná, že činitel J je také citlivý na ceny.
(44)
Maďarská těžební unie (dále jen „těžební unie“) zastupuje společnosti, které se zabývají těžební činností nebo činnostmi s těžbou souvisejícími. Jejím hlavním cílem je zlepšit celkový provozní rámec pro provádění těžebních činností v Maďarsku, sledovat legislativní postupy a jednat v zájmu svých členů. V současné době má 66 členů, včetně společnosti MOL. Předsedou rady těžební unie je vyšší řídicí pracovník společnosti MOL (36).
(45)
Podle těžební unie těžební společnosti oprávněně očekávají, že se výše poplatků za těžbu u polí, která jsou již otevřená, nebude měnit. Stát tudíž nemůže poplatky jednostranně zvyšovat „retroaktivně“ (tj. za pole, která jsou již v provozu). Těžební unie tento názor vyjádřila v souvislosti s návrhem zákona, který předcházel novelizaci horního zákona, a podle těžební unie byla tato zásada při změně horního zákona zohledněna. Konečné znění nebylo rozporováno, protože pokud jde o jeho účinek, nezvyšuje poplatky za těžbu na polích, kde již byla těžba zahájena.
(46)
Pokud jde o obecnou charakteristiku a hospodářské podmínky těžebního trhu, vysvětluje těžební unie, že doba trvání těžebních projektů je relativně dlouhá. Mezi započetím průzkumu a skutečnou těžbou může uběhnout 10-15 let. V této fázi má těžební společnost jen výdaje; příjem začíná vykazovat až po spuštění těžby. Dále zde existuje nevyhnutelné geologické riziko, jelikož není jasné, jestli bude průzkum úspěšný. Proto je nutné projekty plánovat s největší pečlivostí. Ziskovost projektu závisí na řadě faktorů. Vzhledem k četným rizikům se v tomto odvětví očekává, že alespoň ta, která může ovlivnit stát, zůstanou během trvání projektu stabilní, tj. legislativní rámec nebo poplatky za těžbu. Vzhledem ke zvláštní charakteristice tohoto odvětví hrají struktury financování v projektech důležitou roli. Věřitelé projekty neustále podrobně zkoumají a mohou financování ukončit, pokud se podmínky výrazně změní.
(47)
Proto v zemích s vysokým politickým rizikem uzavírá těžební společnost se státem smlouvu, která se řídí soukromým právem. Ve stabilních oblastech, jako je západní Evropa, nejsou takové smlouvy potřeba, protože lze předpokládat, že stát nebude právní rámec neustále měnit. Stabilitu, pokud jde o státní podíl, očekávají jak těžební společnosti, tak věřitelé. Bez této stability by bylo riziko projektu vyšší; země se stabilní hospodářskou politikou si nemůže dovolit časté změny politiky, protože by tak těžařské podniky odradila.
(48)
Těžební unie dále poukazuje na to, že zásady právní jistoty a ochrany získaných práv jsou zakotveny v judikatuře evropských soudů a v maďarské ústavě. Proto maďarský zákonodárce nemá právo zvyšovat poplatky za těžbu za pole, která jsou již v provozu, jelikož právní předpisy musejí být předvídatelné. Těžební unie se navíc domnívá, že „stálost“ poplatků za těžbu představuje získané právo.
(49)
Další argument, který uvádí těžební unie, je zákaz diskriminace. Zejména nesmí existovat žádná diskriminace mezi společnostmi podnikajícími na základě koncese a těmi, které fungují na základě systému povolení. Maďarský zákonodárce proto není oprávněn poplatky za těžbu zvyšovat „zpětně“ za pole, která jsou již otevřená. Evropský soudní dvůr v řadě rozsudků vysvětluje, že právní jistota je základním prvkem práva Evropské unie. Právní předpisy musejí být jednoznačné, přesné a předvídatelné, zejména mají-li negativní dopad na jednotlivce nebo společnosti (viz citovaná judikatura). Těžební unie dále namítá, že zásada právní jistoty a získaných práv je rovněž zakotvena v maďarské ústavě, a závěrem dodává, že na základě práva Evropské unie a ústavních zásad musí být právní předpisy předvídatelné.
(50)
Těžební unie závěrem dodává, že zásada ochrany získaných práv vyplývá ze zásady právní jistoty. Zásada ochrany získaných práv je při vnitrostátních a mezinárodních legislativních postupech řídících těžební práva dodržována. Ostatní členské státy EU mají rovněž stabilní právní předpisy týkající se těžby, které se často nemění.
VII. EXISTENCE PODPORY VE SMYSLU ČL. 107 ODST. 1 SMLOUVY O FUNGOVÁNÍ EU
(51)
S cílem zjistit, zda opatření představuje státní podporu, musí Komise posoudit, zda sporné opatření splňuje podmínky čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU. Tento článek stanoví, že: „Podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak.“ S ohledem na toto ustanovení Komise níže posoudí, zda sporné opatření představuje státní podporu.
(52)
Za prvé je třeba připomenout, že opatření může představovat státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU bez ohledu na svou právní formu. I když byla smlouva o prodloužení uzavřena v souladu s příslušnými ustanoveními horního zákona a i když je na Maďarsku, aby stanovilo výši poplatku v zákoně, neznamená to samo o sobě, že jsou tyto kroky nebo jejich důsledky slučitelné s pravidly EU v oblasti státní podpory. Skutečnost, že je opatření slučitelné s vnitrostátním právem, nemá vliv na jeho slučitelnost s pravidly v oblasti státní podpory stanovenými ve Smlouvě o fungování EU.
(53)
Mimo to, jak již bylo uvedeno v rozhodnutí o zahájení řízení, se Komise nedomnívá, že by nějaký aspekt této věci, tj. příslušná ustanovení horního zákona, smlouva o prodloužení a změna horního zákona, byl sám o sobě v rozporu s pravidly v oblasti státní podpory. Naopak Komise v této věci považuje celý sled kroků státu za „opatření“ a posuzuje dopad smlouvy o prodloužení společně s následnými změnami horního zákona.
(54)
Pokud jde o argumenty Maďarska, že poplatky za těžbu nepředstavují daň, ale podíl státu, Komise podotýká, že tento argument je z pohledu posuzování státní podpory irelevantní. Pravidla v oblasti státní podpory se uplatní na všechny druhy nákladů, které podnikům vznikají a od nichž jsou na základě státního opatření osvobozeny. V každém případě je třeba poznamenat, že vydávání správních povolení pro těžbu nerostných a uhlovodíkových surovin se jeví jako typická role orgánu veřejné moci; platby za taková povolení jsou srovnatelné s daněmi nebo správními poplatky.
(55)
Konečně, pokud jde o výpovědní doložku, se Komise domnívá, že se nejedná o otázku státní podpory. Skutečnost, že je ve smlouvě uvedeno, že může být vypovězena, jestliže třetí strana získá podíl ve společnosti MOL přesahující 25 %, je opatření, které nezahrnuje státní prostředky.
(56)
Aby bylo možné opatření považovat za státní podporu, musí být zvláštní nebo selektivní v tom, že zvýhodňuje určité podniky nebo určitá odvětví výroby.
(57)
Podle judikatury Soudního dvora (37), pokud jde o posouzení podmínky selektivity, která je zásadní při posuzování státní podpory, čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU ukládá povinnost určit, zda v rámci daného právního režimu může vnitrostátní opatření „zvýhodňovat určité podniky nebo určitá odvětví výroby“ vůči ostatním, které se s ohledem na cíl sledovaný uvedeným opatřením nacházejí ve srovnatelné skutkové a právní situaci.
(58)
Soudní dvůr v řadě případů rovněž rozhodl, že čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU nerozlišuje podle důvodů nebo cílů státní podpory, ale definuje je podle jejich účinků (38).
(59)
Pojem „státní podpora“ se ovšem nezahrnuje na státní opatření, které rozlišuje mezi podniky, pokud toto rozlišení vyplývá z povahy nebo vnitřního uspořádání systému, do něhož tato opatření patří.
(60)
Komise nesouhlasí s argumentací maďarských orgánů a zúčastněných stran týkající se neexistence selektivity.
(61)
Aby bylo možné zjistit, jestli je příslušné opatření selektivní, musí být definován odpovídající referenční systém (39).
(62)
V daném případě Komise za odpovídající referenční systém pro posuzování považuje režim povolení. Společnost MOL se nemusela účastnit výběrového řízení na získání koncese v uzavřené oblasti. Namísto toho získala právo na těžbu na svá pole podléhající režimu povolení a soutěží s účastníky trhu, kteří podnikají v rámci tohoto režimu. Smlouva o prodloužení je součástí režimu povolení. Pouhá skutečnost, že společnost MOL nedokázala spustit těžbu ve stanovené lhůtě a musela zažádat o smlouvu o prodloužení, nemůže mít za následek změnu referenčního systému. Přijetí takového argumentu by vedlo k situaci, ve které je jedné společnosti poskytováno individuální zacházení jako v případě režimu koncese, ale bez veřejného výběrového řízení.
(63)
Maďarské orgány se ve skutečnosti mohou volně rozhodnout, má-li být pole v režimu koncese nebo povolení. Čili když maďarské orgány chtějí poskytnout práva na těžbu na základě smlouvy, mohou zvolit transparentní postup udělení koncese, jehož součástí je veřejné výběrové řízení. Komise nemůže uznat, že by neprůhledná takzvaná „kvazikoncese“, která se nyní uplatňuje pouze v případě jedné společnosti (MOL), mohla být chápána jako samostatný referenční systém.
(64)
Maďarsko mělo navíc velkou volnost v případě prodlužování povolení nebo následné změny příslušných ustanovení horního zákona (i přes vědomí, jaké výhody by to přineslo společnosti MOL jakožto jedinému zástupci na trhu s uhlovodíky, který uzavřel smlouvu o prodloužení). Maďarsko mělo možnost poplatky za těžbu kdykoli vymezit, tj. mohlo se rozhodnout horní zákon vůbec neupravovat. Z pohledu účinků sledu kroků je jasné, že tento sled jednoznačně zvýhodnil jeden konkrétní podnik.
(65)
Na základě výše uvedeného Komise dospěla k závěru, že referenčním systémem je režim povolení.
(66)
V rámci režimu povolení je smlouva o prodloužení jasně selektivní. Dokonce i samy maďarské orgány potvrzují, že strany mají při dojednávání podmínek této smlouvy jistý manévrovací prostor pro stanovení různých složek platby a navíc mají možnost rozhodnout se smlouvu neuzavřít vůbec. Bylo tudíž pouze na uvážení maďarských orgánů, jestli takovouto smlouvu se společností MOL (nebo s jakýmkoli jiným účastníkem trhu) uzavřou, nebo ne (40).
(67)
Takové zacházení nelze vysvětlovat pomocí logiky nebo povahy systému. Na jedné straně se poplatky za těžbu ukládají, aby zajistily státu příjem z vytěžené hodnoty. Na druhé straně se podle smlouvy o prodloužení hradí jednotlivé složky platby jako zvláštní poplatek za prodloužení. V tomto případě však uzavření smlouvy o prodloužení a následné zvýšení poplatků pro společnost MOL vedlo k paradoxní situaci. Společnost MOL, která nezačala těžit ve stanovené lhůtě, bude až do roku 2020 využívat nižší poplatky za těžbu v podstatě na všechna svá pole na základě povolení, zatímco její konkurenti, kteří také podléhají režimu povolení a kteří těžbu spustili včas, a tudíž neuzavírali žádnou smlouvu o prodloužení, musejí platit vyšší zákonné poplatky.
(68)
Toto byla jediná smlouva o prodloužení uzavřená na těžbu uhlovodíků. Společnost MOL uvedla, že existují další smlouvy o prodloužení na těžbu pevných nerostných surovin. Komise podotýká, že toto se týká jiných druhů nerostných surovin, které podle horního zákona podléhají jiným poplatkům za těžbu než uhlovodíky. Je rovněž nutno poznamenat, že v případě pevných nerostných surovin nedošlo v rámci novelizace horního zákona k žádné změně (tj. účastníci trhu, kteří takovou smlouvu uzavřeli, nebyli ovlivněni stejným „sledem opatření“, a tudíž nezískali žádnou výhodu).
(69)
Na základě výše uvedeného, navzdory argumentům, které Maďarsko předložilo, se Komise domnívá, že sled kroků, tj. znění oddílu 26/A odst. 5 horního zákona, na základě toho uzavřená smlouva o prodloužení a následná změna horního zákona, je selektivní ve prospěch společnosti MOL.
(70)
Společné účinky sledu opatření způsobily, že z držitelů povolení k těžbě uděleného v souladu s oddílem 5 horního zákona pouze společnost MOL podléhala zvláštnímu režimu, který ji chránil před jakýmkoli zvýšením poplatků za těžbu, jež se běžně odvádí za těžbu uhlovodíků.
(71)
Závěrem, vzhledem k širokému prostoru při schvalování smlouvy o prodloužení a s ohledem na fakt, že je výjimka ve skutečnosti určena pro jedinou společnost, je kritérium selektivity splněno.
(72)
Na rozdíl od tvrzení maďarských orgánů je Komise toho názoru, že stát nevykonává výdělečnou činnost prostřednictvím udělování povolení pro těžební činnosti. Udělování správních koncesí nebo povolení k těžbě spíše souvisí s výkonem moci, která náleží veřejnému orgánu, protože tuto činnost nemůže vykonávat soukromý subjekt (41). V Maďarsku - stejně jako v ostatních členských státech EU - není původním vlastníkem nerostných surovin žádný soukromý subjekt. Právní systémy členských států obecně přisuzují kontrolu nad nerostným bohatstvím orgánům veřejné moci (42). Rozhodnutí povolit společnosti těžbu nerostných zdrojů formou, kterou si členský stát zvolí, a oproti úhradě určitých poplatků je tudíž z důvodu jeho povahy a pravidel úkolem orgánů veřejné moci a lze označit jako projev moci veřejných orgánů. Zásah Maďarska za účelem podrobit těžební činnost správnímu dozoru slouží obecnému zájmu, a nikoli zájmům komerčním. Toto jednání je tedy nutné považovat za formu státního zásahu orgánem veřejné moci, přičemž tento zásah se liší od jednání soukromého investora v tržním hospodářství (43).
(73)
I kdyby v tomto případě bylo povolení k těžbě považováno za hospodářskou činnost, jejímž prostřednictvím stát sleduje komerční účely (což není), Komise podotýká, že neexistuje žádná jasná a přímá souvislost z hlediska peněz mezi výší poplatků za těžbu, které Maďarsko stanovilo pro společnost MOL, a hodnotou povolení k těžbě. Odůvodnění Maďarska, jmenovitě, že při uzavírání smlouvy o prodloužení jednalo jako tržní subjekt, není podloženo. Konkrétně nic nenaznačuje, že by ve veřejném výběrovém řízení na těchto dvanáct polí (na která by nebylo povolení prodlouženo) konkurent nepředložil vyšší nabídku. Maďarsko rovněž nepředložilo žádný důkaz, že při uzavírání smlouvy o prodloužení vzalo v potaz všechny příslušné faktory a rizika z komerčního pohledu, tj. všechny součásti platby ve smlouvě o prodloužení, možné vyšší poplatky stanovené horním zákonem do roku 2020, trvání smlouvy a možné soutěžitele.
(74)
Maďarsko dále tvrdí, že po sporné změně horního zákona ve skutečnosti žádný další účastník trhu nemusel platit vyšší poplatky než společnost MOL, protože do kategorií s vyššími poplatky za těžbu ve skutečnosti v daném období nespadali žádní soutěžitelé.
Tabulka 4
Souhrn platných poplatků za těžbu před a po změně horního zákona
Poplatky platné do roku 2008
Poplatky platné v roce 2008
Poplatky platné od 23. ledna 2009
Poplatky za pole, na která se vztahuje smlouva MOL,
platné do roku 2020
Těžba zahájená před 1. lednem 1998
J % (46)
(minimálně 12 %)
J %
(minimálně 30 %, + 3 % nebo 6 % doložka Brent)
J %
(minimálně 30 %, + 3 % nebo 6 % doložka Brent)
J % c (47)
(minimálně 12 %)
Těžba zahájená v období mezi 1. lednem 1998 a 1. lednem 2008
12 %
30 %
(+ 3 % nebo 6 % doložka Brent)
12 %
(+ 3 % nebo 6 % doložka Brent)
12 % c
(~ 12.24 % (45))
Těžba zahájená po 1. lednu 2008 (44)
Ložiska zemního plynu s roční výtěžností nižší než 300 mil. m3
Ložiska ropy s roční výtěžností nižší než 50 kt
Nepoužije se
12 %
(+ 3 % nebo 6 % doložka Brent)
12 %
(+ 3 % nebo 6 % doložka Brent)
12 % c
(~ 12.24 % (45))
Ložiska zemního plynu s roční výtěžností v rozmezí 300-500 mil. m3
Ložiska ropy s roční výtěžností v rozmezí 50-200 kt
20 %
(+ 3 % nebo 6 % doložka Brent)
20 %
(+ 3 % nebo 6 % doložka Brent)
Ložiska zemního plynu s roční výtěžností vyšší než 500 mil. m3
Ložiska ropy s roční výtěžností vyšší než 200 kt
30 %
(+ 3 % nebo 6 % doložka Brent)
30 %
(+ 3 % nebo 6 % doložka Brent)
Uhlovodíky se zvláštními podmínkami těžby
12 %
12 %
Vysoce inertní plyn
8 %
8 %
(75)
Tento argument musí být odmítnut.
(76)
Výše uvedená tabulka 4 výše shrnuje rozsah, v jakém na základě smlouvy o prodloužení a následné novelizace horního zákona společnost MOL hradila nižší poplatky, než jaké stanovil horní zákon.
(77)
Za prvé z údajů, které poskytly maďarské orgány, vyplývá, že ve skutečnosti zde bylo několik podniků provozujících pole na základě režimu povolení, na které se v období mezi 8. lednem 2008 a 23. lednem 2009 vztahovaly vyšší poplatky za těžbu, než hradila společnost MOL, v důsledku první novely horního zákona a rovněž od 23. ledna 2009 do dnešního dne v důsledku druhé novely horního zákona. Z vysvětlení, která maďarské orgány poskytly, vyplývá, že v roce 2008 zde na polích v režimu povolení těžily kromě společnosti MOL i další podniky, jež v důsledku uplatnění doložky Brent platily více než 12 % (mezi 14,24 % a 18 %) (48).
(78)
Za druhé, přestože maďarské orgány tvrdí, že zde existují pouze soutěžitelé, kteří provozují nebo se chystají provozovat menší pole (tj. s výtěžností menší než 500 m3 nebo 200 kt), Komise podotýká, že i kdyby tato malá pole spadala do kategorie 12 %, přesto musí v příslušných případech zaplatit přirážku Brent. Takto by poplatky za těžbu mohly stoupnout až na 18 %. Komise znovu připomíná, že účinek opatření spočívá v tom, že společnost MOL nepodléhá doložce Brent stanovené v horním zákoně pro všechny ostatní subjekty.
(79)
Za třetí, pokud jde o aktuální obecné tržní prostředí v Maďarsku, těžbou uhlovodíků se zde zabývá několik těžebních společností. Dále zde existuje několik společností, které provádějí průzkum a které by mohly otevřít pole a konkurovat společnosti MOL. Jakékoli nově vstupující subjekty v rámci režimu povolení budou podléhat zákonným poplatkům za těžbu a budou muset konkurovat společnosti MOL, která jako jediná nemusí za svá těžební pole platit poplatky, jež ukládá obecný režim povolení, a vztahují se na ni poplatky nižší.
(80)
Za čtvrté, Komise podotýká, že společnost MOL ve skutečnosti podléhá poplatkům ve výši zhruba 12,24 % nejenom za dvanáct polí, na která získala prodloužení, ale za všechna svá těžební pole otevřená po 1. lednu 1998, jež v době uzavření smlouvy v roce 2005 provozovala v režimu povolení, a poplatkům ve výši J % za všechna pole zprovozněná před 1. lednem 1998. Poplatky společnosti MOL jsou navíc stanoveny ve výši 12,24 % až do roku 2020. Takto získala společnost MOL výhodu v případě většiny svých polí v režimu povolení na značně dlouhou dobu.
(81)
Za páté, kdyby se hypoteticky báňský úřad rozhodl, že prodloužení na zmíněných dvanáct polí neudělí, všechna ostatní pole společnosti MOL v režimu povolení by následně rovněž podléhala podstatně vyšším poplatkům za těžbu, což by znamenalo vyšší příjmy pro stát (49). Navíc, jak bylo uvedeno v odstavci 73, stát mohl vypsat veřejné výběrové řízení na získání koncese na těchto dvanáct polí, u kterých by nebylo povolení prodlouženo, a mohl takto možná obdržet od konkurence vyšší nabídku.
(82)
Pokud jde o argument Maďarska, že společnost MOL platila v letech 2006 a 2007 vyšší poplatky za těžbu, konkrétně 12,24 %, Komise podotýká, že tento argument je irelevantní.
(83)
Za prvé, důvodem byla skutečnost, že společnost MOL musela uhradit stanovené zvýšení poplatků za těžbu (z 12 % na 12,24 %) stejně jako jakákoli jiná společnost, která by chtěla prodloužit povolení na těžbu. V tomto ohledu se společnosti MOL dostalo standardního zacházení a nebyla nijak znevýhodněna. V tomto okamžiku se ani neprojevilo zvýhodnění společnosti MOL. K tomu došlo až po první novele horního zákona, tedy od 8. ledna 2008.
(84)
Navíc v roce 2008 společnost MOL zaplatila o 28,4 miliardy HUF a v roce 2009 o 1,9 miliardy HUF méně na poplatcích za těžbu na polích, na nichž se již těžilo, než by bývala zaplatila, kdyby podléhala znění horního zákona, které bylo v té době v platnosti.
(85)
Pokud jde o další složky platby podle oddílu 26/A odst. 5 horního zákona (tj. poplatky za prodloužení a jednorázová platba), tyto částky byly zaplaceny za prodloužení povolení, a nikoli za právo platit nižší poplatky než konkurence. Tyto složky platby ani nelze považovat za „zálohu“ na poplatky za těžbu splatné v následujících obdobích. Znění oddílu 26/A odst. 5 horního zákona je v tomto ohledu jasné. Konkrétně stanoví, že „společnost zaplatí poplatky, pokud jí je prodloužení uděleno“. Dvě další součásti souvisejí s počtem polí, na která bylo prodloužení uděleno. Oddíl 26/A odst. 5 horního zákona tudíž jasně vytváří spojitost mezi prodloužením a platební povinností.
(86)
Podle judikatury podpora poskytnutá podniku nemůže být kompenzována poplatkem uloženým stejnému podniku, který představuje zvláštní a odlišný poplatek nesouvisející s opatřením, jež představuje státní podporu (50). V dotyčném případě, jak je uvedeno v odstavci (85), představují složky platby podle oddílu 26/A odst. 5 horního zákona poplatek za prodloužení, který lze chápat jako zvláštní a odlišný poplatek nesouvisející se změnou zákonných poplatků v režimu povolení. A konečně Komise poukazuje na to, že uzavření smlouvy o prodloužení a následné zvýšení poplatků pro společnost MOL vedlo k paradoxní situaci.
(87)
Společnost MOL, která nezačala těžit ve stanovené lhůtě, bude až do roku 2020 hradit nižší poplatky za těžbu v podstatě za všechna svá pole na základě povolení, zatímco její konkurenti, kteří neuzavřeli smlouvu o prodloužení, protože těžbu zahájili včas, a také podléhají režimu povolení, musejí platit vyšší zákonné poplatky.
(88)
Na základě výše uvedených skutečností vyvozuje Komise závěr, že toto opatření přineslo společnosti MOL výhodu. Chrání společnost MOL před náklady, které by jí jinak vznikly. Účinek smlouvy o prodloužení společně s následnou úpravou horního zákona vytvořily výhodu, kterou společnost získala.
(89)
Opatření zahrnuje ušlé příjmy, na které by stát měl jinak nárok, a tudíž je hrazeno ze státních prostředků.
(90)
MOL je integrovaná ropná a plynárenská společnost a je vymezena jako podnik. Soutěží s dalšími podniky, které nevyužívají stejnou výhodu. Z tohoto důvodu dané opatření narušuje hospodářskou soutěž. Společnost MOL navíc působí v odvětví, ve kterém probíhá obchod mezi členskými státy, a tudíž je rovněž splněno kritérium vlivu na obchod v rámci Evropské unie.
(91)
Na základě výše uvedených argumentů se Komise domnívá, že dané opatření splňuje kritéria stanovená v čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU. Za těchto okolností je nutné považovat dotčené opatření za státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
VIII. SLUČITELNOST PODPORY S VNITŘNÍM TRHEM
(92)
Ustanovení čl. 107 odst. 2 a 3 Smlouvy o fungování EU stanoví výjimky z obecného pravidla, že je státní podpora neslučitelná s vnitřním trhem, jak je stanoveno v čl. 107 odst. 1.
(93)
Níže Komise posuzuje slučitelnost daného opatření podle uvedených výjimek. Je třeba poznamenat, že Maďarsko neuvedlo žádné argumenty, pokud jde o slučitelnost s vnitřním trhem.
(94)
Dále je třeba také poznamenat, že toto opatření má za následek snížení nákladů, které by jinak společnosti MOL vznikaly, a proto musí být považováno za provozní podporu.
(95)
Výjimky stanovené v čl. 107 odst. 2 Smlouvy o fungování EU se v tomto případě neuplatní, protože toto opatření není sociální povahy, neposkytuje se individuálním spotřebitelům, není určeno k náhradě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi a neposkytuje se hospodářství určitých oblastí Spolkové republiky Německo postižených rozdělením Německa.
(96)
Další výjimky jsou stanoveny v čl. 107 odst. 3 Smlouvy o fungování EU.
(97)
Podle čl. 107 odst. 3 písm. a) „podpory, které mají napomáhat hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností“, mohou být považovány za slučitelné s vnitřním trhem. Celé území Maďarska bylo považováno za takovou oblast v době přistoupení a většina jeho regionů má stále na takovou pomoc nárok (51).
(98)
Slučitelnost státní podpory pro podporované oblasti se řídí pokyny k regionální podpoře na období 2007-2013 (dále jen „pokyny k regionální podpoře“) (52). Podle pokynů k regionální podpoře může být státní podpora v zásadě schválena pouze pro investiční náklady (53). Jak již bylo uvedeno výše, zmíněnou podporu nelze považovat za investiční podporu. Co se týče provozní podpory, toto opatření nepřispívá k rozvoji žádné činnosti nebo žádné hospodářské oblasti a není v čase omezeno, ani klesající nebo proporční vzhledem k tomu, co je potřebné pro nápravu určitých konkrétních hospodářských situací (54).
(99)
Na základě výše uvedených skutečností se Komise domnívá, že tato podpora nesplňuje podmínky pro udělení výjimky stanovené v čl. 107 odst. 3 písm. a) Smlouvy o fungování EU.
(100)
Podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy o fungování EU „podpory, které mají napomoci uskutečnění některého významného projektu společného evropského zájmu anebo napravit vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu“, mohou být prohlášeny za slučitelné s vnitřním trhem.
(101)
Komise podotýká, že sporná podpora není určena k tomu, aby napomohla uskutečnění některého významného projektu společného evropského zájmu, a Komise rovněž neshledala žádné důkazy, že by byla určena k tomu, aby napravila vážnou poruchu v maďarském hospodářství.
(102)
Na základě výše uvedeného Komise dospěla k závěru, že tato podpora nesplňuje podmínky pro udělení výjimky stanovené v čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy o fungování EU.
(103)
Podle čl. 107 odst. 3 písm. d) Smlouvy o fungování EU podpory určené na pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví mohou být prohlášeny za slučitelné se smlouvou o fungování EU, jestliže neovlivní podmínky obchodu a hospodářské soutěže v EU v míře odporující společnému zájmu. Toto se na dotčený případ zjevně nevztahuje.
(104)
Ustanovení čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy o fungování EU umožňují schválení státní podpory, která má usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Komise vypracovala řadu pokynů a sdělení, která vysvětlují, jak bude používat výjimku uvedenou v čl. 107 odst. 3 Smlouvy o fungování EU.
(105)
Komise se však domnívá, že na základě povahy a charakteru této podpory nelze výjimky podle těchto pokynů a sdělení v této věci uplatnit. Maďarsko navíc netvrdí, že by tato podpora mohla být slučitelná v souladu s uvedenými pravidly.
(106)
Posuzovaná podpora tedy představuje neslučitelnou státní podporu.
IX. OPRÁVNĚNÁ OČEKÁVÁNÍ, ZÍSKANÁ PRÁVA A DISKRIMINACE
(107)
Přestože Komise nezpochybňuje argument, že předvídatelnost lze obecně chápat jako pobídku k investování, je nutné poznamenat, že s ohledem na imperativní charakter kontroly státní podpory prováděné Komisí na základě článku 108 Smlouvy o fungování EU mohou podniky, které jsou příjemci podpory, mít v zásadě legitimní důvěru, že byla zachována pravidla při poskytování podpory, pouze v případě, že tato podpora byla poskytnuta při dodržení postupu udělování státní podpory (55). V tomto ohledu nemá žádný příjemce právo odvolávat se na dobrou víru, aby obhájil získaná práva a vyhnul se vracení podpory (56).
(108)
Je pravda, že Soudní dvůr opakovaně rozhodl, že právo dovolávat se ochrany legitimního očekávání se vztahuje na každý procesní subjekt, u kterého vzbudil orgán Evropské unie podložené naděje. Naopak, nikdo se nemůže dovolávat porušení této zásady, pokud neexistují určité záruky, které mu byly poskytnuty správním orgánem (57). V tomto případě žádný orgán EU společnosti MOL neposkytl žádné záruky, které by mohly ospravedlnit legitimní očekávání.
(109)
Je rovněž pravda, že se příjemce neprávem udělené podpory může odvolávat na výjimečné okolnosti, na jejichž základě by mohl oprávněně očekávat, že podpora je v souladu s právem, a proto odmítnout tuto podporu vrátit. V tomto případě však žádné výjimečné okolnosti neexistují. Naopak novela horního zákona z roku 2008 ukazuje, že se těžební společnosti v zásadě nemohou spolehnout na to, že se zákon nebude žádným způsobem měnit.
(110)
Komise poukazuje na to, že výše poplatků za těžbu vztahující se na pole, která jsou již v provozu, byla v poslední době upravena dvakrát, konkrétně ke dni 8. ledna 2008 a 23. ledna 2009. Za prvé je třeba zdůraznit, že novela horního zákona z roku 2008 byla určena pro stávající povolení k těžbě. Na to jasně poukazuje skutečnost, že znění horního zákona z roku 2008 rovněž zahrnuje podmínky povolení udělených před rokem 2008. Pro tato povolení byly poplatky upraveny od okamžiku, kdy vstoupil nový horní zákon v platnost. To dokazuje, že držitelé povolení nemohou legitimně očekávat ani nezískali právo na to, že se výše těžebních poplatků v průběhu období, na které jim bylo povolení uděleno, nezmění.
(111)
V rozporu s tím, co tvrdí Maďarsko a další zúčastněné strany, judikatura EU potvrzuje, že není možné věřit v neexistenci jakýchkoli legislativních změn (58). Legislativní změny rovněž nelze vyloučit ani na základě zásady právní jistoty.
(112)
Pokud jde o argument diskriminace, je nutné jej rovněž odmítnout. Zvýšení poplatku není diskriminační, je-li uplatněno na každého, zejména protože v rámci daného režimu neexistuje žádné rozlišování, tj. nerozlišuje se mezi podniky, které podléhají povolení.
X. NAVRÁCENÍ
(113)
Podle Smlouvy o fungování EU a ustálené judikatury Soudního dvora je Komise poté, co zjistila, že podpora není slučitelná s vnitřním trhem, oprávněna rozhodnout, že dotyčný stát takovou podporu zruší nebo upraví (59). Povinnost členského státu zrušit podporu, kterou Komise prohlásila za neslučitelnou se společným trhem, slouží podle stálé judikatury Soudního dvora k obnovení dřívějšího stavu (60). Podle Soudního dvora je tohoto cíle dosaženo, jakmile příjemce vrátí protiprávní podporu, čímž ztrácí výhodu, kterou měl na trhu ve vztahu ke svým soutěžitelům, a obnoví se stav, který předcházel poskytnutí podpory (61).
(114)
V souladu s touto judikaturou se v článku 14 nařízení Rady (ES) č. 659/99 stanoví, že „je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil“ (62).
(115)
Jelikož dotčené opatření musí být považováno za protiprávní a neslučitelnou podporu, musí být tato podpora vrácena za účelem obnovení stavu, který na trhu existoval před udělením podpory. Příjemce tudíž musí vrátit částku, která se vypočítává od data, kdy mu byla výhoda udělena, tj. odkdy mohl příjemce příslušnou podporu využívat, a uhradit úroky z vymáhané podpory do úplného vrácení podpory.
(116)
V tomto případě musí být opatření považováno za sled kroků, které stát učinil. Díky smlouvě o prodloužení byla společnost MOL chráněna před budoucím zvyšováním zákonných poplatků za těžbu. Výhoda pro společnost MOL se projevila, když nabyla účinku první novela horního zákona, což bylo dne 8. ledna 2008. Toto je datum, od kterého byla společnost MOL de facto zbavena zátěže plynoucí z vyšších poplatků, a tudíž zvýhodněna oproti své konkurenci.
(117)
Jak bylo objasněno v odstavci 61-65, odpovídajícím referenčním systémem je systém ostatních účastníků trhu, kteří podnikají na základě režimu povolení. Výhodu tedy představuje rozdíl mezi skutečnou výší poplatků za těžbu, kterou společnost MOL uhradila po změně horního zákona za pole, na nichž již probíhala těžba a jež podléhala režimu povolení, a výší poplatků, kterou stanovil horní zákon.
(118)
Jak již bylo uvedeno v odstavci 85 výše, Komise zastává názor, že ostatní složky platby ve smlouvě (poplatky za prodloužení a jednorázová platba) byly zaplaceny za prodloužení povolení, a nikoli za právo platit nižší poplatky než konkurence. To znamená, že je nelze brát v potaz při výpočtu výhody.
Tabulka 5
Shrnutí skutečné a hypotetické výše poplatků za těžbu společnosti MOL za příslušné období
Platby poplatků za těžbu
Skutečné (63)
(podle smlouvy o prodloužení) v milionech HUF
Hypotetické
(podle platného horního zákona) v milionech HUF
Rozdíl v milionech HUF
2008
106 226,3
134 671,0
-28 444,7
2009
67 099,7
69 041,8
-1 942,1
(119)
Rozdíl tedy činí 28,4 miliardy HUF za rok 2008 a 1,9 miliardy HUF za rok 2009, tj. celkem 30,3 miliardy HUF, jak je uvedeno v tabulce 5. Toto je částka, kterou by Maďarsko mělo od společnosti MOL vymáhat, plus úroky z vymáhané podpory. Vráceny by měly být i částky za rok 2010, v jejichž případě ještě nejsou k dispozici žádné údaje.
(120)
Rozdíl ve výši ušlých poplatků mezi lety 2008 a 2009 vznikl v důsledku skutečnosti, že poté, co dne 23. ledna 2009 vstoupila v platnost druhá novela horního zákona, byl pro některá pole, tedy pro pole otevřená mezi lety 1998 a 2008 alespoň částečně obnoven právní stav, který byl před novelou z roku 2008.
XI. ZÁVĚR
(121)
Na základě výše uvedených skutečností Komise vyvozuje závěr, že opatření ve prospěch společnosti MOL, tedy účinky smlouvy o prodloužení spolu s novelou horního zákona z roku 2008, představuje státní podporu, která je neslučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
(122)
Jelikož musí být opatření považováno za protiprávní a neslučitelnou státní podporu, musí společnost MOL tuto podporu vrátit za účelem obnovení situace, která na trhu existovala před udělením této podpory.
(123)
Částka, kterou musí společnost vrátit, činí 28 444,7 milionu HUF za rok 2008 a 1 942,1 milionu HUF za rok 2009. Pokud jde o rok 2010, z hlediska poplatků za těžbu, které již byly uhrazeny, musí Maďarsko vypočítat částku, jež má být vrácena, stejným způsobem jako pro roky 2008 a 2009, dokud nebude opatření zrušeno,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Kombinace pevně stanoveného poplatku za těžbu vymezeného ve smlouvě o prodloužení uzavřené mezi maďarským státem a společností MOL Nyrt. dne 22. prosince 2005 a následných změn zákona č. XLVIII z roku 1993 o těžbě představuje státní podporu pro společnost MOL Nyrt. ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
2. Státní podpora uvedená v čl. 1 odst. 1, kterou Maďarsko protiprávně udělilo společnosti MOL Nyrt. v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování EU, je neslučitelná s vnitřním trhem.
3. Maďarsko zastaví poskytování státní podpory uvedené v odstavci 1 do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 2
1. Maďarsko zajistí navrácení podpory uvedené v článku 1 od příjemce.
2. Celková výše státní podpory činí 28 444,7 milionu HUF za rok 2008 a 1 942,1 milionu HUF za rok 2009. Pokud jde o rok 2010, musí Maďarsko vypočítat částku podpory do data zrušení opatření.
3. Částky, které mají být navráceny, jsou úročeny ode dne, kdy byly dány příjemci k dispozici, do dne jejich skutečného navrácení.
4. Výše úroků je vypočtena jako složený úrok podle kapitoly V nařízení (ES) č. 794/2004 pozměněného nařízením (ES) č. 271/2008.
Článek 3
1. Podpora uvedená v článku 1 se získá zpět okamžitě a účinně.
2. Maďarsko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne jeho oznámení.
Článek 4
1. Do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí poskytne Maďarsko Komisi následující informace:
a)
celkovou částku (jistinu a úroky z vymáhané podpory), která má být od příjemce získána zpět, včetně výpočtu výše podpory za rok 2010;
b)
podrobný popis opatření již přijatých a plánovaných k dodržení požadavků tohoto rozhodnutí;
c)
doklady prokazující, že příjemci bylo nařízeno podporu vrátit.
2. Maďarsko informuje Komisi o průběhu vnitrostátních opatření přijatých k provádění tohoto rozhodnutí, dokud nebude podpora uvedená v článku 1 zcela získána zpět. Na žádost Komise neprodleně poskytne informace o opatřeních již přijatých a plánovaných k dodržení požadavků tohoto rozhodnutí. Poskytne rovněž podrobné informace o částkách podpory a úrocích z vymáhané podpory, které již byly od příjemce získány zpět.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Maďarské republice.
V Bruselu dne 9. června 2010.
KOMISIJAS LĒMUMS
(2010. gada 9. jūnijs)
par valsts atbalstu C 1/09 (ex NN 69/08), ko Ungārija piešķīrusi uzņēmumam MOL Nyrt.
(izziņots ar dokumenta numuru C(2010) 3553)
(Autentisks ir tikai teksts ungāru valodā)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2011/88/ES)
EIROPAS SAVIENĪBAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu un jo īpaši tā 62. panta 1. punkta a) apakšpunktu,
ņemot vērā Komisijas lēmumu, ar kuru attiecībā uz atbalstu C 1/09 (ex NN 69/08) (1) Komisija nolēma uzsākt Līguma 108. panta 2. punktā noteikto procedūru (2),
uzaicinājusi ieinteresētās personas saskaņā ar iepriekš minētajiem noteikumiem iesniegt piezīmes un ņemot vērā to piezīmes,
tā kā:
I. PROCEDŪRA
(1)
Pēc 2007. gada 14. novembrī saņemtās sūdzības Komisija 2009. gada 13. janvārī uzsāka oficiālu izmeklēšanas procedūru par pasākumiem, kurus Ungārija veikusi un kuri, iespējams, ir valsts atbalsts Ungārijas uzņēmumam Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. (turpmāk “MOL”).
(2)
Ungārija savas piezīmes attiecībā uz Komisijas lēmumu par procedūras uzsākšanu iesniedza 2009. gada 8. aprīlī.
(3)
Lēmums par procedūras uzsākšanu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī tika publicēts 2009. gada 28. martā (3). Piezīmes 2009. gada 27. aprīlī saņemtas no divām ieinteresētām personām - MOL un Ungārijas Derīgo izrakteņu ieguves asociācijas (Magyar Bányászati Szövetség).
(4)
Komisija pārsūtīja šīs piezīmes Ungārijai 2009. gada 2. jūnija vēstulē. Ungārija 2009. gada 3. jūlija vēstulē paziņoja, ka tai nav piezīmju par ieinteresēto personu apsvērumiem.
(5)
Komisija 2009. gada 21. septembrī un 2010. gada 12. janvārī lūdza Ungārijas iestādes sniegt papildu informāciju, un Ungārija atbildēja 2009. gada 19. oktobra un 2010. gada 9. februāra vēstulē.
II. ATBALSTA SAŅĒMĒJS
(6)
MOL ir Budapeštā, Ungārijā, reģistrēts integrēts naftas un gāzes uzņēmums. MOL pamatdarbība Ungārijas tirgū ietver izpēti jēlnaftas un dabasgāzes atradņu atklāšanai un šo izejvielu ieguvi, gāzes produktu ražošanu, jēlnaftas produktu pārstrādi, pārvadāšanu, glabāšanu un izplatīšanu gan mazumtirdzniecībā, gan vairumtirdzniecībā, dabasgāzes pārvadi un olefīnu un poliolefīnu ražošanu un pārdošanu. Turklāt MOL grupā (kurā iekļauts uzņēmums MOL) ietilpst vēl vairāki citi Ungārijas un ārvalstu meitasuzņēmumi (4).
(7)
Ungārijā un Slovākijā MOL grupa ir tirgus līdere visos tās pamatdarbības veidos. MOL un MOL grupas neto pārdošanas apjoms 2008. gadā attiecīgi bija aptuveni 6,8 miljardi euro un 13 miljardi euro (5). Tajā pašā gadā pamatdarbībā gūtā peļņa attiecīgi bija aptuveni 400 miljoni euro un 732 miljoni euro.
III. PASĀKUMA APRAKSTS
(8)
Vispārīgie noteikumi, ar kuriem Ungārijā regulē derīgo izrakteņu ieguvi, ir noteikti 1993. gada Likumā par derīgo izrakteņu ieguvi (turpmāk “Derīgo izrakteņu ieguves likums”) (6), ar kuru regulē arī ar ogļūdeņražu (t. i., jēlnaftas un dabasgāzes) ieguvi saistītās darbības (ģeoloģisko izpēti, izpēti un ieguvi).
(9)
Derīgo izrakteņu ieguves likumā ir nošķirta derīgo izrakteņu ieguve, ko veic, pamatojoties uz diviem dažādiem juridiskiem instrumentiem: i) koncesiju (7) un ii) atļauju (8).
-
Koncesijas gadījumā par ieguves rūpniecību atbildīgais ministrs (turpmāk - “atbildīgais ministrs”) noslēdz līgumu (9) ar atklātās izsoles (10) uzvarētāju par “slēgtas teritorijas” izmantošanu.
-
Šī ir atšķirība no “atklātām teritorijām” (11) - attiecībā uz tām Derīgo izrakteņu ieguves pārvalde nevar atteikties izsniegt atļauju derīgo izrakteņu ieguves tiesībām, ja pieteikuma iesniedzējs atbilst likumā noteiktajiem nosacījumiem (12).
(10)
Kā noteikts Derīgo izrakteņu ieguves likumā (13), slēgtās teritorijās ieguvi var veikt tikai, pamatojoties uz koncesiju. Tāpēc par atklātu uzskatāma jebkura teritorija, kas nav slēgta. Saskaņā ar Ungārijas sniegto skaidrojumu sākotnējais nolūks bija visus derīgo izrakteņu ieguves laukus noteikt par nodošanai koncesijā paredzētām slēgtām teritorijām. Atklātās teritorijas ar, iespējams, mazāku derīgo izrakteņu daudzumu būtu izņēmums. Šādus laukus uzskatīja par mazāk vērtīgiem, un nebija paredzams, ka atklātā izsolē par tiem varētu saņemt piedāvājumus.
(11)
Derīgo izrakteņu ieguves likumā noteikts arī, ka valstij par derīgo izrakteņu ieguvi pienākas maksa, tās lielumu nosakot procentos no iegūto izrakteņu vērtības (14). Maksa par ieguvi atšķiras atkarībā no piemērojamā režīma.
-
Koncesiju gadījumā maksu par ieguvi nosaka koncesijas nolīgumā (15).
-
Ja derīgos izrakteņus iegūst, pamatojoties uz atļauju, maksu nosaka atbilstīgi Derīgo izrakteņu ieguves likumam (16). Līdz 2008. gada janvārim maksa, kas saistīta ar ogļūdeņražu ieguvi, to veicot ar atļauju, sasniedza 12 % laukos, kuru izmantošanu uzsāka no 1998. gada 1. janvāra, un J % - laukos, kuru izmantošanu uzsāka pirms 1998. gada 1. janvāra (17). Faktors “J” bija aprēķināmi pēc formulas, kas pamatojās uz retrospektīvām gāzes cenām, iegūto daudzumu un vērtību; to minimālā vērtība bija 12 %.
(12)
Derīgo izrakteņu ieguves likuma 26.A panta 5. punktā ir noteikts, ka ieguves uzņēmumam, kas ieguvi veic saskaņā ar atļauju, ieguves tiesības anulē, ja ieguve netiek uzsākta piecu gadu laikā pēc Derīgo izrakteņu ieguves pārvaldes izsniegtajā atļaujā norādītās dienas (18).
(13)
Šajā pantā ir noteikta arī šā termiņa pagarināšanas iespēja, atbildīgajam ministram noslēdzot nolīgumu ar ieguves uzņēmumu (19). Pantā ir noteiktas trīs dažādas maksas, kas maksājamas, ja piešķirts ieguves tiesību termiņa pagarinājums:
a)
pirmkārt, par neizmantotajiem laukiem līdz to izmantošanas uzsākšanai ir noteikta maksa par termiņa pagarināšanu; šī maksa ne vairāk kā 1,2 reizes pārsniedz sākotnējo maksu par ieguvi, ko aprēķina pēc derīgo izrakteņu hipotētiskā daudzuma, jo šis maksājums jāveic pirms ieguves faktiskas uzsākšanas laukā;
b)
otrkārt, ja iesniegums par pagarinājuma piešķiršanu attiecas uz vairāk nekā diviem laukiem, par termiņa pagarināšanu noteiktā likme ir jāpiemēro visiem uzņēmuma ieguves laukiem;
c)
treškārt, ja pagarinājums attiecas uz vairāk nekā pieciem laukiem, papildus var iekasēt vienreizēju maksājumu (20).
(14)
MOL2005. gada 19. septembrī lūdza pagarināt iepriekš uz atļaujas pamata piešķirto ieguves tiesību termiņu divpadsmit ogļūdeņražu ieguves laukiem, kuros līdz noteiktajam termiņam ieguve nebija uzsākta. Pamatojoties uz Derīgo izrakteņu ieguves likuma 26.A panta 5. punktu, 2005. gada 22. decembrīMOL un ministrs noslēdza nolīgumu par termiņa pagarināšanu ar turpmāk minētajiem nosacījumiem.
a) Maksa par termiņa pagarinājumu.: Lūgumā minētās divpadsmit ieguves atļaujas tika pagarinātas par pieciem gadiem (t. i., MOL bija vēl pieci gadi līdz ieguves uzsākšanai šajos laukos). Maksa par termiņa pagarinājumu katram no pieciem pagarinājuma gadiem tika noteikta, izmantojot tobrīd maksai par ieguvi spēkā esošo 12 % likmi un reizinātāju (“c”), kurš bija no 1,020 līdz 1,050, tādējādi iegūstot turpmāk 1. tabulā norādītās maksas par termiņa pagarinājumu (21). Maksa par termiņa pagarinājumu tika noteikta pieciem nolīguma pagarinājuma gadiem. Ja ieguvi laukos faktiski uzsāktu, noteiktā maksa būtu jāpiemēro piecpadsmit līguma darbības gadu atlikušajai daļai kā maksa par ieguvi no laukiem, uz kuriem attiecas termiņa pagarinājums (22).
b) Palielinātās maksas attiecināšana uz visiem ieguves laukiem.: Tā kā ieguves tiesību termiņa pagarinājums tika pieprasīts uz vairāk nekā diviem ieguves laukiem, palielinātā maksa (kas, kā redzams 1. tabulā, ir vienāda ar maksu par termiņa pagarinājumu) turpmākos piecpadsmit gadus, t. i., līdz 2020. gadam, jāpiemēro visiem MOL laukiem, kuru izmantošana, pamatojoties uz atļauju, tika uzsākta pēc 1998. gada 1. janvāra. Tiem laukiem, kuros ieguvi uzsāka pirms 1998. gada 1. janvāra, ir piemērojams koeficients “J”, kas reizināts ar “c” (23).
c) Nemainīgā maksa par derīgo izrakteņu ieguvi.: Puses arī skaidri vienojās, ka noteiktā ieguves maksa tiks piemērota līdz līguma darbības termiņa beigām (t. i., līdz 2020. gadam) neatkarīgi no grozījumiem Derīgo izrakteņu ieguves likumā (24).
d) Vienreizējais maksājums.: Tā kā ieguves tiesību termiņa pagarinājums tika pieprasīts uz vairāk nekā pieciem ieguves laukiem, nolīgumā tika noteikts arī vienreizējs maksājums 20 miljardu HUF (25) apmērā (26).
e) Noteikums par nolīguma darbības izbeigšanu.: Nolīgumā bija noteikts, ka to nevar grozīt vienpusēji (bet tikai ar abu pušu piekrišanu). Viena puse nolīguma darbību vienpusēji varēja izbeigt tikai MOL īpašnieku (vismaz 25 % kapitāldaļu turētāju) maiņas gadījumā.
(15)
Derīgo izrakteņu ieguves pārvalde 2005. gada 23. decembra lēmumā pagarināja MOL ieguves tiesību termiņu lūgumā iekļautajiem divpadsmit laukiem un attiecināja palielinātās maksas piemērošanu uz visiem uzņēmuma laukiem.
(16)
Grozītajā Derīgo izrakteņu ieguves likumā (27), kas stājās spēkā 2008. gada 8. janvārī (28) (turpmāk - “2008. gada grozījums”), maksa par ieguvi dažām ogļūdeņražu kategorijām tika ievērojami palielināta. Maksu par citu derīgo izrakteņu veidu ieguvi šis grozījums neskāra. Grozītā likuma 5. pantā tika noteikta diferencēta maksa par ieguvi atkarībā no: i) datuma, kurā uzsākta ieguves lauka izmantošana, ii) iegūto ogļūdeņražu daudzuma un iii) jēlnaftas cenas attiecīgajā laikā.
-
Laukiem, kuru izmantošanu uzsāka laikā no 1998. gada 1. janvāra līdz 2008. gada 1. janvārim, maksu par ieguvi noteica 30 % apmērā.
-
Laukiem, kuru izmantošanu uzsāka pēc 2008. gada 1. janvāra, piemēroja diferencētas likmes (12 %, 20 % vai 30 %) atkarībā no iegūto ogļūdeņražu daudzuma.
-
Atradnēm, kuru izmantošanu uzsāka pirms 1998. gada 1. janvāra, piemēroja koeficientu “J”, par minimālo vērtību nosakot 30 % likmi.
Turklāt visām šīm likmēm piemēro uzcenojumu atkarībā no jēlnaftas cenas: + 3 %, ja jēlnaftas cena pārsniedz USD 80 par barelu, vai + 6 %, ja tā pārsniedz USD 90 par barelu (turpmāk - “Brenta klauzula”). Īpašas likmes izmanto, piemēram, par sarežģītiem ieguves apstākļiem (12 %) un lielu inertās gāzes daudzumu (8 %).
(17)
Šīs maksas par ieguvi bija spēkā no 2008. gada 8. janvāra līdz 2009. gada 23. janvārim un no dienas, kad stājās spēkā Derīgo izrakteņu ieguves likuma grozījumi, attiecās uz visiem ieguves uzņēmumiem, kuri izmantoja atradņu vietas, pamatojoties uz atļauju, tostarp tiem, kuriem atļauja bija piešķirta pirms 2008. gada janvāra. Jauns Derīgo izrakteņu ieguves likuma grozījums, ar ko ieguves maksu laukiem, kuros darbība bija uzsākta laikā no 1998. gada 1. janvāra līdz 2008. gada 1. janvārim, samazināja līdz 12 %, stājās spēkā 2009. gada 23. janvārī (“Brenta klauzula” tajā tika saglabāta) (29). Cita veida laukiem par ieguvi noteiktā maksa saglabājās tāda pati kā 2008. gadā piemērojamajā Derīgo izrakteņu ieguves likumā.
(18)
Turpmāk 2. tabulā apkopotas atļaujas režīmā par ieguvi piemērojamās maksas atbilstīgi dažādām Derīgo izrakteņu ieguves likuma versijām.
2. tabula
Kopsavilkums par atļaujas režīmā piemērojamo ieguves maksu ieguvi atbilstīgi Derīgo izrakteņu ieguves likumam
Līdz 2008. gadam piemērotā maksa
2008. gadā piemērotā maksa
No 2009. gada 23. janvāra piemērotā maksa
Ieguve uzsākta pirms 1998. gada 1. janvāra
J %
(ne mazāk kā 12 %)
J %
(ne mazāk kā 30 %, + 3 % vai 6 % saskaņā ar Brenta klauzulu)
J %
(ne mazāk kā 30 %, + 3 % vai 6 % saskaņā ar Brenta klauzulu)
Ieguve uzsākta laikā no 1998. gada 1. janvāra līdz 2008. gada 1. janvārim
12 %
30 %
(+ 3 % vai 6 % saskaņā ar Brenta klauzulu)
12 %
(+ 3 % vai 6 % saskaņā ar Brenta klauzulu)
Ieguve uzsākta pēc 2008. gada 1. janvāra
Dabasgāzes lauki ar gada ieguvi zem 300 miljoniem m3
Naftas lauki ar gada ieguvi zem 50 kt
Dati nav pieejami
12 %
(+ 3 % vai 6 % saskaņā ar Brenta klauzulu)
12 %
(+ 3 % vai 6 % saskaņā ar Brenta klauzulu)
Dabasgāzes lauki ar gada ieguvi no 300 līdz 500 miljoniem m3
Naftas lauki ar gada ieguvi no 50 līdz 200 kt
20 %
(+ 3 % vai 6 % Brenta klauzula)
20 %
(+ 3 % vai 6 % Brenta klauzula)
Dabasgāzes lauki ar gada ieguvi virs 500 miljoniem m3
Naftas lauki ar gada ieguvi virs 200 kt
30 %
(+ 3 % vai 6 % saskaņā ar Brenta klauzulu)
30 %
(+ 3 % vai 6 % saskaņā ar Brenta klauzulu)
Ogļūdeņraži, kurus iegūst īpašos apstākļos
12 %
12 %
Liels inertās gāzes daudzums
8 %
8 %
“J” aprēķināms saskaņā ar formulu, kuras pamatā ir retrospektīvās gāzes cenas, kā arī iegūtais daudzums un vērtība, sk. 11. apsvērumu.
IV. PAMATOJUMS PROCEDŪRAS UZSĀKŠANAI
(19)
Pārbaudāmais iespējamais valsts atbalsta pasākums ir 2005. gada 22. decembrī noslēgtais termiņa pagarināšanas nolīgums starp MOL un Ungārijas valsti, ar kuru uzņēmumam tika piešķirts daļējs atbrīvojums no palielinātās ogļūdeņražu ieguves maksas, kas noteikta vēlāk pieņemtajā Ungārijas Derīgo izrakteņu ieguves likuma grozījumā. Ņemot vērā, kā veidots nolīgums un vēlāk pieņemtais grozījums, Komisija uzskata tos par viena pasākuma (turpmāk “pasākums”) daļām un lēmumā par izmeklēšanas uzsākšanu vērtē to kopīgo ietekmi.
(20)
Lēmumā par procedūras uzsākšanu Komisija nonāca pie iepriekšēja secinājuma, ka termiņa pagarināšanas nolīguma rezultātā MOL tika pasargāts no turpmākām maksas par ieguvi izmaiņām un īpaši no tām, kuras noteiktas turpmākajos - 2008. gadā pieņemtajos - Derīgo izrakteņu ieguves likuma grozījumos. Tādējādi uzņēmumam ir dotas priekšrocības salīdzinājumā ar konkurentiem, kuri darbojas pašreiz spēkā esošajā atļaujas režīmā un kuriem bija jāmaksā jaunās noteiktās palielinātās maksas par ieguvi, jo tie nebija iepriekš noslēguši līdzīgus termiņa pagarināšanas nolīgumus. Savā sākotnējā vērtējumā Komisija uzskatīja, ka pasākums ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta nozīmē, un nerada pamatojumu to uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu, jo tam nav piemērojama neviena no atkāpēm.
(21)
Precīzāka informācija iekļauta procedūras uzsākšanas lēmumā, kas uzskatāms par šā lēmuma sastāvdaļu.
V. UNGĀRIJAS IZTEIKTĀS PIEZĪMES
(22)
Ungārijas izvirzītie galvenie argumenti par kumulatīvajiem kritērijiem valsts atbalsta noteikšanai cita starpā ir šādi: i) pasākums nav selektīvs un ii) iespējamam atbalsta saņēmējam priekšrocības nav piešķirtas.
(23)
Attiecībā uz selektivitāti Ungārijas iestādes kopumā apgalvo, ka pasākums nav selektīvs, jo, noslēdzot termiņa pagarināšanas nolīgumu, uz MOL tika attiecināts cits režīms, kas atšķiras no atļaujas režīma.
(24)
Ungārija vispirms apstiprina, ka ir atšķirība starp koncesijas un atļaujas režīmu, uzsverot, ka koncesijas gadījumā ieguves uzņēmums koncesijas piedāvājumā var piedāvāt augstāku maksu par izsoles paziņojumā norādīto, turpretim atļaujas gadījumā maksa ir noteikta Derīgo izrakteņu ieguves likumā. Ungārija arī apgalvo, ka līdztekus šiem diviem režīmiem bija vajadzīgs jauns “kvazikoncesijas” risinājums, kurš paredz maksas par ieguvi noteikšanu atsevišķā līgumā ārpus koncesijas sistēmas. Ungārija uzskata, ka saskaņā ar Derīgo izrakteņu ieguves likuma 26.A panta 5. punktu noslēgto termiņa pagarināšanas nolīgumu var uzskatīt par atbilstīgu tiesisku pamatu šādam “kvazikoncesijas” risinājumam, jo, to noslēdzot, ieguves tiesības faktiski tiek izņemtas no atļaujas režīma darbības jomas un noteiktas, pamatojoties uz līgumu.
(25)
Ungārija piebilst, ka termiņa pagarināšanas nolīgums tieši izriet no Derīgo izrakteņu ieguves likuma loģiskā pamata. Saskaņā ar Ungārijas pausto viedokli nemainīga ieguves maksa visam termiņa pagarināšanas nolīguma darbības laikam ir Derīgo izrakteņu ieguves likuma 26.A panta 5. punktā minētā nolīguma dabisks elements, un ar citiem noteikumiem termiņa pagarināšanas līgumu nevarēja noslēgt. Turklāt visi citi ieguves uzņēmumi varēja sagaidīt to pašu, tāpēc priekšrocības uzņēmumam MOL netika piešķirtas.
(26)
Īpaši Derīgo izrakteņu ieguves likuma 20. panta 11. punktā ir noteikts, ka maksa par ieguvi ir maksa, kas noteikta: i) koncesijas nolīgumā, ii) Derīgo izrakteņu ieguves likumā vai iii) termiņa pagarināšanas nolīgumā. Tādējādi Ungārijas iestādes apgalvo, ka Derīgo izrakteņu ieguves likumā skaidri noteikts - noslēdzot termiņa pagarināšanas nolīgumu, maksa saglabājas nemainīga, pat ja tiesību aktos ir veiktas izmaiņas. Saskaņā ar Ungārijas iestāžu viedokli tas ir skaidri norādīts Derīgo izrakteņu ieguves likumā, t. i., 26.A panta 5. punktā, kurā noteikts, ka palielinātā maksa var pārsniegt sākotnējo maksu par ieguvi ne vairāk kā 1,2 reizes (30). Tāpēc, kā apgalvo Ungārija, tās Likums neļauj piemērot augstāku maksu.
(27)
Apstrīdot apgalvojumu par piešķirtajām priekšrocībām, Ungārija skaidro, ka derīgo izrakteņu resursi ir valsts īpašums un tie pāriet privātā īpašumā, kad tos iegūst uzņēmumi, kuriem pieder par maksu iegūtas tiesības. Norādot uz analoģiju, Ungārija citē spriedumu Ryanair lietā un apgalvo, ka šī konkrētā valsts darbība ir salīdzināma ar tirgus dalībnieka darbību, kaut arī valsts pilda valsts iestādes funkcijas (31).
(28)
Ungārija noliedz, ka maksa par ieguvi ir nodokļa veids, nosaucot to par cenu, kas samaksāta par derīgo izrakteņu ieguvi vai valsts daļu. Ungārija uzsver - tas, ka maksa ir noteikta likumā, nav izšķirošs pamats secinājumam par to kā nodokļa veidu.
(29)
Turklāt Ungārija arī skaidro, ka termiņa pagarināšanas nolīgumā noteiktās trīs dažādās no attiecīgajiem Derīgo izrakteņu likuma noteikumiem izrietošās maksājuma saistības (t. i., maksa par termiņa pagarināšanu, palielinātā maksa par ieguvi, kas attiecināta uz visiem laukiem, un vienreizējais maksājums) nav uzskatāmas par kompensāciju, kas piemērojama tādēļ, ka valsts atsakās no ienākuma, kurš tai jebkurā gadījumā pienākas. Ungārija uzskata, ka no valsts viedokļa šos maksājumus var uzskatīt par papildu ienākumu apmaiņā pret to, ka valsts atsakās no tiesībām izsludināt šos laukus izsolē, lai nodotu koncesijā, ņemot vērā saistītos riskus un potenciālos ienākumus.
(30)
Ungārija uzsver, ka pēc apstrīdētā grozījuma Derīgo izrakteņu ieguves likumā nevienam tirgus dalībniekam faktiski nav bijis jāmaksā par ieguvi vairāk kā uzņēmumam MOL, jo attiecīgajā laikposmā kategorijās, kurām par ieguvi tika noteikta lielāka maksa, konkurentu nebija.
3. tabula
Uzņēmuma MOL gada maksājumi par ieguvi (faktiskie un hipotētiskie)
(miljonos HUF)
Maksājuma veids
Faktiski-saskaņā ar termiņa pagarināšanas nolīgumu
Hipotētiski-saskaņā ar spēkā esošo Derīgo izrakteņu ieguves likumu
Starpība
Starpība neto vērtībā 2009. gada cenās
2005. gads
Vienreizējais maksājums (32)
[…] (35)
[…]
20 000,0
28 064,5
2006. gads
Maksa par termiņa pagarinājumu (33)
[…]
[…]
835,8
1 092,1
Maksa par ieguvi (34)
[…]
[…]
5 755,7
7 520,0
Kopā
[…]
[…]
6 591,6
8 612,1
2007. gads
Maksa par termiņa pagarinājumu
[…]
[…]
769,7
926,5
Maksa par ieguvi
[…]
[…]
3 428,0
4 126,4
Kopā
[…]
[…]
4 197,7
5 052,9
2008. gads
Maksa par termiņa pagarinājumu
[…]
[…]
345,8
382,9
Maksa par ieguvi
[…]
[…]
-28 444,7
-31 498,5
Kopā
[…]
[…]
-28 099,0
-31 115,6
2009. gads
Maksa par termiņa pagarinājumu
[…]
[…]
211,2
211,2
Maksa par ieguvi
[…]
[…]
-1 942,1
-1 942,1
Kopā
[…]
[…]
-1 730,9
-1 730,9
KOPSUMMA
[…]
[…]
959,5
8 883,0
Dati ir Ungārijas iestāžu sniegti un pamatoti.
(31)
Turklāt Ungārija apgalvo, ka pēc termiņa pagarināšanas nolīguma noslēgšanas nolīguma darbības laikā, ņemot vērā visus nolīguma elementus un ieskaitot maksu par termiņa pagarinājumu un vienreizējo maksājumu, MOL absolūtā izteiksmē faktiski samaksāja valstij vairāk nekā tad, ja termiņa pagarināšanas nolīgums nebūtu noslēgts, t. i., ja maksājumu veiktu saskaņā ar Derīgo izrakteņu ieguves likumu. MOL veiktie faktiskie maksājumi salīdzinājumā ar hipotētiskajiem ir parādīti 3. tabulā. Datus iesniedza Ungārijas iestādes.
(32)
Ungārija uzskata, ka derīgo izrakteņu ieguves uzņēmumiem ir tiesības paļauties uz maksas par ieguvi prognozējamību, tāpēc maksai laika gaitā jābūt stabilai. Tieši šādi apsvērumi pamatoja Derīgo izrakteņu ieguves likuma grozījumus, jo, kaut arī maksa par ieguvi tika mainīta, grozījuma pieņemšanas rezultātā tā faktiski nemainījās nevienam ieguves uzņēmumam. Ungārija uzskata, ka Derīgo izrakteņu ieguves likuma grozījumi var rosināt domāt, ka valsts maina ieguves maksu par laukiem, kuros darbība jau ir uzsākta. Tomēr 2008. gada grozījums tika pieņemts kā kompromiss sarunu gaitā pirms Derīgo izrakteņu ieguves likuma pieņemšanas. Tā tiesiskā paļāvība tika pieņemta kā pati par sevi saprotama. Tādējādi ieguves uzņēmums var likumīgi sagaidīt, ka valsts vienpusēji šo maksu nepalielinās. Ungārija secina, ka Derīgo izrakteņu ieguves likuma sistēma un tā konkrētie noteikumi paredz, ka maksa par ieguvi visā līguma darbības laikā saglabāsies nemainīga.
(33)
Visbeidzot, Ungārijas iestādes skaidro, ka “noteikumu par nolīguma darbības izbeigšanos” pamato valsts drošības apsvērumi.
VI. IEINTERESĒTO PERSONU PIEZĪMES
(34)
Komisija saņēma piezīmes no šādām ieinteresētajām personām: MOL (iespējamā valsts atbalsta saņēmēja) un Ungārijas Derīgo izrakteņu ieguves asociācijas, kuras biedrs ir MOL. Abu ieinteresēto personu piezīmes bija līdzīgas Ungārijas izteikumiem, un to paustajās piezīmēs lielā mērā atkārtojās Ungārijas apsvērumi.
(35)
attiecīgā pasākuma iespējamais labuma guvējs MOL norāda, ka pretēji Komisijas lēmumā par procedūras uzsākšanu paustajam viedoklim tam nebija priekšrocību Ungārijas ogļūdeņražu ieguves tirgū. Lielākā daļa no MOL maksas par ieguvi Ungārijas valstij tiek maksāta par ieguves laukiem, kam noteikta J % likme (t. i., darbība tajos tika uzsākta pirms 1998. gada 1. janvāra), kas faktiski nozīmē, ka MOL maksā 64-75 %, turpretim tā konkurentiem (kas ieguvi uzsāka vēlāk un veic darbību mazākos laukos) ir jāmaksā tikai 12 % likme.
(36)
Turklāt termiņa pagarināšanas nolīguma noslēgšana nozīmēja, ka MOL faktiski maksāja valstij vairāk (ņemot vērā visus termiņa pagarināšanas nolīguma elementus) nekā bez nolīguma noslēgšanas, pamatojoties tikai uz Derīgo izrakteņu ieguves likuma sākotnējo variantu.
(37)
Attiecībā uz Komisijas argumentu, ka termiņa pagarināšanas nolīgumu nevar uzskatīt par analoģisku koncesijai, jo tas ir attiecināms uz atļaujas režīmu, MOL atzīmē, ka ieguves tiesību pagarināšanu nevar veikt, pamatojoties uz valsts vienpusēji izsniegtu atļauju, bet gan tikai uz nolīgumu ar ieguves uzņēmumu. Ja tiesību aktu nolūks būtu uzticēt šā jautājuma lemšanu tikai valstij, attiecīgie noteikumi būtu veidoti citādi. Derīgo izrakteņu ieguves likumā pieņemtais formulējums norāda, ka likumdevējs vēlējās termiņa pagarināšanas nolīgumu pielīdzināt koncesijai.
(38)
Lēmumā par procedūras uzsākšanu Komisija norāda uz pretrunu starp Ungārijas iestāžu apgalvojumu, ka Derīgo izrakteņu ieguves likuma grozījums bija vajadzīgs ieņēmumu palielināšanai, un to, ka MOL bija faktiski atbrīvots no palielinātās maksas.
(39)
MOL uzskata, ka šis paziņojums nav pretrunīgs. Vismaz saskaņā ar termiņa pagarināšanas nolīgumu uzņēmums maksāja valstij vairāk, nekā tas maksātu saskaņā ar Derīgo izrakteņu ieguves likumu. MOL maksa par ieguvi no laukiem, kuriem piemēro J likmi, ir ļoti augsta. Turklāt Derīgo izrakteņu ieguves likuma grozījumi varētu ietekmēt tos laukus, kuros darbību uzsāks nākotnē.
(40)
MOL uzskata, ka maksājums par termiņa pagarināšanu nekādā ziņā nav soda nauda, kā rosina domāt Komisija. Derīgo izrakteņu ieguves likumā ir noteiktas arī sankcijas/soda naudas par Derīgo izrakteņu ieguves likuma pārkāpumu derīgo izrakteņu ieguvē. Termiņa pagarināšanas nolīgumā noteiktās maksas ir tapušas sarunu starp ieguves uzņēmumu un valsti rezultātā. Līguma slēgšana nebija obligāta - ieguves uzņēmums varēja to neslēgt, zaudējot savas ieguves tiesības, un iegūt tās lētāk pēc tam, piedaloties atklātā izsoles procedūrā.
(41)
Salīdzināt šādu termiņa pagarināšanas nolīgumu noslēgušo MOL ar konkurentiem, kuri darbojas saskaņā ar atļauju, ir maldinoši. Turklāt MOL uzsver, ka izpildīja visus likumā noteiktos pienākumus un noteikumus.
(42)
Bez tam MOL iebilst pret Komisijas viedokli, ka reizinātāja “c” vērtība ir pārāk zema (jo tā ir mazāka par likumīgi atļauto robežvērtību 1,2). Jāņem vērā arī tas, ka iesniegums par palielināto maksu attiecas gandrīz uz 150 laukiem, tāpēc tā ievērojami palielināja valsts ieņēmumus no derīgo izrakteņu ieguves.
(43)
Visbeidzot, apstrīdot Komisijas argumentu, ka MOL ir dotas priekšrocības, nepiemērojot Brenta klauzulu, uzņēmums atzīmē, ka arī J likme ir atkarīga no cenas.
(44)
Ungārijas Derīgo izrakteņu ieguves asociācija (turpmāk - “Derīgo izrakteņu ieguves asociācija”) pārstāv uzņēmumus, kas veic derīgo izrakteņu ieguvi vai ar derīgo izrakteņu ieguvi saistītu darbību. Tās galvenais mērķis ir uzlabot vispārējo darbības struktūru derīgo izrakteņu ieguvei Ungārijā, pārraudzīt likumdošanas procedūras un rīkoties savu biedru interesēs. Pašlaik tajā ir 66 biedri, tostarp MOL. Derīgo izrakteņu ieguves asociācijas valdes priekšsēdētājs ir augstākā līmeņa vadītājs uzņēmumā MOL (36).
(45)
Derīgo izrakteņu ieguves asociācija uzskata, ka ieguves uzņēmumiem ir tiesības paļauties uz to, ka maksa par ieguvi attiecībā uz laukiem, kuros darbība jau ir uzsākta, saglabāsies nemainīga. Tāpēc valsts nevar vienpusēji palielināt maksu “retroaktīvi” (t. i., par tiem laukiem, kurus jau izmanto). Derīgo izrakteņu ieguves asociācija pauda šo uzskatu saistībā ar likumprojektu pirms Derīgo izrakteņu ieguves likuma grozījuma pieņemšanas, un saskaņā ar Derīgo izrakteņu ieguves asociācijas viedokli šis princips tika ņemts vērā, grozot Derīgo izrakteņu ieguves likumu. Pret galīgo redakciju nebija iebildumu, jo faktiski maksa par ieguvi netiek palielināta, ja ieguve jau ir uzsākta.
(46)
Raksturojot vispārējo stāvokli un ekonomiskos apstākļus derīgo izrakteņu ieguves tirgū, Derīgo izrakteņu ieguves asociācija skaidro, ka derīgo izrakteņu ieguves projekti ir diezgan laikietilpīgi. Laikposms no izpētes uzsākšanas līdz faktiskai ieguvei var ilgt 10-15 gadu. Šajā periodā ieguves uzņēmumam ir tikai izmaksas; līdz ieguves uzsākšanai nav nekādu ieņēmumu. Turklāt ir ģeoloģisks risks, jo nav skaidri zināms, vai izpēte būs sekmīga. Tāpēc projekti jāplāno ļoti rūpīgi. Projekta ienesība ir atkarīga no daudziem faktoriem. Ņemot vērā dažādos riskus, nozare sagaida, ka projekta laikā nemainīgi saglabāsies vismaz tie faktori, kurus var ietekmēt valsts, t. i., tiesību akti vai maksa par ieguvi. Ņemot vērā nozares specifiku, finansēšanas struktūrām projektos ir svarīga nozīme. Kreditori visu laiku padziļināti pēta projektus un, ja nosacījumi būtiski mainās, var pat anulēt finansējumu.
(47)
Tāpēc valstīs ar augstu politisko risku ieguves uzņēmums un valsts slēdz līgumu, pamatojoties uz privāttiesībām. Stabilos reģionos, piemēram, Rietumeiropā, šādi nolīgumi nav nepieciešami, jo var pieņemt, ka valsts laiku pa laikam nemainīs tiesisko regulējumu. Gan ieguves uzņēmums, gan kreditori sagaida, ka valsts daļa saglabāsies stabila. Bez šādas stabilitātes projektu saistītais risks var pieaugt; valsts ar stabilu ekonomisko politiku nevar atļauties bieži mainīt politiku, jo tas atbaidītu ieguves uzņēmumus.
(48)
Derīgo izrakteņu ieguves asociācija arī norāda, ka tiesiskās noteiktības un iegūto tiesību aizsardzības princips ir ietverts Eiropas tiesu praksē un Ungārijas konstitūcijā. Tāpēc Ungārijas tiesību aktos nedrīkst palielināt maksu par ieguvi attiecībā uz tiem laukiem, kurus jau izmanto, jo tiesību aktiem jābūt prognozējamiem. Turklāt Derīgo izrakteņu ieguves asociācija uzskata, ka “stabila” maksa par ieguvi ir iegūtas tiesības.
(49)
Vēl Derīgo izrakteņu ieguves asociācija kā argumentu min diskriminācijas aizliegumu. Īpaši diskriminācija nedrīkst būt starp tiem tirgus dalībniekiem, kuru darbības pamatā ir koncesija, un tiem, kuri darbojas uz atļaujas pamata. Tāpēc ar Ungārijas tiesību aktiem nav atļauts “retroaktīvi” palielināt maksu par ieguvi attiecībā uz tiem laukiem, kurus jau izmanto. EKT daudzos spriedumos ir skaidrojusi, ka tiesiskā noteiktība ir ES tiesību pamatelements. Tiesību aktiem ir jābūt viennozīmīgiem, precīziem un jānodrošina prognozējamība, īpaši, ja tiem ir negatīva ietekme uz indivīdiem vai uzņēmumiem (skatīt citēto tiesu praksi). Derīgo izrakteņu ieguves asociācija norāda arī, ka tiesiskās noteiktības princips un iegūtās tiesības ir ietvertas Ungārijas konstitūcijā, un secina, ka saskaņā ar ES tiesībām un konstitucionālajiem principiem tiesību aktiem ir jānodrošina prognozējamība.
(50)
Visbeidzot, Derīgo izrakteņu ieguves asociācija piebilst, ka iegūto tiesību aizsardzības princips izriet no tiesiskās noteiktības principa. Iegūto tiesību aizsardzības princips ir ievērots valsts un starptautiskajās likumdošanas procedūrās, ar kurām regulē derīgo izrakteņu ieguves tiesības. Arī citās ES dalībvalstīs ir stabils derīgo izrakteņu ieguves jomas tiesiskais regulējums, kurā izmaiņas neveic bieži.
VII. ATBALSTA ESĪBA LESD 107. PANTA 1. PUNKTA NOZĪMĒ
(51)
Lai pārliecinātos, vai pasākums ir valsts atbalsts, Komisijai jānovērtē, vai apstrīdētais pasākums atbilst LESD 107. panta 1. punkta nosacījumiem. Šajā pantā ir teikts: “Ja vien Līgumi neparedz ko citu, ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl tāds atbalsts iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm.” Turpmāk Komisija novērtē, vai apstrīdētais pasākums saskaņā ar šo noteikumu ir valsts atbalsts.
(52)
Sākumā jāatgādina, ka pasākums var būt valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta nozīmē neatkarīgi no tā juridiskās formas. Pat ja termiņa pagarināšanas nolīgums tika noslēgts saskaņā ar Derīgo izrakteņu ieguves likuma attiecīgajiem noteikumiem un Ungārijai ir tiesības ar likumu noteikt maksu par ieguvi, tas nenozīmē, ka šīs darbības vai to rezultāti ir saderīgi ar ES noteikumiem par valsts atbalstu. Pasākuma atbilstība valsts likumam nenozīmē tā saderību ar LESD noteikumiem par valsts atbalstu.
(53)
Turklāt, kā norādīts lēmumā par procedūras uzsākšanu, Komisija neuzskata, ka kāds atsevišķs šā gadījuma elements, t. i., attiecīgs Derīgo izrakteņu ieguves likuma noteikums, termiņa pagarināšanas nolīgums un Derīgo izrakteņu ieguves likuma grozījums, ir pretrunā noteikumiem par valsts atbalstu. Tieši pretēji - Komisija šajā gadījumā uzskata “pasākumu” par visu valsts veikto darbību secību un vērtē termiņa pagarināšanas nolīguma sekas saistībā ar turpmākajiem grozījumiem Derīgo izrakteņu ieguves likumā.
(54)
Attiecībā uz Ungārijas argumentiem, ka maksa par ieguvi nav nodoklis, bet gan valsts daļa, Komisija atzīmē, ka šis arguments no valsts atbalsta vērtēšanas viedokļa ir nebūtisks. Noteikumi par valsts atbalstu ir piemērojami visa veida izmaksām, kas uzņēmumiem ir jāsedz un no kurām tie ir atbrīvoti valsts pasākuma rezultātā. Jebkurā gadījumā jāatzīmē, ka administratīvu atļauju izsniegšana cieto derīgo izrakteņu un ogļūdeņražu ieguvei ir raksturīgs valsts iestāžu uzdevums; maksājumi par šādām atļaujām ir salīdzināmi ar nodokļiem vai administratīvām nodevām.
(55)
Visbeidzot, attiecībā uz noteikumu par nolīguma darbības izbeigšanos Komisija uzskata, ka šis jautājums nav saistāms ar valsts atbalstu. Nolīguma nosacījums, ka līguma darbība beidzas, ja trešā puse iegūst savā īpašumā vairāk nekā 25 % no MOL, ir pasākums, kurā valsts resursi nav iesaistīti.
(56)
Lai pasākumu uzskatītu par valsts atbalstu, tam jābūt selektīvam tādējādi, ka priekšrocības ir piešķirtas tikai konkrētiem uzņēmumiem vai atsevišķu preču ražošanai.
(57)
Saskaņā ar Tiesas praksi (37) attiecībā uz selektivitātes nosacījuma vērtēšanu, kas ir viens no valsts atbalsta jēdziena elementiem, LESD 107. panta 1. punkts nosaka, ka jāvērtē, vai attiecīgajā tiesību aktos noteiktajā shēmā valsts pasākums “dod priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai” salīdzinājumā ar citiem uzņēmumiem, kuri ir tādā tiesiskā vai faktiskā stāvoklī, kas salīdzināms, ievērojot attiecīgā pasākuma mērķi.
(58)
Tiesa vairākos gadījumos arī uzskatīja, ka LESD 107. panta 1. punktā nav nodalīti valsts pasākumu cēloņi vai mērķi, bet tie noteikti atkarībā no to radītās ietekmes (38).
(59)
Tomēr jēdziens par valsts atbalstu neattiecas uz tādiem valsts pasākumiem, kuros uzņēmumus nošķir, pamatojoties uz tās sistēmas vispārējo struktūru, kuras daļu tie veido.
(60)
Komisija nepiekrīt Ungārijas iestāžu un ieinteresēto personu argumentācijai, ka pasākums nav selektīvs.
(61)
Lai noteiktu, vai pasākums ir selektīvs, jānosaka piemērojamā atskaites sistēma (39).
(62)
Šajā gadījumā Komisija uzskata, ka vērtēšanai piemērojamā atskaites sistēma ir atļaujas režīms. Uzņēmumam MOL nebija jāpiedalās izsoles konkursā par tiesībām iegūt koncesijā slēgtu teritoriju. Tā vietā tas ieguva derīgo izrakteņu ieguves tiesības savos laukos saskaņā ar atļauju un šajā režīmā konkurē ar tirgus dalībniekiem. Termiņa pagarināšanas nolīgums ir daļa no atļaujas režīma. MOL nespēja uzsākt ieguvi noteiktajā termiņā un nepieciešamība lūgt termiņa pagarināšanas nolīguma slēgšanu nevar mainīt atskaites sistēmu. Pieņemot šādu argumentu, tiktu radīta situācija, kad bez atklātas izsoles rīkošanas vienam uzņēmumam tiek nodrošināts atsevišķs režīms - kā tas ir koncesijas gadījumā.
(63)
Faktiski lēmums par darbības norisi attiecīgajā jomā, pamatojoties uz koncesiju vai atļauju, ir Ungārijas iestāžu ziņā. Tādējādi, ja Ungārijas iestādes vēlas piešķirt ieguves tiesības, pamatojoties uz līgumu, tās var izvēlēties īstenot pārredzamu koncesijas procedūru, kura iekļauj atklātu izsoles procesu. Komisija nevar piekrist, ka nepārredzamo tā saukto “kvazikoncesiju”, kura pašlaik attiecas tikai uz vienu uzņēmumu (MOL), varētu pieņemt par atsevišķu atskaites sistēmu.
(64)
Turklāt Ungārijai bija liela rīcības brīvība atļaujas pagarināšanai, kā arī turpmākai attiecīgo noteikumu grozīšanai Derīgo izrakteņu ieguves likumā (kaut arī tā zināja par priekšrocībām, kādas tiks radītas uzņēmumam MOL, jo šis uzņēmums bija vienīgais nolīgumu par termiņa pagarināšanu noslēgušais ogļūdeņražu tirgus dalībnieks). Ungārija varēja noteikt maksu par ieguvi jebkurā laikā, t. i., tā varēja nolemt Derīgo izrakteņu ieguves likumu vispār negrozīt. No darbību secības radītās ietekmes viedokļa tās neapšaubāmi bija labvēlīgas vienam konkrētam uzņēmumam.
(65)
Ņemot vērā iepriekš norādīto, Komisija secina, ka atskaites sistēma ir atļaujas režīms.
(66)
Atļaujas režīmā termiņa pagarināšanas nolīgums neapšaubāmi ir selektīvs. Patiesi - kā Ungārijas iestādes pašas apstiprina, pušu sarunu par nolīguma noteikumiem laikā tās noteiktās robežās var vienoties par dažādiem maksājuma elementiem un - kas ir vēl svarīgāk - var nolemt vispār atteikties slēgt nolīgumu. Tātad Ungārijas iestādēm bija rīcības brīvība, slēdzot šādu nolīgumu ar MOL (vai jebkuru citu tirgus dalībnieku) (40).
(67)
Šādu attieksmi nevar skaidrot ar loģiku un sistēmas būtību. No vienas puses, maksu par ieguvi nosaka, lai valstij nodrošinātu ieņēmumus no iegūto izrakteņu vērtības. No otras puses, termiņa pagarināšanas nolīgumā noteiktos maksājuma elementus maksā kā papildmaksu par termiņa pagarinājumu. Taču šajā gadījumā termiņa pagarināšanas nolīguma noslēgšana un turpmākā maksas palielināšana uzņēmumam MOL radīja paradoksālu stāvokli - MOL, nespējot laikus sākt ieguvi, līdz 2020. gadam gūst labumu no zemākas maksas par ieguvi, kas noteikta gandrīz par visiem saskaņā ar atļauju tam piešķirtajiem laukiem, bet tā konkurentiem, kuri arī darbojas atļaujas režīmā un ieguvi uzsāka laikus, tāpēc neslēdzot termiņa pagarināšanas nolīgumu, jāmaksā lielāka likumā paredzētā maksa.
(68)
Tas bija vienīgais termiņa pagarināšanas nolīgums, kuru noslēdza attiecībā uz ogļūdeņražiem. MOL atzīmēja, ka attiecībā uz cietajiem izrakteņiem ir noslēgti arī citi termiņa pagarināšanas nolīgumi. Komisija tomēr secina, ka tie attiecas uz citiem izrakteņu veidiem, kuriem Derīgo izrakteņu ieguves likumā ir paredzēta cita maksa par ieguvi nekā ogļūdeņražiem. Turklāt jāatzīmē, ka Derīgo izrakteņu ieguves likuma grozījumos nebija noteiktas izmaiņas maksā par cieto izrakteņu ieguvi (t. i., attiecīgā “pasākumu secība” neietekmēja tos tirgus dalībniekus, kas šādu nolīgumu bija noslēguši, tāpēc viņi nekādas priekšrocības neguva).
(69)
Pamatojoties uz iepriekš norādīto un neraugoties uz Ungārijas izvirzītajiem argumentiem, Komisija uzskata, ka darbību secība, t. i., Derīgo izrakteņu ieguves likuma 26.A panta 5. punkta redakcija, saskaņā ar šo redakciju noslēgtais termiņa pagarināšanas nolīgums un turpmākais grozījums Derīgo izrakteņu ieguves likumā, bija selektīva uzņēmuma MOL labā.
(70)
Pasākumu secības radītā kopējā ietekme ir tāda, ka no visiem saskaņā ar Derīgo izrakteņu ieguves likuma 5. pantu piešķirtās atļaujas turētājiem īpašs režīms tika piemērots tikai uzņēmumam MOL, pasargājot to no ogļūdeņražu ieguves maksas palielinājuma.
(71)
Jāsecina, ka termiņa pagarināšanas nolīguma slēgšanai piemērojamās plašās rīcības brīvības dēļ un ievērojot, ka atbrīvojums attiecas uz vienu atsevišķu uzņēmumu, pasākums atbilst selektivitātes kritērijam.
(72)
Pretēji Ungārijas iestāžu argumentiem Komisija uzskata, ka valsts neveic saimniecisku darbību, izsniedzot atļaujas derīgo izrakteņu ieguvei. Administratīvo koncesiju vai ieguves atļauju piešķiršana drīzāk ir saistīta ar valsts iestādes pilnvaru īstenošanu, jo privāta struktūra šo darbību principā nevar veikt (41). Ungārijā - tāpat kā citās ES dalībvalstīs - derīgo izrakteņu resursi sākotnēji nepieder privātpersonām. Dalībvalstu tiesību sistēmās kontrole pār derīgo izrakteņu resursiem parasti ir piešķirta valsts iestādēm (42). Tāpēc lēmums par atļauju uzņēmumam izmantot derīgo izrakteņu resursus dalībvalsts izraudzītā veidā un par noteiktu maksu gan pēc būtības, gan saskaņā ar noteikumiem ir valsts iestāžu ziņā, un to var uzskatīt par valsts iestāžu pilnvaru īstenošanu. Ungārijas intervence derīgo izrakteņu ieguves administratīvās uzraudzības nodrošināšanā ir vispārējās, nevis komerciālās interesēs. Tāpēc šāda rīcība uzskatāma par valsts sektora iestādes veiktu valsts intervenci, kas nelīdzinās privāta investora rīcībai tirgus ekonomikā (43).
(73)
Pat ja šajā gadījumā atļaujas izsniegšanu ieguves lauku izmantošanai uzskatītu par saimniecisku darbību, kuru valsts veic komerciāliem mērķiem (kas neatbilst īstenībai), Komisija atzīmē, ka monetārā ziņā nav skaidras un tiešas saistības starp Ungārijas noteikto maksu par ieguvi uzņēmumam MOL un ieguves atļaujas vērtību. Ungārijas argumentācija, proti, ka tā, noslēdzot termiņa pagarināšanas nolīgumu, rīkojās kā tirgus dalībnieks, neapstiprinās. Īpaši nekas neliecina, ka izsoles par koncesiju uz divpadsmit laukiem (kura netiktu pagarināta) rezultātā no konkurenta nebūtu saņemts labāks piedāvājums. Ungārija arī nespēja apliecināt, ka, noslēdzot termiņa pagarināšanas nolīgumu, tā ņēma vērā visus no komerciālā viedokļa būtiskos faktorus un riskus, t. i., visus maksājuma elementus termiņa pagarināšanas nolīgumā, potenciāli lielāko maksu, kas Derīgo izrakteņu ieguves likumā ir noteikta līdz 2020. gadam, nolīguma darbības laiku un iespējamos konkurentus.
(74)
Vēl viens Ungārijas arguments ir, ka pēc apstrīdētā Derīgo izrakteņu ieguves likuma grozījuma pieņemšanas nevienam tirgus dalībniekam faktiski nebija jāmaksā par ieguvi vairāk kā uzņēmumam MOL, jo attiecīgajā laikā kategorijās, kurām par ieguvi ir noteikta lielāka maksa, nebija konkurentu.
4. tabula
Piemērojamo maksu par ieguvi pirms grozījumu pieņemšanas Derīgo izrakteņu ieguves likumā un pēc to pieņemšanas kopsavilkums
Līdz 2008. gadam piemērotā maksa
2008. gadā piemērotā maksa
No 2009. gada 23. janvāra piemērotā maksa
Līdz 2020. gadam
piemērojamā maksa par laukiem, uz kuriem attiecas MOL līgums
Ieguve uzsākta pirms 1998. gada 1. janvāra
J % (46)
(ne mazāk kā 12 %)
J %
(ne mazāk kā 30 %, + 3 % vai 6 % saskaņā ar Brenta klauzulu)
J %
(ne mazāk kā 30 %, +3 % vai 6 % saskaņā ar Brenta klauzulu)
J % × c (47)
(ne mazāk kā 12 %)
Ieguve uzsākta laikā no 1998. gada 1. janvāra līdz 2008. gada 1. janvārim
12 %
30 %
(+ 3 % vai 6 % saskaņā ar Brenta klauzulu)
12 %
(+ 3 % vai 6 % saskaņā ar Brenta klauzulu)
12 % × c
(~ 12,24 % (45))
Ieguve uzsākta pēc 2008. gada 1. janvāra (44)
Dabasgāzes ieguves lauki ar gada ieguvi zem 300 miljoniem m3
Naftas lauki ar gada ieguvi zem 50 kt
Dati nav pieejami
12 %
(+ 3 % vai 6 % saskaņā ar Brenta klauzulu)
12 %
(+ 3 % vai 6 % saskaņā ar Brenta klauzulu)
12 % × c
(~ 12,24 % (45))
Dabasgāzes lauki ar gada ieguvi no 300 līdz 500 miljoniem m3
Naftas lauki ar gada ieguvi no 50 līdz 200 kt
20 %
(+ 3 % vai 6 % saskaņā ar Brenta klauzulu)
20 %
(+ 3 % vai 6 % saskaņā ar Brenta klauzulu)
Dabasgāzes lauki ar gada ieguvi virs 500 miljoniem m3
Naftas lauki ar gada ieguvi virs 200 kt
30 %
(+ 3 % vai 6 % saskaņā ar Brenta klauzulu)
30 %
(+ 3 % vai 6 % saskaņā ar Brenta klauzulu)
Ogļūdeņraži, kurus iegūst īpašos apstākļos
12 %
12 %
Liels inertās gāzes daudzums
8 %
8 %
(75)
Šis arguments ir jānoraida.
(76)
Iepriekš 4. tabulā redzams kopsavilkums par to, cik lielā mērā nolīgums par termiņa pagarinājumu un turpmākais Derīgo izrakteņu ieguves likuma grozījums ietekmēja uz MOL attiecināto maksu, samazinot to zem Derīgo izrakteņu ieguves likumā noteiktās maksas.
(77)
Pirmkārt, Ungārijas iestāžu iesniegtie dati liecina, ka faktiski dažiem tirgus dalībnieku laukiem, par kuriem bija izsniegta atļauja, piemēroja augstāku maksu par ieguvi nekā tā, kuru MOL maksāja laikā no 2008. gada 8. janvāra līdz 2009. gada 23. janvārim Derīgo izrakteņu ieguves likuma pirmā grozījuma rezultātā un arī laikā no 2009. gada 23. janvāra līdz šai dienai Derīgo izrakteņu ieguves likuma otrā grozījuma rezultātā. Ungārijas iestāžu iesniegumi liecina, ka bez MOL 2008. gadā atļauja uz ieguves laukiem bija arī citiem uzņēmumiem, kuri Brenta klauzulas piemērošanas rezultātā maksāja vairāk nekā 12 % (no 14,24 % līdz 18 %) (48).
(78)
Otrkārt, kaut arī Ungārijas iestādes apgalvo, ka ir tikai tādi konkurenti, kas izmanto vai gatavojas izmantot mazākus laukus (t. i., laukus, kuros iegūst mazāk par 500 m3 vai 200 kt), Komisija iebilst, ka, pat ja šos mazākos laukus ieskaitītu 12 % kategorijā, par tiem attiecīgajos gadījumos tomēr būtu jāmaksā Brenta uzcenojums. Tāpēc maksa par ieguvi varētu sasniegt 18 %. Komisija vēlreiz atgādina, ka pasākumu rezultātā Brenta klauzula, kas Derīgo izrakteņu ieguves likumā noteikta visiem tirgus dalībniekiem, netika attiecināta uz MOL.
(79)
Treškārt, runājot par pašreizējo vispārējo tirgus vidi Ungārijā, ar ogļūdeņražu ieguvi nodarbojas vairāki ieguves uzņēmumi. Turklāt ir vairāki uzņēmumi, kuri veic izpēti un, uzsākot lauku izmantošanu, varētu kļūt par MOL konkurentiem. Jebkuram jaunpienācējam, kurš vēlas darboties saskaņā ar atļauju, jāmaksā likumā noteiktā maksa par ieguvi un jākonkurē ar MOL, vienīgo uzņēmumu, kura lauki ir atbrīvoti no vispārējā atļaujas režīmā piemērojamās maksas un par kuriem maksa ir zemāka.
(80)
Ceturtkārt, Komisija atzīmē, ka nav apstrīdams tas, ka MOL maksāja aptuveni 12,24 % likmi ne tikai par tiem divpadsmit laukiem, attiecībā uz kuriem bija spēkā termiņa pagarinājums, bet gan par visiem laukiem, kurus tas 2005. gada nolīguma darbības laikā izmantoja saskaņā ar atļauju, ja izmantošana bija uzsākta pēc 1998. gada 1. janvāra, un J % likmi - ja izmantošana bija uzsākta pirms 1998. gada 1. janvāra. Turklāt termiņa pagarināšanas nolīgumā uzņēmumam MOL ir noteikta maksa saskaņā ar 12,24 % likmi līdz pat 2020. gadam. Tātad MOL ievērojamu laiku bauda priekšrocības uz lielāko daļu no laukiem, attiecībā uz kuriem tam ir izsniegta atļauja.
(81)
Piektkārt, ja, hipotētiski spriežot, Derīgo izrakteņu ieguves pārvalde nebūtu piekritusi termiņa pagarināšanai uz divpadsmit laukiem, ievērojami augstāka maksa par ieguvi būtu piemērota visiem citiem MOL laukiem, kurus tas izmantoja saskaņā ar atļauju, un tā rezultātā valsts varētu būt guvusi lielākus ieņēmumus (49). Turklāt, kā minēts 73. apsvērumā, valsts varēja rīkot izsoli par divpadsmit lauku nodošanu koncesijā, nepagarinot atļaujas termiņu, un tādējādi potenciāli iegūt labāku piedāvājumu no konkurenta.
(82)
Attiecībā uz Ungārijas argumentu, ka MOL maksāja lielāku maksu par ieguvi 2006. un 2007. gadā, proti, 12,24 %, Komisija atzīmē to kā nebūtisku.
(83)
Pirmkārt, MOL bija jāmaksā noteiktais maksas palielinājums (no 12 % līdz 12,24 %) tāpat kā jebkuram citam uzņēmumam, kas vēlas pagarināt ieguves atļauju. Šajā ziņā pret MOL tika izrādīta parastā attieksme, un tas netika nostādīts nelabvēlīgā stāvoklī. Arī MOL priekšrocības šai laikā vēl nebija īstenojušās - tas notika tikai tad, kad stājās spēkā pirmais Derīgo izrakteņu ieguves likuma grozījums, t. i., no 2008. gada 8. janvāra.
(84)
Turklāt par ieguvi no izmantošanā esošajiem laukiem MOL samaksāja summu, kas 2008. gadā bija par 28,4 miljardiem HUF un 2009. gadā - par 1,9 miljardiem HUF mazāka nekā summa, kuru tas būtu samaksājis saskaņā ar tobrīd spēkā esošo Derīgo izrakteņu ieguves likumu.
(85)
Citi Derīgo izrakteņu ieguves likuma 26.A panta 5. punktā noteiktie maksājuma elementi (t. i., maksa par termiņa pagarināšanu un vienreizējo maksājumu) tika maksāti par pagarināšanu, nevis par tiesībām maksāt zemāku maksu par to, ko piemēro konkurentiem. Šos maksājuma elementus nevar arī uzskatīt par “priekšapmaksu” tai maksai par ieguvi, ko pienākas maksāt vēlāk. Šajā ziņā Derīgo izrakteņu ieguves likuma 26.A panta 5. punkta redakcija ir skaidra. Jo īpaši tajā ir teikts, ka “uzņēmums veic maksājumu, ja pagarinājums tiek piešķirts”. Pārējie divi elementi ir saistīti ar lauku skaitu, uz kuriem tiek piešķirts termiņa pagarinājums. Tātad Derīgo izrakteņu ieguves likuma 26.A panta 5. punktā ir skaidri noteikta saistība starp termiņa pagarinājumu un maksājuma saistībām.
(86)
Saskaņā ar tiesu praksi uzņēmumam piešķirto atbalstu nevar izlīdzināt ar tam pašam uzņēmumam uzliktu konkrētu un atšķirīgu maksājumu, kurš nav saistīts ar atbalsta pasākumu (50). Šajā konkrētajā gadījumā, kā aprakstīts 85. apsvērumā, Derīgo izrakteņu ieguves likuma 26.A panta 5. punktā noteiktie pārējie maksājuma elementi ir maksa par pagarināšanu, kuru var uzskatīt par konkrētu un atšķirīgu maksājumu, kas nav saistīts ar likumā noteiktās atļaujas režīmā piemērojamās maksas turpmāko grozīšanu.
(87)
Visbeidzot, Komisija norāda, ka termiņa pagarināšanas nolīguma noslēgšana un turpmākā maksas palielināšana uzņēmumam MOL izraisīja paradoksālo situāciju, kad MOL, nespējot laicīgi uzsākt ražošanu, līdz 2020. gadam gūst labumu no zemākas maksas par ieguvi, kas noteikta gandrīz par visiem saskaņā ar atļauju tam piešķirtajiem laukiem, kamēr tā konkurentiem, kuri arī darbojas atļaujas režīmā un uzsāka ražošanu laicīgi, tāpēc nenoslēdzot termiņa pagarināšanas nolīgumu, jāmaksā lielāka maksa, kas paredzēta likumā.
(88)
Pamatojoties uz norādīto, Komisija secina, ka pasākums radīja priekšrocības uzņēmumam MOL. Tas pasargā MOL no izmaksām, kuras tam citkārt būtu jāsedz. Termiņa pagarināšanas nolīguma un turpmākā Derīgo izrakteņu ieguves likuma grozīšanas kopējās ietekmes rezultātā uzņēmumam ir radītas priekšrocības.
(89)
Pasākums ir saistīts ar neiegūtiem ieņēmumiem, kuri pienāktos valstij, un tāpēc ir veikts par valsts līdzekļiem.
(90)
MOL ir integrēta naftas un gāzes uzņēmējsabiedrība, kas uzskatāma par uzņēmumu. Tā konkurē ar citiem uzņēmumiem, kuri nebauda tādas pašas priekšrocības. Tāpēc pasākums izkropļo konkurenci. Turklāt MOL darbojas nozarē, kurā starp dalībvalstīm norit tirdzniecība; ir izpildīts arī kritērijs par ietekmi uz tirdzniecību Savienībā.
(91)
Pamatojoties uz iepriekš izklāstītajiem argumentiem, Komisija uzskata, ka pasākums atbilst LESD 107. panta 1. punktā noteiktajiem kritērijiem. Šajos apstākļos konkrētais pasākums jāuzskata par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.
VIII. ATBALSTA SADERĪBA AR IEKŠĒJO TIRGU
(92)
LESD 107. panta 2. punktā un 107. panta 3. punktā ir noteikti atbrīvojumi no vispārējā noteikuma par to, ka valsts atbalsts, kā norādīts 107. panta 1. punktā, nav saderīgs ar iekšējo tirgu.
(93)
Turpmāk Komisija vērtē pasākuma saderību, ievērojot šos izņēmuma gadījumus. Jāatzīmē, ka Ungārija nav izvirzījusi nekādus argumentus attiecībā uz saderību ar iekšējo tirgu.
(94)
Turklāt jāievēro arī tas, ka pasākuma rezultātā ir samazinājušās izmaksas, kas citkārt būtu jāsedz MOL, un tāpēc tas jāuzskata par darbības atbalstu.
(95)
LESD 107. panta 2. punkta atkāpes nav piemērojamas šim gadījumam tāpēc, ka tas nav sociāla rakstura atbalsts, tas nav piešķirts individuāliem patērētājiem, nav paredzēts, lai novērstu kaitējumu, ko nodarījušas dabas katastrofas vai ārkārtēji notikumi, un nav atbalsts, ko sniedz tautsaimniecībai dažos Vācijas Federatīvās Republikas apvidos, kurus iespaidojusi šīs valsts sadalīšana.
(96)
Citas atkāpes ir noteiktas LESD 107. panta 3. punktā.
(97)
Līguma 107. panta 3. punkta a) apakšpunktā ir noteikts, ka “atbalstu, kas veicina ekonomikas attīstību apgabalos, kur dzīves līmenis ir ārkārtīgi zems vai kur valda liels bezdarbs,” var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu. Par tādu tika uzskatīta visa Ungārijas teritorija pievienošanās laikā, un lielākā daļa tās reģionu aizvien vēl var pretendēt uz šādu atbalstu (51).
(98)
Valsts atbalsta saderību atbalstāmos reģionos regulē Komisijas pamatnostādnes par valsts reģionālo atbalstu 2007.-2013. gadam (52) (turpmāk - “Reģionālā atbalsta pamatnostādnes”). Saskaņā ar Reģionālā atbalsta pamatnostādnēm valsts atbalstu var atļaut piemērot tikai ieguldījumu izmaksām (53). Kā jau iepriekš teikts, minēto atbalstu nevar uzskatīt par atbalstu, kas paredzēts ieguldījumiem. Ciktāl ir runa par darbības atbalstu, šis pasākums neveicina darbību vai ekonomisko zonu rašanos un tas nav ierobežots laikā, ar laiku nesamazinās un nav samērīgs ar to, kas ir vajadzīgs konkrētu ekonomisko grūtību pārvarēšanai (54).
(99)
Ņemot vērā minēto, Komisija secina, ka uz atbalstu nav attiecināma LESD 107. panta 3. punkta a) apakšpunktā noteiktā atkāpe.
(100)
LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunktā ir teikts, ka “atbalstu, kas veicina kāda svarīga projekta īstenojumu visas Eiropas interesēs vai novērš nopietnus traucējumus kādas dalībvalsts tautsaimniecībā,” var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu.
(101)
Komisija atzīmē, ka attiecīgais atbalsts nav paredzēts svarīga projekta īstenošanai visas Eiropas interesēs, un Komisija arī nav konstatējusi nekādus pierādījumus tam, ka tas ir paredzēts nopietna traucējuma novēršanai Ungārijas ekonomikā.
(102)
Ņemot vērā minēto, Komisija secina, ka uz atbalstu nav attiecināma LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunktā noteiktā atkāpe.
(103)
LESD 107. panta 3. punkta d) apakšpunktā ir teikts, ka atbalstu, kas veicina kultūru un kultūras mantojuma saglabāšanu, var uzskatīt par saderīgu ar LESD, ja tāds atbalsts neiespaido tirdzniecības apstākļus un konkurenci Eiropas Savienībā tiktāl, ciktāl tas ir pretrunā ar kopīgām interesēm. Tas neapšaubāmi uz attiecīgo gadījumu neattiecas.
(104)
LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts atļauj valsts atbalstu, kas veicina konkrētu saimniecisko darbību vai konkrētu tautsaimniecības jomu attīstību, ja šādam atbalstam nav tāds nelabvēlīgs iespaids uz tirdzniecības apstākļiem, kas ir pretrunā kopīgām interesēm. Komisija ir izveidojusi vairākas pamatnostādnes un sniegusi paziņojumus, kuros ir paskaidrots, kādā veidā tā piemēros LESD 107. panta 3. punkta atkāpes.
(105)
Tomēr Komisija uzskata, ka atbalsta būtība un īpatnības neļauj šim gadījumam piemērot attiecīgajās pamatnostādnēs un paziņojumos paredzētos izņēmumus. Turklāt Ungārija nav apgalvojusi to, ka atbalsts varētu būt saderīgs saskaņā ar šiem noteikumiem.
(106)
Tātad vērtējamais atbalsts ir nesaderīgs valsts atbalsts.
IX. TIESISKĀ PAĻĀVĪBA, IEGŪTAS TIESĪBAS UN DISKRIMINĀCIJA
(107)
Kaut arī Komisija neapstrīd argumentu, ka prognozējamība parasti stimulē ieguldījumus, jāatzīmē, ka, ņemot vērā Komisijas obligāto uzraudzību pār valsts atbalstu saskaņā ar LESD 108. pantu, uzņēmumi, kam atbalsts ir piešķirts, nevar noteikti paļauties uz to, ka atbalsts ir likumīgs, ja vien tas nav piešķirts atbilstīgi valsts atbalsta procedūrai (55). Šajā ziņā neviens saņēmējs nevar atsaukties uz labticību, lai aizstāvētu iegūtas tiesības un izvairītos no līdzekļu atmaksāšanas (56).
(108)
Ir taisnība, ka Tiesa ir vairākkārt norādījusi, ka jebkurai personai ir tiesības paļauties uz to, ka tiks ievērots tiesiskās paļāvības aizsardzības princips situācijā, kurā Eiropas Savienības iestāde ir radījusi viņam vai viņai pamatotas cerības. Tomēr persona nevar apgalvot, ka princips ir pārkāpts, ja vien attiecīgā administratīvā iestāde nav devusi viņam vai viņai precīzu apliecinājumu (57). Šajā gadījumā neviena ES iestāde nav devusi uzņēmumam MOL jebkādu apliecinājumu pamatotu cerību dibināšanai.
(109)
Taisnība ir arī tā, ka nelikumīgi piešķirta atbalsta saņēmējam nav liegts atsaukties uz ārkārtas apstākļiem, kuru dēļ tas ir pamatoti pieņēmis, ka atbalsts ir likumīgs, un tādējādi atteikties šo atbalstu atmaksāt. Tomēr šajā gadījumā nav spēkā ārkārtas apstākļi. Gluži pretēji - 2008. gada grozījums Derīgo izrakteņu ieguves likumā parāda to, ka ieguves uzņēmumi principā nevar paļauties uz to, ka likumā nebūs nekādu izmaiņu.
(110)
Komisija norāda, ka maksa par ieguvi attiecībā uz laukiem, kuri jau tiek izmantoti, nesen, proti, no 2008. gada 8. janvāra un no 2009. gada 23. janvāra, ir divreiz grozīta. Pirmkārt, jāuzsver, ka 2008. gada grozījumu Derīgo izrakteņu ieguves likumā bija paredzēts attiecināt uz spēkā esošajām ieguves atļaujām. To skaidri norāda 2008. gada Derīgo izrakteņu ieguves likuma redakcija, kura attiecas arī uz noteikumiem par tām atļaujām, kas piešķirtas pirms 2008. gada. Šādu atļauju gadījumā maksa tika pielāgota no dienas, kad stājās spēkā jaunais Derīgo izrakteņu ieguves likums. Tas pierāda, ka atļauju turētājiem nav iegūtu tiesību vai pamata paļauties uz to, ka noteiktie procentmaksājumi saglabāsies nemainīgi visā atļaujas darbības laikā.
(111)
Pretēji Ungārijas un citu ieinteresēto personu teiktajam ES tiesu prakse apliecina, ka indivīdi nevar paļauties uz to, ka likumos nekad netiks veiktas nekādas izmaiņas (58). Līdzīgā kārtā arī tiesiskās noteiktības princips neliedz veikt izmaiņas likumos.
(112)
Diskriminācijas arguments arī ir noraidāms. Maksas palielināšana nav diskriminējoša, ja to piemēro visiem, īpaši tāpēc, ka režīma robežās nav diferenciācijas, t. i., netiek nodalīti uzņēmumi, kas veic darbību saskaņā ar atļauju.
X. ATMAKSĀŠANA
(113)
Saskaņā ar LESD un Tiesas iedibināto praksi tad, kad tiek secināta atbalsta nesaderība ar iekšējo tirgu, Komisijas kompetencē ir izlemt to, vai attiecīgai valstij tas jāpārtrauc vai jāpārveido (59). Tiesa arī ir konsekventi uzskatījusi, ka valsts pienākums pārtraukt tāda atbalsta sniegšanu, kas, pēc Komisijas ieskatiem, ir nesaderīgs ar iekšējo tirgu, ir paredzēts iepriekšējā stāvokļa atjaunošanai (60). Šajā kontekstā Tiesa ir konstatējusi, ka mērķis ir sasniegts tad, kad saņēmējs ir atmaksājis nelikumīga atbalsta veidā piešķirtās summas, tādējādi zaudējot iepriekš izmantotās priekšrocības pār saviem konkurentiem tirgū, un stāvoklis pirms atbalsta izmaksas ir atjaunots (61).
(114)
Ievērojot šo tiesu praksi, Padomes Regulas (EK) Nr. 659/99 (62) 14. pantā ir noteikts, ka tad, “kad nelikumīga atbalsta gadījumos tiek pieņemti negatīvi lēmumi, Komisija izlemj, ka attiecīgā dalībvalsts veic visus vajadzīgos pasākumus, lai atgūtu atbalstu no saņēmēja”.
(115)
Tāpēc, ja attiecīgais pasākums ir uzskatāms par nelikumīgu un nesaderīgu atbalstu, tas jāatmaksā, lai atjaunotu to stāvokli, kas bija tirgū pirms atbalsta piešķiršanas. Atmaksājamie līdzekļi tiek aprēķināti, sākot no dienas, kad saņēmējs guvis priekšrocības, t. i., kad atbalsts kļuva pieejams saņēmējam, pieskaitot atmaksas procentus, līdz līdzekļi ir faktiski atgūti.
(116)
Šajā gadījumā pasākums ir jāuzskata par valsts veiktu darbību secību. Termiņa pagarināšanas nolīgums pasargāja MOL no likumā paredzētās maksas palielināšanās nākotnē. MOL priekšrocības īstenojās no tā brīža, kad stājās spēkā Derīgo izrakteņu ieguves likuma pirmais grozījums, proti, no 2008. gada 8. janvāra. Šis ir datums, sākot ar kuru, MOL tika faktiski atbrīvots no lielākas maksas radītā apgrūtinājuma, tādējādi baudot labvēlīgāku attieksmi salīdzinājumā ar konkurentiem.
(117)
Kā paskaidrots 61.-65. apsvērumā, piemērojamā atskaites sistēma ir citi tirgus dalībnieki, kuri darbojas saskaņā ar atļauju. Tāpēc priekšrocības ir starpība starp faktisko maksu par izrakteņu ieguvi, ko pēc Likuma grozīšanas MOL maksāja par laukiem, kurus tas izmantoja saskaņā ar atļauju, un Derīgo izrakteņu ieguves likumā noteikto maksu.
(118)
Kā jau aprakstīts iepriekš 85. apsvērumā, Komisija uzskata, ka citi nolīgumā paredzētie maksājuma elementi (maksa par termiņa pagarināšanu un vienreizējais maksājums) tika maksāti par pagarināšanu, nevis tiesībām maksāt zemāku maksu salīdzinājumā ar to, kuru piemēro konkurentiem. Tas nozīmē, ka tie nav ņemami vērā, aprēķinot priekšrocības.
5. tabula
MOL faktisko un hipotētisko saistību summa attiecībā uz maksu par ieguvi par attiecīgo laikposmu
Par ieguvi veiktie maksājumi
Faktiski (63)
(saskaņā ar termiņa pagarināšanas nolīgumu) milj. HUF
Hipotētiski
(saskaņā ar spēkā esošo Derīgo izrakteņu ieguves likumu) milj. HUF
Starpība milj. HUF
2008. gads
106 226,3
134 671,0
-28 444,7
2009. gads
67 099,7
69 041,8
-1 942,1
(119)
Tāpēc starpība, kā norādīts 5. tabulā, ir 28,4 miljardi HUF 2008. gadā un 1,9 miljardi HUF 2009. gadā, t. i., kopā 30,3 miljardi HUF. Šī ir summa, kas Ungārijai būtu jāatgūst no MOL, pieskaitot atmaksas procentus. Atgūšana būtu jāattiecina arī uz 2010. gada summām, par kurām skaitļi vēl nav pieejami.
(120)
Atšķirību summās starp neiegūto maksu par ieguvi 2008. gadā un 2009. gadā rada tas, ka ar otro Derīgo izrakteņu ieguves likuma grozījumu, kas stājās spēkā 2009. gada 23. janvārī (pēc Komisijas lēmuma uzsākt oficiālu izmeklēšanas procedūru), tiesiskā situācija, kas bija spēkā pirms 2008. gada grozījuma pieņemšanas, vismaz daļēji, attiecībā uz konkrētiem laukiem, proti, laukiem, kuru izmantošana tika uzsākta laikā no 1998. līdz 2008. gadam, tika atjaunota.
XI. SECINĀJUMI
(121)
Pamatojoties uz norādīto, Komisija secina, ka pasākums par labu MOL, t. i., termiņa pagarināšanas nolīgums apvienojumā ar Derīgo izrakteņu ieguves likuma 2008. gada grozījumu, ir valsts atbalsts, kas nav saderīgs ar iekšējo tirgu LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.
(122)
Tā kā attiecīgais pasākums ir uzskatāms par nelikumīgu un nesaderīgu atbalstu, atbalsts jāatgūst no MOL, lai atjaunotu to stāvokli tirgū, kas bija pirms atbalsta piešķiršanas.
(123)
Atgūstamā summa ir 28 444,7 miljoni HUF par 2008. gadu un 1 942,1 miljons HUF par 2009. gadu. Attiecībā uz 2010. gadā veiktajiem maksājumiem Ungārijai jāaprēķina atmaksājamā summa tādā pašā veidā kā par 2008. un 2009. gadu līdz tam laikam, kad pasākums ir pārtraukts,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
1. Nemainīgā maksa par ieguvi, kas noteikta termiņa pagarināšanas nolīgumā, kuru 2005. gada 22. decembrī Ungārijas valsts noslēdza ar MOL Nyrt., apvienojumā ar turpmākajiem grozījumiem 1993. gada Likumā XLVIII par derīgo izrakteņu ieguvi ir uzņēmumam MOL Nyrt. piešķirts valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.
2. Šā lēmuma 1. panta 1. punktā minētais atbalsts, ko Ungārija nelikumīgi, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu, ir piešķīrusi uzņēmumam MOL Nyrt., nav saderīgs ar iekšējo tirgu.
3. Ungārija pārtrauc 1. punktā minētā valsts atbalsta sniegšanu divu mēnešu laikā pēc šā lēmuma paziņošanas dienas.
2. pants
1. Ungārija atgūst 1. pantā minēto atbalstu no saņēmēja.
2. Valsts atbalsta kopējā summa ir 28 444,7 miljoni HUF par 2008. gadu un 1 942,1 miljons HUF par 2009. gadu. Attiecībā uz 2010. gadu Ungārijai jāaprēķina atbalsta summa līdz laikam, kad pasākums ir pārtraukts.
3. Atmaksājamās summas ir apliekamas ar procentiem no dienas, kad tās nonāca saņēmēja rīcībā, līdz dienai, kad tās ir faktiski atgūtas.
4. Procenti jāaprēķina gan par pamatsummu, gan procentiem līdz atbalsta atmaksāšanas dienai saskaņā ar V nodaļu Regulā (EK) Nr. 794/2004, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 271/2008.
3. pants
1. Šā lēmuma 1. pantā minētā atbalsta atmaksa ir tūlītēja un efektīva.
2. Ungārija nodrošina šā lēmuma īstenošanu četru mēnešu laikā pēc tā paziņošanas.
4. pants
1. Divu mēnešu laikā pēc šā lēmuma paziņošanas Ungārija iesniedz Komisijai šādu informāciju:
a)
kopējā summa (pamatsumma un atmaksas procenti), kas atgūstama no saņēmēja, ieskaitot aprēķinu par atbalsta summu 2010. gadā;
b)
sīks apraksts par jau veiktajiem un plānotajiem pasākumiem šā lēmuma izpildei;
c)
dokumenti, kas apliecina to, ka saņēmējam ir dots rīkojums atmaksāt atbalstu.
2. Ungārija informē Komisiju par valsts veikto pasākumu gaitu šā lēmuma izpildei, līdz 1. pantā minētais atbalsts ir pilnīgi atmaksāts. Pēc vienkārša Komisijas lūguma tā nekavējoties sniedz informāciju par pasākumiem, kas jau ir veikti vai tiek plānoti šā lēmuma izpildei. Tā arī sniedz sīku informāciju par atbalsta summām, kas atgūtas no saņēmēja, un atmaksas procentiem.
5. pants
Šis lēmums ir adresēts Ungārijas Republikai.
Briselē, 2010. gada 9. jūnijā