ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 12. června 2012
o opatřeních SA. 27420 (C 12/2009) (ex N 19/2009), která provedlo Finsko ve prospěch společnosti Osuuskunta Karjaportti
(oznámeno pod číslem C(2012) 3249)
(Pouze finské a švédské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2013/8/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními, a s ohledem na tyto připomínky (1),
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 15. ledna 2009 oznámilo Finsko Komisi podporu na záchranu spočívající v záruce a úpravě splátkového kalendáře, která byla poskytnuta společnosti Osuuskunta Karjaportti (dále jen „Karjaportti“; v době podání oznámení byla společnost známa jako Järvi-Suomen Portti Osuuskunta). Dopisy ze dne 5. února 2009, 11. února 2009, 16. února 2009 a 20. února 2009 poskytlo Finsko Komisi další informace.
(2)
Dopisem ze dne 8. dubna 2009 Komise Finsko informovala, že se s ohledem na oznámená opatření a některá opatření provedená v minulosti rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) (2). Na základě tohoto rozhodnutí o zahájení řízení poskytlo Finsko Komisi dopisem ze dne 13. května 2009 další informace.
(3)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (3). Komise vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek k opatřením podpory.
(4)
Komise obdržela připomínky od jedné zúčastněné strany. Tyto připomínky předala Finsku, aby se k nim mohlo vyjádřit. Připomínky Finska byly obdrženy dopisem ze dne 28. srpna 2009. Finsko poskytlo další informace e-mailem ze dne 3. listopadu 2009.
(5)
Dopisem ze dne 15. prosince 2009 Komise Finsko informovala, že se rozhodla řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU rozšířit na dodatečná opatření podpory, která byla provedena v minulosti. Finsko poskytlo další informace dopisem ze dne 12. února 2010.
(6)
Rozhodnutí Komise o rozšíření řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (4). Komise vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek k opatřením podpory. Komise neobdržela od zúčastněných stran žádné další připomínky.
(7)
Dne 1. března 2010 informovalo Finsko Komisi o zpětvzetí oznámení o záruce ve prospěch společnosti Karjaportti. Dopisem ze dne 26. března 2010 Komise Finsku sdělila, že se zpětvzetím oznámení o záruce bude zabývat v konečném rozhodnutí spolu s ostatními posuzovanými opatřeními. Komise mimoto Finsku zaslala další dotazy, na něž Finsko odpovědělo dopisem ze dne 22. dubna 2010. Dne 15. července 2010 zaslala Komise Finsku žádost o informace, na niž Finsko odpovědělo dne 20. srpna 2010. Další žádost o informace zaslala Komise dne 28. září 2010 a Finsko na ni odpovědělo dne 29. listopadu 2010. Komise si posléze vyžádala doplňkové informace dopisem ze dne 16. listopadu 2011. Finsko tyto informace poskytlo dne 16. prosince 2011.
2. PŘÍJEMCE
2.1. Družstvo Karjaportti
(8)
Karjaportti je družstevní společnost se sídlem v Mikkeli, s výrobními zařízeními ve městech Mikkeli a Kouvola, jež se obě nacházejí ve východním Finsku (Itä-Suomi), což je region způsobilý pro regionální podporu podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU. Družstvo bylo původně založeno v roce 1914. V roce 1950 bylo nazváno Osuusteurastamo Karjaportti; ode dne 31. prosince 2002 bylo známo jako Järvi-Suomen Portti Osuuskunta a ode dne 14. prosince 2010 pak jako Karjaportti. V současnosti společnost Karjaportti zaměstnává trvale 300 osob a na jaře a v létě dalších 100 až 120 sezónních pracovníků.
(9)
Společnost Karjaportti podniká v oblasti výroby potravin, především v oblasti zpracování masa na výrobky jako masové kuličky a párky. Družstvo mimoto prodává balené maso, kusy masa a jatečně upravená těla. Společnost Karjaportti vyváží malý objem do ostatních členských států.
2.2. Finanční situace společnosti Karjaportti
(10)
Ode dne 1. prosince 2004 prochází společnost Karjaportti restrukturalizací pod soudním dohledem podle zákona o restrukturalizaci podniků č. 47/1993 (5) (dále jen „řízení pod soudním dohledem“; podrobnější informace o restrukturalizaci pod soudním dohledem viz 31.-43. bod odůvodnění).
(11)
Informace o finanční situaci společnosti Karjaportti před restrukturalizací pod soudním dohledem a během ní jsou uvedeny v následující tabulce:
Tabulka I
Hlavní finanční údaje společnosti Karjaportti v EUR
Rok
Obrat
Hospodářský výsledek
Čistý výsledek (zisk/ztráta)
Schodek z předchozích účetních období
Akciový kapitál / rezervy a rezervní fondy
Zůstatek vlastního kapitálu
2000
139 620 882
8 682
-1 169 091
7 681 411/ 10 247 107
8 893 097
2001
139 748 861
2 082 662
549 865
7 812 809/ 9 078 473
9 442 963
2002
135 781 234
2 259 488
14 382
7 783 428/ 9 559 942
17 357 751
2003
128 354 480
-3 299 914
-6 009 055
7 585 778/ 9 506 525
11 083 248
2004
125 849 631
-3 972 464
-10 686 420
7 234 608/ 3 497 953
46 141
2005
101 507 619
-6 629 915
-9 235 908
-7 404 955
7 772 913/ 216 662
-8 651 289
2006
99 802 293
-3 485 054
4 277 565
-16 640 864
8 141 610/ 216 662
-4 005 028
2007
86 962 069
-8 916 539
-7 943 878
-12 363 299
6 244 277/ 216 662
-13 846 239
2008
80 901 753
-3 791 985
-2 770 037
-20 307 178
5 768 185/ 216 662
-17 092 368
2009
64 793 763
305 936
-2 124 435
-23 077 214
5 077 160/ 216 662
-19 907 828
(12)
V roce 2008 podaly finské daňové úřady dvakrát návrh na vyhlášení úpadkového řízení proti společnosti Karjaportti. Při prvním návrhu dne 7. října 2008 předložily příkaz k úhradě částky ve výši 461 579 EUR. Daňové úřady posléze svůj návrh stáhly. Návrh byl opětovně podán dne 1. prosince 2008 s příkazem k úhradě částky ve výši 981 658 EUR. Úpadkové řízení proti společnosti Karjaportti bylo v červnu 2009 uzavřeno, jelikož družstvo splatilo daňovým úřadům dlužnou částku.
3. POPIS OPATŘENÍ
(13)
Posuzovaná opatření spočívají v opatřeních, která provedlo město Mikkeli, kde má společnost Karjaportti své sídlo, a opatřeních provedených společností Finnvera Oyj (dále jen „Finnvera“). Finnvera je specializovaná finanční společnost, kterou vlastní finský stát, a je oficiální finskou vývozní úvěrovou agenturou (6). Níže jsou popsána nejprve opatření, která provedlo město Mikkeli (oddíl 3.1), a poté opatření společnosti Finnvera (oddíl 3.2).
3.1. Opatření, která provedlo město Mikkeli
3.1.1. Záruka poskytnutá dne 12. června 2000 (opatření č. 1) a postoupení pozemku (opatření č. 2)
(14)
Opatření č. 1: Rozhodnutím ze dne 12. června 2000 poskytlo zastupitelstvo města Mikkeli společnosti Karjaportti absolutní záruku („takaus“) pokrývající celý budoucí úvěr ve výši 25 milionů FIM (přibližně 4,2 milionu EUR (7)). Úvěr s pevnou úrokovou sazbou ve výši 5,35 % a s desetiletou dobou trvání společnosti Karjaportti poskytla v září 2000 banka Tapiola Pankki Oy (dále jen „Tapiola“). Rada města Mikkeli zároveň záruku provedla, a to podepsáním smlouvy o záruce. Záruka byla poskytnuta bez poplatku a jako absolutní záruka, kdy ručitel odpovídá za jistinu, jako by se jednalo o jeho vlastní dluh, což znamená, že věřitel mohl ručitele požádat o splacení jistiny, jakmile se stala splatnou. Úvěr se zárukou byl poskytnut na financování výstavby výrobního zařízení v obvodu Tikkala ve městě Mikkeli (8).
(15)
Záruka byla zajištěna formou již existujících zástavních práv k nemovitostem se zapsanou hodnotou ve výši 7,5 milionu FIM (1 261 409 EUR) (9). Při provedení opatření č. 1 byly jako zajištění k dispozici zástavní práva k nemovitostem v hodnotě přibližně 3 milionů FIM. Záruka byla mimoto zajištěna obchodními hypotékami (10) se zapsanou hodnotou ve výši 25 milionů FIM resp. 30,5 milionu FIM, které se vztahovaly na movitý majetek společnosti Karjaportti.
(16)
Při zahájení restrukturalizace pod soudním dohledem v prosinci 2004 požádala banka Tapiola město Mikkeli na základě záruky o uhrazení nesplacených dluhů společnosti Karjaportti. Po provedení těchto plateb ve prospěch banky Tapiola nastoupilo město Mikkeli na místo banky Tapiola jako věřitel společnosti Karjaportti (viz 34. bod odůvodnění).
(17)
Opatření č. 2: V roce 2000 byl společnosti Karjaportti postoupen rovněž pozemek na výstavbu výrobního závodu v Tikkale, a to venkovským okresem Mikkeli (11). Pozemek měl rozlohu 152 366 m2 a město Mikkeli jej společnosti Karjaportti poskytlo bezúplatně, tj. nebyla uhrazena žádná kupní cena. Město Mikkeli se mimoto zavázalo, že převede pozemek, který je připraven na výstavbu. Za tímto účelem město Mikkeli uhradilo společnosti Karjaportti náklady na přípravu pozemku ve výši 2 000 000 FIM (přibližně 336 376 EUR) (12).
(18)
V souvislosti s výstavbou výrobního závodu v Tikkale byla provedena další opatření ve prospěch společnosti Karjaportti. Společnost Finnvera poskytla úvěry a záruky ve výši 20 000 000 FIM (přibližně 3 363 759 EUR) a Ministerstvo práce a hospodářství (posléze Ministerstvo obchodu a průmyslu) udělilo přímé granty ve výši 15 000 000 FIM (přibližně 2 552 819 EUR).
(19)
Celkově měla opatření popsaná v 14.-18. bodě odůvodnění, která měla být provedena za účelem výstavby výrobního závodu v Tikkale, nominální hodnotu 63 783 719 FIM (přibližně 10 757 652 EUR). Podle přehledu uvedeného v následující tabulce činil hrubý grantový ekvivalent provedených opatření 3 617 143 EUR:
Tabulka II
Hrubý grantový ekvivalent provedených opatření v EUR
Opatření
Částka
Hrubý grantový ekvivalent
Záruka města Mikkeli
4 204 698
345 786
Postoupení pozemku městem Mikkeli
300 000
300 000
Příprava pozemku uhrazená městem Mikkeli
336 376
336 376
Úvěr společnosti Finnvera
1 681 879
82 162
Přímé granty: Ministerstvo obchodu a průmyslu
2 552 819
2 552 819
CELKEM
10 757 652
3 617 143
(20)
Hrubý grantový ekvivalent záruky poskytnuté městem Mikkeli vypočítalo Finsko takto: Porovnalo tržní sazbu u srovnatelné záruky (1,75 %) se záruční prémií, kterou skutečně účtovalo město Mikkeli (0 %). Prvek podpory v záruce se rovná rozdílu mezi oběma prémiemi, tj. 1,75 %. Pokud by město Mikkeli účtovalo prémii s touto sazbou, získalo by během desetileté doby platnosti záruky jako prémie částku ve výši 2 406 250 FIM, což by při použití diskontní sazby ve výši 5,7 % ke dni poskytnutí záruky činilo 1 055 949 FIM (přibližně 345 786 EUR).
(21)
Hrubý grantový ekvivalent úvěru společnosti Finnvera vypočítalo Finsko takto: Porovnalo úrokovou sazbu, kterou za úvěr účtovala společnost Finnvera (šestiměsíční EURIBOR plus 1,75 %), s referenční sazbou podle sdělení Komise o způsobu stanovení referenčních a diskontních sazeb (13), jež bylo platné v době poskytnutí úvěru. Prvek podpory odpovídá rozdílu mezi oběma sazbami za dobu trvání úvěru (10 let). Od výsledku výpočtu byla odečtena provize, kterou musela společnost Karjaportti za úvěr zaplatit (0,5 %). Při použití diskontní sazby ve výši 5,7 % ke dni poskytnutí úvěru činil prvek podpory 82 162 EUR.
(22)
Způsobilé investiční náklady byly vypočteny na základě nákladů souvisejících s pořizovacími cenami podle rozdělení uvedeného v tabulce:
Tabulka III
Rozdělení projektových nákladů souvisejících s pořizovacími cenami v EUR
Pozemky a stavby
14 208 192
Stroje a zařízení
11 155 379
Kancelářské vybavení / programové vybavení
572 356
CELKEM
25 935 928
(23)
Prvek podpory ve výši 3 617 143 EUR odpovídá intenzitě podpory 13,95 % celkových způsobilých nákladů ve výši 25 935 928 EUR.
(24)
Společnost Karjaportti požádala o opatření, která provedlo město Mikkeli, před zahájením prací na investičním projektu (14). Opatření přijalo Finsko na podporu regionálního rozvoje. Nový výrobní závod měl zvýšit počet pracovních míst z přibližně 400 na 550 až 600.
3.1.2. Odkoupení pozemků (opatření č. 3)
(25)
Dne 28. února 2002 odkoupilo město Mikkeli od společnosti Karjaportti šest pozemků a jednu stavbu i se souvisejícími nájmy. Kupní cena, která byla uhrazena, činila 6 646 787 EUR (15). Ke dni odkupu nemovitostí městem Mikkeli a v případě jednoho pozemku ke dni převodu jeho vlastnictví na město Mikkeli nebyly nemovitosti zatíženy zástavními právy.
3.1.3. Záruka poskytnutá dne 8. března 2004 (opatření č. 4)
(26)
Rozhodnutím ze dne 8. března 2004 udělilo zastupitelstvo města Mikkeli záruku pokrývající celý úvěr ve výši 607 054 EUR, který měla poskytnout banka Tapiola. Dne 14. dubna 2004 byl úvěr poskytnut s pevnou úrokovou sazbou ve výši 4 % a s desetiletou dobou trvání. Záruka byla udělena bez jakéhokoli poplatku a jako absolutní záruka. Úvěr resp. záruka měly nahradit úvěr poskytnutý bankou Tapiola, pro nějž město Mikkeli původně udělilo záruku rozhodnutím ze dne 2. listopadu 1992. Původní úvěr činil 7,5 milionu FIM (1 261 409 EUR) a byl poskytnut s úrokovou sazbou ve výši 4,5 % na dobu 10 let.
(27)
Záruka byla zajištěna formou zástavního práva k nemovitosti, a to výrobnímu závodu v Tikkale, který byl použit jako zajištění již u opatření č. 1. Město Mikkeli mimoto drželo obchodní hypotéku se zapsanou hodnotou v registru obchodních hypoték ve výši 25 milionů FIM. Rovněž tato obchodní hypotéka byla použita jako zajištění již u opatření č. 1.
(28)
Při zahájení restrukturalizace pod soudním dohledem v prosinci 2004 požádala banka Tapiola město Mikkeli na základě záruky o uhrazení nesplacených dluhů společnosti Karjaportti. Po provedení těchto plateb nastoupilo město Mikkeli na místo věřitele společnosti Karjaportti místo banky Tapiola (viz 34. bod odůvodnění).
3.1.4. Záruka poskytnutá dne 10. května 2004 (opatření č. 5)
(29)
Rozhodnutím ze dne 10. května 2004 udělilo město Mikkeli absolutní záruku, která se vztahovala na celý úvěr ve výši 1,7 milionu EUR, jenž měla poskytnout banka Tapiola. Dne 8. června 2004 se banka Tapiola rozhodla poskytnout tříletý investiční úvěr ve výši 1,7 milionu EUR s pohyblivou úrokovou sazbou dvanáctiměsíční EURIBOR s připočtením pevného rozpětí ve výši 0,3 %. Záruka byla udělena bez jakéhokoli poplatku a jako absolutní záruka. Záruka byla zajištěna stejným zástavním právem k nemovitosti vztahujícím se na výrobní závod Tikkala jako opatření č. 1 a č. 4 a stejnou obchodní hypotékou (16), kterou drželo město Mikkeli. Město Mikkeli mimoto získalo jako zvláštní zástavu nové zajištění ve formě zástavního práva se zapsanou hodnotou ve výši 1 135 268 EUR vztahující se na výrobní závod Tikkala.
(30)
Při zahájení restrukturalizace pod soudním dohledem v prosinci 2004 požádala banka Tapiola město Mikkeli na základě záruky o uhrazení nesplacených dluhů společnosti Karjaportti. Po provedení těchto plateb nastoupilo město Mikkeli na místo věřitele společnosti Karjaportti místo banky Tapiola (viz 34. bod odůvodnění).
3.1.5. Opatření přijatá v rámci restrukturalizace pod soudním dohledem (opatření č. 6)
(31)
Dne 17. listopadu 2004 podala společnost Karjaportti společně s věřiteli Nordea Bank Finland Abp (dále jen „Nordea Bank“), Nordea Rahoitus Suomi Oy (dále jen „Nordea Financing“) a OKO Osuuspankkien Keskuspankki Oyj (ode dne 1. března 2008 se tato společnost nazývá Pohjola Pankki Oyj; dále jen „OKO/Pohjola Bank“) u okresního soudu v Mikkeli návrh na restrukturalizaci pod soudním dohledem. Podle finského práva lze takovouto restrukturalizaci provést za účelem obnovení životaschopného podnikání dlužníka v tísni, zajištění jeho další životaschopnosti nebo dosažení restrukturalizace dluhu (17). Restrukturalizace společnosti Karjaportti pod soudním dohledem byla na základě rozhodnutí okresního soudu v Mikkeli zahájena dne 1. prosince 2004. Z právního hlediska nesmí dlužník ode dne zahájení splácet restrukturalizované dluhy nebo poskytovat zajištění za takovéto dluhy (18). Restrukturalizovanými dluhy jsou veškeré dluhy, které vznikly přede dnem zahájení restrukturalizace.
(32)
Následně byl okresnímu soudu předložen dne 23. června 2005 program restrukturalizace a dne 30. listopadu 2005 revidovaný program restrukturalizace. Doba trvání programu restrukturalizace, kterou okresní soud schválil dne 30. ledna 2006, činila deset let (do dne 1. července 2015). Mezi rokem 2004 a 2008 ukončila společnost Karjaportti 372 pracovních smluv a zadala některé své činnosti externím dodavatelům, například akvizice a činnosti týkající se jatek a bourání masa.
(33)
Celkově představovalo přibližně [30-70] (19) % restrukturalizovaných dluhů, na něž se vztahovala restrukturalizace pod soudním dohledem, dluhy vůči soukromým věřitelům. Soukromými věřiteli s nejvyššími podíly na těchto dluzích byly výše zmíněné banky Nordea Bank a OKO/Pohjola Bank a rovněž Nordea Financing.
(34)
Dne 16. prosince 2004 požádala banka Tapiola v souvislosti s restrukturalizací pod soudním dohledem město Mikkeli o uhrazení tří nesplacených úvěrů, za něž se město Mikkeli zaručilo a které jsou popsány v bodě 3.1.1, 3.1.3 a 3.1.4. a . Po zaplacení dlužných částek bance Tapiola se město Mikkeli stalo věřitelem společnosti Karjaportti, co se týká celkové částky tří nesplacených úvěrů, která činila 5 356 895 EUR. Na úvěry se vztahovalo zajištění popsané v 15., 27. a 29. bodě odůvodnění.
(35)
V rámci restrukturalizace pod soudním dohledem město Mikkeli mimoto zapsalo pohledávku ve výši 682 087 EUR, která sestávala z poplatků, jež nebyly zaplaceny oddělení správy majetku, oddělení vodního hospodářství a oddělení nakládání s odpady v rámci městského úřadu Mikkeli. Na tuto pohledávku se rovněž vztahovalo zajištění popsané v 15., 27. a 29. bodě odůvodnění.
(36)
Úvěry a ostatní dluhy (nezaplacené poplatky) vůči městu Mikkeli se v rámci restrukturalizace pod soudním dohledem považovaly za velké zajištěné pohledávky (20). Ostatní velké zajištěné pohledávky držely soukromé strany (Nordea Bank, Nordea Financing, OKO/Pohjola Bank) a společnost Finnvera (21).
Tabulka IV
Velké zajištěné pohledávky v EUR
Věřitel s velkými zajištěnými pohledávkami
Částka
Podíl v %
Nordea Bank
[…](*)
[10-40] %
Nordea Financing
[…]
[0-20] %
OKO/Pohjola Bank
[…]
[10-40] %
Finnvera
[…]
[10-40] %
Město Mikkeli - úvěry v důsledku uplatněných záruk
[…]
[10-40] %
Město Mikkeli - ostatní dluhy (nezaplacené poplatky)
[…]
[0-20] %
CELKEM
24 579 150
100 %
(37)
Ve vztahu k úvěrům a ostatním dluhům (nezaplaceným poplatkům) vůči městu Mikkeli se v programu restrukturalizace předpokládala tato opatření:
(38)
Úvěr města Mikkeli ve výši 5 356 895 EUR se považoval za „zajištěnou pohledávku“ a byl rozdělen na dvě části. U obou částí byly v souladu s programem restrukturalizace sníženy úrokové sazby: u části ve výši 4,0 milionů EUR činila úroková sazba do dne 31. prosince 2010 […] EURIBOR minus […] % (předpokládalo se však, že úroková sazba nebude vyšší než […] % nebo nižší než […] %). Po tomto datu se účtovala úroková sazba […] EURIBOR. U zbývající části ve výši 1 356 895 milionů EUR byla účtována úroková sazba […] EURIBOR (22). Stejně jako v případě úvěrů se nezaplacené poplatky ve výši 682 087 EUR považovaly za „zajištěnou pohledávku“ a úroková sazba se snížila na […] EURIBOR (23).
(39)
Rovněž u zajištěných pohledávek soukromých věřitelů se v programu restrukturalizace předpokládá úroková sazba […] EURIBOR. U určité částky každého věřitele kromě […] se do dne 31. prosince 2010 předpokládala snížená úroková sazba […] EURIBOR minus […] %; minimální úroková sazba ve výši […] % a maximální úroková sazba ve výši […] %. Po dni 31. prosince 2010 činila úroková sazba u všech zajištěných pohledávek […] EURIBOR.
Tabulka V
Částky úroků u velkých zajištěných pohledávek v EUR
Věřitel s velkými zajištěnými pohledávkami
Úroková sazba […] EURIBOR minus […] % do dne 31. prosince 2010; po tomto dni bude účtována úroková sazba […] EURIBOR u částky
Úroková sazba […] EURIBOR u částky
Nordea Bank a Nordea Financing
[…]
[…]
OKO/Pohjola Bank
[…]
[…]
Finnvera
[…]
[…]
Město Mikkeli - úvěry v důsledku uplatněných záruk
[…]
[…]
Město Mikkeli - ostatní dluhy (nezaplacené poplatky)
[…]
(40)
Město Mikkeli souhlasilo s odkladem splátek výše uvedených dluhů. Podle programu restrukturalizace se splacení zajištěných pohledávek města Mikkeli předpokládá v roce 2015. První splátka měla být uhrazena dne 1. července 2009, od roku 2010 se předpokládají dvě splátky ročně a v roce 2015 má být zaplacena zbývající velká část zajištěných pohledávek, tj. […] EUR v případě úvěrů v důsledku uplatněných záruk a […] EUR v případě ostatních dluhů (nezaplacené poplatky).
(41)
Rovněž soukromí věřitelé souhlasili s odkladem splátek zajištěných pohledávek.
Tabulka VI
Odklad plateb v EUR
Věřitel s velkými zajištěnými pohledávkami
Dluh
Splátka splatná dne 1.7.2009 a 2.1.2010 a 1.7.2010
% celkové výše dluhů
Splátka splatná dne 2.1.2011 a 1.7.2011
% celkové výše dluhů
Splátka splatná co šest měsíců počínaje dnem 2.1.2012 do dne 2.1.2015
% celkové výše dluhů
Splátka splatná dne 1.7.2015
% celkové výše dluhů
Nordea Bank
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Nordea Financing
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
OKO/Pohjola Bank
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Finnvera
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Město Mikkeli
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Město Mikkeli
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Celkem
24 579 150
500 000
2 %
1 000 000
4 %
1 500 000
6 %
10 579 150
43 %
(42)
Podle programu restrukturalizace mělo být splácení úvěrů a nezaplacených poplatků městu Mikkeli dokončeno do roku 2015, přičemž velká část dlužné částky měla být uhrazena v roce 2015. Pokud společnost Karjaportti v roce 2015 na konci restrukturalizace pod soudním dohledem nesplní určité ekonomické požadavky (poměr mezi závazky a provozní marží vyšší než 4), promine město Mikkeli částku nesplacených dluhů ve výši maximálně [0-3] milionů EUR.
(43)
Na konci restrukturalizace pod soudním dohledem se sníží rovněž pohledávky ostatních věřitelů. Nordea Bank odepíše částku ve výši maximálně [0-3 miliony] EUR a Nordea Financing částku ve výši maximálně [0-2 miliony] EUR. Pohledávka společnosti Finnvera se sníží nejvýše o [0-2 miliony] EUR. Pohledávka […] nebude snížena. Podle programu restrukturalizace se částky, o něž mají být zajištěné pohledávky sníženy, zakládají na hodnotě zajištění u zajištěných úvěrů v případě dvou různých scénářů: podle prvního scénáře pokračuje společnost Karjaportti v činnosti; podle druhého scénáře společnost Karjaportti svou činnost změní nebo ukončí, tj. bude nutno zajištění uplatnit. Obě hodnoty byly stanoveny prostřednictvím dvou nezávislých ocenění (24). Konkrétní částka, o niž byla zajištěná pohledávka snížena, pak byla u každého věřitele určena zvlášť s přihlédnutím k jeho pořadí a po srovnání hodnot v případě dvou rozdílných scénářů.
3.1.6. Odkoupení akcií od společnosti Karjaportti (opatření č. 7)
(44)
Dne 2. září 2005 prodala společnost Karjaportti 50 % akcií v realitní společnosti Kiinteistö Oy Suksimäki společnosti ve vlastnictví města Mikkeli za kupní cenu ve výši 860 000 EUR.
3.1.7. Přeměna nezaplacených úroků na úvěry (opatření č. 8)
(45)
Společnost Karjaportti neplatila u zajištěných pohledávek města Mikkeli úroky za období od 16. prosince 2004 do 19. prosince 2005 (25). Tyto úroky činily 281 982 EUR a rozhodnutím zastupitelstva města Mikkeli ze dne 19. prosince 2005 byly přeměněny na úvěr s dobou trvání do konce roku 2010. Úrokovou sazbou u tohoto úvěru je tříměsíční EURIBOR plus 0,3 %. Předpokládalo se, že úvěr začne být splácen v březnu 2009, a ke splácení mělo dojít ve čtyřech stejných splátkách, jež měly být hrazeny dvakrát ročně, tj. v roce 2009 měla být zaplacena částka ve výši 144 991 EUR a v roce 2010 měla být zaplacena částka ve výši 144 991 EUR (26). Splacení dlužných částek bylo přinejmenším částečně odloženo (viz opatření č. 12).
(46)
Přeměna nezaplacených úroků na úvěry v roce 2005 byla v zásadě stanovena v programu restrukturalizace. Podle programu mělo být v této souvislosti zacházeno stejně nejen s městem Mikkeli, nýbrž rovněž se všemi zajištěnými věřiteli. V souladu s tím přeměnil dne 28. prosince 2005 [jeden soukromý věřitel] úroky na úvěr ve výši přibližně 1 623 000 EUR s dobou trvání půjčky do konce roku 2010. Úroková sazba činila tříměsíční EURIBOR plus 1,5 %. Předpokládalo se, že splácení začne v roce 2009. Dne 29. prosince 2005 přeměnil [další soukromý věřitel] úroky na úvěr ve výši přibližně 1 532 500 EUR s dobou trvání půjčky do konce roku 2010. Úroková sazba činila tříměsíční EURIBOR plus 2 %. Začátek splácení se předpokládal v roce 2009.
3.1.8. Odpis dluhů v účetních výkazech za rok 2006 (opatření č. 9)
(47)
Rozhodnutím ze dne 5. února 2007 schválila rada města Mikkeli odepsání pohledávky vůči společnosti Karjaportti ve výši 274 023 EUR v účetních výkazech za rok 2006. Odpis dluhu v účetních výkazech neměl žádný dopad na právní vztah mezi věřitelem a dlužníkem, a město Mikkeli proto nadále usilovalo o splacení tohoto dluhu.
3.1.9. Odpis dluhů v účetních výkazech za rok 2008 (opatření č. 10)
(48)
Město Mikkeli odepsalo ve svých účetních výkazech za rok 2008 nejistou pohledávku vůči společnosti Karjaportti ve výši 5,7 milionu EUR. Odpis dluhu v účetních výkazech neměl žádný dopad na právní vztah mezi věřitelem a dlužníkem, a město Mikkeli proto nadále usilovalo o splacení tohoto dluhu.
3.1.10. Neprovedená záruka, která se plánovala v roce 2009 (opatření č. 11)
(49)
Zastupitelstvo města Mikkeli rozhodlo dne 8. prosince 2008 o poskytnutí absolutní záruky ve výši 2,75 milionu EUR k pokrytí budoucího úvěru, který měla společnosti Karjaportti poskytnout banka Tapiola. Zastupitelstvo pověřilo městskou radu, aby rozhodla o podrobných podmínkách týkajících se absolutní záruky, tj. provedení záruky. Podle oznámení měl úvěr činit 5 819 807 EUR s úrokovou sazbou ve výši 3,65 %. Jako odměna za záruku předpokládá oznámené opatření jednorázový poplatek ve výši 4 % a záruka bude udělena na dobu deseti let (27).
(50)
Rozhodnutí zastupitelstva města Mikkeli se nestalo pravomocným, jelikož u správního soudu v Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus) byla podána stížnost. Na základě této stížnosti soud městu Mikkeli nařídil, aby provádění záruky ukončilo a požádalo Komisi o schválení podpory.
(51)
Jelikož se rozhodnutí zastupitelstva města Mikkeli o poskytnutí záruky nestalo pravomocným, banka Tapiola úvěr společnosti Karjaportti neposkytla. Finsko vzalo oznámení týkající se záruky v březnu 2010 zpět, jelikož společnost Karjaportti stáhla svou žádost o záruku a městská rada dne 22. února 2010 rozhodla o neprovedení rozhodnutí městského zastupitelstva.
3.1.11. Úprava splátkového kalendáře od roku 2009 (opatření č. 12)
(52)
Odklad splácení zajištěných pohledávek: Podle programu restrukturalizace schváleného soudem se předpokládalo, že společnost Karjaportti uhradí v roce 2009 částku ve výši […] EUR a v roce 2010 zbývající částku zajištěných pohledávek ve výši […] EUR (viz tabulka VI). Podle oznámení mělo být splacení těchto částek odloženo nejpozději do dne 1. července 2015.
(53)
Odklad splácení úvěru poskytnutého v roce 2005 (přeměna nezaplacených úroků): Předpokládalo se, že společnost Karjaportti uhradí v roce 2009 částku ve výši 140 991 EUR a v roce 2010 stejnou částku nezaplacených úroků přeměněných na úvěr (40. bod odůvodnění). Podle oznámení mělo být uhrazení těchto částek odloženo na roky 2011 až 2013 (28).
(54)
Správní soud v Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus) zakázal dne 4. února 2009 provedení rozhodnutí městského zastupitelstva, které se týkalo úpravy splátkového kalendáře. Zdá se však, že k úpravě splátkového kalendáře přesto došlo. Počínaje od května 2009 předkládala společnost Karjaportti městu Mikkeli a ostatním věřitelům pravidelně návrhy na odklad plateb týkajících se splatných dluhů za účelem zachování činnosti družstva (29). Tyto návrhy rada města Mikkeli schválila.
3.2. Opatření provedená společností Finnvera
(55)
Podle informací, které předložilo Finsko, poskytla společnost Finnvera společnosti Karjaportti v letech 2004 až 2008 řadu úvěrů a záruk.
(56)
Finnvera je specializovaná finanční společnost, kterou vlastní Finsko a která je oficiální finskou vývozní úvěrovou agenturou. Činnosti společnosti Finnvera se řídí cíli průmyslové politiky a politiky týkající se vlastnictví, které stanoví stát. K těmto cílům patří: zvýšení počtu začínajících podniků; poskytování financování na změny, s nimiž se setkávají malé a střední podniky, a podpora růstu podniků, internacionalizace a vývozu. Předpokládá se, že společnost Finnvera dodržuje při svých činnostech zásadu ekonomické soběstačnosti. Finsko však hradí část ztrát společnosti Finnvera z úvěrů a záruk; stát je přímo odpovědný za domácí záruky a vývozní úvěrové záruky poskytnuté společností Finnvera a uděluje záruky při získávání finančních prostředků ze strany společnosti Finnvera. Tato státní opatření ve vztahu k společnosti Finnvera nespadají do oblasti působnosti tohoto rozhodnutí; Komise si vyhrazuje právo posoudit je v pozdější fázi. Na společnost Finnvera se vztahuje zákon o správním řízení č. 434/2003.
(57)
Co se týká řízení společnosti Finnvera, vlastníka společnosti, kterým je v případě společnosti Finnvera stát, zastupuje dozorčí rada, která dohlíží na správu společnosti ze strany představenstva a generálního ředitele. Členové dozorčí rady jsou voleni z parlamentních skupin politických stran na základě jejich zastoupení ve finském parlamentu. Dozorčí rada společnosti Finnvera mimoto zahrnuje zástupce organizací v souladu s cíli průmyslové politiky společnosti. Představenstvo, které má 6-9 členů a 2 náhradníky, potvrzuje strategii společnosti, schvaluje účetní výkazy a průběžnou zprávu, podporuje rozvoj společnosti a zajišťuje, aby její činnosti byly v souladu se zákonem a plnily cíle stanovené vlastníkem. Čtyři členové představenstva a dva náhradníci jsou voleni z kandidátů, které jmenují různá ministerstva. Za správu společnosti odpovídá generální ředitel.
(58)
Společnost Finnvera je ode dne 25. září 2007 osvobozena od placení daně z příjmů. Toto osvobození od daně schválila Komise. Schvalující rozhodnutí se zakládá na závazku finských orgánů, že společnost Finnvera omezí své činnosti na správu režimů státní podpory (30).
3.2.1. Záruka poskytnutá dne 17. března 2004 (opatření č. 13)
(59)
Dne 17. března 2004 udělila společnost Finnvera záruku na celý úvěr ve výši 91 000 EUR s poplatkem za poskytnutí záruky ve výši 3 % ročně. Úvěr, který měl dobu trvání 3 roky, poskytla banka Tapiola s pevnou úrokovou sazbou ve výši [2-5] % ročně. Úvěr resp. záruka měly nahradit úvěr, který banka Tapiola poskytla v roce 1992.
3.2.2. Úvěr poskytnutý dne 12. ledna 2006 (opatření č. 14)
(60)
Dne 12. ledna 2006 poskytla společnost Finnvera úvěr ve výši 180 000 EUR s úrokovou sazbou šestiměsíční EURIBOR + 2 % ročně. Úvěr souvisí s úroky narostlými během procesu restrukturalizace v období od 2. prosince 2004 do 28. února 2008, které byly přeměněny na nový úvěr. Úvěr byl zajištěn zástavními právy k nemovitostem nacházejícím se v obcích Tikkala, Lappeenranta a Kouvola, a akciemi v […]. Úvěr byl poskytnut do konce roku 2010 a splácení mělo začít v roce 2009. Ke dni 23. listopadu 2011 nebyla dosud splacena jistina ve výši […] EUR. Úroky na úvěry současně přeměnili i soukromí věřitelé […] a […].
(61)
Dne 28. prosince 2005 přeměnil [soukromý věřitel] úroky na úvěr ve výši přibližně 1 623 000 EUR s dobou trvání půjčky do konce roku 2010. Úrokovou sazbou je tříměsíční EURIBOR plus 1,5 %. Splácení mělo podle předpokladů začít v roce 2009.
(62)
Dne 29. prosince 2005 přeměnil [další soukromý věřitel] úroky na úvěr ve výši přibližně 1 532 500 EUR s dobou trvání půjčky do konce roku 2010. Úroková sazba činila tříměsíční EURIBOR plus 2 %. Splácení mělo podle předpokladů začít v roce 2009.
3.2.3. Záruka poskytnutá dne 14. září 2006 (opatření č. 15)
(63)
Dne 14. září 2006 udělila společnost Finnvera společnosti […] protizáruku ve výši 300 000 EUR s poplatkem za poskytnutí záruky ve výši 1,65 % ročně, který hradí společnost Karjaportti. […] zase poskytla společnosti Karjaportti záruku za tutéž částku s úrokovou sazbou ve výši 1,25 %. Tato záruka a protizáruka pokrývaly 16,7 % částky ve výši 1,8 milionu EUR týkající se smlouvy o subdodávkách uzavřené mezi společnostmi […] a Karjaportti. Doba platnosti záruky společnosti Finnvera činila 8 měsíců. Na zbývající část smlouvy o subdodávkách se vztahovaly záruky od […] a […] (825 000 EUR resp. 675 000 EUR), které účtovaly poplatek za poskytnutí záruky ve výši 1,75 %. Společnost Finnvera se na poskytnutí těchto záruk nepodílela, tj. s ohledem na tyto záruky nebyly poskytnuty žádné protizáruky. Platnost protizáruky společnosti Finnvera skončila dne 30. června 2007, aniž by byla tato protizáruka uplatněna. Na základě této záruky proto společnosti Finnvera nevznikly žádné platební povinnosti.
3.2.4. Úvěr poskytnutý dne 6. července 2007 (opatření č. 16)
(64)
Dne 6. července 2007 poskytla společnost Finnvera úvěr ve výši 250 000 EUR s úrokovou sazbou šestiměsíční EURIBOR + 2,5 % ročně. Úvěr byl poskytnut na šest měsíců a měl být splacen do dne 15. ledna 2008. Dosud byla splacena pouze část tohoto úvěru (nesplacená částka ke dni 23. listopadu 2011: […]).
(65)
Soukromí věřitelé, […] a […], poskytli současně úvěry ve výši 800 000 EUR resp. 650 000 EUR, rovněž s šestiměsíční dobou trvání. Úrokovou sazbou u těchto úvěrů byl měsíční EURIBOR plus 2 %. Splácení těchto úvěrů je rovněž opožděno (nesplacené částky ke dni 23. listopadu 2011: […] EUR a […] EUR).
(66)
U těchto dvou úvěrů a u úvěru poskytnutého společností Finnvera poskytla společnost Karjaportti toto zajištění: obchodní hypotéku se zapsanou hodnotou ve výši 1 850 067 EUR; akcie ve společnosti […] a bankovní účet. Tato zajištění byla mezi společnosti Finnvera, […] a […] rozdělena podle jejich rizika ve vztahu k těmto úvěrům. Ve skutečnosti měli tito tři věřitelé stejné pořadí a zajištění si rozdělili podle svých procentních podílů (Finnvera: [0-30] %; [první soukromý věřitel]: [10-50] %; [druhý soukromý věřitel]: [10-50] %).
3.2.5. Záruka poskytnutá dne 9. ledna 2008 (opatření č. 17)
(67)
Dne 9. ledna 2008 udělila společnost Finnvera společnosti […] protizáruku ve výši 280 000 EUR s poplatkem za poskytnutí záruky ve výši 2,5 % ročně, který hradí společnost Karjaportti. Protizáruka pokrývala 80 % záruky ve výši 350 000 EUR, kterou společnosti Karjaportti poskytla dne 11. ledna 2008 společnost […] v souvislosti se smlouvou o subdodávkách uzavřenou mezi […] a […]. Společnost […] účtovala poplatek za poskytnutí záruky ve výši [0-3] %. Společnost Finnvera měla přístup k zajištění ve formě držby akcií ve společnosti […] společností Karjaportti. Podle odhadu společnosti Finnvera ze dne 8. ledna 2008 měly v době udělení protizáruky tyto akcie pro společnost Finnvera hodnotu ve výši […] EUR. Platnost protizáruky skončila dne 28. února 2011 a na základě této záruky se neuskutečnily žádné platby.
4. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(68)
Jak je popsáno v 2., 3. a 6. bodě odůvodnění, Komise se dne 8. dubna 2009 rozhodla zahájit formální vyšetřovací řízení (dále jen „první rozhodnutí o zahájení řízení“). Toto formální vyšetřovací řízení bylo dne 15. prosince 2009 rozšířeno na několik dodatečných opatření (dále jen „druhé rozhodnutí o zahájení řízení“).
4.1. Opatření, která provedlo město Mikkeli
4.1.1. Záruka poskytnutá dne 12. června 2000 (opatření č. 1)
(69)
V prvním rozhodnutí o zahájení řízení měla Komise pochybnosti, zda je dotyčné opatření v souladu se zásadou soukromého investora v tržním hospodářství. Za prvé, podle sdělení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk (31) (dále jen „sdělení o zárukách z roku 2000“), které platilo v době provedení opatření, může opatření představovat státní podporu, jelikož záruka pokrývala dotyčný úvěr v plné výši. Tento závěr by nezměnilo ani sdělení o zárukách z roku 2008, které platí v současnosti (32). Poskytnutí záruky bez poplatku, tj. ve skutečnosti převzetí finančního rizika bez jakéhokoli protiplnění, nelze popsat jako chování tržního subjektu.
(70)
Co se týká slučitelnosti, Komise měla pochybnosti, že by záruka mohla být způsobilá pro výjimku podle čl. 107 odst. 3 SFEU; podle předběžného posouzení se zdálo, že nejsou splněny podmínky pokynů Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích (33) (dále jen „pokyny k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999“).
4.1.2. Postoupení pozemku (opatření č. 2)
(71)
Ve druhém rozhodnutí o zahájení řízení vyslovila Komise pochybnosti, zda se prodej uskutečnil v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství, jelikož nebyly splněny požadavky stanovené ve sdělení Komise o prvcích státní podpory při prodejích pozemků a staveb orgány veřejné moci (34). Usuzovalo se, že nebyla zaplacena tržní cena, jelikož pozemky byly společnosti Karjaportti postoupeny bezúplatně. Společnost Karjaportti nemusela mimoto uhradit náklady na přípravu pozemku.
4.1.3. Odkoupení pozemků (opatření č. 3)
(72)
Ve druhém rozhodnutí o zahájení řízení vyslovila Komise pochybnosti, zda podmínky prodeje vyhovovaly zásadě investora v tržním hospodářství, jelikož Finsko neposkytlo žádné důkazy, že se odkoupení pozemků uskutečnilo za tržních podmínek, jako je ocenění nemovitostí nezávislým odborníkem.
4.1.4. Záruka poskytnutá dne 8. března 2004 (opatření č. 4)
(73)
Ve druhém rozhodnutí o zahájení řízení měla Komise pochybnosti, zda je dotyčné opatření v souladu se zásadou soukromého investora v tržním hospodářství. Za prvé, podle sdělení o zárukách z roku 2000, které bylo v té době v platnosti, může opatření představovat státní podporu, jelikož záruka pokrývala dotyčný úvěr v plné výši. Tento závěr nemění ani sdělení o zárukách z roku 2008, které platí v současnosti. Poskytnutí záruky bez poplatku, tj. ve skutečnosti převzetí finančního rizika bez jakéhokoli protiplnění, nelze mimoto popsat jako chování tržního subjektu, zejména v situaci, kdy společnost již měla potíže.
(74)
Co se týká slučitelnosti opatření, Komisi nebyly poskytnuty dostatečné informace, které by jí umožnily určit, zda byly splněny požadavky stanovené v pokynech k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999.
4.1.5. Záruka poskytnutá dne 10. května 2004 (opatření č. 5)
(75)
Komise měla podobné pochybnosti jako v případě záruky poskytnuté dne 8. března 2004.
4.1.6. Dohoda o restrukturalizaci pod soudním dohledem (opatření č. 6)
(76)
V prvním rozhodnutí o zahájení řízení měla Komise pochybnosti, zda jsou opatření přijatá během restrukturalizace v souladu se zásadou soukromého investora v tržním hospodářství.
(77)
Za prvé, město Mikkeli souhlasilo se snížením úrokových sazeb u zajištěných pohledávek s tím, že účtované úrokové sazby byly mnohem nižší než referenční sazba pro Finsko platná v té době. Jelikož se referenční sazba považuje za tržní sazbu u zdravých podniků a jelikož společnost Karjaportti byla v té době podnikem v obtížích, nepovažuje Komise za pravděpodobné, že by soukromý věřitel poskytl úvěry s tak nízkou úrokovou sazbou.
(78)
Co se týká slučitelnosti opatření, Komise měla v době zahájení řízení pouze omezené poznatky o restrukturalizačních opatřeních, která společnost Karjaportti přijala od roku 2004. Usuzovalo se, že probíhající restrukturalizace nebyla úspěšná, jelikož daňové úřady podaly v prosinci 2008 návrh na vyhlášení úpadkového řízení proti společnosti Karjaportti. Komise měla tudíž pochybnosti, zda lze prostřednictvím přijatých restrukturalizačních opatření dosáhnout dlouhodobé životaschopnosti podniku. Co se týká ostatních kritérií pro podporu na restrukturalizaci podle pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004 (35), bez oznámení a plánu restrukturalizace nemohla Komise posoudit, zda byly splněny ostatní požadavky pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004.
4.1.7. Odkoupení akcií od společnosti Karjaportti (opatření č. 7)
(79)
Ve druhém rozhodnutí o zahájení řízení měla Komise pochybnosti, zda je dotyčné opatření v souladu se zásadou soukromého investora v tržním hospodářství, jelikož Finsko nepředložilo žádné důkazy, že se odkup akcií uskutečnil za tržních podmínek.
4.1.8. Přeměna nezaplacených úroků na úvěry (opatření č. 8)
(80)
Co se týká přeměny nezaplacených úroků na úvěry, město Mikkeli souhlasilo s účtováním velmi nízké úrokové sazby u tohoto úvěru. Soukromí věřitelé, kteří rovněž přeměnili nezaplacené úroky na úvěry, ve skutečnosti sjednali vyšší úrokové sazby, což vedlo Komisi k otázce, zda může být takovýto přístup v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství.
4.1.9. Odpis dluhů v účetních výkazech za rok 2006 a 2008 (opatření č. 9 a opatření č. 10)
(81)
Ve druhém rozhodnutí o zahájení řízení se Komise domnívala, že pokud by odpis dluhů v účetních výkazech za rok 2006 a 2008 znamenal rovněž zánik právní povinnosti, mohl odpis poskytnout společnosti Karjaportti výhodu. Podle názoru Komise bylo sporné, zda by soukromý investor v tržním hospodářství jednal stejně.
4.1.10. Neprovedení záruky, která se plánovala v roce 2009 (opatření č. 11)
(82)
V prvním rozhodnutí o zahájení řízení Komise pochybovala, že město Mikkeli jednalo při poskytnutí záruky jako soukromý investor v tržním hospodářství, a předběžně usuzovala, že záruka představuje státní podporu. Co se týká slučitelnosti, Komise měla pochybnosti, zda je záruka v souladu s pokyny k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004, jelikož se zdálo, že není dodržena zásada „jednou a dost“. Poplatek za poskytnutí záruky a úroková sazba u úvěru byly mimoto příliš nízké, než aby splňovaly bod 25 písm. a) pokynů, a záruka nebyla v souladu s bodem 25 písm. c) pokynů, jelikož nebyla omezena na šest měsíců.
4.1.11. Úprava splátkového kalendáře od roku 2009 (opatření č. 12)
(83)
V prvním rozhodnutí o zahájení řízení Komise pochybovala, že město Mikkeli jednalo jako soukromý věřitel v tržním hospodářství, když souhlasilo s úpravou splátkového kalendáře, a měla předběžně za to, že opatření představuje státní podporu. Co se týká slučitelnosti, Komise měla pochybnosti, zda je úprava splátkového kalendáře v souladu se zásadou pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004, jelikož se zdálo, že nebyla dodržena zásada „jednou a dost“. Mimoto se zdálo, že úprava splátkového kalendáře nesplňuje požadavky vztahující se na podporu na záchranu. Úprava splátkového kalendáře nebyla omezena na šest měsíců, a nebyla tudíž v souladu s bodem 25 písm. c) pokynů.
4.2. Opatření provedená společností Finnvera (opatření č. 13-17)
(84)
Ve druhém rozhodnutí o zahájení řízení se Komise domnívala, že opatření byla provedena ze státních prostředků a že je lze přičíst státu, jelikož společnost Finnvera je zcela ve vlastnictví Finska. Co se týká úvěrů, Komise měla pochybnosti, zda účtovaná úroková sazba překročila příslušné referenční sazby. Komise neměla mimoto dostatek informací, aby mohla posoudit, zda byla opatření provedena společně se soukromými investory a za stejných podmínek. Co se týká záruk, Komise měla pochybnosti, zda byly uděleny na základě stávajících režimů, jelikož záruky poskytnuté velkému podniku v obtížích do těchto režimů nespadají. Pokud byla opatření provedena mimo existující režim podpory, Komise pochybovala, že by byla v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství.
5. PŘIPOMÍNKY FINSKA
5.1. Opatření, která provedlo město Mikkeli
5.1.1. Záruka poskytnutá dne 12. června 2000 (opatření č. 1)
(85)
Finsko tvrdí, že by se záruka neměla považovat za státní podporu, jelikož společnost Karjaportti by pravděpodobně byla schopna získat takovouto záruku na soukromých kapitálových trzích. Finsko poukazuje na skutečnost, že banka Tapiola poskytla úvěr, který byl zajištěn dotyčnou zárukou, jako součást celkového financování ve výši 25 milionů EUR určeného na investice do výrobního závodu Tikkala. K financování přispěly i další strany. Státní podpora pro investici spočívala v postoupení pozemku a uhrazení nákladů na jeho přípravu ze strany města Mikkeli (viz 89. a 90. bod odůvodnění), úvěrech a zárukách poskytnutých společností Finnvera a rovněž přímých grantech poskytnutých Ministerstvem obchodu a průmyslu.
(86)
Finsko mimoto tvrdí, že město Mikkeli jednalo se všemi společnostmi, které požádaly o záruku, stejně.
(87)
Pokud by se opatření považovalo za státní podporu, zastávalo Finsko názor, že by tato podpora byla slučitelná s vnitřním trhem, jelikož byla poskytnuta v souladu s pokyny k vnitrostátní regionální podpoře (36) (dále jen „pokyny k regionální podpoře z roku 1998“). Velké podniky byly způsobilé pro regionální podporu podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU, pokud nepřekročily 24 % způsobilých čistých nákladů. Tyto podmínky byly splněny. Finsko zejména předložilo výpočet, podle něhož byl hrubý grantový ekvivalent nižší než 24 % i s přihlédnutím k veškeré státní podpoře na investici.
5.1.2. Postoupení pozemku (opatření č. 2)
(88)
Finsko uvedlo, že současná účetní hodnota pozemku není vhodným ukazatelem pro určení hodnoty pozemku v době převodu. Město Mikkeli odhaduje tržní hodnotu pozemku v době postoupení na 300 000 EUR. Podle Finska činily náklady na přípravu pozemku 2 miliony FIM (336 376 EUR).
(89)
Finsko se domnívá, že převod pozemku a uhrazení nákladů na jeho přípravu jsou v souladu s pokyny k regionální podpoře z roku 1998 (viz 87. bod odůvodnění).
5.1.3. Odkoupení pozemků (opatření č. 3)
(90)
Podle Finska souviselo odkoupení pozemků v roce 2002 s projektem výstavby výrobního závodu v Tikkale, pro nějž společnost Karjaportti potřebovala finanční prostředky. Finsko uvedlo, že nemovitosti byly odkoupeny za tržní cenu. Ocenění přihlédlo ke skutečnosti, že nemovitosti byly pořízeny za účelem jejich přeměny převážně k využití pro obytné účely prostřednictvím změny územních plánů, přičemž část plochy se bude nadále využívat k obchodním účelům. Na nemovitosti se mimoto vztahovala zástavní práva poskytnutá soukromým věřitelům a celková hodnota zástavního práva jen k jedné ze šesti nemovitostí činila přibližně 9,6 milionu EUR, což potvrzuje, že hodnota nemovitostí byla vyšší než kupní cena. Město Mikkeli tudíž dodrželo zásadu investora v tržním hospodářství a odkoupení nezahrnovalo státní podporu.
5.1.4. Záruka poskytnutá dne 8. března 2004 (opatření č. 4)
(91)
Finsko uvádí, že úvěr se zárukou byl poskytnut za účelem nahrazení staré půjčky na důchody, která byla poskytnuta v roce 1992. V té době poskytlo město Mikkeli společně se společností Finnvera a […] záruku za půjčku na důchody. Jako protizáruku získalo město Mikkeli zástavní právo s hodnotou 7,5 milionu FIM (1 261 409 EUR) vztahující se na nemovitost společnosti Karjaportti. Při vydání záruky dne 8. března 2004 si město Mikkeli tuto protizáruku ponechalo.
(92)
Finsko uvádí, že původní záruka byla poskytnuta před přistoupením Finska k EU. Když město Mikkeli poskytlo dne 8. března 2004 novou záruku, nejednalo se o novou podporu, jelikož původní záruka byla přeměněna na novou záruku, přičemž zůstaly zachovány dostatečné protizáruky. V té době poskytli rovněž ostatní ručitelé u původní půjčky na důchody z roku 1992 společnosti Karjaportti úvěry.
(93)
Finsko popírá, že by společnost Karjaportti byla na jaře 2004 podnikem v obtížích ve smyslu pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999. Podle Finska byly tržní prognózy v prvním pololetí roku 2004 uspokojivé a společnost Karjaportti plánovala v roce 2004 zisk ve výši 3 miliony EUR. Společnosti Karjaportti se mimoto na jaře a v létě 2004 podařilo získat od soukromých věřitelů úvěry s poměrně nízkými úrokovými sazbami. V prosinci 2004 se společnost Karjaportti považovala za životaschopný podnik, když její věřitelé schválili restrukturalizaci navzdory dlouhodobým finančním potížím. V opačném případě by společnost Karjaportti vyhlásila úpadek.
5.1.5. Záruka poskytnutá dne 10. května 2004 (opatření č. 5)
(94)
Finsko považuje záruku za pokračování financování, které v roce 2000 poskytlo město Mikkeli na investici do výrobního závodu Tikkala. Záruka byla poskytnuta s cílem dokončit původní investiční projekt zahájený v roce 2000. V době poskytnutí záruky nebyla společnost Karjaportti podnikem v nesnázích ve smyslu pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999, jak již bylo uvedeno u záruky poskytnuté v březnu 2004 (viz 93. bod odůvodnění).
(95)
Podle Finska by se v případě, že by záruka zahrnovala státní podporu, jednalo o slučitelnou podporu, jelikož byla v souladu s pokyny k regionální podpoře z roku 1998. Velké podniky byly způsobilé pro regionální podporu podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU, pokud nepřekročily 24 % způsobilých čistých nákladů. Tyto podmínky byly splněny, jelikož prvek podpory v záruce činil pouze 57 835 EUR, zatímco celkové investice společnosti Karjaportti v Tikkale dosáhly výše […] EUR.
5.1.6. Restrukturalizace pod soudním dohledem (opatření č. 6)
(96)
Finsko uvedlo, že všechna přijatá opatření souvisela se zahájením restrukturalizace pod soudním dohledem. V souladu s judikaturou Soudního dvora neodůvodňuje použití právních předpisů o úpadkovém řízení nebo insolvenčním řízení pod soudním dohledem samo o sobě to, aby se tyto právní předpisy považovaly za státní podporu (37).
(97)
Za druhé, během restrukturalizace nebyly poskytnuty žádné nové úvěry, nýbrž byl upraven splátkový kalendář u dluhů, které vznikly před restrukturalizací, a to v souladu s vnitrostátními právními předpisy o restrukturalizaci podniků, přičemž se s věřiteli zacházelo stejně. Kromě pohledávek města Mikkeli byly během tohoto řízení restrukturalizovány rovněž pohledávky soukromých subjektů. Věřitelé společnosti Karjaportti byli rozděleni do několika skupin. Pohledávky každé skupiny věřitelů podléhaly vzájemně rovným a obdobným podmínkám. Finsko podotýká, že to platí zejména s ohledem na zajištěné pohledávky města Mikkeli. Zdá se tudíž, že město Mikkeli jednalo jako soukromý investor v tržním hospodářství, když souhlasilo s restrukturalizací pod soudním dohledem.
(98)
Finsko rovněž uvedlo, že město Mikkeli považovalo za ziskovější upravit splátkový kalendář než umožnit, aby společnost Karjaportti vyhlásila úpadek a byla trvale uzavřena, což je prokázáno rovněž v likvidační rozvaze připojené k programu restrukturalizace.
(99)
Co se týká slučitelnosti opatření podle pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999, Finsko tvrdí, že by se společnost, která prochází restrukturalizací, měla obecně považovat za podnik v nesnázích ve smyslu pokynů. Poté opakuje, že restrukturalizace nezahrnovala státní podporu a že město Mikkeli neprovedlo během restrukturalizace žádná opatření podpory.
(100)
Finsko posléze předložilo tvrzení týkající se jednotlivých provedených opatření: Co se týká uplatnění záruky města Mikkeli za úvěr poskytnutý v roce 2000, Finsko uvedlo, že město Mikkeli neposkytlo společnosti Karjaportti žádné nové úvěry, nýbrž na žádost banky Tapiola pouze nastoupilo na počátku restrukturalizace pod soudním dohledem na místo věřitele, což je běžné opatření v rámci takovéto restrukturalizace. Co se týká podmínek splácení úvěru, Finsko podotýká, že tyto podmínky byly stanoveny v programu restrukturalizace a že byly pro všechny věřitele v dané skupině věřitelů stejné.
(101)
Pokud jde o nezaplacené poplatky, Finsko objasnilo, že pohledávky vznikly vůči oddělení správy majetku, oddělení vodního hospodářství a oddělení nakládání s odpady v rámci městského úřadu. Pohledávky spočívají v nezaplacených poplatcích, které vznikly před zahájením restrukturalizace pod soudním dohledem. Město Mikkeli neposkytlo za tyto dlužné částky žádné záruky, jelikož se jednalo o pohledávky splatné městu. Při zahájení restrukturalizace pod soudním dohledem proto byly v programu restrukturalizace uvedeny jako jedna částka.
5.1.7. Odkoupení akcií od společnosti Karjaportti (opatření č. 7)
(102)
Finsko uvedlo, že akcie realitní společnosti Kiinteistö Oy Suksimäki byly od společnosti Karjaportti odkoupeny za tržní cenu. Finsko předložilo nezávislé prohlášení odhadce, podle něhož hodnota akcií činila na základě převládající výše nájemného přibližně 1 milion EUR. Tato hodnota byla upravena s ohledem na aktuální výši nájemného, a akcie byly proto odkoupeny za cenu 860 000 EUR. Tato majetková transakce tudíž nezahrnovala prvek podpory.
5.1.8. Přeměna nezaplacených úroků na úvěry (opatření č. 8)
(103)
Co se týká přeměny nezaplacených úroků na úvěr, Finsko za prvé tvrdí, že neplacení úroků je obvyklým opatřením v rámci restrukturalizace pod soudním dohledem. Přeměna těchto nezaplacených úroků na úvěry, které budou mít lepší pořadí než ostatní úvěry, se předpokládá ve finských právních předpisech. Finsko se mimoto domnívá, že přeměna nezaplacených úroků na úvěr byla provedena v souladu se zásadou soukromého investora v tržním hospodářství, jelikož soukromí věřitelé přeměnili nezaplacené úroky na úvěry společně s městem Mikkeli.
5.1.9. Odpisy dluhů v účetních výkazech za rok 2006 a 2008 (opatření č. 9 a opatření č. 10)
(104)
Finsko potvrdilo, že vykazování dluhů jako ztráty je pouhou účetní operací na straně věřitele, která se provádí v souladu se zásadou obezřetnosti a příslušnými ustanoveními zákona o účetnictví č. 1336/1997. Finsko tvrdí, že odpis dluhů neovlivňuje právní vztah mezi věřitelem a dlužníkem, tj. dluhy nejsou prominuty. Město Mikkeli potvrdilo, že neprominulo dluhy vykazované jako ztráty a že nadále usiluje o jejich splacení. Dluh je součástí zajištěné pohledávky v rámci restrukturalizace pod soudním dohledem.
5.1.10. Neprovedení záruky, která se plánovala v roce 2009 (opatření č. 11)
(105)
Před zpětvzetím oznámení o záruce v březnu 2010 Finsko uvedlo, že záruka je slučitelná podle pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004. Vzhledem k zpětvzetí oznámení nejsou argumenty Finska představeny podrobněji.
5.1.11. Úprava splátkového kalendáře od roku 2009 (opatření č. 12)
(106)
Finsko uvedlo, že úprava splátkového kalendáře představuje opatření, které je neodmyslitelně spojeno s restrukturalizací pod soudním dohledem a nezahrnuje státní podporu. Podle Finska se věřitelé společnosti Karjaportti vzájemně dohodli, že úprava splátkového kalendáře je přiměřenou alternativou v zájmu ochrany jejich pohledávek. Finsko Komisi informovalo, že k oznámené úpravě splátkového kalendáře nikdy nedošlo, jelikož správní soud v Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus) úpravu splátkového kalendáře zastavil. Finsko objasnilo, že dluhy společnosti Karjaportti byly přesto restrukturalizovány, a to na základě řady návrhů společnosti Karjaportti v období 2009-2011, které město Mikkeli přijalo. Finsko uvádí, že tato následná úprava splátkového kalendáře je v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství, jelikož město Mikkeli a všichni ostatní věřitelé provedli úpravu splátkového kalendáře za stejných podmínek.
5.2. Opatření provedená společností Finnvera
5.2.1. Záruka poskytnutá dne 17. března 2004 (opatření č. 13)
(107)
Finsko se domnívá, že záruka byla poskytnuta v souladu se sdělením o zárukách z roku 2000. Záruka každopádně nezahrnovala státní podporu. Za prvé se nezvýšilo riziko společnosti Finnvera, jelikož záruka nahradila záruku, kterou společnost Finnvera poskytla na půjčku na důchody již dříve (v roce 1992). Tato půjčka byla v roce 2004 nahrazena novou půjčkou na důchody, pro niž společnost Finnvera poskytla dotyčnou záruku. Současně poskytli společnosti Karjaportti úvěry dva soukromí věřitelé, aby bylo možné financovat odklad plateb z roku 2004. Na záruku se mimoto vztahoval vysoký poplatek a prvek podpory obsažený v záruce byl nižší než strop podpory de minimis. Výhledy společnosti Karjaportti byly v době poskytnutí záruky dobré.
5.2.2. Úvěr poskytnutý dne 12. ledna 2006 (opatření č. 14)
(108)
Finsko se domnívá, že úvěr poskytnutý v roce 2006 nezahrnuje státní podporu, jelikož společnost Finnvera jednala jako soukromý věřitel v tržním hospodářství, když v souladu s programem restrukturalizace přeměnila nezaplacené úroky na nový úvěr. Rovněž soukromí věřitelé přeměnili nezaplacené úroky na nové úvěry krátce před tím, než tak učinila společnost Finnvera, a to za obdobných podmínek.
5.2.3. Záruka poskytnutá dne 14. září 2006 (opatření č. 15)
(109)
Finsko se domnívá, že záruka byla udělena v souladu se sdělením o zárukách z roku 2000. Záruka každopádně nezahrnuje státní podporu, jelikož pokrývá pouze 16,7 % částky ve výši 1,8 milionu EUR, a zbývající částku pokryli soukromí věřitelé formou záruk.
5.2.4. Úvěr poskytnutý dne 6. července 2007 (opatření č. 16)
(110)
Finsko se domnívá, že úvěr poskytnutý v roce 2007 nezahrnoval státní podporu, jelikož společnost Finnvera jednala společně se dvěma soukromými věřiteli, kteří ve stejné době poskytli nové úvěry za obdobných podmínek. Úvěr byl mimoto zajištěn hodnotnými zástavními právy k nemovitostem a obchodními hypotékami.
5.2.5. Záruka poskytnutá dne 9. ledna 2008 (opatření č. 17)
(111)
Finsko se domnívá, že protizáruka byla poskytnuta v souladu se sdělením o zárukách z roku 2000. Protizáruka každopádně nezahrnuje státní podporu, jelikož druhou zúčastněnou stranou byl soukromý věřitel a poplatek za poskytnutí záruky, který uložila společnost Finnvera, byl podstatně vyšší než poplatek za poskytnutí záruky, který stanovil soukromý věřitel.
6. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(112)
Zúčastněná strana se vyjádřila pouze k opatřením č. 1, č. 2, č. 3, č. 5, č. 7, č. 9 a č. 10.
6.1.1. Záruka poskytnutá dne 12. června 2000 (opatření č. 1)
(113)
Zúčastněná strana uvedla, že záruka byla poskytnuta k zajištění úvěru ve výši 25 milionů FIM určeného na investici do nového výrobního závodu.
6.1.2. Postoupení pozemku (opatření č. 2)
(114)
Zúčastněná strana uvedla, že pozemek byl přidělen společnosti Karjaportti a město Mikkeli se zavázalo zajistit inženýrské sítě a další potřebné technické práce, přičemž celkové náklady činily 2,5 milionu FIM. Společnost Karjaportti zaplatila za pozemek částku ve výši 1,2 milionu FIM. V účetních knihách společnosti Karjaportti je pozemek oceněn na 403 000 EUR a zúčastněná strana se dotázala, zda mohlo přidělení pozemku představovat státní podporu.
6.1.3. Odkoupení pozemků (opatření č. 3)
(115)
Zúčastněná strana tvrdí, že město Mikkeli odkoupilo v Mikkeli šest opuštěných továrních budov a zaplatilo za ně celkem 6,7 milionu EUR. Investor jednající v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství by neodkoupil majetek společnosti ve vážných finančních potížích za takovouto cenu.
6.1.4. Záruka poskytnutá dne 10. května 2004 (opatření č. 5)
(116)
Zúčastněná strana uvedla, že společnost Karjaportti měla v době poskytnutí záruky vážné potíže. Společnost měla velké dluhy vůči městu Mikkeli a skupině společností ve vlastnictví města Mikkeli.
6.1.5. Odkoupení akcií od společnosti Karjaportti (opatření č. 7)
(117)
Zúčastněná strana tvrdí, že cena zaplacená za akcie v realitní společnosti byla vyšší než účetní hodnota těchto akcií.
6.1.6. Odpis dluhů v účetních výkazech za rok 2006 a 2008 (opatření č. 9 a opatření č. 10)
(118)
Zúčastněná strana předložila kopii záznamu ze zasedání rady města Mikkeli ze dne 5. února 2007, na němž bylo rozhodnuto o odpisu dluhů v účetních výkazech za rok 2006. Zúčastněná strana mimoto uvedla, že bylo přinejmenším neobvyklé, že město Mikkeli odepsalo ve svých účetních výkazech za rok 2008 miliony eur dluhu společnosti Karjaportti, a zejména se ptá, proč bylo město Mikkeli současně ochotno poskytnout společnosti Karjaportti další záruky.
7. POSOUZENÍ
(119)
V čl. 107 odst. 1 SFEU je stanoveno, že podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem.
(120)
Podmínky stanovené v čl. 107 odst. 1 SFEU jsou kumulativní, a musí být tudíž splněny současně, aby se opatření považovalo za státní podporu.
(121)
Zatímco čl. 107 odst. 1 SFEU stanoví obecný zákaz státních podpor v Unii, v čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU jsou uvedeny výjimky z obecného pravidla, že takováto podpora je neslučitelná s vnitřním trhem, jak se uvádí v čl. 107 odst. 1 SFEU.
(122)
V následujících oddílech posoudí Komise existenci podpory zvlášť u každého z popsaných opatření. Pokud opatření zahrnuje státní podporu, posoudí Komise její slučitelnost. Komise rozlišuje mezi opatřeními, která byla zrušena, opatřeními, která provedlo město Mikkeli, a opatřeními provedenými společností Finnvera. Nejprve je posouzeno, ke kterému okamžiku lze společnost Karjaportti považovat za podnik v obtížích.
7.1. Podnik v obtížích
(123)
Pro existenci státní podpory i slučitelnost dotyčných opatření je důležité, zda byl příjemce v době provedení opatření podnikem v obtížích. Otázku, zda lze společnost Karjaportti považovat za podnik v obtížích, je nutno posoudit podle pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999, a to až do dne 9. října 2004, což je datum, kdy tyto pokyny přestaly platit (38). Ode dne 10. října 2004 jsou použitelné pokyny k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004 (39).
(124)
Podle pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999 lze společnost považovat za podnik v nesnázích, pokud splňuje tzv. tvrdá kritéria stanovená v bodě 5 těchto pokynů, tj. v případě, že zmizela více než polovina upsaného kapitálu nebo pokud společnost může být předmětem kolektivního úpadkového řízení podle vnitrostátního práva. Nejsou-li tvrdá kritéria splněna, může přesto společnost vykazovat „obvyklé znaky podniku v nesnázích“ podle bodu 6 pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999, jako jsou zvyšující se ztráty, snižující se obrat, rostoucí množství zásob, nadbytečná kapacita, snižující se peněžní tok, rostoucí dluh, rostoucí úrokové platby a klesající nebo nulová čistá hodnota aktiv (tzv. měkká kritéria). Pokyny k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004 obsahují podobná tvrdá a měkká kritéria v bodech 10 a 11.
(125)
V tomto kontextu Komise podotýká, že v roce 2000 společnost Karjaportti nepřišla o svůj kapitál, ani nevykazovala „obvyklé znaky“ podniku v nesnázích. Ve skutečnosti se zdá, že společnost Karjaportti byla zdravým podnikem, který v období mezi rokem 2000 a 2002 vykazoval vysoký obrat, kladný hospodářský výsledek, stabilní akciový kapitál a rezervy na poměrně vysoké úrovni (viz rovněž tabulka I).
(126)
V následujících letech vypadala situace neutěšeněji. Obrat se snižoval a ztráty se od roku 2003 do roku 2004 významně zvýšily. Dluh narůstal a již počátkem roku 2004 začal příjemce dluhy restrukturalizovat a musel věřitele požádat o odklad plateb (40). Rovněž se zdá, že společnost Karjaportti měla určité nadbytečné kapacity. Mimoto je třeba vzít v úvahu, že již v roce 2004 nebyly ztráty společnosti Karjaportti pokryty rezervním fondem (viz tabulka I).
(127)
Podle účetních výkazů společnosti Karjaportti akciový kapitál společnosti v roce 2004 téměř zmizel, jelikož se v porovnání s rokem 2003 dramaticky snížil na méně než desetinu své hodnoty. Od té doby společnost vykazovala zápornou hodnotu majetku, jež se v posledních letech zvyšovala. Společnost Karjaportti byla od roku 2003 ztrátová s výjimkou roku 2006. Zisk, jehož bylo dosaženo v roce 2006, nelze považovat za známku zotavování společnosti, jelikož nevyplýval z její hlavní činnosti. Provozní zisk společnosti Karjaportti byl i nadále záporný stejně jako v předchozích a následujících letech. Zisk v roce 2006 nepostačoval k vyrovnání výše schodku, který se nahromadil v minulých účetních obdobích, ani k vyrovnání záporné hodnoty majetku. Celková finanční situace společnosti Karjaportti byla i nadále značně nepříznivá. V roce 2008 navrhly daňové úřady dvakrát vyhlášení úpadkového řízení vůči společnosti Karjaportti.
(128)
Na základě skutečností uvedených v 125.-127. bodě odůvodnění lze vyvodit závěr, že se společnost Karjaportti považuje od počátku roku 2004 za podnik v potížích podle bodu 5 pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999 resp. bodu 11 pokynů k podpoře na záchranu z roku 2004. Rovněž v roce 2008, kdy byla společnost Karjaportti předmětem úpadkového řízení, se považuje za podnik v obtížích podle bodu 10 písm. c) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004.
7.2. Zrušená opatření
7.2.1. Neprovedená záruka, která se plánovala v roce 2009 (opatření č. 11)
(129)
V souladu s článkem 8 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (41) (dále jen „procesní nařízení“), může členský stát po zahájení formálního vyšetřovacího řízení oznámení vzít zpět v přiměřené době před rozhodnutím Komise o tom, zda oznámené opatření představuje státní podporu. V tomto případě Komise rozhodne o ukončení řízení z toho důvodu, že je bezpředmětné.
(130)
Jelikož se rozhodnutí zastupitelstva města Mikkeli o poskytnutí záruky společnosti Karjaportti nestalo pravomocným a městská rada v únoru 2010 rozhodla, že záruka nebude poskytnuta, Finsko vzalo oznámení o záruce v březnu 2010 zpět. Co se týká této záruky, šetření je tudíž bezpředmětné.
7.3. Opatření, která provedlo město Mikkeli
7.3.1. Záruka poskytnutá dne 12. června 2000 (opatření č. 1) a postoupení pozemku (opatření č. 2)
(131)
Záruka (opatření č. 1): Jak je popsáno v (14).-(16). bodě odůvodnění, město Mikkeli poskytlo záruku v červnu 2000 a v prosinci 2004 uskutečnilo platby na základě této záruky. Poté, co se město Mikkeli stalo věřitelem společnosti Karjaportti, podmínky úvěru se v rámci restrukturalizace pod soudním dohledem změnily (podrobnosti viz 34.-39. bod odůvodnění).
(132)
Proto je třeba rozlišovat několik kroků. Zatímco podpora je poskytnuta v okamžiku, kdy je dána záruka, případné platby státu podle podmínek záruky se nepovažují za poskytnutí státní podpory (42). Na druhou stranu by změna podmínek úvěru poté, co se stát, který je ručitelem, stal věřitelem, mohla znamenat státní podporu. Níže je přezkoumáno, zda záruka udělená v červnu 2000 představuje státní podporu. Otázka, zda by změny podmínek úvěru mohly představovat státní podporu, je posouzena jako součást opatření č. 6 (viz 188.-195. bod odůvodnění).
(133)
Záruku poskytlo město Mikkeli, a proto zahrnuje státní prostředky a lze ji přičíst státu.
(134)
Aby opatření zahrnovalo státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, musí poskytovat výhodu, kterou by podnik za běžných tržních podmínek nezískal. Za účelem tohoto posouzení použije Komise sdělení o zárukách z roku 2000. V době provedení opatření platilo sdělení o zárukách z roku 2000. Jak však jednoznačně uvádí judikatura Soudního dvora, „otázka, zda je podpora státní podporou ve smyslu Smlouvy, musí být vyřešena na základě objektivních skutečností, které je třeba posuzovat v okamžiku přijetí rozhodnutí Komise“ (43). V případě dotyčného posouzení proto Komise použije sdělení o zárukách z roku 2008.
(135)
Podle bodu 3.2 sdělení o zárukách z roku 2008 lze existenci státní podpory vyloučit, jsou-li splněny čtyři kumulativní požadavky: „a) dlužník nemá finanční potíže […], b) rozsah poskytnuté záruky lze náležitě změřit, […] c) záruka nepokrývá více než 80 % nesplacené půjčky nebo jiného finančního závazku […], d) za záruku se platí běžná tržní cena […]“.
(136)
V daném případě neměl dlužník v době poskytnutí záruky finanční potíže (viz 123.-128. bod odůvodnění). Posuzovaná záruka však pokrývá úvěr v plné výši.
(137)
Záruka byla mimoto udělena bez jakéhokoli poplatku, ačkoli se orgán, který záruku poskytl, sám domníval, že znamenala velké riziko (44). Zatímco Finsko tvrdí, že společnost Karjaportti mohla získat podobnou záruku na trhu, Komise zastává názor, že nulovou záruční prémii nelze považovat za prémii, která se blíží tržní prémii platné v době poskytnutí záruky. Záruka pokrývala dotyčný úvěr v plné výši, tj. orgán, který záruku poskytl, nesl sám riziko nesplacení příjemcem, a záruka byla udělena jako absolutní záruka, tj. ručitel odpovídal za jistinu, jako by se jednalo o jeho vlastní dluh, a věřitel mohl ručitele požádat o splacení jistiny, jakmile se stala splatnou.
(138)
V daném případě se proto Komise v rozporu s názorem Finska domnívá, že nelze mít za to, že opatření neobsahuje žádnou podporu.
(139)
Tvrzení Finska, že opatření bylo provedeno spolu s ostatními stranami, lze zamítnout, jelikož podle informací, které předložilo Finsko, byly ostatní strany, jež se podílely na investici, rovněž ve vlastnictví státu. Usuzuje se proto, že opatření poskytlo společnosti Karjaportti výhodu.
(140)
Aby se opatření považovalo za státní podporu, musí být specifické nebo selektivní v tom, že zvýhodňuje pouze určité podniky nebo určitá odvětví výroby. Posuzované opatření bylo provedeno ve prospěch Karjaportti, jedné konkrétní společnosti. Komise se proto domnívá, že přijaté opatření představuje pro příjemce selektivní výhodu.
(141)
Komise musí rovněž posoudit, zda opatření, které přijalo město Mikkeli ve prospěch společnosti Karjaportti, může narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod mezi členskými státy tím, že tuto společnost zvýhodnilo oproti (potenciálním) soutěžitelům, kteří státní podporu neobdrželi. Mezi členskými státy se obchoduje s masnými výrobky, což je oblast působnosti příjemce. Podle Finska vyváží společnost Karjaportti své výrobky především do Ruska, avšak rovněž do členských států. Komise se proto domnívá, že přijaté opatření může narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod mezi členskými státy.
(142)
Na základě výše uvedených skutečností vyvozuje Komise závěr, že opatření představuje státní podporu.
(143)
Postoupení pozemku (opatření č. 2): Finsko nepopírá, že opatření mohlo představovat státní podporu. Příjemci byla jednoznačně poskytnuta výhoda, jelikož nemusel za postoupení pozemku nic platit. Město Mikkeli mimoto uhradilo příjemci náklady na přípravu pozemku. Komise se proto domnívá, že opatření poskytuje společnosti Karjaportti výhodu, kterou by na trhu nezískala.
(144)
Opatření mimoto splňuje všechny ostatní požadavky vztahující se na existenci státní podpory. Jak je podrobně popsáno v 133., 140. a 141. bodě odůvodnění, rovněž postoupení pozemku zahrnuje státní prostředky a lze je přičíst státu, je selektivní a narušuje hospodářskou soutěž a ovlivňuje obchod mezi členskými státy.
(145)
Na základě výše uvedených skutečností vyvozuje Komise závěr, že opatření představuje státní podporu.
(146)
Finsko tvrdí, že záruka spolu s postoupením pozemku na výstavbu výrobního závodu v Tikkale je slučitelná jako regionální podpora. V době provedení opatření č. 1 a č. 2, tj. v roce 2000, platily pokyny k regionální podpoře z roku 1998 (45). Posuzovaná opatření nebyla provedena na základě režimu podpory, nýbrž jako jednotlivá platba podpory ad hoc. Jelikož byla opatření provedena v odvětví, na něž se vztahují pokyny k regionální podpoře z roku 1998, spadají v zásadě do oblasti působnosti těchto pokynů. V době provedení nebyl příjemce podnikem v obtížích, jak je popsáno v 123.-128. bodě odůvodnění, a nacházel se v oblasti Itä-Suomen, což je region způsobilý pro regionální podporu podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU. Komise proto posoudila projekt podle pokynů k regionální podpoře z roku 1998. Toto posouzení vedlo k následujícím připomínkám:
(147)
Podle oddílu 2 pokynů k regionální podpoře z roku 1998 může být regionální podpora slučitelná pouze tehdy, existuje-li rovnováha mezi výslednými narušeními soutěže a výhodami podpory ve smyslu rozvoje znevýhodněného regionu. V této souvislosti Komise podotýká, že se předpokládalo, že dotyčný investiční projekt bude mít kladný dopad na regionální rozvoj. Tento projekt přispěl k dalšímu rozvoji hospodářské činnosti a k vytvoření nových a nepřímých pracovních míst. Jak je popsáno v 24. bodě odůvodnění, nový výrobní závod měl zvýšit počet pracovních míst v regionu ze 400 na 550-600.
(148)
V oddíle 4 pokynů k regionální podpoře z roku 1998 jsou stanoveny podmínky pro poskytování slučitelné regionální podpory.
(149)
Za prvé, podle bodu 4.1 pokynů k regionální podpoře z roku 1998 je cílem regionální podpory zajistit buď produktivní investici (počáteční investici), nebo vytvoření pracovních míst, která souvisejí s investicí. Počáteční investice znamená podle bodu 4.4 pokynů k regionální podpoře z roku 1998 investici do fixního kapitálu, která se vztahuje ke zřizování nové provozovny, rozšíření existující provozovny, nebo zahájení činnosti zahrnující zásadní změnu výrobku nebo výrobního procesu v existující provozovně. Posuzovaná opatření byla použita k výstavbě nového výrobního závodu, což je počáteční investice ve smyslu bodu 4.4 pokynů k regionální podpoře z roku 1998.
(150)
Za druhé, intenzita podpory musí být nižší než strop regionální podpory ve výši 24 % (46). Za účelem výpočtu intenzity podpory je nutno určit hodnotu investice a prvek podpory obsažený v posuzovaných opatřeních.
(a)
Co se týká hodnoty investice, podle bodu 4.5 pokynů k regionální podpoře z roku 1998 mohou způsobilé náklady v této souvislosti zahrnovat náklady na pozemky, budovy a strojní zařízení. V případě koupě lze uvažovat pouze o nákladech na zakoupení těchto aktiv. Finsko vypočítalo způsobilé náklady podle těchto ustanovení a výsledná částka činila 25 935 928 EUR (viz 22. bod odůvodnění a tabulka III).
(b)
Co se týká prvku podpory, Finsko předložilo výpočet, jehož věrohodnost byla ověřena Komisí. U opatření č. 1, záruky poskytnuté městem Mikkeli, lze k vyčíslení prvku podpory použít sdělení o zárukách z roku 2000. K vyčíslení prvku podpory se předpokládají tři způsoby, přičemž jedním z nich je vypočítat jej „jinou objektivně opodstatněnou a obecně přijímanou metodou“ (bod 3.2 sdělení o zárukách z roku 2000). Finsko porovnalo tržní sazbu u srovnatelné záruky se záruční prémií skutečně účtovanou městem Mikkeli, což se jeví jako objektivně opodstatněná a obecně přijímaná metoda. V případě opatření č. 2 spočívá prvek podpory v hodnotě pozemku a v nákladech na jeho přípravu, což je rovněž přijatelné. Pokud jde o financování poskytnuté společností Finnvera a Ministerstvem obchodu a průmyslu, které není předmětem tohoto rozhodnutí, pokud by se mělo za to, že toto financování obsahuje státní podporu, bylo by nutno vzít v úvahu i tento prvek podpory. Finsko předložilo výpočet pro prvek podpory obsažený v úvěru společnosti Finnvera, který se považoval za věrohodný. U přímých grantů Ministerstva obchodu a průmyslu byla vzata v úvahu celá částka. S přihlédnutím k prvku podpory obsaženému v opatřeních, která provedlo město Mikkeli, společnost Finnvera a Ministerstvo obchodu a průmyslu, činí prvek podpory (vypočítaný jako hrubý grantový ekvivalent) 3 617 143 EUR (viz tabulka II).
(151)
Prvek podpory ve výši 3 617 143 EUR odpovídá intenzitě podpory 13,95 % celkových způsobilých nákladů ve výši 25 935 928 EUR. Intenzita podpory je tudíž nižší než 24 % prahová hodnota.
(152)
Za třetí, podle bodu 4.10 pokynů k regionální podpoře z roku 1998 musí být podpora pro počáteční investice podmíněna udržením investice po dobu nejméně pěti let. Finsko potvrdilo, že dotyčná investice má být udržena po dobu nejméně pěti let.
(153)
Za čtvrté, podle bodu 4.2 pokynů k regionální podpoře z roku 1998 musí příspěvek příjemce na financování investice činit alespoň 25 %. Finsko potvrdilo, že tomu tak je.
(154)
Za páté Komise podotýká, že v souladu s bodem 4.2 pokynů k regionální podpoře z roku 1998 byla žádost o podporu podána před zahájením práce na projektu, byla dodržena pravidla o kumulaci podpor stanovená v bodě 4.18 pokynů k regionální podpoře z roku 1998 a nebyl překročen strop regionální podpory.
(155)
Na základě výše uvedených tvrzení vyvozuje Komise závěr, že opatření č. 1 a 2 splňují podmínky stanovené v pokynech k regionální podpoře z roku 1998, a jsou proto slučitelná.
7.3.2. Odkoupení pozemků (opatření č. 3)
(156)
Zásada investora v tržním hospodářství se vztahuje rovněž na nákup pozemků či jiných aktiv státem. Tento nákup může zahrnovat státní podporu, pokud jej nelze považovat za běžnou obchodní transakci. I v případě, že orgán veřejné moci nakoupí zboží a služby za tržní ceny, může se přesto jednat o státní podporu, pokud se ukáže, že stát ve skutečnosti dotyčné pozemky nebo aktiva nepotřeboval (47).
(157)
Komise proto musí posoudit, zda lze odkoupení pozemků považovat za běžnou obchodní transakci. Za tímto účelem je nutno posoudit, zda cena, kterou zaplatilo město Mikkeli, odrážela hodnotu pořízených pozemků a stavby.
(158)
Podle zúčastněné strany by soukromý investor v tržním hospodářství nebyl ochoten zaplatit částku ve výši 6,7 milionu EUR za tovární budovy, jež za tuto cenu odkoupilo město Mikkeli.
(159)
Finsko poskytlo na druhou stranu Komisi údaje o hodnotě nemovitostí. Podle Finska držela v době odkoupení nemovitostí soukromá banka […] zástavní právo k jedné z prodaných nemovitostí v hodnotě 7,5 milionu EUR (48).
(160)
Finsko Komisi sdělilo, že ocenění pozemků není k dispozici. Komise se domnívá, že hodnota zástavního práva, které držela soukromá banka, může poskytovat údaj o hodnotě nemovitosti. Před přijetím zajištění banka dotyčnou nemovitost ocení, takže v případě, že dlužník není schopen dluh splácet, může být banka uspokojena uplatněním zástavního práva.
(161)
V případě dotyčných nemovitostí zaplatilo město Mikkeli kupní cenu ve výši 6 646 787 EUR, což je méně než zapsaná hodnota zástavního práva k jedné z nemovitostí, které před uzavřením prodeje držela soukromá strana. Kromě této nemovitosti bylo městu Mikkeli prodáno pět jiných pozemků a jedna stavba. Komise mimoto podotýká, že město Mikkeli odkoupilo pozemky za účelem přeměny těchto pozemků na obytnou oblast provedením změn v územních plánech; pozemky se nacházely blízko centra města a v atraktivní obytné oblasti.
(162)
Na základě výše uvedených skutečností jsou rozptýleny pochybnosti Komise ohledně ceny zaplacené za pozemky a stavby, jež byly uvedeny v rozhodnutí o zahájení řízení. Usuzuje se, že město Mikkeli odkoupilo pozemky a stavbu za cenu, která odrážela jejich hodnotu, a že je splněno kritérium investora v tržním hospodářství. Komise proto vyvozuje závěr, že dotyčné opatření nezahrnuje státní podporu.
7.3.3. Záruka poskytnutá dne 8. března 2004 (opatření č. 4) a záruka poskytnutá dne 10. května 2004 (opatření č. 5)
(163)
Stejně jako u záruky poskytnuté v červnu 2000 je třeba rozlišovat několik kroků (poskytnutí záruky; platba na základě záruky; změna podmínek úvěru; viz 132. bod odůvodnění). Níže je proto přezkoumáno, zda záruky poskytnuté v březnu 2004 a v květnu 2004 představují státní podporu. Otázka, zda by změna podmínek úvěru mohla představovat státní podporu, je posouzena jako součást opatření č. 6 (viz 188.-195. bod odůvodnění).
(164)
Opatření č. 4: V rozporu s tvrzeními Finska uvedenými v (92). bodě odůvodnění se Komise domnívá, že přeměna existujících závazků na novou záruku může představovat státní podporu. V této souvislosti je nutno rozlišovat mezi existující podporou a novou podporou. Definice existující podpory zahrnuje jednotlivé podpory, které byly zavedeny před vstupem Smlouvy v platnost (čl. 1 písm. b) procesního nařízení), Naopak novou podporou je „každá podpora […], která není existující podporou, včetně změn existující podpory“ (čl. 1 písm. c) procesního nařízení). Podle nařízení Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (49), se změnou rozumí „jakákoli změna kromě úprav čistě formálního či administrativního charakteru, která nemůže ovlivnit hodnocení slučitelnosti opatření se společným trhem“.
(165)
Město Mikkeli udělilo dne 8. března 2004 ve skutečnosti novou záruku, která představovala zajištění nového úvěru poskytnutého bankou Tapiola dne 14. dubna 2004. Novou záruku nelze považovat za pokračování staré záruky, jelikož byla udělena pro nový úvěr s novými podmínkami. Názor Komise nemění ani skutečnost, že tento úvěr nahradil úvěr poskytnutý bankou Tapiola v roce 1992, za který se zaručilo město Mikkeli. Ačkoliv je pravdou, že nový úvěr představoval nesplacenou jistinu starého úvěru, úroková sazba byla pro společnost Karjaportti příznivější (4,5 % ročně u starého úvěru; 4 % ročně u nového úvěru) a došlo ke změně doby trvání půjčky (starý úvěr měl být splacen do deseti let od poskytnutí, tj. v listopadu 2002; nový úvěr umožňoval splácení do roku 2014). Celkově je částka nového úvěru (jistina plus úroky za roky 2004 až 2014) vyšší než u starého úvěru. Poskytnutím nové záruky se riziko pro město Mikkeli, a tudíž i výše záruky, v porovnání se starou zárukou zvýšily. Poskytnutí nové záruky je nutno pokládat za změnu staré záruky, což umožňuje považovat novou záruku za novou podporu. Tvrzení Finska, že stará záruka byla poskytnuta před přistoupením Finska, a lze ji tudíž považovat za existující podporu a že novou záruku nelze považovat za poskytnutí nové podpory, lze proto zamítnout.
(166)
Otázku, zda záruka poskytla příjemci výhodu, lze posoudit na základě sdělení o zárukách z roku 2008. V době provedení opatření platilo sdělení o zárukách z roku 2000. Jak je však objasněno v 134. bodě odůvodnění, Komise použije při posuzování opatření sdělení o zárukách z roku 2008. Podle bodu 3.2 sdělení o zárukách z roku 2008 lze existenci státní podpory v případě individuálních státních záruk vyloučit, jsou-li splněny čtyři kumulativní požadavky (viz 135. bod odůvodnění). Posuzovaná záruka pokrývá úvěr v plné výši. To postačuje ke konstatování, že existenci státní podpory nelze vyloučit na základě bodu 3.2 sdělení o zárukách z roku 2008. V rozporu s tvrzením Finska se Komise mimoto domnívá, že v březnu 2004 již byla společnost Karjaportti podnikem v nesnázích ve smyslu pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999 (viz 123.-128. bod odůvodnění), což je další důvod, proč záruka nemůže spadat do oblasti působnosti bodu 3.2 sdělení o zárukách z roku 2008.
(167)
Záruka byla navíc udělena bez jakéhokoli poplatku za poskytnutí záruky, ačkoli se společnost potýkala s problémy a riziko pro město Mikkeli bylo možno považovat za značné. Záruka pokrývala dotyčný úvěr v plné výši, tj. orgán, který záruku poskytl, nesl sám riziko nesplacení příjemcem, a záruka byla udělena jako absolutní záruka, tj. ručitel odpovídal za jistinu, jako by se jednalo o jeho vlastní dluh, a věřitel mohl ručitele požádat o splacení jistiny, jakmile se stala splatnou.
(168)
Finsko se domnívá, že opatření je v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství, zejména vzhledem k účasti soukromých stran. Toto tvrzení lze zamítnout. Podle informací předložených Finskem soukromé strany za prvé neposkytly příjemci záruky, nýbrž úvěry. Za druhé, úvěry soukromých stran nebyly poskytnuty ve stejné době jako zaručené půjčky na důchody. Za třetí, úroková sazba, kterou požadovala u úvěru přinejmenším jedna ze soukromých stran, byla vyšší než úroková sazba u půjčky na důchody. Co je důležitější, soukromé strany souhlasily pouze s krátkodobými úvěry trvajícími několik měsíců, zatímco záruka poskytnutá městem Mikkeli se vztahovala na úvěr s desetiletou dobou trvání.
(169)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se usuzuje, že opatření poskytuje společnosti Karjaportti výhodu. Opatření č. 4 mimoto splňuje všechny ostatní požadavky vztahující se na existenci státní podpory. Jak je podrobně popsáno v 133., 140. a 141. bodě odůvodnění, rovněž tato záruka zahrnuje státní prostředky a lze ji přičíst státu, je selektivní a narušuje hospodářskou soutěž a ovlivňuje obchod mezi členskými státy.
(170)
Opatření č. 5: Tvrzení Finska, že opatření bylo provedeno s cílem pokračovat v investici, která byla zahájena v roce 2000, lze zamítnout, jelikož záruka jednoznačně představovala nové opatření.
(171)
Podle bodu 3.2 sdělení o zárukách z roku 2008 lze existenci státní podpory v případě individuální státní záruky vyloučit, jsou-li splněny čtyři kumulativní požadavky (viz 135. bod odůvodnění). Stejně jako u opatření č. 4 pokrývá posuzovaná záruka úvěr v plné výši a v květnu 2004 již byla společnost Karjaportti podnikem v nesnázích ve smyslu pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999 (viz 123.-128. bod odůvodnění). Záruka proto nemůže spadat do oblasti působnosti bodu 3.2 sdělení o zárukách z roku 2008.
(172)
Obdobně jako u opatření č. 4 byla záruka navíc udělena bez jakéhokoli poplatku za poskytnutí záruky, ačkoli se společnost potýkala s problémy a riziko pro město Mikkeli lze považovat za značné. Záruka pokrývala dotyčný úvěr v plné výši a byla poskytnuta jako absolutní záruka. V daném případě se proto Komise na rozdíl od názoru Finska domnívá, že opatření poskytuje společnosti Karjaportti výhodu.
(173)
Opatření č. 5 mimoto splňuje všechny ostatní požadavky vztahující se na existenci státní podpory. Jak je podrobně popsáno v 133., 140. a 141. bodě odůvodnění, rovněž tato záruka zahrnuje státní prostředky a lze ji přičíst státu, je selektivní a narušuje hospodářskou soutěž a ovlivňuje obchod mezi členskými státy.
(174)
Na základě výše uvedených skutečností vyvozuje Komise závěr, že opatření č. 4 a č. 5 představují státní podporu.
(175)
Finsko nepředložilo žádná tvrzení, pokud jde o slučitelnost opatření č. 4. U opatření č. 5 se Finsko dovolávalo čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU a pokynů k regionální podpoře z roku 1998 (viz 95. bod odůvodnění). Pokyny k regionální podpoře z roku 1998 však nemohou sloužit jako základ slučitelnosti, jelikož v době poskytnutí obou záruk již byla společnost Karjaportti podnikem v obtížích (viz 123.-128. bod odůvodnění). Podle pokynů k regionální podpoře z roku 1998 je nutno podporu pro podniky v potížích posoudit podle pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci (50). Komise proto za prvé posoudí, zda jsou opatření č. 4 a č. 5 slučitelná jako podpora na záchranu a restrukturalizaci podle pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci. V době provedení těchto opatření platily pokyny k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999 (51).
(176)
Podle pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999 musí podpora na záchranu splňovat určité požadavky, které posuzované opatření nesplňuje.
(a)
Za prvé, ačkoliv opatření obsahuje podporu likvidity ve formě záruky (bod 23 písm. a) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999), úvěry, na něž se příslušné záruky vztahují, nebyly poskytnuty s úrokovou sazbou přinejmenším srovnatelnou s úrokovými sazbami půjček pro zdravé podniky (referenční sazba pro Finsko platná v březnu 2004: 4,43 % plus 100 základních bodů; referenční sazba pro Finsko platná v květnu 2004: 4,43 % plus 100 základních bodů).
(b)
Za druhé, záruky nebyly spojeny s půjčkami, které mají být splaceny v období ne delším než dvanáct měsíců po vyplacení poslední splátky podniku (bod 23 písm. b) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999).
(c)
Finsko za třetí neposkytlo žádné informace o tom, že podpora byla oprávněná na základě vážných sociálních důvodů a že neměla žádné závažné účinky přelévání na ostatní členské státy (bod 23 písm. c) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999).
(d)
Za čtvrté, záruky nebyly ukončeny nejpozději do šesti měsíců, ani nebyl vypracován restrukturalizační plán ve smyslu pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999 (bod 23 písm. d) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999).
(e)
K dispozici nejsou rovněž žádné údaje o tom, že záruky byly omezeny na částku nezbytnou k udržení podniku v provozu po dobu, během níž je podpora schvalována (bod 23 písm. e) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999).
(177)
Opatření č. 4 a č. 5 nesplňují rovněž všechny požadavky vztahující se na podporu na restrukturalizaci stanovené v pokynech k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999.
(a)
Za prvé, opatření nebyla podmíněna provedením restrukturalizačního plánu (bod 31 pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999). Podotýká se, že nebyl vypracován restrukturalizační plán ve smyslu bodu 32 a následujících bodů pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999.
(b)
Od příjemců podpory se za druhé očekává, že významně přispějí k restrukturalizačnímu plánu ze svých vlastních zdrojů (bod 40 pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999), a v případě posuzovaných opatření nejsou k dispozici žádné údaje o vlastním příspěvku příjemce.
(c)
Za třetí, aby se zamezilo nepřípustnému narušení hospodářské soutěže, je nutno přijmout kompenzační opatření (bod 37 pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999). Takováto opatření nebyla stanovena.
(178)
Komise se proto domnívá, že opatření nebyla provedena v souladu s pokyny k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999.
(179)
Dále je třeba posoudit, zda by opatření č. 4 a č. 5 mohla být slučitelná na základě některé z ostatních výjimek stanovených v čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU.
(180)
Výjimky stanovené v čl. 107 odst. 2 SFEU se v daném případě nepoužijí, jelikož dotyčná opatření nemají sociální povahu, nejsou poskytnuta individuálním spotřebitelům, nemají nahradit škody způsobené přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi a nebyla poskytnuta hospodářství určitých oblastí Spolkové republiky Německo postižených rozdělením Německa.
(181)
Další výjimky jsou stanoveny v čl. 107 odst. 3 SFEU.
(182)
V čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU je stanoveno, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být prohlášeny „podpory, které mají napomáhat hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností“. V době provedení opatření se společnost Karjaportti nacházela v takovéto oblasti.
(183)
V době provedení opatření č. 4 a č. 5 byla slučitelnost státní podpory pro podporované oblasti upravena pokyny k regionální podpoře z roku 1998. Podle těchto pokynů nejsou podniky v potížích způsobilé pro regionální podporu. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem proto Komise vyvozuje závěr, že podpora není způsobilá pro výjimku stanovenou v čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU.
(184)
V čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU je stanoveno, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být prohlášeny „podpory, které mají napomoci uskutečnění některého významného projektu společného evropského zájmu anebo napravit vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu“. Komise podotýká, že dotyčná podpora nemá napomoci uskutečnění významného projektu společného evropského zájmu, a Komise rovněž nezjistila, že by měla napravit vážnou poruchu ve finském hospodářství. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem proto Komise dospěla k závěru, že podpora není způsobilá pro výjimku stanovenou v čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU.
(185)
V čl. 107 odst. 3 písm. d) SFEU se uvádí, že za slučitelné se SFEU mohou být prohlášeny podpory určené na pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví, jestliže neovlivní podmínky obchodu a hospodářské soutěže v Unii v míře odporující společnému zájmu. Tento článek se v daném případě zjevně nepoužije.
(186)
Ustanovení čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU umožňuje schválit státní podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Komise vypracovala řadu pokynů a sdělení, jež objasňují, jak bude uplatňovat výjimku obsaženou v tomto článku. Komise se však domnívá, že vzhledem k povaze a charakteru podpory je zjevné, že v daném případě nejsou použitelné výjimky podle těchto pokynů a sdělení.
(187)
Na základě výše uvedených tvrzení se Komise domnívá, že opatření č. 4 a č. 5 zahrnují státní podporu, která není slučitelná s vnitřním trhem.
7.3.4. Restrukturalizace pod soudním dohledem (opatření č. 6)
(188)
Hlavním tvrzením Finska popsaným v 96.-98. bodě odůvodnění je to, že město Mikkeli nebylo velkorysejší než ostatní věřitelé společnosti, nýbrž že jednalo společně se soukromými věřiteli příjemce a za stejných podmínek. Město Mikkeli proto jednalo jako soukromý investor v tržním hospodářství, když souhlasilo s programem restrukturalizace.
(189)
První otázkou, kterou je třeba v této souvislosti ověřit, je, zda se kritérium investora v tržním hospodářství vztahuje na případy, kdy jeden či více veřejných subjektů, jejichž chování lze přičíst státu, provádí několik opatření ve prospěch jednoho podniku. Touto otázkou se zabýval Soud prvního stupně ve věci BP Chemicals v. Komise (52). Podle Soudu neznamená samotná skutečnost, že veřejný podnik již uskutečnil kapitálové injekce do dceřiné společnosti, které se považují za „podporu“, automaticky to, že další kapitálové injekce nemohou být považovány za investici, která splňuje kritérium soukromého investora v tržním hospodářství. Komise však musí určit, zda lze několik opatření ve prospěch jednoho podniku přiměřeně oddělit a posoudit jako samostatná opatření. V této souvislosti je podle Soudu nutno posoudit časovou posloupnost dotyčných opatření, jejich účel a situaci dceřiné společnosti v době přijetí každého rozhodnutí o vložení kapitálu (53).
(190)
V dotyčném případě musí Komise určit, zda lze záruky poskytnuté v březnu a v květnu 2004 (opatření č. 4 a opatření č. 5) oddělit od restrukturalizace pod soudním dohledem (opatření č. 6). Ačkoliv je pravdou, že o všech třech opatřeních bylo rozhodnuto během jednoho roku, Komise podotýká, že se tato opatření uskutečnila v jiném kontextu. Mezitím byla zahájena restrukturalizace pod soudním dohledem, jíž se účastnili všichni věřitelé společnosti. Cílem opatření č. 6 proto již nebylo společnosti umožnit, aby obnovila svou životaschopnost bez platební neschopnosti získáním nových peněžních prostředků od soukromých bank. Město Mikkeli stejně jako všichni ostatní věřitelé usilovalo o získání co nejvyšší částky nesplacených pohledávek na základě omezení vnitrostátního úpadkového práva. Komise se proto domnívá, že opatření č. 6 lze oddělit od opatření č. 4 a č. 5.
(191)
Jak je popsáno v 31. bodě odůvodnění, společnost Karjaportti podala společně se svými soukromými věřiteli u okresního soudu v Mikkeli návrh na restrukturalizaci pod soudním dohledem podle zákona o restrukturalizaci podniků č. 47/1993. Soudu byl předložen program restrukturalizace, včetně podrobných údajů o opatřeních, která jsou v současnosti posuzována. Po ověření soud program restrukturalizace schválil. Komise podotýká, že společnost Karjaportti byla předmětem restrukturalizace pod soudním dohledem podle finského práva. Účelem této restrukturalizace pod soudním dohledem je obnovení životaschopného podnikání dlužníka v tísni, zajištění jeho další životaschopnosti a dosažení restrukturalizace dluhů. Komise se proto domnívá, že opatření, která město Mikkeli přijalo během restrukturalizace pod soudním dohledem, lze posoudit podle zásady investora v tržním hospodářství.
(192)
Podle rozsudku ve věci Magefesa (54) mohou v případě, je-li stát velkorysejší než ostatní věřitelé společnosti, opatření v rámci restrukturalizace pod soudním dohledem představovat státní podporu. Komise proto ověří, zda se v rámci restrukturalizace se soukromými a veřejnými věřiteli skutečně zacházelo stejně.
(193)
Za prvé se uvádí, že celkově představuje […] restrukturalizovaných dluhů (přibližně [30-70] %) dluhy vůči soukromým věřitelům. K hlavním soukromým věřitelům patří Nordea Bank, Pohjola Bank a Nordea Financing. Za druhé je třeba vzít v úvahu, že věřitelé společnosti Karjaportti byli rozděleni do různých skupin podle pořadí. Společně se soukromými věřiteli Nordea Bank, OKO/Pohjola Bank a Nordea Financing a rovněž specializovanou finanční společností Finnvera, která je ve vlastnictví státu, patřilo město Mikkeli do skupiny věřitelů s velkými zajištěnými pohledávkami. Jak je patrné v tabulce IV, v rámci těchto velkých zajištěných pohledávek má město Mikkeli podíl ve výši [10-40] %, zatímco na soukromé věřitele připadá společně podíl ve výši [30-70] %. Společnost Finnvera má podíl ve výši [10-40] %.
(194)
Níže bude každé z opatření přijatých městem Mikkeli posouzeno podrobněji:
(195)
Snížení úrokových sazeb u zajištěných pohledávek: Jak je patrné v tabulce V, úrokové sazby u úvěrů a ostatních dluhů (nezaplacené poplatky), které se považovaly za „velké zajištěné pohledávky“, byly u soukromých a veřejných věřitelů stejné s výjimkou […]. Tento věřitel získal u všech nesplacených částek od zahájení restrukturalizace úrokovou sazbu […] EURIBOR, zatímco ostatní věřitelé získali u části nesplacených částek do roku 2010 pouze úrokovou sazbu […] EURIBOR minus […] %. Příčinou tohoto rozdílu byla skutečnost, že […] měl nejvyšší pořadí, co se týká zajištění poskytnutého společností Karjaportti. Usuzuje se, že vyšší pořadí […] odůvodňuje rozdíl v použitých úrokových sazbách.
(196)
Úprava splátkového kalendáře: Pohledávky města Mikkeli byly odloženy ve stejném rozsahu jako pohledávky ostatních zajištěných věřitelů. Jak je patrné v tabulce VI, společnost Karjaportti musí všem zajištěným věřitelům hradit splátky od července 2009 do roku 2015, kdy se stane splatnou největší část těchto splátek (43 % jistiny každé zajištěné pohledávky). Splátky, které je nutno každému věřiteli hradit, mají ve vztahu k celkové výši pohledávky příslušného věřitele stejný poměr (2 % dlužné částky u prvních tří splátek; 4 % u dalších dvou splátek; 6 % u zbývající splátky). Poslední splátka představuje u každého ze zajištěných věřitelů 43 % jistiny. S městem Mikkeli se tudíž nezacházelo méně příznivě než se soukromými věřiteli v podobné situaci.
(197)
Podmíněné prominutí pohledávek: Podle programu restrukturalizace (jak je popsáno v 42. a 43. bodě odůvodnění) jsou částky, které mají být na konci restrukturalizace pod soudním dohledem prominuty v případě, že nebudou splněny určité ekonomické požadavky, založeny na srovnání mezi hodnotou zajištění v případě, že společnost Karjaportti pokračuje v činnosti, a hodnotou zajištění v případě jeho uplatnění, určenou pro každého příslušného věřitele s přihlédnutím k příslušnému pořadí. Hodnota zajištění byla u obou scénářů stanovena dvěma nezávislými odhadci v době vypracovávání programu restrukturalizace, a to na základě srovnatelných cen a údajů o nájemném. V tomto kontextu nemusí […] pohledávky na konci restrukturalizace pod soudním dohledem prominout, jelikož je věřitelem s nejvyšším pořadím. I u ostatních věřitelů byly příslušné částky stanoveny podle zmíněné metodiky, což vedlo k částkám uvedeným v 43. bodě odůvodnění. Metodiku použitou při stanovování příslušných částek lze považovat za věrohodnou, zejména kvůli tomu, že v případě obou scénářů spojuje příslušné pořadí s hodnotou zajištění. V praxi byl výpočet založen na oceněních nezávislého odborníka a u všech věřitelů se při stanovování částek, o něž mohou být restrukturalizované dluhy na konci restrukturalizace pod soudním dohledem maximálně sníženy, použily stejné zásady. Vzhledem k těmto skutečnostem lze mít za to, že se se všemi věřiteli zacházelo stejně.
(198)
Komise se celkově domnívá, že se během restrukturalizace pod soudním dohledem s městem Mikkeli nezacházelo méně příznivě než se soukromými věřiteli. Objevují-li se rozdíly oproti ostatním věřitelům, jsou odůvodněny různou kvalitou zajištění u příslušných věřitelů. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se proto vyvozuje závěr, že příjemce nezískal výhodu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU plynoucí z restrukturalizace pod soudním dohledem. Pochybnosti, které Komise uvedla v rozhodnutí o zahájení řízení, byly rozptýleny a opatření popsaná v 31.-43. bodě odůvodnění nepředstavují státní podporu.
7.3.5. Odkoupení akcií (opatření č. 7)
(199)
Komise za prvé podotýká, že odkoupení akcií nebylo součástí restrukturalizace pod soudním dohledem.
(200)
Finsko tvrdí, že město Mikkeli při odkoupení akcií jednalo v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství. Za prvé, podle logiky v rozsudku ve věci BP Chemicals (viz 189.-191. bod odůvodnění) je třeba určit, zda lze v případě opatření č. 7 použít zásadu investora v tržním hospodářství, jelikož město Mikkeli provedlo opatření podpory ve prospěch společnosti Karjaportti již v minulosti. V této souvislosti Komise podotýká, že opatření č. 4 a č. 5 byla přijata před zahájením restrukturalizace pod soudním dohledem, zatímco k odkupu akcií došlo až posléze. Zatímco účelem opatření č. 4 a č. 5 bylo umožnit, aby měl příjemce nadále přístup k likviditě, po zahájení restrukturalizace pod soudním dohledem bylo zřejmé, že tyto potřeby budou řešeny v rámci tohoto řízení. Usuzuje se proto, že opatření č. 7 lze oddělit od opatření č. 4 a č. 5 a že se na opatření č. 7 vztahuje zásada investora v tržním hospodářství.
(201)
Jak je popsáno v 156. bodě odůvodnění, zásada investora v tržním hospodářství se vztahuje na nákup pozemků či jiných aktiv státem. Finsko předložilo ocenění akcií, které provedla společnost […] (55), agentura pro správu nemovitostí se sídlem v Helsinkách. Ocenění ze dne 29. března 2005 stanovilo hodnotu akcií realitní společnosti v rozmezí od 1 milionu EUR do 1,1 milionu EUR. Ocenění vycházelo z hodnoty majetku ve vlastnictví společnosti. K určení hodnoty byly použity dvě metody: kapitálová hodnota při tržním nájemném (podle statistik bydlení sestavených finským statistickým úřadem) a hodnota při dalším prodeji (podle požadovaných cen).
(202)
V době prodeje akcií byla nemovitost pronajata s nájemným nižším, než bylo tržní nájemné. Podle ocenění bylo možné dosáhnout při maximálním ročním zvyšování nájemného do dvou let tržního nájemného. Hodnota nemovitosti byla proto v době prodeje upravena a město Mikkeli nakonec akcie odkoupilo za cenu ve výši 860 000 EUR.
(203)
Ocenění provedl nezávislý odborník. Použitou metodikou bylo (jak bylo popsáno výše) nejprve ověření kapitálové hodnoty při tržním nájemném a poté hodnoty při dalším prodeji. Obě hodnoty vycházely z tržních údajů a obě hodnoty byly použity ke stanovení hodnoty akcií, která byla upravena na úroveň nájemného převládajícího v době prodeje. Tato metodika se považuje za přijatelnou. Komise vyvozuje závěr, že akcie ve společnosti Kiinteistö Oy Suksimäki byly odkoupeny za tržní cenu a že opatření společnost Karjaportti nezvýhodnilo.
(204)
Na základě výše uvedených skutečností byly pochybnosti Komise, které byly uvedeny v rozhodnutí o zahájení řízení, rozptýleny a vyvozuje se závěr, že opatření nezahrnuje státní podporu.
7.3.6. Přeměna nezaplacených úroků na úvěry (opatření č. 8)
(205)
Finsko tvrdí, že přeměna nezaplacených úroků na úvěry je obvyklým opatřením v rámci restrukturalizace pod soudním dohledem. Je pravdou, že toto opatření lze považovat za opatření neodmyslitelně spojené s restrukturalizací pod soudním dohledem. V dotyčném případě byla přeměna nezaplacených úroků na úvěry v roce 2005 u všech věřitelů s velkými zajištěnými pohledávkami ([dva soukromí věřitelé] a společnost Finnvera) v zásadě stanovena již v programu restrukturalizace. Vzhledem k tomu nepovažuje Komise přeměnu nezaplacených úroků na úvěr za státní podporu. Je však nutno ověřit, zda úroková sazba, kterou město Mikkeli účtovalo společnosti Karjaportti, tuto společnost nezvýhodňovala.
(206)
V této souvislosti se Finsko domnívá, že město Mikkeli jednalo v souladu se zásadou soukromého investora v tržním hospodářství, jelikož soukromí věřitelé přeměnili nezaplacené úroky na úvěry společně s městem Mikkeli. Ze stejného důvodu jako v případě restrukturalizace pod soudním dohledem se za prvé usuzuje, že v případě opatření č. 8 je možné použít zásadu soukromého investora v tržním hospodářství, jelikož toto opatření lze oddělit od opatření č. 4 a č. 5 (viz 189.-191. bod odůvodnění). S ohledem na použití zásady soukromého investora v tržním hospodářství v daném případě Komise podotýká toto: Ačkoliv je pravdou, že se změna týkala nejen města Mikkeli, nýbrž rovněž [soukromých věřitelů], úroková sazba účtovaná u těchto úvěrů nebyla stejná. Ve skutečnosti [jeden soukromý věřitel] požadoval tříměsíční EURIBOR plus 1,5 % a [další] soukromý investor tříměsíční EURIBOR plus 2 %, zatímco město Mikkeli požadovalo pouze tříměsíční EURIBOR plus 0,3 %. Úroková sazba, s níž město Mikkeli souhlasilo u tohoto úvěru, je proto o 1,2 % nižší než úroková sazba účtovaná [jedním soukromým věřitelem] a o 1,7 % nižší než úroková sazba účtovaná [druhým soukromým věřitelem]. Tvrzení, že město Mikkeli jednalo stejně jako soukromí věřitelé, lze tudíž zamítnout. Vzhledem k rozdílu v úrokových sazbách lze rovněž vyloučit, že město Mikkeli účtovalo u úvěru tržní poplatek. Úvěr, na nějž město Mikkeli přeměnilo nezaplacené úroky, proto společnost Karjaportti zvýhodnil.
(207)
Opatření č. 8 mimoto splňuje všechny ostatní požadavky vztahující se na existenci podpory. Jak je podrobně popsáno v 133., 140. a 141. bodě odůvodnění, úvěr zahrnuje státní prostředky a lze jej přičíst státu, je selektivní a narušuje hospodářskou soutěž a ovlivňuje obchod mezi členskými státy.
(208)
Na základě výše uvedených skutečností vyvozuje Komise závěr, že opatření č. 8 představuje státní podporu.
(209)
Finsko nepředložilo žádná tvrzení ohledně slučitelnosti opatření č. 8. Jelikož v době přeměny nezaplacených úroků byla společnost Karjaportti podnikem v obtížích (viz 123.-129. bod odůvodnění), Komise nejprve posoudí, zda je opatření č. 8 slučitelné jako podpora na záchranu a restrukturalizaci podle pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci. V době provedení tohoto opatření byly použitelné pokyny k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004 (56).
(210)
Podle pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004 musí podpora na záchranu splňovat určité požadavky, které dotyčné opatření nesplňuje.
(a)
Za prvé, ačkoliv opatření spočívá v likvidní podpoře ve formě úvěru (bod 25 písm. a) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004), účtovaná úroková sazba není srovnatelná alespoň se sazbami, které jsou běžné u zdravých podniků (referenční sazba pro Finsko platná v prosinci 2005: 4,08 % plus 100 základních bodů; úrokovou sazbou účtovanou u úvěru byl tříměsíční EURIBOR + 0,3 %, což ke dni 19. prosince 2005 představovalo 2,486 % plus 30 základních bodů).
(b)
Finsko se za druhé nezavázalo, že do šesti měsíců od schválení podpory sdělí plán restrukturalizace, a doba trvání opatření nebyla omezena na šest měsíců (bod 25 písm. a) a c) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004).
(c)
Za třetí nebyla dodržena zásada „jednou a dost“ (bod 25 písm. e) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004), jelikož společnost obdržela neslučitelnou a protiprávní státní podporu již při dřívějších potížích.
(211)
Opatření nesplňuje rovněž všechny požadavky vztahující se na podporu na restrukturalizaci stanovené v pokynech k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004.
(a)
Opatření není za prvé podmíněno prováděním plánu restrukturalizace (bod 34 pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004). Ačkoliv je pravdou, že během restrukturalizace pod soudním dohledem byl vypracován program restrukturalizace společnosti Karjaportti, tento program nesplňuje požadavky uvedené v bodě 35 pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004 (doba trvání 10 let, žádná analýza citlivosti, neobnovení dlouhodobé životaschopnosti v přiměřené lhůtě).
(b)
Od příjemců podpory se za druhé očekává, že k plánu restrukturalizace přispějí významným dílem z vlastních zdrojů (bod 43 pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004), a v případě posuzovaných opatření neexistují žádné údaje o vlastním příspěvku příjemce.
(c)
Opatření za třetí nedodržuje zásadu „jednou a dost“, jelikož společnost obdržela neslučitelnou a protiprávní státní podporu již při dřívějších potížích.
(212)
Komise se proto domnívá, že opatření nebylo provedeno v souladu s pokyny k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004.
(213)
Dále je třeba posoudit, zda by mohlo být opatření č. 8 slučitelné na základě některé z výjimek stanovených v čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU. Ze stejných důvodů, jaké byly uvedeny u opatření č. 4 a opatření č. 5 (viz 179.-186. bod odůvodnění), se Komise domnívá, že se nepoužije žádná z výjimek. Komise proto dospěla k závěru, že opatření č. 8 zahrnuje státní podporu, která není slučitelná s vnitřním trhem.
7.3.7. Odpis dluhů v účetních výkazech za rok 2006 a 2008 (opatření č. 9 a opatření č. 10)
(214)
Za prvé je nutno ověřit, zda tento odpis dluhů mohl poskytnout společnosti Karjaportti výhodu. Tak by tomu bylo v případě, že by město Mikkeli upustilo od vymáhání dluhů, tj. kdyby společnosti dotyčné dluhy prominulo.
(215)
Jak je popsáno v 105. bodě odůvodnění, Finsko potvrdilo, že odepsání dluhů bylo pouze účetním opatřením, které neovlivní právní vztah mezi věřitelem a dlužníkem, tj. že dluhy nebyly prominuty. Podle dokumentů, které Finsko předložilo, usiluje město Mikkeli i nadále o splacení dluhů.
(216)
V souladu se zásadou obezřetnosti podle správných účetních postupů a zákonem o účetnictví č. 1336/1997 nesmí hodnota pohledávek vykázaných v rozvaze překročit jejich pravděpodobnou hodnotu. Proto pohledávky, které pravděpodobně nemohou být inkasovány, jsou ve výkazu zisků a ztrát uvedeny jako výdaje.
(217)
Na základě výše uvedených skutečností se Komise domnívá, že se odepsání dluhů uskutečnilo v souladu s účetními standardy pouze v účetních výkazech města Mikkeli a příslušné pohledávky jsou v rámci restrukturalizace pod soudním dohledem i nadále vymáhány.
(218)
Pochybnosti, které Komise uvedla v rozhodnutí o zahájení řízení, byly rozptýleny a lze vyvodit závěr, že opatření neposkytla společnosti Karjaportti žádnou výhodu. Opatření č. 9 a č. 10 proto nezahrnují státní podporu.
7.3.8. Úprava splátkového kalendáře od roku 2009 (opatření č. 12)
(219)
Tvrzení Finska, že opatření je spojeno s restrukturalizací pod soudním dohledem a nezahrnuje státní podporu, lze zamítnout. Za prvé, úprava splátkového kalendáře v roce 2009 se v počátečním programu restrukturalizace nepředpokládala a za druhé, skutečnost, že tato restrukturalizace je prováděna v souladu s vnitrostátními právními předpisy, nepostačuje k vyloučení státní podpory (57).
(220)
Za státní podporu lze v zásadě považovat rovněž opatření snižující poplatky, jež jsou obvykle zahrnuty v rozpočtu daného podniku. Co se týká úpravy splátkového kalendáře, Komise posuzuje takovéto chování pomocí kritéria soukromého věřitele (58). Podle něho je stát posuzován jako veřejný věřitel, který usiluje podobně jako soukromý věřitel o navrácení jemu dlužných částek a který za tímto účelem uzavírá s dlužníkem dohody, podle kterých je pro nahromaděné dluhy stanoven splátkový kalendář nebo jsou jejich platby rozvrženy za účelem usnadnění jejich splácení (59). Příznivé zacházení ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU existuje v případě, že dlužná částka může být veřejnému věřiteli vrácena za příznivějších podmínek, než by připustil soukromý věřitel. Komise bere na vědomí tvrzení Finska, že úprava splátkového kalendáře nebyla provedena, jelikož ji správní soud v Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus) zakázal. Jak však uvedlo Finsko, splátkový kalendář byl přesto prodloužen, což vedlo k odkladu splatných plateb. V této souvislosti Komise podotýká, že se skutečně provedená úprava splátkového kalendáře liší od oznámené úpravy splátkového kalendáře, pokud jde o částky a lhůty. Částka, která byla městem Mikkeli skutečně restrukturalizována, je nižší než původně oznámená částka, a úprava splátkového kalendáře byla povolena na kratší dobu, než bylo oznámeno původně. Vzhledem k tomu se usuzuje, že oznámené opatření bylo provedeno se změnami. Bez ohledu na tyto změny Komise uvádí, že by soukromý věřitel nepovolil úpravu splátkového kalendáře v jakékoli formě, a to z důvodů uvedených v tomto bodě odůvodnění.
(221)
Soukromý věřitel obvykle vymáhá své pohledávky, pokud předem uzavřel dohody o úpravě splátkového kalendáře, které dlužník nedodržel (60). Město Mikkeli naproti tomu souhlasilo s další úpravou splátkového kalendáře poté, co společnost Karjaportti nedodržela podmínky úpravy splátkového kalendáře, které byly schváleny během restrukturalizace pod soudním dohledem. Pro nevymáhání mimoto neexistují žádné zvláštní důvody, jako je vyšší zajištění poskytnuté městu Mikkeli. Pokud jde o vyhlídky týkající se budoucí ziskovosti a životaschopnosti společnosti, Komise se domnívá, že finanční situace společnosti byla taková, že neumožňovala domnívat se, že by investice mohly v přiměřené lhůtě dosáhnout přijatelné úrovně ziskovosti. V době provedení opatření se společnost Karjaportti nacházela v úpadkovém řízení a od roku 2004 ve společnosti probíhala restrukturalizace pod soudním dohledem. Vzhledem k těmto skutečnostem Komise podotýká, že by hypotetický soukromý věřitel ve stejné situaci jako město Mikkeli nesouhlasil s další úpravou splátkového kalendáře.
(222)
Finsko v této souvislosti tvrdí, že město Mikkeli jednalo stejně jako ostatní věřitelé společnosti Karjaportti.
(223)
Co se týká oznámené úpravy splátkového kalendáře, dohoda se soukromými věřiteli byla podle Finska podmíněna dohodou s městem Mikkeli. Za druhé se zdá, že zamýšlená úprava splátkového kalendáře nepředpokládala u všech zajištěných věřitelů stejné podmínky. Zatímco město Mikkeli by odložilo splacení dlužných částek na rok 2011, soukromí věřitelé by obdrželi splátku již v roce 2009. Vzhledem k těmto skutečnostem lze tvrzení Finska zamítnout.
(224)
Na základě výše uvedeného vyvozuje Komise závěr, že opatření nesplňuje kritérium soukromého věřitele a poskytuje společnosti Karjaportti výhodu.
(225)
Co se týká ostatních požadavků vztahujících se na existenci státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, Komise podotýká, že úpravu splátkového kalendáře schválilo město Mikkeli, a proto zahrnuje státní prostředky a lze ji přičíst státu. Opatření lze považovat rovněž za selektivní. Opatření narušuje hospodářskou soutěž a ovlivňuje obchod mezi členskými státy, jak je podrobněji popsáno v 133., 140. a 141. bodě odůvodnění.
(226)
Na základě výše uvedených skutečností dospěla Komise k závěru, že opatření představuje státní podporu.
(227)
Hlavním tvrzením Finska bylo to, že toto opatření nezahrnuje státní podporu; opatření č. 12 však oznámilo rovněž jako podporu na záchranu (viz 1. bod odůvodnění). Když město Mikkeli souhlasilo s úpravou splátkového kalendáře, byla společnost Karjaportti ve skutečnosti podnikem v obtížích ve smyslu bodu 10 písm. c) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004 (viz 123.-129. bod odůvodnění). Slučitelnost dotyčného opatření je proto nutno posoudit na základě pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004.
(228)
Podle pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004 musí podpora na záchranu splňovat určité požadavky, které dotyčné opatření nesplňuje.
(a)
Za prvé, opatření nespočívá v likvidní podpoře ve formě úvěrových záruk nebo úvěrů (bod 25 písm. a) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004), nýbrž v odkladu plateb.
(b)
Finsko se za druhé nezavázalo, že do šesti měsíců od schválení podpory sdělí plán restrukturalizace, a doba trvání opatření nebyla omezena na šest měsíců (bod 25 písm. a) a c) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004).
(c)
Za třetí není dodržena zásada „jednou a dost“ (bod 25 písm. e) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004), jelikož společnost obdržela neslučitelnou a protiprávní podporu již při dřívějších potížích.
(229)
Opatření nesplňuje rovněž všechny požadavky vztahující se na podporu na restrukturalizaci stanovené v pokynech k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004.
(a)
Opatření není za prvé podmíněno prováděním plánu restrukturalizace (bod 34 pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004). Podotýká se, že nebyl vypracován plán restrukturalizace ve smyslu bodu 35 pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004.
(b)
Za druhé se od příjemců podpory očekává, že k plánu restrukturalizace přispějí významným dílem z vlastních zdrojů (bod 43 pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004), a v případě posuzovaných opatření nejsou k dispozici žádné údaje o vlastním příspěvku příjemce.
(c)
Za třetí, aby se zamezilo přílišnému narušení hospodářské soutěže, je nutno přijmout kompenzační opatření (bod 38 pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004). Žádná takováto opatření nebyla stanovena.
(d)
Opatření za čtvrté nedodržuje zásadu „jednou a dost“, jelikož společnost obdržela neslučitelnou a protiprávní podporu již při dřívějších potížích.
(230)
Komise se proto domnívá, že opatření nebylo provedeno v souladu s pokyny k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004.
(231)
Dále je třeba posoudit, zda by opatření č. 12 mohlo být slučitelné na základě některé z ostatních výjimek stanovených v čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU.
(232)
V daném případě se nepoužijí výjimky stanovené v čl. 107 odst. 2 SFEU, jelikož toto opatření nemá sociální povahu, není poskytnuto individuálním spotřebitelům, nemá nahradit škody způsobené přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi a nebylo poskytnuto hospodářství určitých oblastí Spolkové republiky Německo postižených rozdělením Německa.
(233)
Další výjimky jsou stanoveny v čl. 107 odst. 3 SFEU.
(234)
V čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU je stanoveno, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být prohlášeny „podpory, které mají napomáhat hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností“. V době provedení opatření se společnost Karjaportti nacházela v takovéto oblasti.
(235)
Slučitelnost státní podpory pro podporované oblasti je upravena pokyny k regionální podpoře z roku 1998. Podle těchto pokynů nejsou podniky v potížích způsobilé pro regionální podporu. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem proto Komise vyvozuje závěr, že podpora není způsobilá pro výjimku stanovenou v čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU.
(236)
V čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU je stanoveno, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být prohlášeny „podpory, které mají napomoci uskutečnění některého významného projektu společného evropského zájmu anebo napravit vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu“. Komise podotýká, že dotyčná podpora nemá napomoci uskutečnění významného projektu společného evropského zájmu, a Komise rovněž nezjistila, že by měla napravit vážnou poruchu ve finském hospodářství. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem proto Komise dospěla k závěru, že podpora není způsobilá pro výjimku stanovenou v čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU.
(237)
V čl. 107 odst. 3 písm. d) SFEU se uvádí, že za slučitelné se SFEU mohou být prohlášeny podpory určené na pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví, jestliže neovlivní podmínky obchodu a hospodářské soutěže v Unii v míře odporující společnému zájmu. Tento článek se v daném případě zjevně nepoužije.
(238)
Ustanovení čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU umožňuje schválit státní podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Komise vypracovala řadu pokynů a sdělení, jež objasňují, jak bude uplatňovat výjimku obsaženou v tomto článku. Komise se však domnívá, že vzhledem k povaze a charakteru podpory je zjevné, že v daném případě nejsou použitelné výjimky na základě těchto pokynů a sdělení.
(239)
Na základě výše uvedených tvrzení se Komise domnívá, že opatření č. 12 zahrnuje státní podporu, která není slučitelná s vnitřním trhem.
7.4. Opatření provedená společností Finnvera
(240)
Na úvod Komise připomíná, že se Finsko v rámci rozhodnutí o státní podpoře N 715/2006 zavázalo, že činnosti společnosti Finnvera budou omezeny na správu režimů státních podpor. Na tomto základě Komise dne 25. září 2007 (datum rozhodnutí Komise) rozhodla, že osvobození společnosti Finnvera od daně z příjmů nepředstavuje státní podporu. Opatření č. 13 až 17 byla provedena před přijetím rozhodnutí Komise ve věci N 715/2006. Opatření č. 18 bylo provedeno po přijetí rozhodnutí Komise ve věci N 715/2006. Při posuzování opatření č. 18 musí proto Komise vzít v úvahu závazek finských orgánů přijatý v daném případě.
7.4.1. Záruka poskytnutá dne 17. března 2004 (opatření č. 13)
(241)
Aby se opatření považovalo za státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, musí být provedeno přímo či nepřímo ze státních prostředků a lze je přičíst státu. Finsko nezpochybnilo skutečnost, že opatření, která přijala společnost Finnvera, zahrnují státní prostředky a lze je přičíst státu. Podle judikatury se prostředky podniku musí považovat za státní prostředky, pokud stát může prostřednictvím výkonu svého dominantního vlivu na takové podniky rozhodnout o použití jejich prostředků (61). Opatření provedená zvláštní finanční institucí, kterou je podle jejích stanov možné považovat za subjekt veřejného sektoru, lze obecně přičíst státu (62). Soudní dvůr dále objasnil pojem přičitatelnost v rozsudku ve věci Stardust Marine (63). Soudní dvůr uvedl tyto indicie pro zjištění přičitatelnosti: začlenění veřejného podniku do struktur veřejné správy; druh jeho činnosti a výkon této činnosti na trhu za běžných podmínek hospodářské soutěže se soukromými hospodářskými subjekty; právní postavení podniku (tedy zda podléhá veřejnému právu, nebo obecnému právu obchodních společností); intenzita dohledu orgánů veřejné moci nad vedením podniku. V této souvislosti Komise podotýká, že činnosti společnosti Finnvera podléhají správnímu právu, což naznačuje, že je úzce spojena s veřejnou správou. Společnost Finnvera je zvláštní finanční společnost zcela ve vlastnictví státu, která využívá státní záruku a poskytuje převážně státní podpory a financování, jež není snadno dostupné na trhu, například vývozní úvěry. Ačkoli se její činnosti mohou okrajově překrývat s obchodními bankami, nevykonává své činnosti za běžných podmínek hospodářské soutěže se soukromými hospodářskými subjekty. Je ustavena podle obecného práva obchodních společností; současně stát vykonává přísný dohled: stát jmenuje členy dozorčí rady z parlamentních skupin politických stran na základě jejich zastoupení ve finském parlamentu. Většinu členů představenstva je nutno vybrat z kandidátů jmenovaných několika ministerstvy (viz 56. a 57. bod odůvodnění). Vzhledem k těmto skutečnostem se Komise domnívá, že opatření, která přijala společnost Finnvera, zahrnují státní prostředky a lze je přičíst Finsku.
(242)
Pokud jde o otázku, zda opatření č. 13 poskytuje příjemci výhodu, opatření nebylo v rozporu s názorem Finska provedeno spolu se soukromými věřiteli za stejných podmínek. Ačkoli je pravdou, že […] a […] poskytly společnosti Karjaportti v roce 2004 úvěry, Komise nemá k dispozici žádné údaje, že tyto banky poskytly rovněž záruky. Úvěry poskytnuté oběma soukromými věřiteli byly mimoto uděleny až v létě 2004, tj. několik měsíců poté, co společnost Finnvera provedla opatření č. 13, a nelze tudíž mít za to, že společnost Finnvera jednala „společně“ s nimi. Zamítnout lze rovněž tvrzení Finska, že záruka byla udělena v souladu se sdělením o zárukách z roku 2000. Za prvé, jak bylo objasněno výše, Komise při posuzování opatření použila sdělení o zárukách z roku 2008 (viz 134. bod odůvodnění). Podle bodu 3.2 sdělení o zárukách z roku 2008 lze existenci státní podpory v případě individuální státní záruky vyloučit, pokud dlužník nemá finanční potíže. Jelikož se Komise domnívá, že společnost Karjaportti byla v březnu 2004 podnikem v nesnázích ve smyslu pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku1999 (viz 123.-128. bod odůvodnění), lze použití sdělení o zárukách vyloučit. Finsko rovněž uvedlo, že se na záruku vztahoval vysoký poplatek. Vzhledem k finančním potížím společnosti Karjaportti v době poskytnutí záruky se však usuzuje, že poplatek za poskytnutí záruky, který účtovala společnost Finnvera, nepředstavuje tržní poplatek. Celkové finanční náklady příjemce u úvěru spolu se zárukou představovaly [5-8] %, zatímco referenční sazba platná v té době činila 4,43 %, přičemž k ní bylo nutno vzhledem k finančním potížím příjemce přičíst nejméně 400 základních bodů. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se usuzuje, že opatření poskytuje společnosti Karjaportti výhodu.
(243)
Aby se opatření považovalo za státní podporu, musí být specifické nebo selektivní v tom, že zvýhodňuje pouze určité podniky nebo určitá odvětví výroby. Opatření č. 13 bylo provedeno ve prospěch Karjaportti, jedné konkrétní společnosti. Komise proto usuzuje, že poskytuje příjemci selektivní výhodu.
(244)
Komise musí mimoto posoudit, zda opatření č. 13 pravděpodobně narušuje hospodářskou soutěž a ovlivňuje podmínky obchodu mezi členskými státy. Finsko v této souvislosti tvrdí, že prvek podpory v záruce byl nižší než strop de minimis. V době provedení opatření č. 13 bylo použitelné nařízení Komise (ES) č. 69/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy ES na podporu de minimis (64) (dále jen „nařízení z roku 2001 o podpoře de minimis“) (65). Jedním z požadavků pro použití nařízení z roku 2001 o podpoře de minimis je to, že celková výše podpory de minimis poskytnutá jednomu podniku nesmí v období tří let přesáhnout částku 100 000 EUR. Posuzovaná záruka činila pouze 91 000 EUR, tj. dodržovala strop ve výši 100 000 EUR i v případě, že se za prvek podpory považuje celá částka. Je však třeba určit, zda je nutno opatření č. 13 posoudit společně s opatřením č. 4, zárukou, kterou město Mikkeli poskytlo v březnu 2004, jen 9 dnů před provedením opatření č. 13, zárukou poskytnutou společností Finnvera. Ačkoli tyto dvě záruky poskytly dva různé subjekty a vztahovaly se na dva různé úvěry s různou dobou trvání, oba tyto úvěry nahradily jediný úvěr, který v roce 1992 poskytla banka Tapiola. Lze se tudíž domnívat, že opatření č. 4 a opatření č. 13 byla provedena za stejným účelem, kterým bylo umožnit přeměnu úvěru poskytnutého bankou Tapiola v roce 1992 na nové úvěry. Vzhledem k této úzké souvislosti mezi oběma opatřeními se Komise domnívá, že pro účely použití stropu ve výši 100 000 EUR stanoveného v nařízení z roku 2001 o podpoře de minimis je nutné posuzovat opatření č. 4 a opatření č. 13 jako jedno opatření. Společně přesahuje prvek podpory obsažený v těchto dvou opatřeních 100 000 EUR. Komise proto vyvozuje závěr, že opatření č. 13 nespadá do oblasti působnosti nařízení z roku 2001 o podpoře de minimis.
(245)
Finsko rovněž uvedlo, že opatření č. 13 je pokračováním již existujících závazků, že se tudíž expozice společnosti Finnvera nezvýšila. Podobné tvrzení předložilo Finsko ve vztahu k opatření č. 4. Ze stejného důvodu jako u opatření č. 4 nepovažuje Komise opatření č. 13 za pouhé pokračování dříve provedeného opatření (viz 164. a 165. bod odůvodnění).
(246)
Na základě výše uvedených skutečností vyvozuje Komise závěr, že opatření č. 13 představuje státní podporu.
(247)
Finsko nepředložilo žádná tvrzení ohledně slučitelnosti opatření č. 13. Jelikož v době, kdy společnost Finnvera poskytla záruku, byla společnost Karjaportti podnikem v obtížích (viz 123.-128. bod odůvodnění), Komise nejprve posoudí, zda je tato záruka slučitelná jako podpora na záchranu a restrukturalizaci podle pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci. V době poskytnutí záruky platily pokyny k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999 (66).
(248)
Podle pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999 musí podpora na záchranu splňovat určité požadavky, které posuzované opatření nesplňuje.
(a)
Za prvé, záruka nebyla spojena s půjčkou, která má být splacena v období ne delším než dvanáct měsíců po vyplacení poslední splátky podniku (bod 23 písm. b) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999).
(b)
Finsko za druhé neposkytlo žádné informace o tom, že podpora byla oprávněná na základě vážných sociálních důvodů a že neměla závažné účinky přelévání na ostatní členské státy (bod 23 písm. c) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999).
(c)
Za třetí, záruka nebyla ukončena do šesti měsíců a nebyl vypracován restrukturalizační plán ve smyslu pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999 (bod 23 písm. d) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999).
(d)
K dispozici nejsou rovněž žádné informace o tom, že záruka byla omezena na částku nezbytnou k udržení podniku v provozu po dobu, během níž je podpora schvalována (bod 23 písm. e) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999).
(249)
Ze stejných důvodů, jaké byly uvedeny u opatření č. 4 a opatření č. 5 (viz 177. a 178. bod odůvodnění), se Komise domnívá, že opatření č. 13 nesplňuje rovněž všechny požadavky vztahující se na podporu na restrukturalizaci, které jsou stanoveny v pokynech k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999. Komise proto usuzuje, že opatření nebylo provedeno v souladu s pokyny k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999.
(250)
Dále je třeba posoudit, zda by opatření č. 13 mohlo být slučitelné na základě některé z ostatních výjimek stanovených v čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU. Ze stejných důvodů, jaké byly uvedeny u opatření č. 4 a opatření č. 5 (viz 179.-186. bod odůvodnění), se Komise domnívá, že není splněna žádná z výjimek. Komise proto vyvozuje závěr, že opatření č. 13 zahrnuje státní podporu, která není slučitelná s vnitřním trhem.
7.4.2. Úvěr poskytnutý dne 12. ledna 2006 (opatření č. 14)
(251)
Finsko tvrdí, že se opatření předpokládalo v programu restrukturalizace pod soudním dohledem a že společnost Finnvera přijala toto opatření společně se soukromými věřiteli.
(252)
Je pravdou, že se u soukromých i veřejných věřitelů společnosti Karjaportti opatření předpokládalo již v programu restrukturalizace. Podle dokumentů, které poskytlo Finsko, došlo k přeměně úroků koncem roku 2005 a počátkem roku 2006. Rovněž soukromí věřitelé přeměnili úroky na úvěry.
(253)
Za prvé, podle logiky v rozsudku ve věci BP Chemicals (viz 189.-191. bod odůvodnění) je nutné určit, zda lze v případě opatření č. 14 použít zásadu investora v tržním hospodářství. Komise v této souvislosti podotýká, že opatření č. 4, č. 5 a č. 13 byla přijata před zahájením restrukturalizace pod soudním dohledem, zatímco opatření č. 14 bylo přijato v jejím průběhu. Z důvodů uvedených v 189.-191. bodě odůvodnění se Komise domnívá, že opatření č. 14 lze oddělit od opatření č. 4, č. 5 a č. 13. Opatření č. 14 se mimoto předpokládalo i v samotném programu restrukturalizace, který měl společnosti pomoci opět se postavit na nohy.
(254)
Za druhé, co se týká použití zásady investora v tržním hospodářství v případě dotyčného opatření, Komise má za to, že úvěry poskytnuté soukromými věřiteli […] a […] jsou srovnatelné s úvěrem, který poskytla společnost Finnvera. Jako zajištění věřitelé v rámci restrukturalizace pod soudním dohledem jsou všechny společnosti v podobné situaci. Jelikož tyto úvěry byly poskytnuty za obdobných podmínek jako úvěr společnosti Finnvera (stejná doba trvání půjčky, srovnatelné období splácení) a úroková sazba, kterou požadovala společnost Finnvera, byla pro tuto společnost ještě příznivější (šestiměsíční EURIBOR + 2 %, což ke dni 1. ledna 2006 představovalo 4,643 %) než úroková sazba, kterou získali soukromí věřitelé (tříměsíční EURIBOR + 1,5 %, což ke dni 1. ledna 2006 představovalo 3,988 %; tříměsíční EURIBOR + 2 % pak 4,488 %), vyvozuje Komise závěr, že opatření neposkytlo společnosti Karjaportti žádnou výhodu.
(255)
Na základě výše uvedených skutečností se vyvozuje závěr, že opatření nezahrnuje státní podporu.
7.4.3. Protizáruka poskytnutá dne 14. září 2006 (opatření č. 15)
(256)
Komise se za prvé domnívá, že příjemcem opatření je společnost Karjaportti, ačkoli protizáruka byla udělena společnosti […]. Nízký poplatek, který společnosti Karjaportti účtovala společnost […], naznačuje, že společnost […] poskytla záruku pouze na základě protizáruky udělené společností Finnvera. Záruční prémii za protizáruku společnosti Finnvera ve skutečnosti hradí společnost Karjaportti, a nikoli […].
(257)
Finsko se domnívá, že společnost Finnvera jednala za stejných podmínek jako soukromí věřitelé […] a […]. Je pravdou, že […] a […] byli v podobné situaci jako společnost Finnvera. Všechny tři společnosti jsou v rámci restrukturalizace pod soudním dohledem zajištěnými věřiteli. Všechny společnosti poskytly společnosti Karjaportti úvěry a záruky před ([…]).
(258)
Ze stejného důvodu jako u opatření č. 14 se podle logiky v rozsudku ve věci BP Chemicals (viz 189.-191. bod odůvodnění) usuzuje, že v případě opatření č. 15 lze použít zásadu investora v tržním hospodářství, jelikož toto opatření lze oddělit od opatření č. 4, č. 5 a č. 13 (viz 253. bod odůvodnění).
(259)
Co se týká dotyčného opatření, úvěr se zárukou činil celkem 1,8 milionu EUR. Společnost Finnvera poskytla […] protizáruku pouze na 16,7 % této částky (300 000 EUR). Zbývající část úvěru pokrývaly záruky poskytnuté […] a […] (825 000 EUR resp. 675 000 EUR), pro něž společnost Finnvera protizáruku neposkytla. Z hlediska příjemce, společnosti Karjaportti, byly celkové náklady na záruku s poskytnutou protizárukou vyšší než u záruk poskytnutých […] a […]. Zatímco posledně uvedené dvě společnosti účtovaly společnosti Karjaportti poplatek za poskytnutí záruky ve výši 1,75 %, celkové finanční náklady společnosti Karjaportti na protizáruku představovaly 2,9 % (1,65 % za záruku […] plus 1,25 % za protizáruku). Z toho vyplývá, že opatření společnosti Finnvera neposkytlo společnosti Karjaportti žádnou výhodu.
(260)
Na základě výše uvedených skutečností se vyvozuje závěr, že opatření nezahrnuje státní podporu.
7.4.4. Úvěr poskytnutý dne 6. července 2007 (opatření č. 16)
(261)
Jak je popsáno v 110. bodě odůvodnění, Finsko tvrdí, že úvěr nezahrnoval státní podporu, jelikož byl součástí většího opatření k financování společnosti, jehož se účastnili rovněž soukromí věřitelé.
(262)
Ze stejného důvodu jako u opatření č. 14 se podle logiky v rozsudku ve věci BP Chemicals (viz 189.-191. bod odůvodnění) usuzuje, že v případě opatření č. 16 lze použít zásadu investora v tržním hospodářství (viz 253. bod odůvodnění).
(263)
Jak je uvedeno v 254. bodě odůvodnění, Komise se domnívá, že […] a […] jsou ve srovnatelné situaci jako společnost Finnvera. Co se týká konkrétního posuzovaného opatření, je pravdou, že společnost Finnvera poskytla úvěr současně a za obdobných podmínek jako […] a […]. Doba trvání úvěrů byla u všech věřitelů šest měsíců; u všech úvěrů byla platba odložena ve stejném poměru (nesplacená částka u všech věřitelů činí přibližně […] % původní částky). Na všechny tři úvěry se vztahovalo stejné zajištění, jak je popsáno v 66. bodě odůvodnění, a zajištění je mezi věřitele rozděleno podle rizika příslušného věřitele ve vztahu k poskytnutému úvěru. Pokud jde o úrokovou sazbu, zdá se, že úroková sazba, kterou požadovala společnost Finnvera, byla pro tuto společnost ještě příznivější (šestiměsíční EURIBOR + 2,5 %, což ke dni 6. července 2007 představovalo 6,847 %) než úroková sazba, kterou získali soukromí věřitelé (měsíční EURIBOR + 2 %, což ke dni 9. července 2007 představovalo 6,105 %). Lze mít proto za to, že úvěr je v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství a nezahrnuje státní podporu.
(264)
Na základě výše uvedených skutečností se vyvozuje závěr, že opatření nezahrnuje státní podporu.
7.4.5. Záruka poskytnutá dne 9. ledna 2008 (opatření č. 17)
(265)
Za prvé je třeba určit, který subjekt má z dotyčného opatření prospěch, […] nebo společnost Karjaportti. Společnost Finnvera poskytla protizáruku společnosti […], hlavní bance společnosti Karjaportti. Společnost […] zase poskytla záruku společnosti Karjaportti. […] účtovala společnosti Karjaportti za tuto záruku velmi nízký poplatek, což naznačuje, že společnost […] poskytla společnosti Karjaportti záruku jen proto, že se na ni vztahovala protizáruka společnosti Finnvera. Komise rovněž podotýká, že záruční prémii za protizáruku společnosti Finnvera nehradí […], nýbrž společnost Karjaportti. Vzhledem k těmto skutečnostem se Komise domnívá, že příjemcem opatření je společnost Karjaportti.
(266)
Za druhé je třeba posoudit, zda opatření poskytuje společnosti Karjaportti výhodu. V této souvislosti Finsko uvedlo, že protizáruka nezahrnuje státní podporu, jelikož se na opatření podílí jiná soukromá strana. Toto tvrzení lze zamítnout, jelikož společnost Finnvera poskytla protizáruku za záruku dotyčné soukromé strany, což znamená, že se společnost Finnvera a soukromá strana nenacházely v podobné situaci.
(267)
Vzhledem k těmto skutečnostem posoudí Komise opatření na základě sdělení o zárukách z roku 2008. Ačkoliv je pravdou, že protizáruka společnosti Finnvera nepokrývá více než 80 % záruky […], příjemce, společnost Karjaportti, byl v době jejího poskytnutí podnikem v obtížích, jak je podrobněji popsáno v 123.-128. bodě odůvodnění. Existenci státní podpory proto nelze vyloučit na základě bodu 3.2 sdělení o zárukách z roku 2008.
(268)
I když záruka nesplňuje všechny požadavky bodu 3.2 ve sdělení o zárukách z roku 2008, může poplatek zaplacený za záruku odůvodnit závěr, že záruka nepředstavuje státní podporu. V daném případě se Komise každopádně na rozdíl od Finska domnívá, že nelze mít za to, že opatření neobsahuje podporu. Záruka byla poskytnuta s velmi nízkým poplatkem, ačkoli se společnost potýkala s potížemi (viz 123.-128. bod odůvodnění) a riziko pro společnost Finnvera bylo možno považovat za značné. Usuzuje se proto, že opatření poskytuje společnosti Karjaportti výhodu. V této souvislosti Komise rovněž podotýká, že podle závazku, který přijaly finské orgány ve věci N 715/2006, nemohla společnost Finnvera poskytovat tržní financování.
(269)
Opatření mimoto splňuje všechny ostatní požadavky vztahující se na existenci státní podpory. Jak je popsáno v 241. bodě odůvodnění, opatření společnosti Finnvera zahrnují státní prostředky a lze je přičíst státu. Opatření č. 17 je selektivní, jelikož jedinou společností, která z něj měla prospěch, je Karjaportti. Opatření rovněž narušuje hospodářskou soutěž a ovlivňuje obchod mezi členskými státy.
(270)
Na základě výše uvedených skutečností vyvozuje Komise závěr, že opatření představuje státní podporu.
(271)
Finsko netvrdilo, že opatření č. 17 je slučitelné s vnitřním trhem. V době, kdy společnost Finnvera provedla toto opatření, byla společnost Karjaportti podnikem v obtížích ve smyslu pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004 (viz 123.-128. bod odůvodnění). Opatření proto mohlo být slučitelné pouze jako podpora na záchranu a restrukturalizaci podle pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004.
(272)
Podle pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004 musí podpora na záchranu splňovat určité požadavky, které posuzované opatření nesplňuje.
(a)
Za prvé, záruka neskončila v období nepřesahujícím šest měsíců od poukázání první splátky (bod 25 písm. a) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004).
(b)
Finsko za druhé nesdělilo do šesti měsíců od prvního provedení opatření plán restrukturalizace nebo likvidace ani nepředložilo doklad o tom, že byla ukončena platnost záruky (bod 25 písm. c) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004).
(c)
Za třetí není dodržena zásada „jednou a dost“ (bod 25 písm. e) pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004), jelikož společnost obdržela neslučitelnou a protiprávní státní podporu již při dřívějších potížích.
(273)
Opatření nesplňuje rovněž všechny požadavky vztahující se na podporu na restrukturalizaci stanovené v pokynech k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004.
(a)
Opatření není za prvé podmíněno prováděním plánu restrukturalizace (bod 34 pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004). Podotýká se, že nebyl vypracován plán restrukturalizace ve smyslu bodu 35 pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004.
(b)
Od příjemců podpory se za druhé očekává, že k plánu restrukturalizace přispějí významným dílem z vlastních zdrojů (bod 43 pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004), a v případě posuzovaných opatření nejsou k dispozici žádné údaje o vlastním příspěvku příjemce.
(c)
Za třetí, aby se zamezilo přílišnému narušení hospodářské soutěže, je nutno přijmout kompenzační opatření (bod 38 pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004). Žádná takováto opatření nebyla stanovena.
(d)
Opatření za čtvrté nedodržuje zásadu „jednou a dost“, jelikož společnost obdržela neslučitelnou a protiprávní podporu již při dřívějších potížích.
(274)
Komise se proto domnívá, že opatření nebylo provedeno v souladu s pokyny k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004.
(275)
Dále je třeba posoudit, zda by opatření č. 17 mohlo být slučitelné na základě některé z ostatních výjimek stanovených v čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU. Ze stejných důvodů, jaké byly uvedeny u opatření č. 4 a č. 5 (viz 179.-186. bod odůvodnění), se Komise domnívá, že není splněna žádná z výjimek. Komise proto dospěla k závěru, že opatření č. 17 zahrnuje státní podporu, která není slučitelná s vnitřním trhem.
8. VRÁCENÍ PODPORY
(276)
Podle SFEU a ustálené judikatury Soudního dvora je Komise poté, co zjistila, že podpora není slučitelná s vnitřním trhem, oprávněna rozhodnout, že dotyčný členský stát musí takovouto podporu zrušit nebo upravit (67). Povinnost členského státu zrušit podporu považovanou Komisí za neslučitelnou s vnitřním trhem slouží podle ustálené judikatury Soudního dvora k obnovení dřívějšího stavu (68). V této souvislosti Soudní dvůr stanovil, že tohoto cíle je dosaženo, jakmile příjemce vrátí částky poskytnuté formou protiprávní podpory, čímž ztrácí výhodu, kterou měl na trhu ve vztahu ke svým soutěžitelům, a obnoví se stav, který předcházel poskytnutí podpory (69).
(277)
V souladu s touto judikaturou článek 14 procesního nařízení stanoví, že „je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil“.
(278)
Za protiprávní a neslučitelnou podporu je nutno považovat těchto šest opatření:
-
záruka poskytnutá městem Mikkeli dne 8. března 2004 (opatření č. 4),
-
záruka poskytnutá městem Mikkeli dne 10. května 2004 (opatření č. 5),
-
přeměna nezaplacených úroků na úvěry (opatření č. 8),
-
úprava splátkového kalendáře od roku 2009 (opatření č. 12),
-
záruka poskytnutá společností Finnvera dne 17. března 2004 (opatření č. 13),
-
záruka poskytnutá společností Finnvera dne 9. ledna 2008 (opatření č. 17).
(279)
Tato podpora musí být proto vrácena za účelem obnovení stavu, který na trhu existoval před jejím udělením. Podporu je nutno navrátit od okamžiku, kdy příjemce získal výhodu, tj. od okamžiku, kdy byla příjemci podpora k dispozici, a do dne jejího skutečného navrácení je nutno započítat příslušné úroky.
8.1. Vrácení podpory poskytnuté ve formě záruk
(280)
Prvek neslučitelné podpory obsažený v obou zárukách poskytnutých městem Mikkeli v roce 2004 (opatření č. 4 a opatření č. 5) a v zárukách poskytnutých společností Finnvera v roce 2005 (opatření č. 13) a v roce 2008 (opatření č. 17) se stanoví podle následujících zásad.
(281)
Státní záruka může představovat podporu až do celkové výše příslušné půjčky, pokud příjemce nemá sám přístup na finanční trhy (70). V daném případě však Finsko prokázalo, že společnost Karjaportti měla v době poskytnutí záruk v roce 2004 přístup na finanční trhy, a to předložením informací o úvěrech, které příjemci poskytli soukromí věřitelé (viz 93. bod odůvodnění). K dispozici je jen málo údajů o tom, zda měla společnost Karjaportti přístup na trh i v roce 2008, kdy bylo provedeno opatření č. 17. Komise v této souvislosti podotýká, že protizáruka poskytnutá společností Finnvera pokrývala pouze 80 % záruky, kterou poskytl soukromý věřitel, což znamená, že u 20 % nesl riziko soukromý věřitel. Vzhledem k této skutečnosti lze mít za to, že i bez záruky z roku 2008 měla společnost dosud přístup na finanční trhy.
(282)
Vzhledem k finančním potížím společnosti Karjaportti v době provedení opatření by však obchodní banky účtovaly vyšší úrokovou sazbu, než jaké bylo dosaženo se státními zárukami, jelikož záruky představují pro banky další zajištění. Komise se proto domnívá, že společnost Karjaportti měla výhodu v podobě nižších úrokových sazeb, které získala díky zárukám.
(283)
Podle bodu 4.2 sdělení o zárukách z roku 2008 by se v případě neexistence srovnatelné tržní záruční prémie měly celkové finanční náklady na úvěr se zárukou (úroky a záruční prémie) porovnat s úrokovou sazbou na trhu u obdobného úvěru bez státní záruky. V mnoha případech není takováto tržní úroková sazba k dispozici. Ve sdělení o revizi metody stanovování referenčních a diskontních sazeb (71) (dále jen „sdělení o referenčních sazbách z roku 2008“) proto Komise vypracovala metodiku, kterou lze z důvodů uvedených v bodě 4.2 sdělení o zárukách z roku 2008 použít jako náhradu tržní sazby.
(284)
V daném případě nejsou k dispozici žádné údaje o tom, jakou částku by společnost Karjaportti zaplatila za srovnatelný úvěr bez záruky. Uvedené tři záruky byly mimoto poskytnuty před začátkem hospodářské a finanční krize. Komise navíc zastává názor, že by vzhledem k době, která uplynula od provedení opatření, byl výpočet „skutečné“ tržní sazby pro finského výrobce masných výrobků obtížný. Komise proto jako náhradu tržní sazby použije příslušnou referenční sazbu.
8.1.1. Záruka poskytnutá dne 8. března 2004 (opatření č. 4)
(285)
Co se týká opatření č. 4, zajištění úvěrů společnosti Karjaportti lze pro účely sdělení o referenčních sazbách z roku 2008 považovat za běžné. V případě opatření č. 4 poskytla společnost Karjaportti zástavní právo k nemovitosti a obchodní hypotéku. Zapsané hodnoty těchto dvou nástrojů jsou dost vysoké (viz 27. bod odůvodnění). Je však třeba vzít v úvahu, že totéž zajištění bylo použito i u jiných pohledávek města Mikkeli (např. opatření č. 1), takže pro dotyčné opatření by nebyla k dispozici celá částka. V potaz je nutno vzít i to, že skutečná hodnota zástavního práva k nemovitosti i obchodní hypotéky závisí na hodnotě zastaveného majetku a na pořadí města Mikkeli.
(286)
V této souvislosti se uvádí, že Finsko nemohlo předložit odhad hodnoty zajištění v době poskytnutí záruky. Předložilo však dvě nezávislá ocenění týkající se zajištění obecně, která byla použita při vypracovávání programu restrukturalizace, a to ze dne 15. února 2005 (viz 43. bod odůvodnění), což je poměrně blízko datu poskytnutí záruky. V tomto ohledu se uvádí, že vzhledem k pořadí města Mikkeli mohlo zástavní právo k nemovitosti postačovat k uhrazení jeho pohledávek, pokud by se majetek dále používal; v případě, že by byla nutná likvidace společnosti Karjaportti, mohla být hodnota majetku příliš nízká, než aby pokryla pohledávky města Mikkeli. Obchodní hypotéka mohla pokrývat pouze část pohledávek města Mikkeli. Vzhledem k těmto skutečnostem se jeví jako přijatelné pokládat poskytnuté zajištění za běžné zajištění.
(287)
Úrokovou sazbou, kterou by společnost Karjaportti měla za úvěr hradit za tržních podmínek, bez záruky, je proto referenční úroková sazba ve výši 4,43 % s připočtením rizikové přirážky ve výši 650 základních bodů, což odráží rizikovou přirážku vztahující se na podnik v obtížích, který poskytl běžné zajištění. Výši podpory je proto třeba vypočítat jako rozdíl mezi touto teoretickou tržní sazbou a úrokovou sazbou, s níž byl úvěr se zárukou skutečně poskytnut (4 %), po odečtení ceny skutečně zaplacené za záruku, tj. 0 základních bodů. Rozdíl mezi těmito sazbami se vypočítá pro období, kdy platila skutečně použitá sazba.
(288)
Podpora je úročena od okamžiku, kdy by byl splatný rozdíl mezi teoretickými úroky a úrokovou sazbou, s níž byl úvěr se zárukou skutečně poskytnut, až do úplného navrácení podpory.
8.1.2. Záruka poskytnutá dne 10. května 2004 (opatření č. 5)
(289)
Co se týká opatření č. 5, zajištění lze pro účely sdělení o referenčních sazbách z roku 2008 považovat za běžné. Společnost Karjaportti poskytla stejné zajištění jako u opatření č. 4, tj. zástavní právo k nemovitosti vztahující se na výrobní závod v Tikkale a obchodní hypotéku. Mimoto byla poskytnuta „zvláštní zástava“ vztahující se na výrobní závod v Tikkale se zapsanou hodnotou ve výši 1 135 268 EUR (viz 29. bod odůvodnění). Pro všechna tato zajištění platí stejné odůvodnění jako u opatření č. 4 a jako přijatelné se jeví pokládat poskytnuté zajištění za běžné zajištění.
(290)
Úrokovou sazbou, kterou by společnost Karjaportti měla za úvěr hradit za tržních podmínek, bez záruky, je opět referenční úroková sazba ve výši 4,43 % s připočtením rizikové přirážky ve výši 650 základních bodů. Výši podpory je proto třeba vypočítat jako rozdíl mezi touto teoretickou tržní sazbou a úrokovou sazbou, s níž byl úvěr se zárukou skutečně poskytnut (12měsíční EURIBOR + 0,3 %), po odečtení ceny skutečně zaplacené za záruku, tj. 0 základních bodů. Rozdíl mezi těmito sazbami se vypočítá pro období, kdy platila skutečně použitá sazba.
(291)
Podpora je úročena od okamžiku, kdy by byl splatný rozdíl mezi teoretickými úroky a úrokovou sazbou, s níž byl úvěr se zárukou skutečně poskytnut, až do úplného navrácení podpory.
8.1.3. Záruka poskytnutá dne 17. března 2004 (opatření č. 13)
(292)
Komisi nejsou známy žádné informace o zajištění v případě opatření č. 13, a může tudíž uvést pouze způsob navrácení podpory. Jako první krok je třeba v případě, že opatření č. 13 bylo skutečně zajištěno, určit hodnotu tohoto zajištění podle sdělení o referenčních sazbách.
(293)
Úrokovou sazbou, kterou by společnost Karjaportti měla za úvěr hradit za tržních podmínek, bez záruky, je opět referenční úroková sazba ve výši 4,43 % s připočtením rizikové přirážky zohledňující hodnotu zajištění. Prvek podpory je třeba vypočítat jako rozdíl mezi touto teoretickou tržní sazbou a úrokovou sazbou, s níž byl úvěr se zárukou skutečně poskytnut ([2-5] %), po odečtení ceny skutečně zaplacené za záruku, tj. 3 %. Rozdíl mezi těmito sazbami se vypočítá pro období, kdy platila skutečně použitá sazba.
(294)
Podpora je úročena od okamžiku, kdy by byl splatný rozdíl mezi teoretickými úroky a úrokovou sazbou, s níž byl úvěr se zárukou skutečně poskytnut, až do úplného navrácení podpory.
8.1.4. Záruka poskytnutá dne 9. ledna 2008 (opatření č. 17)
(295)
Co se týká opatření č. 17, zajištění lze pro účely sdělení o referenčních sazbách z roku 2008 považovat za běžné. Společnost Karjaportti poskytla zajištění ve formě držby akcií ve společnosti, přičemž společnost Finnvera odhadla hodnotu tohoto zajištění na […] EUR, jak je podrobněji popsáno v (67). bodě odůvodnění. Úrokovou sazbou, kterou by společnost Karjaportti měla za úvěr hradit za tržních podmínek, bez záruky, je opět referenční úroková sazba ve výši 5,19 % s připočtením rizikové přirážky ve výši 650 základních bodů. Prvek podpory je proto třeba vypočítat jako rozdíl mezi touto teoretickou tržní sazbou a úrokovou sazbou, s níž byl úvěr se zárukou skutečně poskytnut ([0-3] %, s připočtením úrokové sazby u nesplacených částek na základě smlouvy o subdodávkách), po odečtení ceny skutečně zaplacené za záruku, tj. 250 základních bodů. Rozdíl mezi těmito sazbami se vypočítá pro období, kdy platila skutečně použitá sazba.
(296)
Podpora je úročena od okamžiku, kdy by byl splatný rozdíl mezi teoretickými úroky a úrokovou sazbou, s níž byl úvěr se zárukou skutečně poskytnut, až do úplného navrácení podpory.
8.2. Vrácení podpory poskytnuté ve formě přeměny nezaplacených úroků na úvěry (opatření č. 8)
(297)
Je třeba určit prvek neslučitelné podpory v opatření č. 8, úvěru poskytnutém městem Mikkeli. Jak je popsáno v 45. a 46. bodě odůvodnění, město Mikkeli poskytlo úvěr s nižší úrokovou sazbou než soukromí věřitelé společnosti Karjaportti. U úvěru se prvek podpory v zásadě vypočítá jako rozdíl mezi úrokovou sazbou, s níž byl úvěr skutečně poskytnut, a tržní sazbou. V daném případě poskytli soukromí věřitelé úvěry společně s městem Mikkeli. Úrokové sazby účtované soukromými věřiteli lze proto považovat za údaj o tržní sazbě.
(298)
Výše podpory by se proto měla vypočítat jako rozdíl mezi průměrnou úrokovou sazbou účtovanou u úvěrů, které poskytli soukromí věřitelé (tříměsíční EURIBOR + 2 % a tříměsíční EURIBOR + 1,5 %), a úrokovou sazbou, s níž byl úvěr skutečně poskytnut (tříměsíční EURIBOR + 0,3 %).
(299)
Rozdíl mezi těmito sazbami se vypočítá pro období, kdy platila skutečně použitá sazba.
(300)
Podpora je úročena od okamžiku, kdy by byl splatný rozdíl mezi teoretickými úroky a úrokovou sazbou, s níž byl úvěr skutečně poskytnut, až do úplného navrácení podpory.
8.3. Vrácení podpory poskytnuté ve formě úpravy splátkového kalendáře od roku 2009 (opatření č. 12)
(301)
Je třeba zjistit prvek neslučitelné podpory v opatření č. 12, úpravě splátkového kalendáře od roku 2009 schválené městem Mikkeli. Jak je popsáno v 219.-226. bodě odůvodnění, oznámená úprava splátkového kalendáře byla provedena se změnami. Jelikož Komisi nejsou známy podrobnosti o skutečně provedené úpravě splátkového kalendáře, může uvést pouze způsob navrácení podpory.
(302)
Podpora byla společnosti dána k dispozici od okamžiku, kdy se společnost Osuuskunta Karjaportti odchýlila od splátkového kalendáře dohodnutého během restrukturalizace pod soudním dohledem v roce 2006. Komise se domnívá, že v době poskytnutí podpory již společnost Karjaportti neměla přístup na finanční trhy. Podpora se proto rovná výši restrukturalizovaného dluhu. Částky, které mají být vráceny, se tudíž rovnají částce restrukturalizovaných dluhů vůči městu Mikkeli. Od částek, které mají být vráceny, však lze odečíst platby, které se již uskutečnily.
(303)
Podpora je úročena ode dne, kdy byla dána společnosti k dispozici, až do jejího úplného navrácení.
9. ZÁVĚR
(304)
Komise podotýká, že se formální vyšetřovací řízení týkající se záruky ve výši 2,75 milionu EUR, s ohledem na niž Finsko podalo oznámení, které posléze vzalo zpět, podle článku 8 procesního nařízení stalo bezpředmětným.
(305)
Co se týká záruky poskytnuté v roce 2000 a postoupení pozemku v témže roce ze strany města Mikkeli, Komise má za to, že tato opatření představují státní podporu, která je slučitelná jako investiční podpora podle pokynů k regionální podpoře z roku 1998.
(306)
Odkoupení pozemků, které město Mikkeli provedlo v roce 2002, se nepovažuje za podporu, jelikož se uskutečnilo za tržních podmínek.
(307)
Záruky poskytnuté městem Mikkeli v březnu 2004 a v květnu 2004 lze považovat za státní podporu, jelikož společnost Karjaportti byla v době jejich poskytnutí podnikem v nesnázích ve smyslu pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999. Tato opatření nejsou slučitelná s vnitřním trhem, jelikož není dodrženo žádné z ustanovení čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU.
(308)
Opatření přijatá městem Mikkeli v rámci restrukturalizace pod soudním dohledem byla provedena společně se srovnatelnými soukromými věřiteli a za obdobných podmínek. Komise proto dospěla k závěru, že byla dodržena zásada investora v tržním hospodářství a že opatření nepředstavují státní podporu.
(309)
Odkoupení akcí městem Mikkeli a odpis dluhů v účetních výkazech za rok 2006 a 2008 lze považovat za opatření, která nezahrnují podporu.
(310)
Přeměnu nezaplacených úroků na úvěr, kterou město Mikkeli provedlo v prosinci 2005, lze považovat za státní podporu, jelikož společnost Karjaportti byla v době provedení tohoto opatření podnikem v obtížích ve smyslu pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004. Tato opatření nejsou slučitelná s vnitřním trhem, jelikož není dodrženo žádné z ustanovení čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU.
(311)
Co se týká úpravy splátkového kalendáře, kterou město Mikkeli schválilo v roce 2009, podotýká se, že se jednalo o následnou úpravu splátkového kalendáře. Vzhledem k této skutečnosti se Komise domnívá, že by soukromý věřitel s touto úpravou splátkového kalendáře nesouhlasil a že opatření představuje státní podporu. Jelikož společnost Karjaportti byla v době provedení opatření podnikem v obtížích ve smyslu pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004, mohlo by být opatření slučitelné pouze na základě těchto pokynů. Jelikož však nejsou splněny všechny požadavky, vyvozuje se závěr, že opatření představuje neslučitelnou státní podporu.
(312)
Záruka, kterou poskytla společnost Finnvera dne 17. března 2004, rovněž představuje státní podporu, která není slučitelná podle pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999. Úvěr, který společnost Finnvera poskytla dne 12. ledna 2006, nepředstavuje státní podporu, jelikož byl poskytnut společně se srovnatelnými soukromými věřiteli a za obdobných podmínek. Totéž platí pro záruku, kterou společnost Finnvera udělila v září 2006, a úvěr poskytnutý v červenci 2007.
(313)
Záruku, kterou společnost Finnvera poskytla dne 9. ledna 2008, lze považovat za státní podporu, jelikož společnost Karjaportti byla v době jejího poskytnutí podnikem v obtížích ve smyslu pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci z roku 2004. Opatření není slučitelné s vnitřním trhem, jelikož není dodrženo žádné z ustanovení čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie týkající se záruky ve výši 2,75 milionu EUR (opatření č. 11), s ohledem na niž Finsko podalo oznámení, které posléze vzalo zpět, je ukončeno.
Článek 2
Opatření, která Finsko provedlo ve prospěch společnosti Osuuskunta Karjaportti a která spočívají:
-
v odkoupení pozemků v roce 2002 (opatření č. 3),
-
v opatřeních přijatých v rámci restrukturalizace pod soudním dohledem (opatření č. 6),
-
v odkoupení akcií od společnosti Osuuskunta Karjaportti (opatření č. 7),
-
v odpisu dluhů v účetních výkazech za rok 2006 a 2008 (opatření č. 9 a opatření č. 10),
-
v úvěru poskytnutém společností Finnvera v červnu 2006 (opatření č. 14),
-
v protizáruce společnosti Finnvera poskytnuté v září 2006 (opatření č. 15) a
-
v úvěru společnosti Finnvera poskytnutém v červenci 2007 (opatření č. 16),
nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Článek 3
Opatření státní podpory, která Finsko provedlo ve prospěch společnosti Osuuskunta Karjaportti a která spočívají:
-
v záruce poskytnuté v červnu 2000 (opatření č. 1) a
-
v postoupení pozemku v témže roce (opatření č. 2),
jsou slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. a) Smlouvy o fungování Evropské unie.
Článek 4
Opatření státní podpory, která Finsko provedlo ve prospěch společnosti Osuuskunta Karjaportti a která spočívají:
-
v záruce poskytnuté městem Mikkeli dne 8. března 2004 (opatření č. 4),
-
v záruce poskytnuté městem Mikkeli dne 10. května 2004 (opatření č. 5),
-
v přeměně nezaplacených úroků na úvěry (opatření č. 8),
-
v záruce poskytnuté společností Finnvera dne 17. března 2004 (opatření č. 13),
-
v záruce poskytnuté společností Finnvera dne 9. ledna 2008 (opatření č. 17),
-
v úpravě splátkového kalendáře od roku 2009 (opatření č. 12),
zavedlo Finsko protiprávně v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie a tato opatření nejsou slučitelná s vnitřním trhem.
Článek 5
1. Finsko zajistí, aby příjemce navrátil podporu uvedenou v článku 4.
2. Částky, které mají být navráceny, jsou úročeny ode dne, kdy byly příjemci dány k dispozici, do dne jejich skutečného navrácení.
3. Výše úroků se vypočte jako složený úrok podle kapitoly V nařízení Komise (ES) č. 794/2004.
4. S účinkem ode dne oznámení tohoto rozhodnutí zruší Finsko všechny neprovedené platby podpory uvedené v článku 4.
Článek 6
1. Navrácení podpory uvedené v článku 4 se provede s okamžitým účinkem.
2. Finsko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 7
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí předloží Finsko Komisi tyto informace:
(a)
celkovou částku (jistinu a úroky), kterou má příjemce navrátit;
(b)
podrobný popis opatření již přijatých a plánovaných k dosažení souladu s tímto rozhodnutím;
(c)
doklady prokazující, že příjemci bylo nařízeno podporu vrátit.
2. Finsko Komisi průběžně informuje o pokroku při provádění vnitrostátních opatření přijatých k provedení tohoto rozhodnutí, dokud nebude podpora uvedená v článku 4 navrácena. Na žádost Komise předloží Finsko okamžitě informace o již přijatých a plánovaných opatřeních k dosažení souladu s tímto rozhodnutím. Poskytne rovněž podrobné informace o částkách podpory a úrocích z podpory, které již příjemce vrátil.
Článek 8
Toto rozhodnutí je určeno Finské republice.
V Bruselu dne 12. června 2012.
KOMISIJAS LĒMUMS
(2012. gada 12. jūnijs)
par pasākumiem SA 27420 (C 12/2009) (ex N 19/2009), ko Somija īstenojusi Osuuskunta Karjaportti labā
(izziņots ar dokumenta numuru C(2012) 3249)
(Autentisks ir tikai teksts somu un zviedru valodā)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2013/8/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu un jo īpaši tā 62. panta 1. punkta a) apakšpunktu,
pēc ieinteresēto personu uzaicināšanas iesniegt savas piezīmes saskaņā ar iepriekšminētajiem noteikumiem un ņemot vērā viņu piezīmes (1),
tā kā:
1. PROCEDŪRA
(1)
Somija 2009. gada 15. janvāra vēstulē paziņoja Komisijai par glābšanas atbalstu, ko veido garantija un parādsaistību grafika maiņa par labu Osuuskunta Karjaportti (turpmāk „Karjaportti”; paziņošanas brīdī uzņēmuma nosaukums bija Järvi-Suomen Portti Osuuskunta). Ar 2009. gada 5. februāra, 2009. gada 11. februāra, 2009. gada 16. februāra un 2009. gada 20. februāra vēstulēm Somija sniedza Komisijai papildu informāciju.
(2)
Komisija 2009. gada 8. aprīļa vēstulē informēja Somiju, ka tā attiecībā uz paziņotajiem pasākumiem un dažiem iepriekš piešķirtiem pasākumiem ir nolēmusi uzsākt Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) (2) 108. panta 2. punktā noteikto procedūru. Saistībā ar lēmumu par procedūras uzsākšanu 2009. gada 13. maija vēstulē Somija iesniedza Komisijai papildu informāciju.
(3)
Komisijas lēmums par procedūras uzsākšanu tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (3). Komisija uzaicināja ieinteresētās personas iesniegt piezīmes par atbalsta pasākumiem.
(4)
Komisija saņēma vienas ieinteresētās personas piezīmes par šo jautājumu. Tā nosūtīja tās Somijai, kurai tika sniegta iespēja iesniegt savus apsvērumus. Šie apsvērumi tika saņemti vēstulē, kas datēta ar 2009. gada 28. augustu. Somija 2009. gada 3. novembra e-pasta vēstulē iesniedza papildu informāciju.
(5)
Komisija 2009. gada 15. decembra vēstulē informēja Somiju, ka tā ir nolēmusi LESD 108. panta 2. punktā noteikto procedūru sākt arī attiecībā uz iepriekš piešķirtiem papildu atbalsta pasākumiem. Somija 2010. gada 12. februāra vēstulē sniedza papildu informāciju.
(6)
Komisijas lēmums par procedūras attiecināšanu arī uz citiem pasākumiem tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (4). Komisija uzaicināja ieinteresētās personas iesniegt piezīmes par atbalsta pasākumiem. Komisija nesaņēma turpmākas ieinteresēto personu piezīmes par šo jautājumu.
(7)
Somija 2010. gada 1. martā informēja Komisiju, ka tā atsauc paziņojumu par garantiju Karjaportti labā. Komisija 2010. gada 26. marta vēstulē informēja Somiju, ka tā paziņojuma par garantiju atsaukšanu aplūkos galīgajā lēmumā kopā ar pārējiem novērtējamiem pasākumiem. Turklāt Komisija adresēja Somijai jautājumus, uz kuriem Somija atbildēja 2010. gada 22. aprīļa vēstulē. Komisija nosūtīja informācijas pieprasījumu Somijai 2010. gada 15. jūlijā, uz kuru Somija atbildēja 2010. gada 20. augustā. Komisija 2010. gada 28. septembrī nosūtīja vēl vienu informācijas pieprasījumu, uz kuru Somija atbildēja 2010. gada 29. novembrī. Visbeidzot, Komisija 2011. gada 16. novembra vēstulē lūdza papildu informāciju. Somija iesniedza šo informāciju 2011. gada 16. decembrī.
2. SAŅĒMĒJS
2.1. Kooperatīvs Karjaportti
(8)
Karjaportti ir kooperatīvs, kas atrodas Mikeli, ar ražotnēm Mikeli un Kouvolā, kas abas atrodas Somijas austrumdaļā (Itä-Suomi), apgabalā, kas ir tiesīgs saņemt reģionālo atbalstu atbilstīgi LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktam. Kooperatīvs tika nodibināts 1914. gadā. 1950. gadā tas tika pārdēvēts par Osuusteurastamo Karjaportti, bet no 2002. gada 31. decembra tas zināms ar nosaukumu Järvi-Suomen Portti Osuuskunta, un kopš 2010. gada 14. decembra - ar nosaukumu Karjaportti. Šobrīd Karjaportti pastāvīgi nodarbina 300 cilvēkus un papildu 100-120 sezonas darbiniekus pavasarī un vasarā.
(9)
Karjaportti nodarbojas ar pārtikas ražošanu, proti, ar gaļas pārstrādi kotletēs un desās. Bez tam kooperatīvs tirgo safasētu gaļu, gaļas gabalus un kautķermeņus. Uz citām dalībvalstīm Karjaportti eksportē maz.
2.2. Karjaportti finanšu stāvoklis
(10)
Kopš 2004. gada 1. decembra Karjaportti tiek piemērota tiesas uzraudzīta pārstrukturēšanas procedūra atbilstīgi Uzņēmumu pārstrukturēšanas likumam 47/1993 (5) (turpmāk „tiesas uzraudzīta pārstrukturēšanas procedūra”, sīkāku informāciju par tiesas uzraudzītu pārstrukturēšanas procedūru skatīt 31.-43. apsvērumā).
(11)
Informācija par Karjaportti finanšu stāvokli pirms tiesas uzraudzītās pārstrukturēšanas procedūras un tās laikā sniegta tabulā:
I tabula
Karjaportti galvenie finanšu rādītāji EURO
Gads
Apgrozījums
Darbības rezultāti
Neto rezultāts (peļņa/ zaudējumi)
Iepriekšējo uzskaites periodu iztrūkums
Akciju kapitāls/ rezerves un neplānoti izdevumi
Pašu kapitāla atlikums
2000
139 620 882
8 682
-1 169 091
7 681 411/ 10 247 107
8 893 097
2001
139 748 861
2 082 662
549 865
7 812 809/ 9 078 473
9 442 963
2002
135 781 234
2 259 488
14 382
7 783 428/ 9 559 942
17 357 751
2003
128 354 480
-3 299 914
-6 009 055
7 585 778/ 9 506 525
11 083 248
2004
125 849 631
-3 972 464
-10 686 420
7 234 608/ 3 497 953
46 141
2005
101 507 619
-6 629 915
-9 235 908
-7 404 955
7 772 913/ 216 662
-8 651 289
2006
99 802 293
-3 485 054
4 277 565
-16 640 864
8 141 610/ 216 662
-4 005 028
2007
86 962 069
-8 916 539
-7 943 878
-12 363 299
6 244 277/ 216 662
-13 846 239
2008
80 901 753
-3 791 985
-2 770 037
-20 307 178
5 768 185/ 216 662
-17 092 368
2009
64 793 763
305 936
-2 124 435
-23 077 214
5 077 160/ 216 662
-19 907 828
(12)
Somijas nodokļu iestādes 2008. gadā divreiz iesniedza prasības par bankrota procedūrām pret Karjaportti. Iesniedzot pirmo prasību 2008. gada 7. oktobrī, tās izdeva rīkojumu samaksāt EUR 461 579. Nodokļu iestādes toreiz prasību atsauca. Prasība tika iesniegta atkārtoti 2008. gada 1. decembrī ar rīkojumu samaksāt EUR 981 658. Bankrota procedūra pret Karjaportti ir izbeigta no 2009. gada jūnija, jo kooperatīvs ir samaksājis nodokļu iestādēm nesamaksāto parādu.
3. PASĀKUMU RAKSTUROJUMS
(13)
Aplūkojamos pasākumus veido pasākumi, kurus piešķīrusi Mikeli pilsēta, kurā atrodas kooperatīvs Karjaportti, un pasākumi, kurus piešķīrusi Finnvera Oyj (turpmāk „Finnvera”). Finnvera ir specializēts finanšu uzņēmums, kas pieder Somijas valstij, un tas ir oficiālā Somijas Eksporta kredītaģentūra (6). Tekstā turpmāk vispirms ir raksturoti Mikeli pilsētas piešķirtie pasākumi (3.1. iedaļa) un pēc tam Finnvera piešķirtie pasākumi (3.2. iedaļa).
3.1. Mikeli pilsētas piešķirtie pasākumi
3.1.1. 2000. gada 12. jūnijā piešķirtā garantija (1. pasākums) un zemes piešķiršana (2. pasākums)
(14)
1. pasākums. Mikeli pilsētas dome ar 2000. gada 12. jūnija lēmumu piešķīra absolūtu garantiju („taukus”) uzņēmumam Karjaportti; garantija sedza 100 % no nākotnes aizdevuma FIM 25 miljonu apmērā (aptuveni EUR 4,2 miljoni (7)). Aizdevumu 2000. gada septembrī uz 10 gadiem uzņēmumam Karjaportti izsniedza banka Tapiola Pankki Oy (turpmāk „Tapiola”) ar fiksētu procentu likmi 5,35 %. Tajā pašā laikā garantiju īstenoja Mikeli pilsētas valde, parakstot garantijas līgumu. Garantija tika izsniegta bez garantijas maksas un kā absolūta garantija. Tādā situācijā garantijas devējs ir atbildīgs par parāda pamatsummas atmaksu tā, it kā tas būtu garantijas devēja paša parāds, kas nozīmē, ka kreditors no garantijas devēja var pieprasīt parāda pamatsummas atmaksu, kad tai pienācis atmaksas termiņš. Garantētais aizdevums tika izsniegts, lai finansētu ražotnes būvniecību Tikala rajonā Mikeli pilsētā (8).
(15)
Garantija tika nodrošināta, izmantojot jau esošās nekustamā īpašuma hipotēkas, kuru reģistrētā vērtība bija FIM 7,5 miljoni (EUR 1 261 409) (9). Kad tika piešķirts 1. pasākums, aptuveni FIM 3 miljoni no nekustamā īpašuma hipotēkas bija pieejami nodrošinājumam. Turklāt garantija tika nodrošināta ar komerciālām hipotēkām (10) (ar reģistrēto vērtību attiecīgi FIM 25 miljoni un FIM 30,5 miljoni) uz Karjaportti kustamo īpašumu.
(16)
Kad 2004. gada decembrī tika uzsākta tiesas uzraudzītā pārstrukturēšanas procedūra, Tapiola pieprasīja, lai saskaņā ar galvojumu Mikeli pilsēta samaksā Karjaportti nesamaksātos parādus. Pēc tam, kad Mikeli pilsēta bija veikusi šos maksājumus Tapiola, tā kļuva par Karjaportti kreditoru Tapiola vietā (skatīt 34. apsvērumu).
(17)
2. pasākums. Arī 2000. gadā Mikeli lauku teritorija (11) piešķīra uzņēmumam Karjaportti zemes gabalu Tikala ražotnes būvniecībai. Zemes gabala izmērs bija 152 366 m2, un Mikeli pilsēta bez nosacījumiem piešķīra to Karjaportti, tas ir, par to netika maksāta pirkuma cena. Turklāt Mikeli pilsēta bija apņēmusies nodot zemi, kas gatava būvniecībai. Šim nolūkam Mikeli pilsēta atlīdzināja Karjaportti zemes gabala nolīdzināšanas izmaksas, kas veidoja FIM 2 000 000 (aptuveni EUR 336 376) (12).
(18)
Ražotnes būvniecībai Tikala rajonā Karjaportti tika piešķirti citi pasākumi. Finnvera piešķīra aizdevumus un garantijas FIM 20 000 000 apmērā (aptuveni EUR 3 363 759), un Nodarbinātības un ekonomikas ministrija (tolaik - Tirdzniecības un rūpniecības ministrija) piešķīra tiešās dotācijas FIM 15 000 000 apmērā (aptuveni EUR 2 552 819).
(19)
Kopumā nominālā vērtība pasākumiem, kas uzskaitīti 14.-18. apsvērumā un kas paredzēti ražotnes būvniecībai Tikala rajonā, veido FIM 63 783 719 (aptuveni EUR 10 757 652). Atbilstīgi nākamajā tabulā sniegtajam pārskatam piešķirto pasākumu bruto dotāciju ekvivalents sasniedza EUR 3 617 143.
II tabula
Piešķirto pasākumu bruto dotāciju ekvivalents EURO
Pasākums
Summa
Bruto dotāciju ekvivalents
Mikeli pilsētas piešķirtā garantija
4 204 698
345 786
Mikeli pilsētas piešķirtā zeme
300 000
300 000
Mikeli pilsētas apmaksātā būvniecības vietas nolīdzināšana
336 376
336 376
Finnvera aizdevums
1 681 879
82 162
Tiešās dotācijas: Tirdzniecības un rūpniecības ministrija
2 552 819
2 552 819
KOPĀ
10 757 652
3 617 143
(20)
Somija Mikeli pilsētas piešķirtās garantijas bruto ekvivalentu aprēķināja šādi: tā salīdzināja tirgus likmi salīdzināmai garantijai (1,75 %) ar Mikeli pilsētas faktiski iekasēto garantijas prēmiju (0 %). Garantijas atbalsta elements ir vienāds ar starpību starp abām prēmijām, tas ir, 1,75 %. Ja Mikeli pilsēta būtu piemērojusi prēmiju ar šādu likmi, tā būtu saņēmusi FIM 2 406 250 kā prēmijas garantijas 10 gadu darbības laikā. Diskontējot šo summu par 5,7 % dienā, kad garantija tika piešķirta, saņemtā prēmija būtu FIM 1 055 949 (aptuveni EUR 345 786).
(21)
Bruto dotāciju ekvivalentu Finnvera aizdevumam Somija aprēķināja šādi: Tā salīdzināja procentus, ko Finnvera iekasēja par aizdevumu (6 mēnešu EURIBOR, kam pieskaita 1,75 %) ar atsauces likmi atbilstīgi Komisijas paziņojumam par atsauces likmes un diskonta likmes noteikšanas metodi (13), kas bija spēkā aizdevuma piešķiršanas laikā. Atbalsta elements ir vienāds ar starpību starp abām likmēm aizdevuma darbības laikā (10 gadus). Komisijas maksa, kas Karjaportti bija jāmaksā par aizdevumu (0,5 %), tika atņemta no aprēķina rezultāta. Diskontējot atbalsta elementu ar likmi 5,7 % garantijas piešķiršanas dienā, tas veidoja EUR 82 162.
(22)
Attiecināmo investīciju izmaksas tika aprēķinātas, par pamatu ņemot izmaksas, kas saistītas ar iegādes cenu atbilstoši tabulā parādītajam sadalījumam:
III tabula
Projekta cenu sadalījums saistībā ar iegādes cenām EUR
Zeme un ēkas
14 208 192
Iekārtas un aprīkojums
11 155 379
Biroja aprīkojums/ programmatūra
572 356
KOPĀ
25 935 928
(23)
Atbalsta elements EUR 3 617 143 apmērā atbilst atbalsta intensitātei 13,95 % no kopējiem attiecināmajiem izdevumiem EUR 25 935 928.
(24)
Karjaportti bija pieteicies uz Mikeli pilsētas piešķirtajiem pasākumiem, pirms tika sākts darbs pie investīciju projekta (14). Pasākumu īstenoja Somija reģionālās attīstīšanas nolūkā. Jaunajai ražotnei būtu jāpalielina darbavietu skaits reģionā no aptuveni 400 uz 550 vai 600.
3.1.2. Zemes iegāde (3. pasākums)
(25)
Mikeli pilsēta 2002. gada 28. februārī no Karjaportti iegādājās sešus īpašumus un vienu ēku ar tajā esošiem nomniekiem. Samaksātā iegādes cena bija EUR 6 646 787 (15). Dienā, kad Mikeli pilsēta noslēdza darījumu par īpašumu iegādi, un attiecībā uz vienu īpašumu - dienā, kad tas tika nodots Mikeli pilsētai, īpašumi nebija apgrūtināti ar hipotēkām.
3.1.3. 2004. gada 8. martā piešķirtā garantija (4. pasākums)
(26)
Mikeli pilsētas dome ar 2004. gada 8. marta lēmumu piešķīra garantiju, kas sedza 100 % no aizdevuma EUR 607 054 apmērā, ko plānoja izsniegt Tapiola. Aizdevums 2004. gada 14. aprīlī tika piešķirts uz 10 gadiem ar fiksētu procentu likmi 4 % apmērā. Garantija tika piešķirta bez garantijas maksas un kā absolūta garantija. Aizdevums un attiecīgi garantija tika piešķirti, lai aizstātu Tapiola piešķirto aizdevumu, par kuru Mikeli pilsēta sākotnēji bija izsniegusi garantiju ar 1992. gada 2. novembra lēmumu. Sākotnējā aizdevuma summa bija FIM 7,5 miljoni (EUR 1 261 409), un aizdevums bija piešķirts uz 10 gadiem ar procentu likmi 4,5 %.
(27)
Garantija tika nodrošināta, piemērojot īpašuma hipotēku ražotnei Tikala rajonā, kas jau tika izmantota kā nodrošinājums 1. pasākumam. Turklāt Mikeli pilsētas turējumā bija komerciālā hipotēka, kura bija reģistrēta komerciālo hipotēku reģistrā ar vērtību FIM 25 miljoni. Arī šī komerciālā hipotēka jau bija izmantota kā nodrošinājums 1. pasākumam.
(28)
Kad 2004. gada decembrī tika uzsākta tiesas uzraudzītā pārstrukturēšanas procedūra, Tapiola pieprasīja, lai saskaņā ar garantiju Mikeli pilsēta samaksā Karjaportti nesamaksātos parādus. Pēc tam, kad Mikeli pilsēta bija veikusi šos maksājumus, tā kļuva par Karjaportti kreditoru Tapiola vietā (skatīt 34. apsvērumu).
3.1.4. 2004. gada 10. maijā piešķirtā garantija (5. pasākums)
(29)
Mikeli pilsētas dome ar 2004. gada 10. maija lēmumu piešķīra absolūtu garantiju, kas sedza 100 % no aizdevuma EUR 1,7 miljonu apmērā, ko plānoja izsniegt Tapiola. Vēlāk, 2004. gada 8. jūnijā, Tapiola nolēma piešķirt 3 gadu investīciju aizdevumu EUR 1,7 miljonu apmērā ar mainīgu procentu likmi, piemērojot 12 mēnešu EURIBOR, kam pieskaita fiksētu drošības rezervi 0,3 %. Garantija tika piešķirta bez garantijas maksas un kā absolūta garantija. Garantija tika nodrošināta, izmantojot to pašu īpašuma hipotēku uz Tikala ražotni kā 1. un 4. pasākumā un tieši to pašu komerciālo hipotēku (16), kuras turētājs bija Mikeli pilsēta. Bez tam Mikeli pilsēta kā īpašu ķīlu saņēma jaunu nodrošinājuma hipotēku ar reģistrētu vērtību EUR 1 135 268, kura reģistrēta uz Tikala ražotni.
(30)
Kad 2004. gada decembrī tika uzsākta tiesas uzraudzītā pārstrukturēšanas procedūra, Tapiola pieprasīja, lai saskaņā ar garantiju Mikeli pilsēta samaksā Karjaportti nesamaksātos parādus. Pēc tam, kad Mikeli pilsēta bija veikusi šos maksājumus, tā kļuva par Karjaportti kreditoru Tapiola vietā (skatīt 34. apsvērumu).
3.1.5. Pasākumi, kas veikti tiesas uzraudzītajā pārstrukturēšanas procedūrā (6. pasākums)
(31)
Karjaportti 2004. gada 17. novembrī kopā ar kreditoriem Nordea Bank Finland Abp (turpmāk „Nordea Bank”), Nordea Rahoitus Suomi Oy (turpmāk „Nordea Financing”) un OKO Osuuspankkien Keskuspankki Oyj (kopš 2008. gada 1. marta šī uzņēmuma nosaukums ir Pohjola Pankki Oyj; turpmāk „OKO/Pohjola Bank”) Mikeli rajona tiesā iesniedza pieteikumu tiesas uzraudzītai pārstrukturēšanas procedūrai. Saskaņā ar Somijas tiesību aktiem šādu pārstrukturēšanu drīkst veikt, lai atjaunotu grūtībās nonākuša debitora uzņēmējdarbības dzīvotspēju, lai nodrošinātu nepārtrauktu tā dzīvotspēju un nodrošinātu parādsaistību atmaksu (17). Tiesas uzraudzītā procedūra attiecībā uz Karjaportti tika uzsākta ar Mikeli rajona tiesas lēmumu 2004. gada 1. decembrī. Tiesiski no procedūras sākuma brīža parādnieks nedrīkst atmaksāt pārstrukturēšanas parādus vai izsniegt nodrošinājumu šādiem parādiem (18). Pārstrukturēšanas parādi ir visi parādi, kas radušies līdz procedūras uzsākšanas brīdim.
(32)
Rajona tiesai 2005. gada 23. jūnijā tika iesniegta pārstrukturēšanas programma un 2005. gada 30. novembrī - pārskatīta pārstrukturēšanas programma. Pārstrukturēšanas programmas ilgums, kuru rajona tiesa apstiprināja 2006. gada 30. janvārī, bija desmit gadi (līdz 2015. gada 1. jūlijam). Laikposmā no 2004. līdz 2008. gadam Karjaportti ir pārtraucis 372 darba līgumus un dažas darbības, piemēram, iepirkumi, lopkautuve un griešanas darbības, tika veiktas kā ārpakalpojumi.
(33)
Kopumā aptuveni [30-70] (19) % pārstrukturēšanas parādu, uz kuriem attiecās tiesas uzraudzītā pārstrukturēšanas procedūra, bija privāto kreditoru izsniegti. Privātie kreditori ar šo parādu lielāko īpatsvaru bija iepriekš minētās bankas Nordea Bank un OKO/Pohjola Bank, kā arī Nordea Financing.
(34)
Saistībā ar šīm tiesas uzraudzītām pārstrukturēšanas procedūrām 2004. gada 16. decembrī Tapiola pieprasīja Mikeli pilsētai samaksāt to trīs aizdevumu nesamaksāto summu, kurus Mikeli pilsēta bija garantējusi un kuri aprakstīti 3.1.1., 3.1.3. un 3.1.4. apakšpunktā. Pēc tam, kad Mikeli pilsēta bija samaksājusi Tapiola, tā kļuva par Karjaportti kreditoru attiecībā uz visu trīs aizdevumu nesamaksāto summu, kas veidoja EUR 5 356 895. Aizdevumi bija garantēti ar nodrošinājumu, kas raksturots 15., 27. un 29. apsvērumā.
(35)
Turklāt Mikeli pilsēta tiesas uzraudzītā pārstrukturēšanas procedūrā iesniedza prasību EUR 682 087 apmērā, ko veidoja nesamaksātās maksas pilsētas īpašumu pārvaldei, Mikeli ūdens apsaimniekošanas nodaļai un Mikeli atkritumu apsaimniekošanas nodaļai. Arī šī prasība tika nodrošināta ar nodrošinājumu, kas aprakstīts 15., 27. un 29. apsvērumā.
(36)
Aizdevumi un citi parādi (nesamaksātās maksas) pret Mikeli pilsētu tiesas uzraudzītajā pārstrukturēšanas procedūrā tika uzskatītas par lieliem nodrošinātiem parādiem (20). Citas lielas nodrošinātas prasības atradās privāto kreditoru (Nordea Bank, Nordea Financing, OKO/Pohjola Bank) un Finnvera (21) turējumā.
IV tabula
Lielie nodrošinātie parādi EUR
Lielo nodrošināto parādu kreditori
Summa
Īpatsvars %
Nordea Bank
[…]*
[10-40] %
Nordea Financing
[…]
[0-20] %
OKO/Pohjola Bank
[…]
[10-40] %
Finnvera
[…]
[10-40] %
Mikeli pilsēta - aizdevumi, kas izsniegti aktivizēto garantiju dēļ
[…]
[10-40] %
Mikeli pilsēta - citi parādi (nesamaksātās maksas)
[…]
[0-20] %
KOPĀ
24 579 150
100 %
(37)
Saistībā ar aizdevumiem un citiem parādiem (nesamaksātajām maksām) pret Mikeli pilsētu pārstrukturēšanas programmā tika paredzēti turpmāk minētie pasākumi.
(38)
Mikeli pilsētas aizdevums EUR 5 356 895 apmērā tika uzskatīts par „nodrošinātu parādu” un sadalīts divās daļās. Atbilstoši pārstrukturēšanas programmai abām daļām procentu likme tika samazināta. Līdz 2010. gada 31. decembrim EUR 4,0 miljonu daļai procentu likme bija […] EURIBOR, no kā atņemti […] % (tomēr likmei nebija jābūt vairāk kā […] % vai mazāk kā […] %). Pēc šī datuma ir iekasēta procentu likme […] EURIBOR apmērā. Atlikušajai summai EUR 1 356 895 miljoni ir piemērota procentu likme […] EURIBOR (22). Tāpat kā aizdevumi, nesamaksātās maksas EUR 682 087 apmērā tika uzskatītas par „nodrošinātu parādu” un procentu likme samazināta līdz likmei […] EURIBOR (23).
(39)
Pārstrukturēšanas programmā arī privāto kreditoru nodrošinātajiem parādiem ir paredzēta procentu likme, kas vienāda ar […] EURIBOR. Konkrētai summai katram kreditoram, izņemot […], līdz 2010. gada 31. decembrim bija paredzēta samazināta procentu likme, kas vienāda ar […] EURIBOR, no kā atņemti […] %, minimālā procentu likme […] % un maksimālā procentu likme […] %. Pēc 2010. gada 31. decembra procentu likme visiem nodrošinātajiem parādiem ir […] EURIBOR.
V tabula
Procentu summas lieliem nodrošinātiem parādiem EUR
Lielo nodrošināto parādu kreditori
Procentu likme […] EURIBOR, mīnus […] % līdz 2010. gada 31. decembrim; pēc šī datuma procentu likme […] EURIBOR tiks iekasēta no summas
Procentu likme […] EURIBOR no summas
Nordea Bank un Nordea Financing
[…]
[…]
OKO/Pohjola Bank
[…]
[…]
Finnvera
[…]
[…]
Mikeli pilsēta - aizdevumi, kas izsniegti aktivizēto garantiju dēļ
[…]
[…]
Mikeli pilsēta - citi parādi (nesamaksātās maksas)
[…]
(40)
Mikeli pilsēta piekrita minēto parādsaistību maksājumu atlikšanai. Saskaņā ar pārstrukturēšanas programmu Mikeli pilsētas nodrošināto parādu atmaksa paredzēta 2015. gadā. Pirmais maksājums bija jāveic 2009. gada 1. jūlijā, un, sākot no 2010. gada, bija paredzēti divi maksājumi gadā, un 2015. gadā ir jāsamaksā atlikusī lielākā daļa nodrošināto parādu, kas veido attiecīgi EUR […] aizdevumiem, kuri izsniegti aktivizēto garantiju dēļ, un EUR […] citiem parādiem (nesamaksātās maksas).
(41)
Arī privātie kreditori piekrita maksājumu atlikšanai attiecībā uz viņu nodrošinātajiem parādiem.
VI tabula
Maksājumu atlikšana EUR
Lielo nodrošināto parādu kreditori
Parāds
1.7.2009. un 2.1.2010. un 1.7.2010. veicamā iemaksa
% no kopējās parādu summas
2.1.2011. un 1.7.2011. veicamā iemaksa
% no kopējās parādu summas
Iemaksas, kas veicamas ik pēc sešiem mēnešiem no 2.1.2012. līdz 2.1.2015.
% no kopējās parādu summas
1.7.2015. veicamā iemaksa
% no kopējās parādu summas
Nordea Bank
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Nordea Financing
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
OKO/Pohjola Bank
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Finnvera
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Mikeli pilsēta
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Mikeli pilsēta
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Kopā
24 579 150
500 000
2 %
1 000 000
4 %
1 500 000
6 %
10 579 150
43 %
(42)
Saskaņā ar pārstrukturēšanas programmu aizdevumu un nesamaksāto maksu atmaksāšana Mikeli pilsētai ir jāpabeidz līdz 2015. gadam, parāda lielākajai daļai atmaksāšanas termiņš ir 2015. gads. Ja 2015. gadā tiesas uzraudzītās pārstrukturēšanas procedūras beigās Karjaportti neatbildīs konkrētām ekonomiskām prasībām (attiecība starp saistībām un pamatdarbības starpību pārsniegs 4), Mikeli pilsēta atteiksies no maksimāli EUR [0-3] miljoniem no nesamaksātā parāda.
(43)
Arī pārējo kreditoru prasības tiks samazinātas tiesas uzraudzītās pārstrukturēšanas procedūras beigās. Nordea Bank atteiksies no maksimāli EUR [0-3] miljoniem, un Nordea Financing atteiksies no maksimāli EUR [0-2] miljoniem. Finnvera prasība tiks samazināta par maksimums EUR [0-2] miljoniem. […] prasība netiks samazināta. Saskaņā ar pārstrukturēšanas programmu summas, par kurām nodrošinātie parādi tiek samazināti, tiek balstītas uz nodrošinājuma vērtību nodrošinātajiem parādiem divos dažādos scenārijos: pirmais scenārijs ir, ka Karjaportti turpina darbību, otrais scenārijs ir, ka Karjaportti maina vai pārtrauc savu darbību, tas ir, ir jāīsteno nodrošinājumi. Abas vērtības tika noteiktas, veicot divus neatkarīgus vērtējumus (24). Konkrētā summa, par kuru nodrošinātais parāds tiek samazināts, tika noteikta katram kreditoram atsevišķi, ņemot vērā kreditora kārtu un salīdzinot vērtības abos atšķirīgajos scenārijos.
3.1.6. Akciju iegāde no Karjaportti (7. pasākums)
(44)
Karjaportti 2005. gada 2. septembrī pārdeva 50 % no tam piederošajām akcijām nekustamā īpašuma uzņēmumā Kiinteistö Oy Suksimäki Mikeli pilsētai piederošam uzņēmumam par pirkuma summu EUR 860 000.
3.1.7. Nesamaksāto procentu konvertēšana aizdevumos (8. pasākums)
(45)
Karjaportti nemaksāja procentus par Mikeli pilsētas nodrošinātajiem parādiem, kuriem bija pienācis apmaksas termiņš un kuri bija uzkrājušies laikposmā no 2004. gada 16. decembra līdz 2005. gada 19. decembrim (25). Šie procenti veidoja EUR 281 982 un tika konvertēti aizdevumā ar aizdevuma periodu līdz 2010. gada beigām ar Mikeli pilsētas domes lēmumu 2005. gada 19. decembrī. Aizdevuma procentu likme ir 3 mēnešu EURIBOR, kam pieskaita 0,3 %. Atmaksāšanai bija jāsākas 2009. gada martā, un bija četri vienādi maksājumi divas reizes gadā, tas ir, EUR 144 991 bija jāsamaksā 2009. gadā un EUR 144 991 - 2010. gadā (26). Šo summu atmaksāšana tika vismaz daļēji atlikta (skatīt 12. pasākumu).
(46)
Nesamaksāto procentu konvertēšana aizdevumos 2005. gadā principā bija paredzēta pārstrukturēšanas programmā. Saskaņā ar programmu ne tikai attiecībā uz Mikeli pilsētu, bet arī uz visiem nodrošināto parādu kreditoriem šajā kontekstā bija jāpiemēro vienādi nosacījumi. Tādējādi [viens privāts kreditors] 2005. gada 28. decembrī konvertēja procentus aizdevumā, kura summa ir aptuveni EUR 1 623 000 un kura termiņš bija 2010. gada beigas. Procentu likme bija 3 mēnešu EURIBOR, kam pieskaita 1,5 %. Atmaksai vajadzēja sākties 2009. gadā. [Cits privāts kreditors] 2005. gada 29. decembrī konvertēja nesamaksātos procentus aizdevumā, kura summa ir aptuveni EUR 1 532 500 un kura termiņš bija 2010. gada beigas. Procentu likme bija 3 mēnešu EURIBOR, kam pieskaita 2 %. Atmaksāšanai vajadzēja sākties 2009. gadā.
3.1.8. Parādu norakstīšana 2006. gada finanšu ziņojumos (9. pasākums)
(47)
Ar lēmumu 2007. gada 5. februārī Mikeli pilsētas valde piekrita norakstīt 2006. gada grāmatvedības uzskaitē Karjaportti parādu ar kopējo summu EUR 274 023. Parāda norakstīšana grāmatvedības uzskaitē neietekmēja tiesiskās attiecības starp kreditoru un debitoru, un tādējādi Mikeli pilsēta turpināja veikt parādu iekasēšanu.
3.1.9. Parādu norakstīšana 2008. gada finanšu ziņojumos (10. pasākums)
(48)
Mikeli pilsēta savā 2008. gada finanšu ziņojumā veica nekonkrēta Karjaportti parāda norakstīšanu ar kopējo summu EUR 5,7 miljoni. Parāda norakstīšana grāmatvedības uzskaitē neietekmēja tiesiskās attiecības starp kreditoru un debitoru, un tādējādi Mikeli pilsēta turpināja veikt parādu iekasēšanu.
3.1.10. Neīstenotā garantija, kas bija plānota 2009. gadam (11. pasākums)
(49)
Mikeli pilsētas dome 2008. gada 8. decembrī nolēma piešķirt absolūtu garantiju EUR 2,75 miljonu apmērā, kas segtu Tapiola nākotnes aizdevumu uzņēmumam Karjaportti. Pilsētas dome uzticēja pilsētas valdei nolemt par sīki izstrādātiem nosacījumiem attiecībā uz absolūto garantiju, tas ir, īstenot garantiju. Saskaņā ar paziņojumu aizdevuma summai vajadzēja būt EUR 5 819 807 ar procentu likmi 3,65 %. Kā atlīdzību par garantiju paziņotais pasākums paredz vienreizēju maksu 4 % apmērā, un garantija tiktu piešķirta uz 10 gadiem (27).
(50)
Mikeli pilsētas domes lēmums netika pieņemts, jo Kuopio administratīvajā tiesā (Kuopion Hallinto-Oikeus) tika iesniegta pretenzija. Pēc šīs pretenzijas saņemšanas tiesa izdeva rīkojumu Mikeli pilsētai apturēt garantijas īstenošanu un saņemt atbalsta apstiprinājumu no Komisijas.
(51)
Tā kā Mikeli pilsētas domes lēmums piešķirt garantiju netika pieņemts, Tapiola attiecās piešķirt aizdevumu uzņēmumam Karjaportti. Visbeidzot, 2010. gada martā Somija atsauca paziņojumu par garantiju, jo Karjaportti atsauca pieteikumu garantijas saņemšanai, un pilsētas valde 2010. gada 22. februārī nolēma neīstenot pilsētas domes lēmumu.
3.1.11. Parādsaistību grafika maiņa kopš 2009. gada (12. pasākums)
(52)
Nodrošināto parādu atmaksas atlikšana. Saskaņā ar tiesas apstiprināto pārstrukturēšanas programmu Karjaportti 2009. gadā bija jāatmaksā EUR […] un 2010. gadā - EUR […] no nodrošināto parādu nesamaksātās summas (skatīt VI tabulu). Saskaņā ar paziņojumu šo summu atmaksāšana ir bijusi jāatliek līdz vēlākais 2015. gada 1. jūlijam.
(53)
2005. gadā piešķirtā aizdevuma atmaksas atlikšana (nesamaksāto procentu konvertēšana). Karjaportti 2009. gadā bija jāatmaksā EUR 140 991 un tāda pati summa 2010. gadā no aizdevumā konvertēto procentu nesamaksātās summas (skatīt 40. apsvērumu). Saskaņā ar paziņojumu šo summu atmaksāšana ir bijusi jāatliek līdz laikposmam no 2011. līdz 2013. gadam (28).
(54)
Kuopio administratīvā tiesa (Kuopion Hallinto-Oikeus) aizliedza pildīt pilsētas domes 2009. gada 4. februāra lēmumu attiecībā uz parādsaistību grafika maiņu. Tomēr šķiet, ka parādsaistību grafika maiņa tomēr ir notikusi. Sākot no 2009. gada maija Karjaportti regulāri izteica ierosinājumus Mikeli pilsētai un citiem saviem kreditoriem atlikt parādsaistību maksājumus, lai saglabātu kooperatīva nepārtrauktu darbību (29). Mikeli pilsētas valde šos ierosinājumus apstiprināja.
3.2. Finnvera piešķirtie pasākumi
(55)
Saskaņā ar Somijas iesniegto informāciju laikposmā no 2004. līdz 2008. gadam Finnvera piešķīra Karjaportti vairākus aizdevumus un garantijas.
(56)
Finnvera ir specializēts finanšu uzņēmums, kas pieder Somijas valstij, un tas ir oficiālā Somijas Eksporta kredītaģentūra. Finnvera darbība tiek organizēta atbilstoši valsts noteiktajiem politikas mērķiem ražošanas un apropriāciju jomā. Šie mērķi ietver: no jauna izveidoto uzņēmumu skaita palielinājumu, finansējuma nodrošināšanu izmaiņām, ar kurām saskaras MVU, un uzņēmumu izaugsmes, starptautiskās darbības un eksporta veicināšanu. Savā darbībā Finnvera ir jāievēro ekonomiskās pašpietiekamības princips. Tomēr Somija sedz daļu Finnvera kredīta un garantē zaudējumus; valsts ir tieši atbildīga par iekšzemes garantijām un eksporta kredīta garantijām, kuras piešķīrusi Finnvera, un valsts piešķir garantijas Finnvera pašas līdzekļu iegādei. Šie valsts pasākumi saistībā ar Finnvera nav šī lēmuma darbības jomā; Komisija patur tiesības pievērsties tiem vēlāk. Uz Finnvera attiecas Administratīvā procesa likums 434/2003.
(57)
Attiecībā uz Finnvera korporatīvo pārvaldību Uzraudzības padome, kas uzrauga to, kā uzņēmumu pārvalda direktoru valde un rīkotājdirektors, pārstāv uzņēmuma īpašnieku, kas Finnvera gadījumā ir valsts. Uzraudzības padomes locekļi tiek izraudzīti no politisko partiju parlamentārām grupām, par pamatu ņemot to pārstāvniecību Somijas parlamentā. Turklāt Finnvera Uzraudzības padome ietver to organizāciju pārstāvjus, kas darbojas atbilstoši uzņēmuma rūpnieciskās politikas mērķiem. Direktoru valde, kurā ir 6-9 locekļi un 2 locekļu vietnieki, apstiprina uzņēmuma stratēģiju, finanšu ziņojumus un starpposma ziņojumus, veicina uzņēmuma attīstību un nodrošina, lai darbības atbilstu tiesību aktu normām un īpašnieka izvirzītajiem mērķiem. Četri valdes locekļi un abi locekļu vietnieki tiek ievēlēti no dažādu ministriju izvirzīto kandidātu vidus. Rīkotājdirektors atbild par uzņēmuma pārvaldību.
(58)
Kopš 2007. gada 25. septembra Finnvera ir atbrīvota no ienākuma nodokļa maksāšanas. Komisija ir apstiprinājusi šo atbrīvojumu. Apstiprinājuma lēmuma pamatā ir fakts, ka Somijas iestādes ir uzņēmušās nodrošināt, ka Finnvera ierobežos darbību un tā veiks tikai valsts atbalsta shēmu administrēšanu (30).
3.2.1. 2004. gada 17. martā piešķirtā garantija (13. pasākums)
(59)
Finnvera 2004. gada 17. martā piešķīra 100 % garantiju aizdevumam EUR 91 000 apmērā ar garantijas maksu 3 % gadā. Aizdevumu, kura termiņš bija 3 gadi, piešķīra Tapiola ar fiksētu procentu likmi [2-5] % gadā. Aizdevums un attiecīgā garantija tika izsniegta, lai aizstātu aizdevumu, ko Tapiola izsniedza 1992. gadā.
3.2.2. 2006. gada 12. janvārī piešķirtais aizdevums (14. pasākums)
(60)
Finnvera 2006. gada 12. janvārī izsniedza aizdevumu EUR 180 000 apmērā ar procentu likmi 6 mēnešu EURIBOR, kam pieskaita 2 % gadā. Aizdevums attiecas uz procentiem, kas uzkrāti pārstrukturēšanas procesa laikā no 2004. gada 2. decembra līdz 2008. gada 28. februārim, un tie tika konvertēti jaunā kredītā. Aizdevums ir nodrošināts ar hipotēku īpašumiem, kas atrodas Tikalā, Lapēnrantā un Kouvolā, un uzņēmuma […] akcijām. Aizdevuma termiņš ir 2010. gada beigas, un tā atmaksāšana bija jāsāk 2009. gadā. Nesamaksātā summa 2011. gada 23. novembrī joprojām bija EUR […]. Privātie kreditori […] un […] konvertēja procentus aizdevumos tajā pašā laikā.
(61)
[Privāts kreditors] 2005. gada 28. decembrī konvertēja procentus aizdevumā, kura summa ir aptuveni EUR 1 623 000 un kura termiņš bija 2010. gada beigas. Procentu likme ir 3 mēnešu EURIBOR, kam pieskaita 1,5 %. Atmaksāšanai vajadzēja sākties 2009. gadā.
(62)
[Cits privāts kreditors] 2005. gada 29. decembrī konvertēja procentus aizdevumā, kura summa ir aptuveni EUR 1 532 500 un kura termiņš bija 2010. gada beigas. Procentu likme bija 3 mēnešu EURIBOR, kam pieskaita 2 %. Atmaksāšanai vajadzēja sākties 2009. gadā.
3.2.3. 2006. gada 14. septembrī piešķirtā garantija (15. pasākums)
(63)
Finnvera 2006. gada 14. septembrī piešķīra […] pretgarantiju, kuras summa bija EUR 300 000 ar garantijas maksu 1,65 % gadā, kuru samaksāja Karjaportti. Savukārt […] piešķīra garantiju uzņēmumam Karjaportti par to pašu summu ar procentu likmi 1,25 %. Garantija un pretgarantija sedza 16,7 % no EUR 1,8 miljoniem, kas attiecās uz apakšuzņēmuma līgumu starp […] un Karjaportti. Finnvera garantijas ilgums bija 8 mēneši. Apakšuzņēmuma līguma atlikumu sedza garantija, ko izsniedza […] un […] (attiecīgi EUR 825 000 un EUR 675 000), kuri iekasēja garantijas maksu 1,75 % apmērā. Finnvera nebija iesaistīta šo garantiju piešķiršanā, tas ir, tās nebija pretgarantijas. Finnvera izsniegtās pretgarantijas termiņš beidzās 2007. gada 30. jūnijā, un tā netika izmantota. Tādējādi Finnvera neradās maksājuma saistības, kas izrietētu no šīs garantijas.
3.2.4. 2007. gada 6. jūlijā piešķirtais aizdevums (16. pasākums)
(64)
Finnvera 2007. gada 6. jūlijā izsniedza aizdevumu EUR 250 000 apmērā ar procentu likmi 6 mēnešu EURIBOR, kam pieskaita 2,5 % gadā. Aizdevuma termiņš bija seši mēneši, un tas būtu bijis jāatdod līdz 2008. gada 15. janvārim. Līdz šim ir atdota tikai daļa aizdevuma (nesamaksātā summa 2011. gada 23. novembrī: […]).
(65)
Tajā pašā laikā privātie kreditori […] un […] piešķīra aizdevumus attiecīgi EUR 800 000 un EUR 650 000 apmērā arī uz sešiem mēnešiem. Šo aizdevumu procentu likme bija 1 mēneša EURIBOR, kam pieskaita 2 %. Arī šo aizdevumu atdošana ir novēlota (nesamaksātās summas 2011. gada 23. novembrī: EUR […] un EUR […]).
(66)
Šiem diviem aizdevumiem un Finnvera piešķirtajam aizdevumam Karjaportti sniedza šādu nodrošinājumu: komerciāla hipotēka ar reģistrēto vērtību EUR 1 850 067, akcijas uzņēmumā […] un bankas konts. Šis nodrošinājums tika sadalīts starp Finnvera, […] un […] atbilstoši to riskam saistībā ar aizdevumiem. Būtībā visi trīs kreditori bija vienas kārtas un sadalīja nodrošinājumu procentuāli: (Finnvera: [0-30] %; [pirmais privātais kreditors]: [10-50] %; [otrais privātais kreditors]: [10-50] %).
3.2.5. 2008. gada 9. janvārī piešķirtā garantija (17. pasākums)
(67)
Finnvera 2008. gada 9. janvārī piešķīra […] pretgarantiju, kuras summa bija EUR 280 000 ar garantijas maksu 2,5 % gadā, kuru samaksāja Karjaportti. Pretgarantija sedza 80 % no garantijas, ko […] piešķīra uzņēmumam Karjaportti 2008. gada 11. janvārī un kas veidoja EUR 350 000 saistībā ar apakšuzņēmuma līgumu starp […] un […]. […] mainīja garantijas maksu [0-3] %. Finnvera varēja saņemt nodrošinājumu kā Karjaportti piederošas akcijas uzņēmumā […]. Saskaņā ar Finnvera veikto novērtējumu, kas datēts ar 2008. gada 8. janvāri, pretgarantijas piešķiršanas laikā šo akciju drošības vērtība attiecībā uz Finnvera bija EUR […]. Pretgarantijas darbības termiņš beidzās 2011. gada 28. februārī, un saskaņā ar to maksājumi netika veikti.
4. PROCEDŪRAS UZSĀKŠANAS PAMATOJUMS
(68)
Kā aprakstīts 2., 3. un 6. apsvērumā, Komisija 2009. gada 8. aprīlī nolēma sākt oficiālu izmeklēšanas procedūru (turpmāk „pirmais lēmums par procedūras uzsākšanu”). Oficiālā izmeklēšanas procedūra 2009. gada 15. decembrī tika attiecināta arī uz vairākiem papildu pasākumiem (turpmāk „otrais lēmums par procedūras uzsākšanu”).
4.1. Mikeli pilsētas piešķirtie pasākumi
4.1.1. 2000. gada 12. jūnijā piešķirtā garantija (1. pasākums)
(69)
Pirmajā lēmumā par procedūras uzsākšanu Komisija apšaubīja, vai aplūkojamais pasākums būtu saderīgs ar privāta tirgus ekonomikas ieguldītāja principu. Pirmkārt, saskaņā ar Komisijas paziņojumu par EK līguma 87. un 88. panta piemērošanu valsts atbalstam garantiju veidā (31) (turpmāk „2000. gada Paziņojums par garantijām”), kas bija spēkā pasākuma piešķiršanas laikā, pasākums var veidot valsts atbalstu, jo garantija sedza 100 % no aplūkojamā aizdevuma. Šo secinājumu nemainītu 2008. gada Paziņojums par garantijām, kas ir spēkā šobrīd (32). Turklāt, garantijas piešķiršanu bez komisijas maksas, kas būtībā ir finansiāla riska uzņemšanās bez atlīdzības, nevar raksturot kā tirgus dalībnieka rīcību.
(70)
Attiecībā uz atbalsta saderību Komisijai bija šaubas, vai uz garantiju varētu attiekties LESD 107. panta 3. punktā noteiktais izņēmums, jo atbilstīgi iepriekšējam novērtējumam šķita, ka nav spēkā Kopienas pamatnostādņu par valsts atbalstu grūtības nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai (33) (turpmāk „1999. gada pamatnostādnes”) nosacījumi.
4.1.2. Zemes piešķiršana (2. pasākums)
(71)
Otrajā lēmumā par procedūras uzsākšanu Komisija izteica šaubas par to, vai pārdošana tika veikta atbilstīgi tirgus ekonomikas ieguldītāja principam, jo netika izpildītas prasības, kas noteiktas Komisijas Paziņojumā par valsts atbalsta elementiem, publiskajām iestādēm pārdodot zemi un ēkas (34). Tika uzskatīts, ka netika samaksāta tirgus cena, jo zeme bez apsvēršanas tika piešķirta uzņēmumam Karjaportti. Bez tam Karjaportti nebija jāsedz būvniecības vietas nolīdzināšanas izmaksas.
4.1.3. Zemes iegāde (3. pasākums)
(72)
Otrajā lēmumā par procedūras uzsākšanu Komisija izteica šaubas par to, vai pirkuma noteikumi un nosacījumi atbilst tirgus ekonomikas ieguldītāja principam, jo Somija nesniedza pierādījumus tam, ka īpašumu iegāde ir veikta atbilstoši tirgus nosacījumiem, piemēram, neatkarīgs eksperts nav veicis īpašumu novērtēšanu.
4.1.4. 2004. gada 8. martā piešķirtā garantija (4. pasākums)
(73)
Otrajā lēmumā par procedūras uzsākšanu Komisija apšaubīja, vai aplūkojamais pasākums atbilst privāta tirgus ekonomikas ieguldītāja principam. Pirmkārt, saskaņā ar 2000. gada Paziņojumu par garantijām, kas bija spēkā piešķiršanas laikā, pasākums var veidot valsts atbalstu, jo garantija sedza 100 % no aplūkojamā aizdevuma. Šo secinājumu nemainītu 2008. gada Paziņojums par garantijām, kas ir spēkā šobrīd. Turklāt, garantijas piešķiršanu bez komisijas maksas, kas būtībā ir finansiāla riska uzņemšanās bez finansējuma, nevar raksturot kā tirgus dalībnieka rīcību, jo īpaši situācijā, kad uzņēmums jau ir nonācis grūtībās.
(74)
Attiecībā uz pasākuma saderību Komisijai netika sniegta pietiekama informācija, kas ļautu noteikt, vai ir spēkā 1999. gada pamatnostādnēs ietvertie nosacījumi.
4.1.5. 2004. gada 10. maijā piešķirtā garantija (5. pasākums)
(75)
Komisijai līdzīgas šaubas bija par garantiju, kas piešķirta 2004. gada 8. martā.
4.1.6. Piekrišana tiesas uzraudzītai pārstrukturēšanas procedūrai (6. pasākums)
(76)
Pirmajā lēmumā par procedūras uzsākšanu Komisija apšaubīja, vai pārstrukturēšanas laikā veiktie pasākumi atbilst privāta tirgus ekonomikas ieguldītāja principam.
(77)
Pirmkārt, Mikeli pilsēta piekrita samazināt procentu likmes nodrošinātajiem parādiem, tādējādi iekasētās procentu likmes bija daudz zemākas nekā Somijā piemērotā atsauces likme tajā laikā. Tā kā atsauces likme tiek uzskatīta par tirgus likmi dzīvotspējīgiem uzņēmumiem un tā kā Karjaportti tajā laikā bija nonācis grūtībās, Komisija secināja, ka nav ticams, ka privātais kreditors būtu piešķīris aizdevumus ar šādu zemu procentu likmi.
(78)
Attiecībā uz pasākumu saderību Komisijai procedūras uzsākšanas laikā bija ierobežota informācija par pārstrukturēšanas pasākumiem, ko Karjaportti veicis kopš 2004. gada. Tika uzskatīts, ka nepārtrauktā pārstrukturēšana nav bijusi veiksmīga, jo nodokļu iestādes 2008. gada decembrī iesniedza prasību uzsākt Karjaportti bankrota procedūru. Tādējādi Komisijai bija šaubas, vai ir iespējams panākt uzņēmuma ilgtermiņa dzīvotspēju, izmantojot veiktos pārstrukturēšanas pasākumus. Attiecībā uz citiem pārstrukturēšanas atbalsta kritērijiem saskaņā ar 2004. gada pamatnostādnēm (35), un tā kā nebija paziņojuma un pārstrukturēšanas plāna, Komisija nevarēja izvērtēt, vai ir spēkā visi citi 2004. gada pamatnostādņu nosacījumi.
4.1.7. Akciju iegāde no Karjaportti (7. pasākums)
(79)
Otrajā lēmumā par procedūras uzsākšanu Komisija izteica šaubas par to, vai aplūkojamais pasākums būtu saderīgs ar privātā tirgus ekonomikas ieguldītāja principu, jo Somija nesniedza pierādījumus, ka akciju iegāde tika veikta atbilstoši tirgus nosacījumiem.
4.1.8. Nesamaksāto procentu konvertēšana aizdevumos (8. pasākums)
(80)
Attiecībā uz nesamaksāto procentu konvertēšanu aizdevumā Mikeli pilsēta piekrita aizdevumam piemērot ļoti zemu procentu likmi. Faktiski privātie kreditori, konvertējot nesamaksātos procentus, vienojās par augstāku procentu likmi, tādējādi Komisija sāka apšaubīt, vai šāda pieeja varētu būt atbilstīga tirgus ekonomikas ieguldītāja principam.
4.1.9. Parādu norakstīšana 2006. un 2008. gada finanšu ziņojumos (9. un 10. pasākums)
(81)
Otrajā lēmumā par procedūras uzsākšanu Komisija uzskatīja, ka, ja parādu norakstīšana 2006. un 2008. gada finanšu ziņojumos ietvēra arī juridiskas saistības, kuras līdz ar to tiek izbeigtas, norakstīšana radītu Karjaportti priekšrocību. Komisija uzskata, ka ir apšaubāms, vai privāts tirgus ekonomikas ieguldītājs būtu rīkojies tādā pašā veidā.
4.1.10. Neīstenotā garantija, kas bija plānota 2009. gadam (11. pasākums)
(82)
Pirmajā lēmumā par procedūras uzsākšanu Komisija šaubījās, ka Mikeli pilsēta, piešķirot garantiju, rīkotos kā privāts tirgus ekonomikas ieguldītājs, un sākotnēji uzskatīja, ka garantija veido valsts atbalstu. Attiecībā uz saderību Komisijai bija šaubas, vai garantija atbilst 2004. gada pamatnostādnēm, jo šķita, ka netiek izpildīts princips „vienreiz un pēdējoreiz”. Turklāt garantijas maksa un aizdevuma procentu likme bija pārāk zema, lai tiktu izpildīti pamatnostādņu 25. punkta a) apakšpunkta nosacījumi, un garantija neatbilda pamatnostādņu 25. punkta c) apakšpunktam, jo tā nebija ierobežota uz 6 mēnešiem.
4.1.11. Parādsaistību grafika maiņa kopš 2009. gada (12. pasākums)
(83)
Pirmajā lēmumā par procedūras uzsākšanu Komisija šaubījās, ka Mikeli pilsēta, piekrītot parādsaistību grafika maiņai, rīkojās kā privāts tirgus kreditors, un sākotnēji uzskatīja, ka pasākums veido valsts atbalstu. Attiecībā uz saderību Komisijai bija šaubas, vai parādsaistību grafika maiņa atbilstu 2004. gada pamatnostādnēm, jo šķita, ka netiek izpildīts princips „vienreiz un pēdējoreiz”. Turklāt parādsaistību grafika maiņa neatbilda glābšanas atbalsta noteikumiem. Tā nebija ierobežota uz sešiem mēnešiem un tādējādi neatbilda pamatnostādņu 25. panta c) apakšpunktam.
4.2. Finnvera piešķirtie pasākumi (13.-17. pasākums)
(84)
Otrajā lēmumā par procedūras uzsākšanu Komisija uzskatīja, ka pasākumi ir piešķirti, izmantojot valsts līdzekļus, un tie saistīti ar valsti, jo Finnvera pilnībā pieder Somijai. Attiecībā uz aizdevumiem Komisijai bija šaubas, ka piemērotā procentu likme pārsniedz attiecīgās atsauces likmes. Turklāt, tai nebija pietiekami daudz informācijas, lai izvērtētu, vai pasākumi ir piešķirti kopā ar privātajiem ieguldītājiem un ar vienādiem nosacījumiem. Attiecībā uz garantijām Komisijai bija šaubas, ka tās ir piešķirtas esošo shēmu ietvarā, jo garantijām, kas piešķirtas lielam grūtībās nonākušam uzņēmumam, šīs shēmas nepiemēro. Komisija šaubījās, vai tad, ja pasākumi būtu piešķirti ārpus esošās atbalsta shēmas, tie atbilstu tirgus ekonomikas ieguldītāja principam.
5. SOMIJAS APSVĒRUMI
5.1. Mikeli pilsētas piešķirtie pasākumi
5.1.1. 2000. gada 12. jūnijā piešķirtā garantija (1. pasākums)
(85)
Somija apgalvo, ka garantija nav uzskatāma par valsts atbalstu, jo Karjaportti iespējams būtu spējis iegūt tādu pašu garantiju privātā kapitāla tirgū. Somija atsaucas uz faktu, ka Tapiola piešķīra aizdevumu, kura nodrošinājums bija aplūkotā garantija, kā daļu no finansējuma paketes EUR 25 miljonu apmērā ieguldījumu veikšanai Tikala ražotnē. Finansējumā piedalījās citas personas. Valsts atbalstu ieguldījumam veidoja zemes piešķiršana un būvniecības vietas nolīdzināšanas izmaksu segšana (skatīt 89. un 90. apsvērumu), ko veica Mikeli pilsēta, Finnvera piešķirtie aizdevumi un garantijas, kā arī Tirdzniecības un rūpniecības ministrijas piešķirtās tiešās dotācijas.
(86)
Turklāt Somija apgalvo, ka Mikeli pilsēta izturējās vienādi pret visiem uzņēmumiem, kas pieteicās uz garantijām.
(87)
Somija uzskata, ka, ja pasākums būtu uzskatāms par valsts atbalstu, šāds atbalsts būtu bijis saderīgs ar iekšējo tirgu, jo tas tika piešķirts atbilstīgi Valstu reģionālā atbalsta pamatnostādnēm (36) (turpmāk „1998. gada RAP”). Lielie uzņēmumi drīkstēja saņemt reģionālos atbalsta pasākumus atbilstīgi LESD 107. panta 3. punkta a) apakšpunktam, ja tie nepārsniedza 24 % no attiecināmajām neto izmaksām. Šie nosacījumi tika izpildīti. Somija iesniedza aprēķinu, saskaņā ar kuru bruto dotāciju ekvivalents nepārsniedz 24 %, ja ņem vērā visu valsts atbalstu ieguldījumam.
5.1.2. Zemes piešķiršana (2. pasākums)
(88)
Somija apgalvo, ka, lai noteiktu zemes gabala vērtību nodošanas brīdī, zemes gabala pašreizējā uzskaites vērtība nav salīdzināms rādītājs. Mikeli pilsēta lēš, ka zemes tirgus vērtība piešķiršanas brīdī bija EUR 300 000. Somija norāda, ka būvniecības vietas nolīdzināšanas izmaksas bija FIM 2 miljoni (EUR 336 376).
(89)
Somija uzskata, ka zemes gabala nodošana un būvniecības vietas nolīdzināšanas izmaksu segšana ir bijusi atbilstoši 1998. gada RAP (skatīt 87. apsvērumu).
5.1.3. Zemes iegāde (3. pasākums)
(90)
Somija apgalvo, ka īpašumu iegāde 2002. gadā bija saistīta ar Tikala ražotnes būvniecības projektu, kura īstenošanai Karjaportti bija nepieciešams finansējums. Somija apgalvo, ka īpašumi tika iegādāti par tirgus cenu. Vērtēšanā tika ņemts vērā, ka īpašumi tika iegādāti, lai pārvērstu tos galvenokārt izmantošanai mājokļiem, izmainot plānus, lai gan daļa no teritorijas joprojām tika izmantota uzņēmējdarbībai. Turklāt īpašumi bija apgrūtināti ar hipotēkām, kas bija izsniegtas privātajiem kreditoriem, un vienam no sešiem īpašumiem kopējā hipotēka veidoja aptuveni EUR 9,6 miljonus, kas apstiprina, ka īpašumu vērtība bija augstāka nekā iegādes vērtība. Tādējādi Mikeli pilsēta ievēroja tirgus ekonomikas ieguldītāja principu, un pirkums neveidoja valsts atbalstu.
5.1.4. 2004. gada 8. martā piešķirtā garantija (4. pasākums)
(91)
Somija norāda, ka garantētais aizdevums tika piešķirts, lai izlīdzinātu pirms ilgāka laika izsniegto pensiju aizdevumu, kas tika piešķirts 1992. gadā. Tajā laikā Mikeli pilsēta kopā ar Finnvera un […] garantēja pensiju aizdevumu. Kā pretgarantiju Mikeli pilsēta saņēma hipotēku FIM 7,5 miljonu (EUR 1 261 409) vērtībā uz Karjaportti īpašumu. Izsniedzot garantiju 2004. gada 8. martā, Mikeli pilsēta saglabāja šo nodrošinājumu.
(92)
Somija apgalvo, ka sākotnējā garantija tika piešķirta pirms Somijas iestāšanās ES. Kad Mikeli pilsēta 2004. gada 8. martā piešķīra jaunu garantiju, netika piešķirts jauns atbalsts, jo esošā sākotnējā garantija tika pārvērsta jaunā garantijā, saglabājot pietiekamu pretnodrošinājumu. Turklāt tajā pašā laikā arī citi sākotnējā, t. i., 1992. gada, pensiju aizdevuma garantiju sniedzēji piešķīra aizdevumus Karjaportti.
(93)
Visbeidzot, Somija apstrīd, ka 2004. gada pavasarī Karjaportti bija grūtībās nonācis uzņēmums 1999. gada pamatnostādņu nozīmē. Somija apgalvo, ka 2004. gada pirmajā pusē tirgus prognozes bija apmierinošas un Karjaportti 2004. gada budžetā plānoja EUR 3 miljonu peļņu. Turklāt 2004. gada pavasarī un vasarā Karjaportti spēja saņemt aizdevumus no privātajiem aizdevējiem ar salīdzinoši zemu procentu likmi. Visbeidzot, 2004. gada decembrī Karjaportti tika uzskatīts par dzīvotspējīgu uzņēmumu, jo tā kreditori, neraugoties uz ieilgušajām finanšu grūtībām, apstiprināja uzņēmuma pārstrukturēšanu. Pretējā gadījumā Karjaportti tiktu pasludināts par bankrotējušu.
5.1.5. 2004. gada 10. maijā piešķirtā garantija (5. pasākums)
(94)
Somija garantiju uzskata par turpinājumu finansējumam, ko Mikeli pilsēta 2000. gadā piešķīra kā ieguldījumu Tikala ražotnē. Garantija tika piešķirta, lai pabeigtu 2000. gadā aizsākto sākotnējo ieguldījumu plānu. Laikā, kad tika piešķirta garantija, Karjaportti nebija grūtībās nonācis uzņēmums 1999. gada pamatnostādņu nozīmē, kā jau tas tika apgalvots attiecībā uz 2004. gada martā piešķirto garantiju (skatīt 93. apsvērumu).
(95)
Somija apgalvo, ka, ja garantija veidotu valsts atbalstu, tā būtu saderīga ar iekšējo tirgu, jo tā atbilst 1998. gada RAP. Lielie uzņēmumi drīkstēja saņemt reģionālā atbalsta pasākumus atbilstīgi LESD 107. panta 3. punkta a) apakšpunktam, ja tie nepārsniedza 24 % no attiecināmajām neto izmaksām. Šie nosacījumi tika izpildīti, jo garantijas atbalsta elements veido tikai EUR 57 835, bet Karjaportti kopējie ieguldījumi Tikala ražotnē bija EUR […].
5.1.6. Tiesas uzraudzīta pārstrukturēšanas procedūra (6. pasākums)
(96)
Somija apgalvo, ka visi veiktie pasākumi bija saistīti ar tiesas uzraudzītās pārstrukturēšanas procedūras uzsākšanu. Atbilstoši Tiesas judikatūrai tiesību akti tiesas uzraudzītās atveseļošanas shēmās un maksātnespēja pati par sevi neattaisno šo tiesību aktu uztveršanu par atbalstu (37).
(97)
Otrkārt, procedūras laikā netika piešķirti jauni aizdevumi, bet maksājums par parādiem, kas piešķirti pirms pārstrukturēšanas, tika pārskatīts atbilstoši valsts tiesību aktiem par uzņēmumu pārstrukturēšanu, piemērojot kreditoriem vienādus nosacījumus. Papildus Mikeli pilsētas debitoru parādiem procedūras laikā tika pārstrukturēti arī privāto kreditoru debitoru parādi. Karjaportti kreditori tika sadalīti vairākās grupās. Katras grupas kreditoru debitoru parādiem piemēroja savstarpēji vienādus nosacījumus. Somija norāda, ka tas jo īpaši ir taisnība attiecībā uz Mikeli pilsētas nodrošinātajiem parādiem. Tādējādi šķiet, ka, piekrītot tiesas uzraudzītai pārstrukturēšanas procedūrai, Mikeli pilsēta ir rīkojusies kā privāts tirgus ekonomikas ieguldītājs.
(98)
Turklāt Somija norāda, ka Mikeli pilsēta par rentablāku ir uzskatījusi veikt parādsaistību grafika maiņu nekā ļaut Karjaportti bankrotēt un pilnībā izbeigt darbību, kas arī ir parādīts pārstrukturēšanas programmai pievienotajā likvidācijas bilancē.
(99)
Attiecībā uz pasākumu saderību atbilstoši 1999. gada pamatnostādnēm Somija apgalvo, ka uzņēmums, kam piemēro pārstrukturēšanas procedūru, ir vispārīgi jāuzskata par grūtībās nonākušu uzņēmumu šo pamatnostādņu nozīmē. Tad tā atkārto, ka pārstrukturēšanas procedūra neveido valsts atbalstu un ka Mikeli pilsēta neveica atbalsta pasākumus pārstrukturēšanas procedūras laikā.
(100)
Pēc tam Somija iesniedz argumentus attiecībā uz katru no piešķirtajiem pasākumiem. Saistībā ar to, ka aktivizēta garantija, ko Mikeli pilsēta izsniegusi par 2000. gadā piešķirto aizdevumu, Somija norāda, ka Mikeli pilsēta nepiešķīra jaunus aizdevumus Karjaportti, bet vienkārši iejaucās kā kreditors pēc Tapiola pieprasījuma tiesas uzraudzītās pārstrukturēšanas procedūras sākumā, kas bija parasts pasākums šādā pārstrukturēšanas procedūrā. Attiecībā uz aizdevuma atmaksas noteikumiem un nosacījumiem Somija norāda, ka tie ir precizēti pārstrukturēšanas programmā un bija vienādi visiem kreditoriem vienā kreditoru grupā.
(101)
Attiecībā uz nesamaksātajām maksām Somija skaidro, ka debitoru parādi attiecas uz pilsētas īpašumu pārvaldi, pilsētas ūdens apsaimniekošanas nodaļu un atkritumu apsaimniekošanas nodaļu. Debitoru parādus veido nesamaksātās maksas, kas radušās pirms tiesas uzraudzītās pārstrukturēšanas procedūras sākšanas. Par šīm nesamaksātajām summām Mikeli pilsēta nav piešķīrusi garantijas, jo tie ir debitoru parādi, kas pienākas pilsētai. Tādējādi, kad sākās tiesas uzraudzītā pārstrukturēšanas procedūra, tās tika iekļautas pārstrukturēšanas programmā kā viens veselums.
5.1.7. Akciju iegāde no Karjaportti (7. pasākums)
(102)
Somija apgalvo, ka nekustamā īpašuma uzņēmuma Kiinteistö Oy Suksimäki akcijas tika iegādātas no Karjaportti par tirgus cenu. Somija iesniedza neatkarīga vērtētāja paziņojumu, saskaņā ar kuru akciju vērtība, pamatojoties uz tirgū dominējošo īres maksas līmeni, ir aptuveni EUR 1 miljons. Šī vērtība tika koriģēta attiecībā uz reālo dominējošo īres maksas līmeni, un attiecīgi akcijas tika iegādātas par cenu EUR 860 000. Tādējādi īpašuma darījums neveido valsts atbalstu.
5.1.8. Nesamaksāto procentu konvertēšana aizdevumos (8. pasākums)
(103)
Attiecībā uz nesamaksāto procentu konvertēšanu aizdevumā Somija vispirms apgalvo, ka procentu nemaksāšana ir tipisks pasākums tiesas uzraudzītā pārstrukturēšanas procedūrā. Šādu nesamaksātu procentu konvertēšana aizdevumos, kuriem būs augstāka kārta nekā citiem aizdevumiem, ir paredzēta Somijas tiesību aktos. Turklāt Somija uzskata, ka nesamaksāto procentu konvertēšana aizdevumā tika veikta atbilstoši privāta tirgus ekonomikas ieguldītāja principam, jo privātie kreditori konvertēja nesamaksātos procentu parādus aizdevumos kopā ar Mikeli pilsētu.
5.1.9. Parādu norakstīšana 2006. un 2008. gada finanšu ziņojumos (9. un 10. pasākums)
(104)
Somija apstiprina, ka parādu reģistrēšana par zaudējumiem ir vienkārši grāmatvedības darbība kreditora pusē, ko veic atbilstoši piesardzības principam un Grāmatvedības likumam 1336/1997. Somija apgalvo, ka parādu norakstīšana neietekmē tiesiskās attiecības starp kreditoru un parādnieku, t. i., parādi netika atsaukti. Mikeli pilsēta ir apstiprinājusi, ka tā nav atsaukusi parādus, kas reģistrēti kā zaudējumi, un ka tā turpina veikt to iekasēšanu. Parāds ir daļa no nodrošinātā parāda tiesas uzraudzītā pārstrukturēšanas procedūrā.
5.1.10. Neīstenotā garantija, kas bija plānota 2009. gadam (11. pasākums)
(105)
Pirms garantijas paziņojums tika atsaukts 2010. gada martā, Somija apgalvoja, ka garantija bija saderīga ar iekšējo tirgu atbilstoši 2004. gada pamatnostādnēm. Ņemot vērā, ka paziņojums tika atsaukts, Somijas apgalvojumi sīkāk netiek izklāstīti.
5.1.11. Parādsaistību grafika maiņa kopš 2009. gada (12. pasākums)
(106)
Somija apgalvo, ka parādsaistību grafika maiņa ir pasākums, kas saistīts ar tiesas uzraudzītu pārstrukturēšanas procedūru un neveido valsts atbalstu. Somija apgalvo, ka Karjaportti kreditori bija vienisprātis, ka parādsaistību grafika maiņa ir saprātīga alternatīva, lai nosargātu viņu debitoru parādus. Tā informē Komisiju, ka paziņotā grafika maiņa netika īstenota, jo Kuopio administratīvā tiesa (Kuopion Hallinto-Oikeus) apturēja parādsaistību grafika maiņu. Somija skaidro, ka Karjaportti parādsaistību grafiks tomēr tika pārskatīts pēc vairākiem Karjaportti priekšlikumiem laika posmā no 2009. līdz 2011. gadam, kurus Mikeli pilsēta apstiprināja. Somija apgalvo, ka šī secīgā parādsaistību grafika maiņa atbilst tirgus ekonomikas ieguldītāja principam, jo Mikeli pilsēta un visi citi kreditori īstenoja grafiku maiņu ar vienādiem nosacījumiem.
5.2. Finnvera piešķirtie pasākumi
5.2.1. 2004. gada 17. martā piešķirtā garantija (13. pasākums)
(107)
Somija uzskata, ka garantija tika piešķirta atbilstīgi 2000. gada Paziņojumam par garantijām. Katrā ziņā garantija neveido valsts atbalstu. Pirmkārt, Finnvera risks nepalielinājās, jo garantija aizstāja garantiju, ko Finnvera agrāk (1992. gadā) bija piešķīrusi pensiju aizdevumam. Šis aizdevums tika aizstāts ar jaunu pensiju aizdevumu 2004. gadā, par kuru Finnvera piešķīra šo konkrēto garantiju. Turklāt divi privātie kreditori tajā pašā laikā piešķīra uzņēmumam Karjaportti kredītus, lai būtu iespējams finansēt 2004. gada maksājumu atlikšanu. Turklāt garantijai tikai piemērota liela maksa un garantijas atbalsta elements bija zem minimālās robežas. Visbeidzot, laikā, kad tika piešķirta garantija, Karjaportti nākotnes prognozes bija labas.
5.2.2. 2006. gada 12. janvārī piešķirtais aizdevums (14. pasākums)
(108)
Somija uzskata, ka 2006. gadā piešķirtais aizdevums neveido valsts atbalstu, jo, konvertējot nesamaksātos procentus jaunā aizdevumā, Finnvera atbilstoši pārstrukturēšanas programmai rīkojās kā privāts tirgus kreditors. Turklāt privātie kreditori konvertēja nesamaksātos procentus jaunos aizdevumos īsi pirms tam, kad to darīja Finnvera, un ar līdzvērtīgiem nosacījumiem.
5.2.3. 2006. gada 14. septembrī piešķirtā garantija (15. pasākums)
(109)
Somija uzskata, ka garantija tika piešķirta atbilstīgi 2000. gada Paziņojumam par garantijām. Katrā ziņā garantija neveido valsts atbalstu, jo tā sedz tikai 16,7 % no EUR 1,8 miljoniem, un privātie kreditori atlikušo summu sedza ar garantijām.
5.2.4. 2007. gada 6. jūlijā piešķirtais aizdevums (16. pasākums)
(110)
Somija uzskata, ka 2007. gadā piešķirtais aizdevums neveido valsts atbalstu, jo Finnvera darbojās kopā ar diviem privātajiem kreditoriem, kas piešķīra jaunus aizdevumus tajā pašā laikā un ar tādiem pašiem nosacījumiem. Turklāt aizdevums bija nodrošināts, piemērojot vērtīgas hipotēkas un komerciālās hipotēkas.
5.2.5. 2008. gada 9. janvārī piešķirtā garantija (17. pasākums)
(111)
Somija uzskata, ka pretgarantija tika piešķirta atbilstīgi 2000. gada Paziņojumam par garantijām. Katrā ziņā tā neveido valsts atbalstu, jo otra iesaistītā puse bija privātais aizdevējs, un garantijas maksa, ko piemēroja Finnvera, bija ievērojami lielāka nekā garantijas maksa, ko piemēroja privātais aizdevējs.
6. IEINTERESĒTO PERSONU PIEZĪMES
(112)
Ieinteresētā persona iesniedza piezīmes tikai par 1., 2., 3., 5., 7., 9. un 10. pasākumu.
6.1.1. 2000. gada 12. jūnijā piešķirtā garantija (1. pasākums)
(113)
Ieinteresētā persona norāda, ka garantija tika izsniegta, lai nodrošinātu aizdevumu FIM 25 miljonu apmērā ieguldījumu veikšanai jaunā ražotnē.
6.1.2. Zemes piešķiršana (2. pasākums)
(114)
Ieinteresētā persona apgalvo, ka zemes gabals tika piešķirts Karjaportti un to pārņēma Mikeli pilsēta, lai nodrošinātu pilsētas inženiertehniskos un citus nepieciešamos tehniskos darbus, ar kopējām izmaksām FIM 2,5 miljoni. Karjaportti par zemes gabalu samaksāja FIM 1,2 miljonus. Karjaportti uzskaitē zemes gabala vērtība ir EUR 403 000, un ieinteresētā persona vēlas zināt, vai zemes piešķiršana nav bijusi valsts atbalsts.
6.1.3. Zemes iegāde (3. pasākums)
(115)
Ieinteresētā persona apgalvo, ka Mikeli pilsēta iegādājās sešas pamestas rūpnīcu ēkas Mikeli pilsētā un kopumā par tām samaksāja EUR 6,7 miljonus. Ieguldītājs, kas rīkojas atbilstīgi tirgus ekonomikas ieguldītāja principam, nebūtu iegādājies īpašumus no dziļās grūtībās nonākuša uzņēmuma par šādu cenu.
6.1.4. 2004. gada 10. maijā piešķirtā garantija (5. pasākums)
(116)
Ieinteresētā persona apgalvo, ka laikā, kad tika piešķirta garantija, Karjaportti bija nonācis dziļās grūtībās. Uzņēmumam jau tad bija ievērojami parādi pret Mikeli pilsētu un Mikeli pilsētai piederošiem grupas uzņēmumiem.
6.1.5. Akciju iegāde no Karjaportti (7. pasākums)
(117)
Ieinteresētā persona apgalvo, ka cena, kas tika samaksāta par akcijām nekustamā īpašuma uzņēmumā, bija augstāka par šo akciju uzskaites vērtību.
6.1.6. Parādu norakstīšana 2006. un 2008. gada finanšu ziņojumos (9. un 10. pasākums)
(118)
Ieinteresētā persona iesniedza protokola kopiju no Mikeli pilsētas valdes 2007. gada 5. februāra sanāksmes, kurā tika lemts par parādu norakstīšanu 2006. gada finanšu ziņojumos. Bez tam ieinteresētā persona norāda, ka tas bija ja ne vairāk, tad neparasti, ka Mikeli pilsēta norakstīja Karjaportti parādus miljonu euro vērtībā 2008. gada finanšu ziņojumos, un jo īpaši vēlas zināt, kādēļ Mikeli pilsēta tajā pašā laikā gatavojās piešķirt Karjaportti papildu garantijas.
7. ATBALSTA NOVĒRTĒJUMS
(119)
LESD 107. panta 1. punktā noteikts, ka ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalsts vai ko jebkādā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, un iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm.
(120)
Nosacījumi, kas izklāstīti LESD 107. panta 1. punktā, ir kumulatīvi, un tādējādi, lai pasākumu atzītu par valsts atbalstu, vienlaicīgi ir jābūt spēkā visiem šiem nosacījumiem.
(121)
Tā kā LESD 107. panta 1. punktā noteikts vispārējs valsts atbalsta aizliegums, LESD 107. panta 2. un 3. punktā noteiktas atkāpes no vispārējā noteikuma, ka šāds atbalsts nav saderīgs ar iekšējo tirgu, kā norādīts LESD 107. panta 1. punktā.
(122)
Turpmākajās iedaļās Komisija izvērtējusi valsts atbalsta esamību katram aprakstītajam pasākumam atsevišķi. Ja pasākums veido valsts atbalstu, Komisija turpina izvērtēt atbalsta pasākuma saderību ar iekšējo tirgu. Komisija nošķīrusi atsauktos pasākumus, pasākumus, kurus piešķīra Mikeli pilsēta, un pasākumus, kurus piešķīra Finnvera. Sākumā vērtēts, kurā brīdī Karjaportti varētu tikt uzskatīts par grūtības nonākušu uzņēmumu.
7.1. Grūtībās nonācis uzņēmums
(123)
Gan attiecībā uz valsts atbalsta esamību, gan aplūkojamo pasākumu saderību ir būtiski, vai saņēmējs pasākumu piešķiršanas brīdī bija grūtībās nonācis uzņēmums. Jautājums, vai Karjaportti var uzskatīt par grūtībās nonākušu uzņēmumu, ir vērtēts atbilstīgi 1999. gada pamatnostādnēm līdz 2004. gada 9. oktobrim - dienai, kad 1999. gada pamatnostādnes zaudēja spēku (38). Sākot no 2004. gada 10. oktobra tiek piemērotas 2004. gada pamatnostādnes (39).
(124)
Saskaņā ar 1999. gada pamatnostādnēm uzņēmumu var uzskatīt par nonākušu grūtībās, ja tas atbilst šo pamatnostādņu 5. punktā izklāstītajiem tā sauktajiem būtiskajiem nosacījumiem, tas ir, kad tas zaudējis vairāk nekā pusi no reģistrētā kapitāla vai tam var piemērot kopīgu maksātnespējas procedūru atbilstoši valsts tiesību aktiem. Ja netiek izpildīti šie būtiskie nosacījumi, atbilstoši 1999. gada pamatnostādņu 6. punktam uzņēmums joprojām var izrādīt „grūtībās nokļuvuša uzņēmuma parastās pazīmes”, piemēram, zaudējumu palielināšanās, apgrozījuma samazināšanās, gatavās produkcijas krājumu pieaugums, neizmantota jauda, naudas plūsmas samazināšanās, parādu palielināšanās, augoši procentu maksājumi un neto aktīvu vērtības pazemināšanās vai to nulles vērtība (tā saucamie mazāk būtiskie kritēriji). 2004. gada pamatnostādņu 10. un 11. punktā ietverti tādi paši būtiskie un mazāk būtiskie kritēriji.
(125)
Ņemot vērā visu iepriekšminēto, Komisija atzīmē, ka 2000. gadā Karjaportti nebija zaudējis kapitālu, nedz arī izrādīja grūtībās nonākuša uzņēmuma „parastās pazīmes”. Faktiski šķiet, ka Karjaportti bija dzīvotspējīgs uzņēmums, kas uzrādīja lielu apgrozījumu, pozitīvus darbības rezultātus, stabilu akciju kapitālu un rezerves ar relatīvi augstu līmeni laikposmā no 2000. līdz 2002. gadam (skatīt I tabulu).
(126)
Nākamajos gados situācija izskatījās drūmāka. Apgrozījums samazinājās, un zaudējumi laikposmā no 2003. līdz 2004. gadam bija ievērojami palielinājušies. Parāds pieauga, un jau 2004. gada sākumā saņēmējs uzsāka parādsaistību grafika maiņu un bija lūdzis kreditoriem ļaut atlikt maksājumus, kuriem bija pienācis apmaksas termiņš (40). Tāpat šķiet, ka Karjaportti bija neizmantotā jauda. Turklāt ir jāņem vērā, ka jau 2004. gadā Karjaportti zaudējumus neplānoto izdevumu fonds vairs nesedza (skatīt I tabulu).
(127)
Saskaņā ar Karjaportti finanšu ziņojumiem Karjaportti akciju kapitāls 2004. gadā gandrīz izzuda, jo tas dramatiski samazinājās līdz mazāk nekā vienai desmitdaļai no tā vērtības salīdzinājumā ar 2003. gadu. Kopš tā laika uzņēmumam ir negatīvs kapitāls, kam beidzamajos gados ir tendence palielināties. Kopš 2003. gada, izņemot 2006. gadu, Karjaportti strādā ar zaudējumiem. Peļņu 2006. gadā nevar uzskatīt par uzņēmuma atveseļošanās zīmi, jo tā neradās no uzņēmuma pamatdarbības. Karjaportti pamatdarbības peļņa saglabājās negatīva, tāpat kā iepriekšējos un nākamajos gados. Ar 2006. gada peļņu nebija pietiekami, lai izlīdzinātu iztrūkumu, kas bija uzkrājies iepriekšējos uzskaites periodos, ne arī lai kompensētu negatīvo kapitālu. Karjaportti kopējais finanšu stāvoklis saglabājās ievērojami nelabvēlīgs. Nodokļu iestādes 2008. gadā divas reizes ierosināja pret Karjaportti bankrota procedūru.
(128)
Ņemot vērā 125.-127. apsvērumā atspoguļotos faktus, var secināt, ka Karjaportti kopš 2004. gada sākuma atbilstīgi attiecīgi 1999. gada pamatnostādņu 5. punktam un 2004. gada pamatnostādņu 11. punktam ir grūtībās nonācis uzņēmums. 2008. gadā, kad Karjaportti tika piemērota bankrota procedūra, tas bija grūtībās nonācis uzņēmums arī atbilstoši 2004. gada pamatnostādņu 10. punkta c) apakšpunktam.
7.2. Atsauktie pasākumi
7.2.1. Neīstenotā garantija, kas bija plānota 2009. gadam (11. pasākums)
(129)
Saskaņā ar 8. pantu Padomes 1999. gada 22. marta Regulā (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (41) (turpmāk „procedūras regula”), dalībvalsts savlaicīgi, pēc oficiālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanas, pirms Komisija pieņēmusi lēmumu par paziņotā pasākuma atbalsta raksturu, var atsaukt paziņojumu. Tādā gadījumā Komisija lemj izbeigt procedūru, jo tai nav priekšmeta.
(130)
Tā kā Mikeli pilsētas lēmums piešķirt garantiju Karjaportti netika apstiprināts un pilsētas valde 2010. gada februārī nolēma neīstenot garantiju, Somija 2010. gada martā atsauca paziņojumu par garantiju. Tādējādi attiecībā uz garantiju izmeklēšanai nebija priekšmeta.
7.3. Mikeli pilsētas piešķirtie pasākumi
7.3.1. 2000. gada 12. jūnijā piešķirtā garantija (1. pasākums) un zemes piešķiršana (2. pasākums)
(131)
Garantija (1. pasākums). Kā aprakstīts 14.-16. apsvērumā, Mikeli pilsēta 2000. gada jūnijā piešķīra garantiju un 2004. gada decembrī veica garantijas maksājumus. Pēc tam, kad Mikeli pilsēta kļuva par Karjaportti kreditoru, aizdevuma nosacījumi tiesas uzraudzītā pārstrukturēšanas procedūrā tika mainīti (skatīt 34.-39. apsvērumu).
(132)
Līdz ar to ir jānošķir daži posmi. Tā kā atbalsts ir piešķirts brīdī, kad tiek piešķirta valsts garantija, neviens valsts maksājums atbilstoši garantijas nosacījumiem nav uzskatāms par valsts atbalsta piešķīrumu (42). No otras puses, aizdevuma nosacījumu izmaiņas pēc tam, kad valsts garantijas devējs kļuvis par kreditoru, var radīt valsts atbalstu. Turpmāk pētīts, vai 2000. gada jūnijā piešķirtā garantija veido valsts atbalstu. Jautājums, vai izmaiņas aizdevuma nosacījumos varētu veidot valsts atbalstu, aplūkots kā daļa no 6. pasākuma (skatīt 188.-195. apsvērumu).
(133)
Garantiju piešķīra Mikeli pilsēta, un tādējādi to veido valsts līdzekļi un tā ir saistīta ar valsti.
(134)
Lai pasākums LESD 107. panta 1. punkta nozīmē veidotu valsts atbalstu, tam ir jārada priekšrocība, kādu uzņēmums neiegūtu parastos tirgus apstākļos. Lai veiktu novērtējumu, Komisija paļausies uz 2000. gada Paziņojumu par garantijām. Laikā, kad garantija tika piešķirta, spēkā bija 2000. gada Paziņojums par garantijām. Tomēr Tiesas judikatūrā ir skaidri norādīts, ka „jautājums par to, vai atbalsts ir valsts atbalsts Līguma izpratnē, ir jārisina, pamatojoties uz objektīviem elementiem, kas ir novērtējami Komisijas lēmuma pieņemšanas dienā” (43). Tādējādi attiecībā uz šo novērtējumu Komisija paļausies uz 2008. gada Paziņojumu par garantijām.
(135)
Saskaņā ar 3.2. punktu 2008. gada Paziņojumā par garantijām valsts atbalsta esamību atsevišķas valsts garantijas veidā var izslēgt, ja ir spēkā četri kumulatīvi nosacījumi: „a) aizņēmējam nav finansiālu grūtību […]; b) garantijas apjomu var noteikt tās izsniegšanas brīdī, […]; c) garantija aptver ne vairāk par 80 % no nenomaksātā parāda vai citām finanšu saistībām […]; d) par garantiju tiek maksāta uz tirgu orientēta cena […].”
(136)
Konkrētajā gadījumā aizņēmējam nebija finansiālu grūtību garantijas piešķiršanas brīdī (skatīt 123.-128. apsvērumu). Tomēr izvērtējamā garantija sedz 100 % aizdevuma.
(137)
Bez tam garantija tika piešķirta bez garantijas maksas, lai gan pati piešķīrēja iestāde uzskatīja, ka pastāv liels risks (44). Lai gan Somija apgalvo, ka Karjaportti būtu varējis iegūt līdzvērtīgu garantiju tirgū, Komisija uzskata, ka nulles garantijas prēmiju nevar uzskatīt par tuvu prēmijai, kāda tirgū tika piemērota garantijas piešķiršanas laikā. Garantija sedza 100 % no aplūkojamā aizdevuma, tas ir, piešķīrēja iestāde uzņēmās saņēmēja saistību nepildīšanas risku, un garantija tika piešķirta kā absolūta garantija, t. i., garantijas devējs bija atbildīgs par parāda pamatsummas atmaksu tā, it kā tas būtu garantijas devēja paša parāds, un kreditors no garantijas devēja var pieprasīt parāda pamatsummas atmaksu, kad tai pienācis atmaksas termiņš.
(138)
Tādējādi šajā lietā pretēji Somijas uzskatam Komisija uzskata, ka pasākumu nevar uzskatīt par tādu, kas neveido valsts atbalstu.
(139)
Somijas apgalvojumu, ka pasākums tika piešķirts kopā ar citām personām, var noraidīt, jo atbilstoši Somijas iesniegtajai informācijai citas personas, kas piedalījās ieguldījumu veikšanā, arī ir valsts aģentūras. Tādējādi uzskatāms, ka pasākums uzņēmumam Karjaportti rada priekšrocību.
(140)
Lai pasākumu uzskatītu par valsts atbalstu, tam jābūt īpašam jeb selektīvam un jārada priekšrocības tikai konkrētam uzņēmumam vai konkrētu preču ražošanai. Izvērtējamais pasākums tika piešķirts vienam konkrētam uzņēmumam - Karjaportti. Tādēļ Komisija uzskata, ka pasākums rada selektīvu priekšrocību tā saņēmējam.
(141)
Visbeidzot, Komisijai ir jāapsver, vai pastāv iespēja, ka pasākums, ko Mikeli pilsēta veica Karjaportti labā, kropļos konkurenci un ietekmēs tirdzniecību starp dalībvalstīm, nodrošinot šim uzņēmumam priekšrocību salīdzinājumā ar (potenciālajiem) konkurentiem, kas nesaņem valsts atbalstu. Starp dalībvalstīm pastāv gaļas produktu tirdzniecība, t. i., joma, kurā darbojas atbalsta saņēmējs. Somija apgalvo, ka Karjaportti savu produkciju eksportē galvenokārt uz Krieviju, bet arī uz dalībvalstīm. Tādēļ Komisija uzskata, ka pastāv iespēja, ka pasākums kropļos konkurenci un ietekmēs tirdzniecību starp dalībvalstīm.
(142)
Tādējādi Komisija secina, ka pasākums veido valsts atbalstu.
(143)
Zemes piešķiršana (2. pasākums). Somija nenoliedz, ka pasākums varētu veidot valsts atbalstu. Saņēmējam skaidri tika piešķirta priekšrocība, jo tam nekas nebija jāmaksā par zemes piešķiršanu. Turklāt Mikeli pilsēta atlīdzināja saņēmējam izmaksas par būvniecības vietas nolīdzināšanu. Tādējādi Komisija uzskata, ka pasākums rada Karjaportti priekšrocību, kādu tas nebūtu saņēmis tirgū.
(144)
Turklāt pasākums atbilst visiem pārējiem nosacījumiem, lai atzītu valsts atbalsta esamību. Kā aprakstīts 133., 140. un 141. apsvērumā, arī zemes piešķiršana veikta ar valsts līdzekļiem un tā ir saistīta ar valsti, ir selektīva un kropļo konkurenci un ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm.
(145)
Tādējādi Komisija secina, ka pasākums veido valsts atbalstu.
(146)
Somija apgalvo, ka garantija kopā ar zemes piešķiršanu ražotnes celtniecībai Tikalā ir saderīga ar iekšējo tirgu kā reģionāls atbalsts. Laikā, kad tika piešķirts 1. un 2. pasākums, tas ir, 2000. gadā, spēkā bija 1998. gada RAP (45). Aplūkojamie pasākumi tika piešķirti nevis shēmas ietvaros, bet gan kā atsevišķs ad hoc maksājums. Tā kā tie tika piešķirti jomā, kam piemēro 1998. gada RAP, pasākumiem būtībā piemēro 1998. gada RAP. Kā aprakstīts 123.-128. apsvērumā, pasākumu piešķiršanas laikā saņēmējs nebija nonācis finansiālās grūtībās un atradās Somijas austrumdaļā - reģionā, kas saskaņā ar LESD 107. panta 3. punkta a) apakšpunktu tiesīgs saņemt reģionālo atbalstu. Tādējādi Komisija projektu ir vērtējusi atbilstīgi 1998. gada RAP. Novērtējuma gaitā tā ir nonākusi pie šādiem secinājumiem.
(147)
Saskaņā ar 1998. gada RAP 2. iedaļu reģionālais atbalsts var būt saderīgs tikai tādā gadījumā, ja pastāv līdzsvars starp tā kropļojošo ietekmi un mazāk attīstīta reģiona attīstības priekšrocību. Šajā kontekstā Komisija atzīmē, ka aplūkojamajam ieguldījumu projektam bija pozitīvi jāietekmē reģionālā attīstība. Tas veicināja turpmāku ekonomiskās darbības attīstību un jaunu un netiešu darbavietu izveidi. Faktiski, kā aprakstīts 24. apsvērumā, jaunajai ražotnei vajadzēja palielināt darbavietu skaitu reģionā no 400 uz 550-600.
(148)
1998. gada RAP 4. iedaļā ietverti nosacījumi saderīga reģionālā atbalsta piešķiršanai.
(149)
Pirmkārt, saskaņā ar 4.1. punktu 1998. gada RAP reģionālā atbalsta nolūks ir nodrošināt vai nu ienesīgu ieguldījumu (sākotnējais ieguldījums), vai darbavietu radīšanu saistībā ar ieguldījumu. Saskaņā ar 1998. gada RAP 4.4. punktu sākotnējs ieguldījums ir ieguldījums pamatkapitālā saistībā ar jauna uzņēmuma izveidi, esoša uzņēmuma paplašināšanu vai kādas darbības sākšanu, kas ir saistīta ar būtiskām ražojuma vai ražošanas procesa izmaiņām esošā uzņēmumā. Aplūkojamie pasākumi tika izmantoti, lai uzceltu jaunu ražotni, kas saskaņā ar 1998. gada RAP 4.4. punktu ir sākotnējs ieguldījums.
(150)
Otrkārt, atbalsta intensitātei jābūt zemākai par reģionālā atbalsta augšējo robežu, kas ir 24 % (46). Lai aprēķinātu atbalsta intensitāti, ir jānosaka ieguldījumu vērtība un atbalsta elements, kas ietverts pasākumos.
a)
Attiecībā uz ieguldījumu vērtību, saskaņā ar 1998. gada RAP 4.5. punktu attaisnotās izmaksas šajā kontekstā var ietvert izmaksas par zemi, ēkām un iekārtām. Pirkuma gadījumā vērā jāņem tikai šo aktīvu iegādes izmaksas. Būtībā Somija aprēķināja attaisnotās izmaksas saskaņā ar šiem noteikumiem, rezultātā iegūstot EUR 25 935 928 (skatīt 22. apsvērumu un III tabulu).
b)
Attiecībā uz iesaistīto atbalsta elementu Somija iesniedza aprēķinu, kura ticamību Komisija rūpīgi pārbaudīja. Attiecībā uz 1. pasākumu, t. i., Mikeli pilsētas piešķirto garantiju, atbalsta elementa apjoma noteikšanai var piemērot 2000. gada Paziņojumu par garantijām. Atbalsta elementa apjoma noteikšanai paredzētas trīs metodes, no kurām viena ir aprēķināt to „ar jebkuru citu objektīvi pamatotu un vispārpieņemtu metodi” (2000. gada Paziņojuma par garantijām 3.2. iedaļa). Somija ir salīdzinājusi tirgus likmi salīdzināmai garantijai ar garantijas prēmiju, ko faktiski iekasēja Mikeli pilsēta, kas faktiski, šķiet, ir objektīvi pamatota un vispārpieņemta metode. Attiecībā uz 2. pasākumu atbalsta elementu veido zemes vērtība, kam pieskaitītas būvniecības vietas nolīdzināšanas izmaksas, kas arī ir pieņemami. Attiecībā uz Finnvera un Tirdzniecības un rūpniecības ministrijas piešķirto finansējumu, uz ko neattiecas šis lēmums, ja finansējums būtu jāuzskata par tādu, kas veido valsts atbalstu, būtu jāņem vērā arī atbalsta elements. Somija iesniedza aprēķinu par atbalsta elementu Finnvera izsniegtajā aizdevumā, kas ir uzskatāms par ticamu. Attiecībā uz Tirdzniecības un rūpniecības ministrijas tiešajām dotācijām ir ņemta vērā visa summa. Kopumā atbalsta elements, kas ietverts Mikeli pilsētas, Finnvera un Tirdzniecības un rūpniecības ministrijas piešķirtajos pasākumos (aprēķināts kā bruto dotāciju ekvivalents), veido EUR 3 617 143 (skatīt II tabulu).
(151)
Atbalsta elements EUR 3 617 143 apmērā atbilst atbalsta intensitātei 13,95 % no kopējām attiecināmām izmaksām EUR 25 935 928 apmērā, tādējādi atbalsta intensitāte ir zem 24 % robežas.
(152)
Treškārt, saskaņā ar 4.10. punktu 1998. gada RAP atbalstam sākotnējiem ieguldījumiem jābūt piešķirtiem ar nosacījumu, ka ieguldījumi tiek saglabāti vismaz piecus gadus. Somija apstiprināja, ka apskatāmo ieguldījumu paredzēts saglabāt vismaz piecus gadus.
(153)
Ceturtkārt, atbilstoši 4.2. punktam 1998. gada RAP saņēmēja daļai ieguldījumu finansējumā jābūt vismaz 25 %. Somija apstiprināja, ka tā tas bija.
(154)
Piektkārt, Komisija atzīmē, ka atbilstīgi 4.2. punktam 1998. gada RAP atbalsta pieteikums bija iesniegts, pirms tika sākts darbs pie projekta, un ka noteikumi par atbalsta uzkrāšanos ir ievēroti, kā paredzēts 4.18. punktā 1998. gada RAP, un ka reģionālā atbalsta augšējais slieksnis netika pārsniegts.
(155)
Ņemot vērā iepriekšminētos argumentus, Komisija secina, ka 1. un 2. pasākums atbilst noteikumiem, kas ietverti 1998. gada RAP, un tādēļ ir saderīgi.
7.3.2. Zemes iegāde (3. pasākums)
(156)
Principā tirgus ekonomikas ieguldītāja principu piemēro arī valsts veiktai zemes vai citu aktīvu iegādei. Šāda iegāde var ietvert valsts atbalstu, ja to nevar uzskatīt par parastu komercdarījumu. Pat ja valsts iestāde iegādājas preces un pakalpojumus par tirgus cenu, iespējama valsts atbalsta esamība, ja izrādās, ka valstij nebija reālas vajadzības pēc apskatāmās zemes vai aktīviem (47).
(157)
Attiecīgi Komisijai jāizvērtē, vai zemes iegādi var uzskatīt par parastu komercdarījumu. Šajā saistībā ir jāizvērtē, vai cena, ko samaksāja Mikeli pilsēta, atspoguļo iegādāto īpašumu un ēkas vērtību.
(158)
Saskaņā ar ieinteresētās personas apgalvojumu privāts tirgus ekonomikas ieguldītājs nebūtu vēlējies maksāt EUR 6,7 miljonus par rūpnīcas ēku, kuru Mikeli pilsēta iegādājās par šādu cenu.
(159)
No otras puses, Somija sniedza Komisijai norādes par īpašumu vērtību. Saskaņā ar Somijas apgalvoto privātā banka […] bija turētājs hipotēkai, kuras vērtība bija EUR 7,5 miljoni uz vienu no īpašumiem, kas tika pārdots iegādes brīdī (48).
(160)
Somija informēja Komisiju, ka zemes novērtējums nepastāv. Komisija uzskata, ka privātās bankas turējumā esošās hipotēkas vērtība varētu būt norāde par īpašuma vērtību. Patiesi, pirms nodrošinājuma pieņemšanas banka novērtē apskatāmo īpašumu, lai gadījumā, ja parādnieks nespēj atmaksāt parādu, banka varētu būt apmierināta, īstenojot hipotēku.
(161)
Par aplūkojamajiem īpašumiem Mikeli pilsēta samaksāja pirkuma summu EUR 6 646 787, kas ir mazāka nekā privātās personas turētās hipotēkas reģistrētā summa vienam no īpašumiem pirms pārdošanas procedūras pabeigšanas. Papildus šim īpašumam Mikeli pilsētai tika pārdoti vēl pieci citi īpašumi un ēka. Turklāt Komisija atzīmē, ka Mikeli pilsēta iegādājās īpašumus ar nolūku, īstenojot izmaiņas vietējos plānos, pārvērst zemi dzīvojamā apbūvē; īpašumi atradās tuvu centram un pievilcīgā apdzīvojamā zonā.
(162)
Ņemot to vērā, šaubas, ko Komisija izteica lēmumā par procedūras uzsākšanu attiecībā uz cenu, kas samaksāta par īpašumiem un ēku, ir izkliedētas. Komisija uzskata, ka Mikeli pilsēta iegādājās īpašumus un ēku par cenu, kas atspoguļo to vērtību, un ka tirgus ekonomikas ieguldītāja princips ir ievērots. Tāpēc Komisija secina, ka pasākums neveido valsts atbalstu.
7.3.3. 2004. gada 8. martā piešķirtā garantija (4. pasākums) un 2004. gada 10. maijā piešķirtā garantija (5. pasākums)
(163)
Attiecībā uz 2000. gada jūnijā piešķirto garantiju ir jāizšķir vairāki posmi (garantijas piešķiršana, garantijas maksājums, aizdevuma nosacījumu izmaiņas; salīdzināt ar 132. apsvērumu). Tādējādi turpmāk tiek aplūkots, vai garantijas, kas piešķirtas 2004. gada martā un 2004. gada maijā, veido valsts atbalstu. Jautājums, vai izmaiņas aizdevuma nosacījumos varētu veidot valsts atbalstu, tiek aplūkots kā daļa no 6. pasākuma (skatīt 188.-195. apsvērumu).
(164)
4. pasākums. Pretēji Somijas apgalvojumam, kas aprakstīts 92. apsvērumā, Komisija uzskata, ka esošo saistību pārvēršana jaunā garantijā varētu veidot valsts atbalstu. Šajā kontekstā ir jānošķir pastāvošais atbalsts no jauna atbalsta. Pastāvoša atbalsta definīcija nosaka, ka tie ir atsevišķi atbalsta pasākumi, kas stājušies spēkā pirms Līguma stāšanās spēkā (procedūras regulas 1. panta b) apakšpunkts). Jauns atbalsts turpretim ir „viss atbalsts […], kas nav pastāvošs atbalsts, tostarp pastāvošā atbalsta grozījumi” (procedūras regulas 1. panta c) apakšpunkts). Saskaņā ar Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regulu (EK) Nr. 794/2004, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 659/1999 (49), izmaiņas ir „jebkādas pārmaiņas, izņemot pilnībā formāla vai administratīva rakstura izmaiņas, kas nevar ietekmēt novērtējumu par atbalsta pasākuma saderību ar kopējo tirgu”.
(165)
Faktiski Mikeli pilsēta 2004. gada 8. martā piešķīra jaunu garantiju, kas nodrošināja jaunu aizdevumu, ko Tapiola piešķīra 2004. gada 14. aprīlī. Jauno garantiju nevar aplūkot kā iepriekšējās garantijas pagarinājumu, jo tā tika piešķirta jaunam aizdevumam ar jauniem nosacījumiem. Fakts, ka šis aizdevums aizstāja aizdevumu, ko 1992. gadā piešķīra Tapiola un ko jau bija garantējusi Mikeli pilsēta, Komisijas viedokli nemainīja. Tā kā ir taisnība, ka jaunais aizdevums bija vecā aizdevuma nesamaksātās summas apjomā un procentu likme uzņēmumam Karjaportti bija izdevīgāka (4,5 % gadā vecajam aizdevumam, 4 % gadā jaunajam aizdevumam), pastāv izmaiņas aizdevuma ilgumā (veco aizdevumu vajadzēja atmaksāt desmit gadu laikā pēc tā piešķiršanas, tas ir, 2002. gada novembrī; jaunā aizdevuma atmaksas termiņš ir līdz 2014. gadam). Kopumā jaunā aizdevuma summa (kapitāls, kam pieskaitīta procentu likme 2004.-2014. gadam) ir lielāka nekā vecā aizdevuma summa. Tādējādi, piešķirot jauno garantiju, Mikeli pilsētas risks un arī pasākuma apjoms salīdzinājumā ar veco garantiju ir palielinājies. Jaunās garantijas piešķiršana ir jāaplūko kā vecās garantijas grozījums, kas ļauj klasificēt jauno garantiju kā jaunu atbalstu. Līdz ar to Somijas apgalvojumu, ka vecā garantija tika piešķirta pirms Somijas pievienošanās ES un tādējādi tā uzskatāma par pastāvošu atbalstu, un ka jauno garantiju nevar uzskatīt par tādu, kas ietver jauna atbalsta piešķiršanu, var noraidīt.
(166)
Jautājumu, vai garantija radīja saņēmējam priekšrocību, var vērtēt, par pamatu ņemot 2008. gada Paziņojumu par garantijām. Laikā, kad tika piešķirta garantija, spēkā bija 2000. gada Paziņojums par garantijām. Tomēr, kā skaidrots iepriekš 134. apsvērumā, izvērtējot pasākumu, Komisija par pamatu izmanto 2008. gada Paziņojumu par garantijām. Saskaņā ar 3.2. punktu 2008. gada Paziņojumā par garantijām valsts atbalsta esamību atsevišķas valsts garantijas veidā var izslēgt, ja ir spēkā četri kumulatīvi nosacījumi (skatīt 135. apsvērumu). Izvērtējamā garantija sedz 100 % aizdevuma. Ar to pietiek, lai teiktu, ka valsts atbalstu nevar izslēgt, par pamatu ņemot 3.2. punktu 2008. gada Paziņojumā par garantijām. Turklāt un pretēji Somijas apgalvojumiem Komisija uzskata, ka jau 2004. gada martā Karjaportti bija nonācis grūtībās 1999. gada pamatnostādņu nozīmē (skatīt 123.-128. apsvērumu), kas ir vēl viens iemesls, lai garantiju nevarētu uzskatīt par atbilstošu 2008. gada Paziņojuma par garantijām 3.2. punktam.
(167)
Turklāt garantija tika piešķirta bez garantijas maksas, lai gan uzņēmums bija nonācis grūtībās un risku Mikeli pilsētai varēja uzskatīt par ievērojamu. Garantija sedza 100 % no aplūkojamā aizdevuma, tas ir, piešķīrēja iestāde uzņēmās saņēmēja saistību nepildīšanas risku, un garantija tika piešķirta kā absolūta garantija, tas ir, garantijas devējs bija atbildīgs par parāda pamatsummas atmaksu tā, it kā tas būtu garantijas devēja paša parāds, un kreditors no garantijas devēja var pieprasīt parāda pamatsummas atmaksu, kad tai pienācis atmaksas termiņš.
(168)
Turklāt Somija uzskata, ka pasākums atbilst tirgus ekonomikas ieguldītāja principam, jo īpaši tādēļ, ka bija iesaistīti privātie ieguldītāji. Šo argumentu var noraidīt. Saskaņā ar Somijas iesniegto informāciju, pirmkārt, privātās personas saņēmējam piešķīra nevis garantijas, bet aizdevumus. Otrkārt, privāto personu aizdevumi netika piešķirti vienlaikus ar garantētajiem pensiju aizdevumiem. Treškārt, procentu likme, kuru par aizdevumu prasīja vismaz viena no privātajām personām, jau ir augstāka nekā procentu likme pensiju aizdevumam. Vēl svarīgāk ir tas, ka privātie aizdevēji piekrita īstermiņa aizdevumiem, kuru termiņš bija daži mēneši, savukārt Mikeli pilsētas piešķirtā garantija sedza aizdevumu, kura ilgums ir desmit gadi.
(169)
Ņemot vērā iepriekš sacīto, Komisija uzskata, ka pasākums uzņēmumam Karjaportti rada priekšrocību. Turklāt 4. pasākums atbilst visiem pārējiem nosacījumiem, lai atzītu valsts atbalsta esamību. Kā sīki aprakstīts 133., 140. un 141. apsvērumā, arī šo garantiju veido valsts līdzekļi un tā ir saistīta ar valsti, ir selektīva un kropļo konkurenci un ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm.
(170)
5. pasākums. Somijas apgalvojumu, ka pasākums tika piešķirts, lai turpinātu ieguldījumus, kas sākti 2000. gadā, var noraidīt, jo ir skaidrs, ka garantija bija jauns pasākums.
(171)
Saskaņā ar 3.2. punktu 2008. gada Paziņojumā par garantijām valsts atbalsta esamību atsevišķas valsts garantijas veidā var izslēgt, ja ir spēkā četri kumulatīvi nosacījumi (skatīt 135. apsvērumu). Līdzīgi kā 4. pasākumā apskatāmā garantija sedz 100 % no aizdevuma un 2004. gada maijā Karjaportti jau bija nonācis grūtībās 1999. gada pamatnostādņu nozīmē (skatīt 123.-128. apsvērumu). Līdz ar to garantiju nevar uzskatīt par atbilstošu 2008. gada Paziņojuma par garantijām 3.2. punktam.
(172)
Turklāt, un līdzīgi kā 4. pasākumam, garantija tika piešķirta bez garantijas maksas, lai gan uzņēmums bija nonācis grūtībās un risku Mikeli pilsētai varēja uzskatīt par ievērojamu. Garantija sedza 100 % no aplūkojamā aizdevuma un tika piešķirta kā absolūta garantija. Tādējādi šajā lietā pretēji Somijas uzskatam Komisija uzskata, ka pasākums rada priekšrocību uzņēmumam Karjaportti.
(173)
Turklāt 5. pasākums atbilst visiem pārējiem nosacījumiem, lai atzītu valsts atbalsta esamību. Kā sīki aprakstīts 133., 140. un 141. apsvērumā, arī šo garantiju veido valsts līdzekļi un tā ir saistīta ar valsti, ir selektīva un kropļo konkurenci un ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm.
(174)
Tādējādi Komisija secina, ka 4. un 5. pasākums veido valsts atbalstu.
(175)
Somija neizvirzīja nekādus argumentus attiecībā uz 4. pasākuma saderību. Attiecībā uz 5. pasākumu Somija atsaucās uz LESD 107. panta 3. punkta a) apakšpunktu un 1998. gada pamatnostādnēm (skatīt 95. apsvērumu). Tomēr 1998. gada pamatnostādnes nevar kalpot kā saderības pamats, jo abu garantiju piešķiršanas laikā Karjaportti bija grūtībās nonācis uzņēmums (skatīt 123.-128. apsvērumu). Saskaņā ar 1998. gada pamatnostādnēm atbalsts grūtībās nonākušiem uzņēmumiem ir jāvērtē atbilstoši glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādnēm (50). Tādēļ Komisija vispirms vērtē, vai atbilstīgi pamatnostādnēm 4. un 5. pasākums ir saderīgs kā glābšanas un pārstrukturēšanas atbalsts. Garantijas piešķiršanas laikā spēkā bija 1999. gada pamatnostādnes (51).
(176)
1999. gada pamatnostādnes paredz glābšanas atbalsta atbilstību konkrētiem nosacījumiem, kuri aplūkojamā pasākuma gadījumā nav spēkā.
a)
Pirmkārt, tā kā pasākums veido likviditātes atbalstu garantijas veidā (1999. gada Paziņojuma par garantijām 23. punkta a) apakšpunkts), aizdevumi, ko sedz attiecīgās garantijas, netika piešķirti ar procentu likmi, kas ir vismaz salīdzināma ar procentu likmēm aizdevumiem, kas tiek piešķirti dzīvotspējīgiem uzņēmumiem (atsauces likme Somijai 2004. gada martā: 4,43 % plus 100 bāzes punkti, atsauces likme Somijai 2004. gada maijā: 4,43 % plus 100 bāzes punkti).
b)
Otrkārt, garantijas nebija saistītas ar aizdevumu, kas būtu jāatdod vēlākais divpadsmit mēnešu laikā pēc pēdējā maksājuma uzņēmumam (1999. gada pamatnostādņu 23. punkta b) apakšpunkts).
c)
Treškārt, Somija nesniedza informāciju, ka atbalsts tiktu garantēts tādēļ, ka pastāv nopietnas sociālas grūtības un tas citās dalībvalstīs neizraisa sekas, kādas ir pārmērīgam kapitāla pieplūdumam (1999. gada pamatnostādņu 23. punkta c) apakšpunkts).
d)
Ceturtkārt, garantijas netika atmaksātas 6 mēnešu laikā, kā arī netika izveidots pārstrukturēšanas plāns 1999. gada pamatnostādņu nozīmē (1999. gada pamatnostādņu 23. punkta d) apakšpunkts).
e)
Visbeidzot, nav norāžu, ka garantiju apjoms nepārsniedz tādu summu, kas vajadzīga, lai uzņēmums varētu turpināt darboties laikposmā, kurā atbalsts ir atļauts (1999. gada pamatnostādņu 23. punkta e) apakšpunkts).
(177)
Bez tam 4. un 5. pasākums neatbilst visiem pārstrukturēšanas atbalsta nosacījumiem, kas izklāstīti 1999. gada pamatnostādnēs.
a)
Pirmkārt, pasākumu piešķiršana nebija ar nosacījumu, ka tie iespējami tikai tad, ja tiek īstenots pārstrukturēšanas plāns (1999. gada pamatnostādņu 31. punkts). Tiek atzīmēts, ka nav izveidots pārstrukturēšanas plāns 1999. gada pamatnostādņu 32. punkta un turpmāko punktu nozīmē.
b)
Otrkārt, atbalsta saņēmējiem jādod ievērojams ieguldījums pārstrukturēšanas plānā no saviem pašu resursiem (1999. gada pamatnostādņu 40. punkts), bet attiecībā uz aplūkojamajiem pasākumiem nav pazīmju par saņēmēja ieguldījumu.
c)
Treškārt, lai novērstu pārmērīgus konkurences kropļojumus, ir jāveic kompensējoši pasākumi (1999. gada pamatnostādņu 37. punkts). Šādi pasākumi nav veikti.
(178)
Tādējādi Komisija uzskata, ka pasākumi nav piešķirti atbilstīgi 1999. gada pamatnostādnēm.
(179)
Bez tam ir jāizsver, vai 4. un 5. pasākums varētu būt saderīgi ar iekšējo tirgu, piemērojot kādu citu LESD 107. panta 2. un 3. punktā noteikto izņēmumu.
(180)
LESD 107. panta 2. punktā noteiktos izņēmumus šajā gadījumā nepiemēro, jo aplūkojamie pasākumi nav sociāla rakstura pasākumi, tie nav piešķirti individuāliem patērētājiem, tie nav veidoti, lai novērstu kaitējumu, ko nodarījušas dabas katastrofas vai ārkārtēji notikumi, un nav piešķirti tautsaimniecībai dažos Vācijas Federatīvās Republikas apvidos, kurus iespaidojusi Vācijas sadalīšana.
(181)
LESD 107. panta 3. punktā noteikti papildu izņēmumi.
(182)
LESD 107. panta 3. punkta a) apakšpunktā ir noteikts, ka atbalstu var atzīt par saderīgu ar iekšējo tirgu, ja tā mērķis ir veicināt „ekonomikas attīstību apgabalos, kur dzīves līmenis ir ārkārtīgi zems vai kur valda liels bezdarbs.” Piešķiršanas laikā uzņēmums Karjaportti atradās tādā apgabalā.
(183)
Laikā, kad tika piešķirts 4. un 5. pasākums, valsts atbalsta saderību atbalstāmajos apgabalos regulēja ar 1998. gada pamatnostādnēm. Šajās pamatnostādnēs noteikts, ka grūtībās nonākuši uzņēmumi nav tiesīgi saņemt reģionālo atbalstu. Tātad, ņemot vērā minēto, Komisija secina, ka uz atbalstu nav attiecināma LESD 107. panta 3. punkta a) apakšpunktā noteiktā atkāpe.
(184)
LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunktā noteikts, ka „atbalstu, kas veicina kāda svarīga projekta īstenojumu visas Eiropas interesēs vai novērš nopietnus traucējumus kādas dalībvalsts tautsaimniecībā,” var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu. Komisija uzsver, ka attiecīgais atbalsts nav veidots, lai veicinātu svarīga projekta īstenojumu visas Eiropas interesēs, kā arī Komisija nav radusi pierādījumu, ka tas ir veidots, lai novērstu nopietnus traucējumus Somijas tautsaimniecībā. Ņemot vērā minēto, Komisija secina, ka uz atbalstu nav attiecināma LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunktā noteiktā atkāpe.
(185)
LESD 107. panta 3. punkta d) apakšpunkts nosaka, ka atbalstu, kas veicina kultūru un kultūras mantojuma saglabāšanu, var uzskatīt par saderīgu, ja šāds atbalsts neiespaido tirdzniecības apstākļus un konkurenci Kopienā tiktāl, ka tas ir pretrunā kopīgām interesēm. Šis apakšpunkts acīmredzot neattiecas uz konkrēto gadījumu.
(186)
Saskaņā ar LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu tiek atļauts valsts atbalsts, kas veicina konkrētu saimniecisko darbību vai konkrētu tautsaimniecības jomu attīstību, ja šādam atbalstam nav tāda nelabvēlīga iespaida uz tirdzniecības apstākļiem, kas ir pretrunā kopīgām interesēm. Komisija ir izstrādājusi vairākas pamatnostādnes un paziņojumus, kuros tā skaidro, kā tā piemēros iepriekšminētajos noteikumos paredzēto izņēmumu. Tomēr Komisija uzskata, ka atbalsta rakstura un pazīmju dēļ ir pats par sevi saprotams, ka pamatnostādnēs un paziņojumos paredzēto izņēmumu šajā gadījumā nepiemēro.
(187)
Ņemot vērā iepriekšējos apsvērumus, Komisija uzskata, ka 4. un 5. pasākums veido valsts atbalstu, kas nav saderīgs ar iekšējo tirgu.
7.3.4. Tiesas uzraudzīta pārstrukturēšanas procedūra (6. pasākums)
(188)
Somijas galvenais arguments, kā norādīts 96.-98. apsvērumā, ir, ka Mikeli pilsēta nebija devīgāka kā pārējie uzņēmuma kreditori - tā rīkojās kopā ar saņēmēja privātajiem kreditoriem un ar vienādiem nosacījumiem. Tādējādi, piekrītot pārstrukturēšanas programmai, tā rīkojās kā privāts tirgus ekonomikas ieguldītājs.
(189)
Pirmais jautājums, kas jāpārbauda šajā kontekstā, ir, vai tirgus ekonomikas dalībnieka kritērijs tiek piemērots situācijām, kad viena vai vairākas valsts iestādes, kuru rīcība ir saistīta ar valsti, veic vairākus pasākumus attiecībā uz vienu uzņēmumu. Vispārējā tiesa šo jautājumu ir aplūkojusi lietā BP Chemicals pret Komisiju (52). Saskaņā ar Tiesas spriedumu tikai tas vien, ka valsts uzņēmums jau ir veicis tādu kapitāla iepludināšanu meitasuzņēmumā, kas klasificēts kā atbalsts, automātiski nenozīmē, ka turpmāku kapitāla iepludināšanu nevarētu klasificēt kā ieguldījumus, kas atbilst kritērijam par privātu tirgus ekonomikas ieguldītāju. Tomēr Komisijai jānosaka, vai vairāki pasākumi viena uzņēmuma labā var būt saprātīgi nodalāmi un vai tos var uzskatīt par neatkarīgiem pasākumiem. Šajā kontekstā atbilstīgi Tiesas spriedumam ir jāņem vērā aplūkojamo pasākumu hronoloģija, to nolūks un meitasuzņēmuma situācija laikā, kad tika pieņemts katrs lēmums veikt iepludināšanu (53).
(190)
Konkrētajā gadījumā Komisijai jānosaka, vai 2004. gada martā un 2004. gada maijā piešķirtās garantijas (4. un 5. pasākums) var atdalīt no tiesas uzraudzītas pārstrukturēšanas procedūras (6. pasākums). Lai gan ir taisnība, ka lēmumi par visiem trīs pasākumiem ir pieņemti vienā gadā, Komisija secina, ka tie izmantoti atšķirīgā kontekstā. Tostarp tika uzsākta tiesas uzraudzīta pārstrukturēšanas procedūra, kurā piedalījās visi uzņēmuma kreditori. Tādēļ 6. pasākuma nolūks vairs nebija atgriezt uzņēmuma dzīvotspēju, neierosinot maksātnespējas procesu un iegūstot naudu no privātbankām. Drīzāk Mikeli pilsētas, tāpat kā visu pārējo kreditoru, mērķis bija maksimāli atgūt nesamaksātos parādus, piemērojot ierobežojumus, kādi paredzēti valsts tiesību aktos par bankrotu. Tādējādi Komisija uzskata, ka 6. pasākumu var nodalīt no 4. un 5. pasākuma.
(191)
Kā aprakstīts 31. apsvērumā, Karjaportti kopā ar privātajiem kreditoriem Mikeli rajona tiesā iesniedza pieteikumu par tiesas uzraudzītu pārstrukturēšanas procedūru atbilstoši Uzņēmumu pārstrukturēšanas likumam 47/1993. Pārstrukturēšanas programma tika iesniegta tiesai, tostarp informācija par pasākumiem, kas šobrīd tiek izvērtēti. Tiesa pēc informācijas pārbaudes apstiprināja pārstrukturēšanas programmu. Komisija atzīmē, ka attiecībā uz Karjaportti ir piemērota Somijas tiesību aktos noteiktā tiesas uzraudzīta pārstrukturēšanas procedūra. Faktiski šādas tiesas uzraudzītas pārstrukturēšanas procedūras iemesls ir atjaunot grūtībās nonākuša parādnieka uzņēmējdarbības dzīvotspēju, lai nodrošinātu nepārtrauktu tā dzīvotspēju un panāktu parāda nomaksu. Tādējādi Komisija uzskata, ka Mikeli pilsētas veiktos pasākumus tiesas uzraudzītā pārstrukturēšanas procedūrā var novērtēt atbilstoši tirgus ekonomikas ieguldītāja principam.
(192)
Saskaņā ar Magefesa judikatūru (54), ja valsts ir devīgāka nekā citi uzņēmuma kreditori, pasākumi tiesas uzraudzītā pārstrukturēšanas procedūrā var veidot valsts atbalstu. Līdz ar to Komisija pārbauda, vai pārstrukturēšanas procesā pret privātajiem un publiskajiem kreditoriem patiešām bija vienāda attieksme.
(193)
Pirmkārt, tā atzīmē, ka kopumā pārstrukturēšanas parādu […] (aptuveni [30-70] %) attiecas uz privātajiem kreditoriem. Galvenie privātie kreditori ir Nordea Bank, Pohjola Bank un Nordea Financing Otrkārt, ir jāņem vērā, ka Karjaportti kreditori tika dalīti dažādās grupās atbilstoši to kārtai. Kopā ar privātajiem kreditoriem Nordea Bank, OKO/Pohjola Bank un Nordea Financing, kā arī valstij piederošo specializēto finanšu uzņēmumu Finnvera Mikeli pilsēta pieder lielo nodrošināto parādu kreditoru grupai. Kā redzams IV tabulā, šo lielo nodrošināto parādu grupā Mikeli pilsētas daļa ir [10-40] %, savukārt privāto kreditoru daļa kopā veido [30-70] %. Finnvera daļa ir [10-40] %.
(194)
Turpmāk katrs no Mikeli pilsētas veiktajiem pasākumiem ir izvērtēts sīkāk.
(195)
Procentu likmes samazinājums nodrošinātajiem parādiem. Kā redzams V tabulā, procentu likmes aizdevumiem un citiem parādiem (nesamaksātajām maksām), kuras tika uzskatītas par „lieliem nodrošinātiem parādiem”, bija vienādas privātajiem un publiskajiem kreditoriem, izņemot […]. Šis kreditors saņēma procentu likmi […] EURIBOR par visām nesamaksātajām summām no pārstrukturēšanas procesa sākuma, bet pārējie kreditori līdz 2010. gadam saņēma daļu no nesamaksātajām summām, tikai […] EURIBOR mīnus […] %. Šī atšķirība radās tādēļ, ka […] bija augstākas kārtas kreditors attiecībā uz nodrošinājumu, ko tam bija piešķīris Karjaportti. Tiek uzskatīts, ka […] augstākā kārta attaisno piemēroto procentu likmju starpību.
(196)
Aizdevumu grafiku maiņa. Mikeli pilsētas prasības tika atliktas tādā pašā mērā kā citu nodrošināto parādu debitoru prasības. Kā redzams VI tabulā, no 2009. gada jūlija līdz 2015. gadam Karjaportti bija jāveic maksājumi visiem nodrošināto parādu kreditoriem, kad lielākai daļai maksājumu bija pienācis apmaksas termiņš (43 % no kapitāla no katra nodrošinātā parāda). Maksājumi, kas veicami par labu katram no kreditoriem, ir vienādā proporcijā attiecībā uz konkrētā kreditora kopējo prasības summu (2 % no nesamaksātās summas pirmajiem trim maksājumiem; 4 % nākamajiem diviem maksājumiem; 6 % atlikušajam maksājumam). Beidzamais maksājums veido 43 % no kapitāla katram no nodrošināto parādu kreditoriem. Tādējādi Mikeli pilsētai netika piemēroti mazāk labvēlīgi nosacījumi kā privātajiem kreditoriem tādā pašā situācijā.
(197)
Nosacīts atbrīvojums no parādiem. Saskaņā ar pārstrukturēšanas programmu, kā aprakstīts 42. un 43. apsvērumā, summas, kas atsaucamas tiesas uzraudzītas pārstrukturēšanas procedūras beigās, ja netiek izpildīti konkrēti ekonomiski nosacījumi, balstītas uz salīdzinājumu starp nodrošinājuma vērtību, ja Karjaportti turpina savu darbību, un nodrošinājuma vērtību tā realizēšanas gadījumā, tās noteiktas katram konkrētajam kreditoram, ņemot vērā tā atbilstošo kārtu. Nodrošinājuma vērtību abos scenārijos noteica divi neatkarīgi vērtētāji laikā, kad tika izveidota pārstrukturēšanas programma, par pamatu ņemot salīdzināmas cenas un īres maksu informāciju. Tādējādi […] nav jāatsakās no parādiem tiesas uzraudzītas pārstrukturēšanas procedūras beigās, jo tas ir augstākās kārtas kreditors. Arī pārējo kreditoru summas tika noteiktas, piemērojot minēto metodoloģiju un iegūstot summas, kas norādītas 43. apsvērumā. Metodoloģiju, kas piemērota attiecīgo summu noteikšanai, var uzskatīt par ticamu, jo īpaši tādēļ, ka abos scenārijos tā saista atbilstošo kārtu ar attiecīgā nodrošinājuma vērtību. Praksē aprēķina pamatā bija neatkarīgu ekspertu vērtējums, un vieni un tie paši principi tika piemēroti visiem kreditoriem, lai noteiktu maksimālās summas, par kādām var samazināt pārstrukturēšanas parādus tiesas uzraudzītas pārstrukturēšanas procedūras beigās. Tādējādi var uzskatīt, ka visiem kreditoriem tika piemēroti vienādi nosacījumi.
(198)
Kopumā Komisija uzskata, ka tiesas uzraudzītā pārstrukturēšanas procedūrā Mikeli pilsētai netika piemēroti mazāk labvēlīgi nosacījumi kā privātajiem kreditoriem. Ja parādās atšķirības salīdzinājumā ar pārējiem kreditoriem, tās tiek pamatotas ar konkrēto kreditoru turējumā esošo nodrošinājumu atšķirīgo kvalitāti. Tādējādi, ņemot vērā iepriekš minēto, ir jāsecina, ka saņēmējs no tiesas uzraudzītas pārstrukturēšanas procedūras neguva priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta nozīmē. Šaubas, ko Komisija izteica lēmumā par procedūras uzsākšanu, ir izkliedētas, un 31.-43. apsvērumā aprakstītie pasākumi neveido valsts atbalstu.
7.3.5. Akciju iegāde (7. pasākums)
(199)
Pirmkārt, Komisija atzīmē, ka akciju iegāde nav daļa no tiesas uzraudzītas pārstrukturēšanas procedūras.
(200)
Somija apgalvo, ka, iegādājoties akcijas, Mikeli pilsēta rīkojās atbilstīgi tirgus ekonomikas ieguldītāja principam. Pirmkārt, ievērojot BP Chemicals lietas loģiku (skatīt 189.-191. apsvērumu), ir jānosaka, vai 7. pasākumam var piemērot tirgus ekonomikas ieguldītāja principu, jo Mikeli pilsēta iepriekš jau bija piešķīrusi uzņēmumam Karjaportti atbalsta pasākumu. Šajā kontekstā Komisija atzīmē, ka 4. un 5. pasākums tika veikti pirms tiesas uzraudzītas pārstrukturēšanas procedūras sākuma, bet akciju iegāde notika tikai pēc tam. Turklāt, tā kā 4. un 5. pasākuma mērķis bija ļaut saņēmējam turpināt piekļūt likviditātei, pēc tiesas uzraudzītas pārstrukturēšanas procedūras uzsākšanas bija skaidrs, ka šīs vajadzības būs jārisina ar procedūras palīdzību. Tādēļ Komisija uzskata, ka 7. pasākumu var atdalīt no 4. un 5. pasākuma un ka principā 7. pasākumam piemērojams tirgus ekonomikas ieguldītāja princips.
(201)
Kā aprakstīts 156. apsvērumā, ja valsts veic zemes vai citu aktīvu iegādi, piemēro tirgus ekonomikas ieguldītāja principu. Somija iesniedza akciju vērtības novērtējumu, ko izstrādājusi […] (55), nekustamā īpašuma aģentūra, kas atrodas Helsinkos. Vērtējumā, kas datēts ar 2005. gada 29. martu, nekustamā īpašuma uzņēmuma akcijas novērtētas robežās no EUR 1 miljona līdz EUR 1,1 miljonam. Novērtējuma pamatā ir uzņēmuma īpašumā esošā īpašuma vērtība. Lai noteiktu vērtību, ir izmantotas divas metodes: kapitāla vērtība īres tirgū (saskaņā ar Somijas Statistikas pārvaldes apkopoto mājokļu statistiku) un tālākpārdošanas vērtība (pēc cenu pieprasījuma).
(202)
Laikā, kad tika iegādātas akcijas, īpašums bija iznomāts par cenu, kas zemāka par tirgus īres maksas līmeni. Saskaņā ar novērtējumu īres tirgus cenu līmeni varētu sasniegt divu gadu laikā, katru gadu maksimāli palielinot īres maksu. Tādējādi pirkšanas laikā īpašuma vērtība tika koriģēta, un beigās Mikeli pilsēta akcijas nopirka par EUR 860 000.
(203)
Vērtēšanu veica neatkarīgs eksperts. Kā aprakstīts iepriekš, izmantotā metodoloģija bija vispirms pārbaudīt kapitāla vērtību pēc tirgus noteikumiem un tad - tālākpārdošanas vērtību. Abu vērtību pamatā ir tirgus dati, un abas vērtības tika izmantotas, lai noteiktu akciju vērtību, kura arī tika koriģēta līdz pirkšanas laikā dominējošajam īres maksas līmenim. Šī metodoloģija tiek uzskatīta par ticamu. Komisija secina, ka Kiinteistö Oy Suksimäki akcijas tika iegādātas par tirgus cenu un ka pasākums neradīja priekšrocību uzņēmumam Karjaportti.
(204)
Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisijas šaubas, kas tika izteiktas lēmumā par procedūras uzsākšanu, ir izkliedētas, un tiek secināts, ka pasākums neveido valsts atbalstu.
7.3.6. Nesamaksāto procentu konvertēšana aizdevumos (8. pasākums)
(205)
Somija apgalvo, ka nesamaksāto procentu konvertēšana aizdevumos ir tipisks pasākums, ko veic tiesas uzraudzītā pārstrukturēšanas procedūrā. Ir tiesa, ka šādu pasākumu var aplūkot kā saistītu ar tiesas uzraudzītu pārstrukturēšanas procedūru. Konkrētajā gadījumā nesamaksāto procentu konvertēšana aizdevumos 2005. gadā principā jau bija noteikta pārstrukturēšanas programmā visiem lielo nodrošināto parādu kreditoriem ([diviem privātajiem kreditoriem] un Finnvera). Tādējādi Komisija pašu faktu, ka nesamaksātie procenti tika konvertēti aizdevumā, neuzskata par valsts atbalstu. Tomēr ir jāpārliecinās, vai procentu likme, ko Mikeli pilsēta iekasēja no Karjaportti, ietvēra priekšrocību Karjaportti.
(206)
Šajā kontekstā Somija uzskata, ka Mikeli pilsēta rīkojās atbilstoši privāta tirgus ekonomikas ieguldītāja principam, jo privātie kreditori konvertēja nesamaksātos procentus parādos kopā ar Mikeli pilsētu. Pirmkārt, tieši tāpat kā attiecībā uz tiesas uzraudzīto pārstrukturēšanas procedūru, tiek uzskatīts, ka 8. pasākumam var piemērot privāta tirgus ekonomikas ieguldītāja principu, jo šis pasākums ir atdalāms no 4.un 5. pasākuma (skatīt 189.-191. apsvērumu). Konkrētajam gadījumam piemērojot privāta tirgus ekonomikas ieguldītāja principu, Komisija secina šādi. Lai gan ir taisnība, ka ne tikai Mikeli pilsēta, bet arī [privātie kreditori] bija pakļauti procentu konvertēšanai, procentu uzcenojums, ko iekasēja par aizdevumiem, nebija vienāds. Faktiski [viens privātais kreditors] pieprasīja 3 mēnešu EURIBOR, kam pieskaita 1,5 %, un [otrs privātais kreditors] - 3 mēnešu EURIBOR, kam pieskaita 2 %, bet Mikeli pilsēta prasīja tikai 3 mēnešu EURIBOR, kam pieskaita 0,3 %. Tādējādi procentu likme, kuru piekrita piemērot Mikeli pilsēta par aizdevumu, ir par 1,2 % zemāka par procentiem, ko piemēro [viens privātais kreditors] un par 1,7 % zemāka par procentiem, ko piemēro [otrs privātais kreditors]. Tādējādi apgalvojumu, ka Mikeli pilsēta rīkojās ar vienādiem nosacījumiem kā privātajiem kreditoriem, var noraidīt. Ņemot vērā procentu likmju atšķirību, var izslēgt pieņēmumu, ka Mikeli pilsēta aizdevumam piemēroja tirgus maksu. Tādējādi aizdevums, kurā Mikeli pilsēta konvertēja nesamaksātos procentus, nodrošina uzņēmumam Karjaportti priekšrocību.
(207)
Turklāt 8. pasākums atbilst visiem pārējiem nosacījumiem, lai atzītu valsts atbalsta esamību. Kā aprakstīts 133., 140. un 141. apsvērumā, šo aizdevumu veido valsts līdzekļi un tas ir saistīts ar valsti, ir selektīvs un kropļo konkurenci un ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm.
(208)
Komisija secina, ka 8. pasākums veido valsts atbalstu.
(209)
Somija neizvirzīja apgalvojumus par 8. pasākuma saderību. Tā kā laikā, kad notika nesamaksāto procentu konvertēšana aizdevumos (skatīt 123.-129. apsvērumu), Karjaportti bija grūtībās nonācis uzņēmums, Komisija vispirms izvērtē, vai atbilstīgi pamatnostādnēm 8. pasākums ir saderīgs kā glābšanas un pārstrukturēšanas atbalsts. Piešķiršanas laikā spēkā bija 2004. gada pamatnostādnes (56).
(210)
2004. gada pamatnostādnes paredz glābšanas atbalsta atbilstību konkrētiem nosacījumiem, kuri aplūkojamo pasākumu gadījumā nav spēkā.
a)
Pirmkārt, tā kā pasākumu veido likviditātes atbalsts aizdevuma formā (2004. gada pamatnostādņu 25. punkta a) apakšpunkts), piemērotā procentu likme nav vismaz salīdzināma ar tām, kas vērojamas aizdevumiem dzīvotspējīgiem uzņēmumiem (atsauces likme Somijai 2005. gada septembrī: 4,08 %, kam pieskaitīti 100 bāzes punkti, procentu likme, kas tika piemērota aizdevumam, bija 3 mēnešu EURIBOR, kam pieskaita 0,3 %, kas 2005. gada 19. decembrī veidoja 2,486 %, kam pieskaitīti 30 bāzes punkti).
b)
Otrkārt, Somija neuzņēmās paziņot par pārstrukturēšanas plānu sešu mēnešu laikā no atbalsta apstiprināšanas, un pasākuma ilgums nebija ierobežots līdz sešiem mēnešiem (2004. gada pamatnostādņu 25. punkta a) un c) apakšpunkts).
c)
Treškārt, nav izpildīts princips „vienreiz un pēdējoreiz” (2004. gada pamatnostādņu 25. punkta e) apakšpunkts), jo uzņēmums bija saņēmis nesaderīgu un nelikumīgu valsts atbalstu reizēs, kad tas iepriekš bija nonācis grūtībās.
(211)
Bez tam pasākums neatbilst visiem pārstrukturēšanas atbalsta nosacījumiem, kas izklāstīti 2004. gada pamatnostādnēs.
a)
Pirmkārt, pasākuma piešķiršana nebija ar nosacījumu, ka tas iespējams tikai tad, ja tiek īstenots pārstrukturēšanas plāns (2004. gada pamatnostādņu 34. punkts). Lai gan ir tiesa, ka Karjaportti pārstrukturēšanas programma tika izveidota tiesas uzraudzītās pārstrukturēšanas procedūras laikā, tā neatbilst 2004. gada pamatnostādņu 35. punktam (ilgums 10 gadi, nav veikta sensitivitātes analīze, nav atgriešanās pie ilgtermiņa dzīvotspējas saprātīgā laika periodā).
b)
Otrkārt, atbalsta saņēmējiem jādod ievērojams ieguldījums pārstrukturēšanas plānā no saviem pašu resursiem (2004. gada pamatnostādņu 43. punkts), bet attiecībā uz aplūkojamajiem pasākumiem nav pazīmju par saņēmēja ieguldījumu.
c)
Treškārt, pasākums neatbilst principam „vienreiz un pēdējoreiz”, jo uzņēmums bija saņēmis nesaderīgu un nelikumīgu valsts atbalstu reizēs, kad tas iepriekš bija nonācis grūtībās.
(212)
Tādējādi Komisija uzskata, ka pasākums nav piešķirts atbilstīgi 2004. gada pamatnostādnēm.
(213)
Bez tam ir jāizsver, vai 8. pasākums varētu būt saderīgs ar iekšējo tirgu, piemērojot kādu citu LESD 107. panta 2. un 3. punktā noteikto izņēmumu. Tādu pašu iemeslu dēļ kā attiecībā uz 4. un 5. pasākumu (skatīt 179.-186. apsvērumu) Komisija uzskata, ka neviena no atkāpēm nav piemērojama. Tādēļ Komisija secina, ka 8. pasākums veido valsts atbalstu, kas nav saderīgs ar iekšējo tirgu.
7.3.7. Parādu norakstīšana 2006. un 2008. gada finanšu ziņojumos (9. un 10. pasākums)
(214)
Pirmkārt, ir jāpārbauda, vai šī parādu norakstīšana varētu radīt uzņēmumam Karjaportti priekšrocību. Tā tas būtu, ja Mikeli pilsēta atteiktos iekasēt parādus, tas ir, atsauktu aplūkojamos parādus.
(215)
Kā aprakstīts 105. apsvērumā, Somija apstiprināja, ka parādu norakstīšana bija tikai grāmatvedības pasākums, kas neietekmē tiesiskās attiecības starp kreditoru un debitoru, tas ir, ka parādi netiek atsaukti. Saskaņā ar Somijas iesniegtajiem dokumentiem Mikeli pilsēta joprojām turpina parādu iekasēšanu.
(216)
Saskaņā ar piesardzības principu, ko piemēro labas grāmatvedības praksē, un atbilstoši Grāmatvedības likumam 1336/1997, bilancē reģistrēto debitoru parādu vērtība nedrīkst pārsniegt to varbūtējo vērtību. Tādējādi debitoru parādi, ko, iespējams, nevarēs atgūt, tiek reģistrēti peļņas un zaudējumu paziņojumā kā izdevumi.
(217)
Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija uzskata, ka parādu norakstīšana tika veikta tikai Mikeli pilsētas finanšu uzskaitē atbilstīgi grāmatvedības standartiem un attiecīgās prasības joprojām ir spēkā tiesas uzraudzītās pārstrukturēšanas procedūras ietvarā.
(218)
Komisijas šaubas, kas tika izteiktas lēmumā par procedūras uzsākšanu, ir izkliedētas, un var secināt, ka pasākums neradīja priekšrocību uzņēmumam Karjaportti Tādējādi 9. un 10. pasākums neveido valsts atbalstu.
7.3.8. Parādsaistību grafika maiņa kopš 2009. gada (12. pasākums)
(219)
Somijas apgalvojums, ka pasākums ir saistīts ar tiesas uzraudzīto pārstrukturēšanas procedūru un neveido valsts atbalstu, ir noraidāms. Pirmkārt, parādsaistību grafika maiņa 2009. gadā nebija paredzēta sākotnējā pārstrukturēšanas programmā, un, otrkārt, fakts, ka šāda pārstrukturēšana tiks veikta atbilstīgi valsts tiesību aktiem, nav pietiekams, lai izslēgtu valsts atbalstu (57).
(220)
Principā arī pasākumus, kas mazinātu maksas, ko parasti ietver uzņēmuma budžetā, var uzskatīt par valsts atbalstu. Attiecībā uz parādsaistību grafika maiņu Komisija izvērtē šādu rīcību, piemērojot privātā kreditora pārbaudi (58). Šeit valsts tiek drīzāk uztverta par publisku kreditoru, kurš līdzīgi privātam kreditoram cenšas atgūt summas, kas tam pienākas, un kurš šajā nolūkā slēdz ar debitoru vienošanās, saskaņā ar kurām uzkrāto parādsaistību grafiki tiek pārskatīti vai parādsaistības samaksātas pa daļām, lai veicinātu to atmaksu (59). Labvēlīgi nosacījumi LESD 107. panta 1. punkta nozīmē ir tad, ja summu, ko uzņēmums ir parādā publiskam kreditoram, uzņēmums var atmaksāt ar labvēlīgākiem nosacījumiem, nekā to pieļautu privāts kreditors. Komisija rūpīgi apsver Somijas iebildi, ka parādsaistību grafika maiņa nekad netika īstenota, jo Kuopio administratīvā tiesa (Kuopion Hallinto-Oikeus) tā īstenošanu aizliedza. Tomēr, kā norāda Somija, parādsaistību grafiks ir ticis pagarināts, tādējādi maksājumi ir atlikti. Šajā kontekstā Komisija atzīmē, ka faktiski īstenotā grafika maiņa atšķiras no paziņotās grafika maiņas attiecībā uz summām un laiku. Summa, kuras atmaksas grafiku mainīja Mikeli pilsēta, ir mazāka nekā sākotnēji paziņotā summa, un grafika maiņa tika piešķirta tikai uz īsākiem laika periodiem nekā sākotnēji paziņots. Ņemot to vērā, tiek uzskatīts, ka paziņotais pasākums tika īstenots ar izmaiņām. Neatkarīgi no šīm izmaiņām Komisija paziņo, ka neviens privātais kreditors nekad nepieņemtu nekāda veida parādsaistību grafika maiņu tādu iemeslu dēļ, kādi minēti šajā apsvērumā.
(221)
Privāts kreditors parasti īstenotu savu prasību, ja tas sākumā būtu vienojies par parādsaistību grafika maiņu un parādnieks šo vienošanos nepildītu (60). Turpretim Mikeli pilsēta piekrita turpmākai parādsaistību grafika maiņai pēc tam, kad Karjaportti neievēroja parādsaistību grafika maiņas nosacījumus, par kuriem bija panākta vienošanās tiesas uzraudzītās pārstrukturēšanas procedūras laikā. Turklāt nav konkrētu neīstenošanas iemeslu, piemēram, Mikeli pilsētai piešķirts lielāks nodrošinājums. Visbeidzot, attiecībā uz uzņēmuma nākotnes rentabilitāti un dzīvotspēju Komisija uzskata, ka uzņēmuma finanšu stāvoklis bija tāds, ka tas neradīja iemeslu ticēt, ka ieguldījumi saprātīgā laika periodā varētu sasniegt pieņemamu rentabilitātes līmeni. Pasākuma piešķiršanas laikā pret Karjaportti bija ierosināta bankrota procedūra, un turklāt kopš 2004. gada uzņēmumam bija piemērota tiesas uzraudzīta pārstrukturēšanas procedūra. Ņemot to vērā, Komisija norāda, ka hipotētisks privāts kreditors tādā pašā situācijā kā Mikeli pilsēta nebūtu pieņēmis parādsaistību grafika maiņas turpinājumu.
(222)
Šajā kontekstā Somija norāda, ka Mikeli pilsēta rīkojusies ar tādiem pašiem nosacījumiem kā pārējie Karjaportti kreditori.
(223)
Faktiski, saskaņā ar Somijas apgalvojumu attiecībā uz paziņoto parādsaistību grafika maiņu privāto kreditoru līgums bija ar nosacījumu, ka spēkā stāsies Mikeli pilsētas līgums. Otrkārt, šķiet, ka paredzētā parādsaistību grafika maiņa neparedzēja vienādus nosacījumus visiem nodrošināto parādu kreditoriem. Lai gan Mikeli pilsēta būtu atlikusi nesamaksāto parādu maksājumu līdz 2011. gadam, privātie kreditori 2009. gadā būtu saņēmuši maksājumus. Ņemot to vērā, Somijas izteikto apgalvojumu var noraidīt.
(224)
Ņemot to vērā, Komisija secina, ka pasākums neiztur privāta kreditora principa piemērošanas pārbaudi un ka tas rada priekšrocību uzņēmumam Karjaportti.
(225)
Attiecībā uz pārējām prasībām par valsts atbalsta esamību LESD 107. panta 1. punkta nozīmē Komisija atzīmē, ka Mikeli pilsēta piekrita grafika maiņai, un tātad to veido valsts līdzekļi un tā ir saistīta ar valsti. Bez tam pasākumu var uzskatīt par selektīvu. Visbeidzot, tas kropļo konkurenci un ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm, kā sīkāk aprakstīts 133., 140. un 141. apsvērumā.
(226)
Tādējādi Komisija secina, ka pasākums veido valsts atbalstu.
(227)
Somijas galvenais arguments bija, ka pasākums neveido valsts atbalstu; tomēr tā ir arī paziņojusi par 12. pasākumu kā par glābšanas atbalstu (skatīt 1. apsvērumu). Faktiski, kad Mikeli pilsēta piekrita parādsaistību grafika maiņai, Karjaportti 2004. gada pamatnostādņu 10. punkta c) apakšpunkta nozīmē bija grūtībās nonācis uzņēmums (skatīt 123.-129. apsvērumu). Tādējādi aplūkojamā pasākuma saderība ir jāizvērtē, par pamatu ņemot 2004. gada pamatnostādnes.
(228)
2004. gada pamatnostādnes paredz glābšanas atbalsta atbilstību konkrētiem nosacījumiem, kuri aplūkojamā pasākuma gadījumā nav spēkā.
a)
Pirmkārt, pasākums neveido likviditātes atbalstu aizdevumu garantijas vai aizdevumu veidā (2004. gada pamatnostādņu 25. punkta a) apakšpunkts), un tā ir maksājumu atlikšana.
b)
Otrkārt, Somija neuzņēmās paziņot par pārstrukturēšanas plānu sešu mēnešu laikā no atbalsta apstiprināšanas, un pasākuma ilgums nebija ierobežots līdz sešiem mēnešiem (2004. gada pamatnostādņu 25. punkta a) un c) apakšpunkts).
c)
Treškārt, nav izpildīts princips „vienreiz un pēdējoreiz” (2004. gada pamatnostādņu 25. punkta e) apakšpunkts), jo uzņēmums bija saņēmis nesaderīgu un nelikumīgu valsts atbalstu reizēs, kad tas iepriekš bija nonācis grūtībās.
(229)
Bez tam pasākums neatbilst visiem pārstrukturēšanas atbalsta nosacījumiem, kas izklāstīti 2004. gada pamatnostādnēs.
a)
Pirmkārt, pasākuma piešķiršana nebija ar nosacījumu, ka tas iespējams tikai tad, ja tiek īstenots pārstrukturēšanas plāns (2004. gada pamatnostādņu 34. punkts). Tiek atzīmēts, ka nav izveidots pārstrukturēšanas plāns 2004. gada pamatnostādņu 35. punkta nozīmē.
b)
Otrkārt, atbalsta saņēmējiem jādod ievērojams ieguldījums pārstrukturēšanas plānā no saviem pašu resursiem (2004. gada pamatnostādņu 43. punkts), bet attiecībā uz aplūkojamajiem pasākumiem nav pazīmju par saņēmēja ieguldījumu.
c)
Treškārt, lai novērstu pārmērīgus konkurences kropļojumus, ir jāveic kompensējoši pasākumi (2004. gada pamatnostādņu 38. punkts). Šādi pasākumi nav veikti.
d)
Ceturtkārt, pasākums neatbilst principam „vienreiz un pēdējoreiz”, jo uzņēmums bija saņēmis nesaderīgu un nelikumīgu valsts atbalstu reizēs, kad tas iepriekš bija nonācis grūtībās.
(230)
Tādējādi Komisija uzskata, ka pasākums nav piešķirts atbilstīgi 2004. gada pamatnostādnēm.
(231)
Bez tam ir jāizsver, vai 12. pasākums varētu būt saderīgs ar iekšējo tirgu, piemērojot kādu citu LESD 107. panta 2. un 3. punktā noteikto izņēmumu.
(232)
LESD 107. panta 2. punktā noteiktos izņēmumus nepiemēro šajā gadījumā, jo šis nav sociāla rakstura pasākums, tas nav piešķirts individuāliem patērētājiem, tas nav veidots, lai novērstu kaitējumu, ko nodarījušas dabas katastrofas vai ārkārtēji notikumi, un nav piešķirti tautsaimniecībai dažos Vācijas Federatīvās Republikas apvidos, kurus iespaidojusi Vācijas sadalīšana.
(233)
LESD 107. panta 3. punktā noteikti papildu izņēmumi.
(234)
LESD 107. panta 3. punkta a) apakšpunktā ir noteikts, ka atbalstu var atzīt par saderīgu ar iekšējo tirgu, ja tā mērķis ir veicināt „ekonomikas attīstību apgabalos, kur dzīves līmenis ir ārkārtīgi zems vai kur valda liels bezdarbs.” Piešķiršanas laikā uzņēmums Karjaportti atradās tādā apgabalā.
(235)
Atbalstāmajiem apgabaliem piešķirtā valsts atbalsta saderību regulē ar 1998. gada RAP. Šajās pamatnostādnēs noteikts, ka grūtībās nonākuši uzņēmumi nav tiesīgi saņemt reģionālo atbalstu. Līdz ar to Komisija secina, ka uz atbalstu nav attiecināma LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunktā noteiktā atkāpe.
(236)
LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunktā noteikts, ka „atbalstu, kas veicina kāda svarīga projekta īstenojumu visas Eiropas interesēs vai novērš nopietnus traucējumus kādas dalībvalsts tautsaimniecībā,” var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu. Komisija uzsver, ka attiecīgais atbalsts nav veidots, lai veicinātu svarīga projekta īstenojumu visas Eiropas interesēs, kā arī Komisija nav radusi pierādījumu, ka tas ir veidots, lai novērstu nopietnus traucējumus Somijas tautsaimniecībā. Ņemot vērā minētos apsvērumus, Komisija secina, ka uz atbalstu nav attiecināma LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunktā noteiktā atkāpe.
(237)
LESD 107. panta 3. punkta d) apakšpunkts nosaka, ka atbalstu, kas veicina kultūru un kultūras mantojuma saglabāšanu, var uzskatīt par saderīgu, ja šāds atbalsts neiespaido tirdzniecības apstākļus un konkurenci Kopienā tiktāl, ka tas ir pretrunā kopīgām interesēm. Šis apakšpunkts acīmredzot neattiecas uz konkrēto gadījumu.
(238)
Saskaņā ar LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu tiek atļauts valsts atbalsts, kas veicina konkrētu saimniecisko darbību vai konkrētu tautsaimniecības jomu attīstību, ja šādam atbalstam nav tāda nelabvēlīga iespaida uz tirdzniecības apstākļiem, kas ir pretrunā kopīgām interesēm. Komisija ir izstrādājusi vairākas pamatnostādnes un paziņojumus, kuros tā skaidro, kā tā piemēros iepriekšminētajos noteikumos paredzēto izņēmumu. Tomēr Komisija uzskata, ka atbalsta rakstura un pazīmju dēļ ir pats par sevi saprotams, ka pamatnostādnēs un paziņojumos paredzēto izņēmumu šajā gadījumā nepiemēro.
(239)
Ņemot vērā iepriekšējos apsvērumus, Komisija uzskata, ka 12. pasākums veido valsts atbalstu, kas nav saderīgs ar iekšējo tirgu.
7.4. Finnvera piešķirtie pasākumi
(240)
Vispirms Komisija atgādina, ka Somija Lēmuma par valsts atbalstu N 715/2006 kontekstā ir uzņēmusies saistības nodrošināt, ka Finnvera darbība tiks ierobežota un tā veiks tikai valsts atbalsta shēmu administrēšanu. Uz šī pamata Komisija 2007. gada 25. septembrī (Komisijas lēmuma datums) lēma, ka Finnvera atbrīvošana no ienākuma nodokļa neveido valsts atbalstu. 13. un 17. pasākums tika piešķirts pirms Komisijas lēmuma lietā N 715/2006. 18. pasākums tika piešķirts pēc tam, kad Komisija bija pieņēmusi lēmumu lietā N 715/2006. Tādējādi, izvērtējot 18. pasākumu, Komisijai jāņem vērā saistības, ko šajā lietā uzņēmās Somijas iestādes.
7.4.1. 2004. gada 17. martā piešķirtā garantija (13. pasākums)
(241)
Lai LESD 107. panta 1. punkta nozīmē atbalsts tiktu uzskatīts par valsts atbalstu, tam jābūt tieši vai netieši piešķirtam, izmantojot valsts līdzekļus, un tam jābūt saistītam ar valsti. Somija neapstrīd, ka Finnvera veiktie pasākumi piešķirti, izmantojot valsts līdzekļus, un ir saistīti ar valsti. Saskaņā ar judikatūru uzņēmuma līdzekļi uzskatāmi par valsts līdzekļiem, ja valsts, izmantojot dominējošo ietekmi šādos uzņēmumos, var virzīt to līdzekļu lietojumu (61). Pasākumi, ko piešķir specializēta finansējuma iestāde, kuru var uzskatīt par valsts sektora iestādi pēc tās statusa, ir vispārēji saistīti ar valsti (62). Tiesa ir skaidrojusi attiecināšanas jēdzienu Stardust Marine lietā (63). Tā noteica šādus rādītājus, lai noteiktu attiecināmību: valsts uzņēmuma integrēšana valsts pārvaldes struktūrās; uzņēmuma darbības raksturs un darbības tirgū parastos tirgus konkurences apstākļos ar privātajiem uzņēmējiem; uzņēmuma tiesiskais statuss (vai uz to attiecas publiskās tiesības vai parasts komerclikums); intensitāte, ar kādu valsts iestādes īsteno uzņēmuma pārvaldības pārraudzību. Šajā kontekstā Komisija atzīmē, ka Finnvera darbību regulē administratīvais likums, norādot, ka tā ir cieši saistīta ar valsts pārvaldi. Finnvera ir valstij pilnībā piederošs specializēts finanšu uzņēmums, kura darbību garantē valsts un kurš galvenokārt nodrošina valsts atbalstu un finansējumu, kurš nav pieejams tirgū, piemēram, eksporta kredītus. Tādēļ, lai gan tās darbības var pārklāties ar komercbanku darbību, tā parastos konkurences apstākļos neveic darbības ar privātajiem uzņēmējiem. Tā darbojas saskaņā ar parastu komerclikumu, bet tajā pašā laikā valsts veic stingru tās darbības uzraudzību: valsts ieceļ Uzraudzības padomes locekļus no politisko partiju parlamentārām grupām, par pamatu ņemot to pārstāvniecību Somijas parlamentā. Lielākā daļa uzņēmuma valdes locekļu ir jāizvēlas no vairāku ministriju izvēlētiem kandidātiem. (skatīt 56.-57. apsvērumu). Ņemot to vērā, Komisija uzskata, ka Finnvera īstenotie pasākumi iever valsts līdzekļus un ir saistīti ar Somiju.
(242)
Attiecībā uz jautājumu, vai 13. pasākums rada saņēmējam priekšrocību, pretēji Somijas viedoklim pasākums netika piešķirts kopā ar privātajiem kreditoriem ar tādiem pašiem nosacījumiem. Lai gan ir taisnība, ka 2004. gadā […] un […] abas piešķīra Karjaportti aizdevumus, Komisijai nav norāžu, ka šīs bankas būtu piešķīrušas arī garantijas. Turklāt divi privātie kreditori aizdevumus izsniedza 2004. gada vasarā, tas ir, pāris mēnešus pēc tam, kad Finnvera bija īstenojusi 13. pasākumu, un tādējādi nevar secināt, ka Finnvera rīkojās „kopā” ar viņiem. Somijas apgalvojumu, ka garantijas tika piešķirtas saskaņā ar 2000. gada Paziņojumu par garantijām, arī var noraidīt. Pirmkārt, kā skaidrots iepriekš, izvērtējot pasākumu, Komisija balstās uz 2008. gada Paziņojumu par garantijām (skatīt 134. apsvērumu). Saskaņā ar 3.2. punktu 2008. gada Paziņojumā par garantijām valsts atbalsta esamību atsevišķas valsts garantijas veidā var izslēgt, ja aizņēmējs nav grūtībās nonācis uzņēmums. Tā kā Komisija uzskata, ka 1999. gada pamatnostādņu nozīmē 2004. gada martā Karjaportti jau bija nonācis grūtībās (skatīt 123.-128. apsvērumu), Paziņojuma par garantijām piemērošanu var izslēgt. Somija apgalvo arī, ka garantijai tika piemērota liela maksa. Ņemot vērā Karjaportti finansiālās grūtības garantijas piešķiršanas laikā, tomēr tiek uzskatīts, ka Finnvera pieprasītā garantijas maksa nav tirgus maksa. Būtībā saņēmējam kopējās finansējuma izmaksas veidoja [5-8] % no aizdevuma kopā ar garantiju, savukārt tajā laikā piemērojamā atsauces likme bija 4,43 %, kam, ņemot vērā saņēmēja finansiālās grūtības, bija jāpieskaita riska prēmija vismaz 400 bāzes punktu apmērā. Ņemot vērā iepriekš sacīto, Komisija uzskata, ka pasākums uzņēmumam Karjaportti rada priekšrocību.
(243)
Turklāt, lai pasākumu uzskatītu par valsts atbalstu, tam jābūt īpašam jeb selektīvam un jārada priekšrocības tikai konkrētam uzņēmumam vai konkrētu preču ražošanai. 13. pasākums tika piešķirts vienam konkrētam uzņēmumam - Karjaportti. Tādēļ Komisija uzskata, ka tas rada selektīvu priekšrocību tā saņēmējam.
(244)
Turklāt Komisijai ir jānoskaidro, vai pastāv iespēja, ka 13. pasākums kropļos konkurenci un ietekmēs tirdzniecību starp dalībvalstīm. Šajā kontekstā Somija apgalvo, ka garantijas atbalsta elements bija zem minimālās robežas. Laikā, kad tika piešķirts 13. pasākums, spēkā bija Komisijas 2001. gada 12. janvāra Regula (EK) Nr. 69/2001 par EK Līguma 87. un 88. panta piemērošanu de minimis atbalstam (64) (turpmāk „2001. gada de minimis regula”) (65). Viens no 2001. gada de minimis regulas piemērošanas noteikumiem ir, ka kopējais vienam uzņēmumam piešķirtais de minimis atbalsts trīs gadu laika posmā nedrīkst pārsniegt EUR 100 000. Izvērtējamā garantija vien veidoja EUR 91 000, tas ir, tā būtu atbilstoša EUR 100 000 augšējam slieksnim, ja visa summa tiktu uzskatīta par atbalsta elementu. Tomēr ir jānosaka, vai 13. pasākums ir jāizvērtē kopā ar 4. pasākumu, t. i., garantiju, ko Mikeli pilsēta piešķīra 2004. gada martā, tikai 9 dienas pirms 13. pasākuma, t. i., Finnvera piešķirtās garantijas. Lai gan abas garantijas bija piešķīruši divi dažādi uzņēmumi un tās sedza divus atsevišķus aizdevumus ar atšķirīgu ilgumu, šie divi aizdevumi aizstāja vienu aizdevumu, ko 1992. gadā piešķīra Tapiola. Tādējādi var secināt, ka 4. un 13. pasākums tika piešķirti ar vienu nolūku: ļaut pārvērst 1992. gadā piešķirto Tapiola aizdevumu jaunos aizdevumos. Ņemot vērā ciešo saikni starp abiem pasākumiem, Komisija uzskata, ka, lai piemērotu 2001. gada de minimis regulā noteikto EUR 100 000 augšējo slieksni, 4. un 13. pasākums ir jāaplūko kā viens pasākums. Kopā ņemot, atbalsta elements abos šajos pasākumos pārsniedz EUR 100 000. Tādējādi Komisija secina, ka uz 13. pasākumu neattiecas 2001. gada de minimis regula.
(245)
Visbeidzot, Somija apgalvo, ka 13. pasākums ir turpinājums jau esošajām saistībām un tādējādi Finnvera risks nepalielinās. Somija iesniedza tieši tādu pašu argumentu kā attiecībā uz 4. pasākumu. Tieši tāpat kā attiecībā uz 4. pasākumu Komisija neuzskata, ka 13. pasākums ir vienkāršs turpinājums iepriekš piešķirtajam pasākumam (skatīt 164.-165. apsvērumu).
(246)
Komisija secina, ka 13. pasākums veido valsts atbalstu.
(247)
Somija neizvirzīja apgalvojumus par 13. pasākuma saderību. Tā kā laikā, kad Finnvera piešķīra garantiju, Karjaportti bija grūtībās nonācis uzņēmums (skatīt 123.-128. apsvērumu), Komisija vispirms izvērtē, vai atbilstīgi pamatnostādnēm tas ir saderīgs kā glābšanas un pārstrukturēšanas atbalsts. Garantijas piešķiršanas laikā spēkā bija 1999. gada pamatnostādnes (66).
(248)
1999. gada pamatnostādnes paredz glābšanas atbalsta atbilstību konkrētiem nosacījumiem, kuri aplūkojamā pasākuma gadījumā nav spēkā.
a)
Pirmkārt, garantija nebija saistīta ar aizdevumu, kas būtu jāatdod vēlākais divpadsmit mēnešu laikā pēc pēdējā maksājuma uzņēmumam (1999. gada pamatnostādņu 23. punkta b) apakšpunkts).
b)
Otrkārt, Somija nesniedza informāciju, ka atbalsts tiktu garantēts tādēļ, ka pastāv nopietnas sociālas grūtības un citās dalībvalstīs neizraisa sekas, kādas ir pārmērīgam kapitāla pieplūdumam (1999. gada pamatnostādņu 23. punkta c) apakšpunkts).
c)
Treškārt, garantija netika atmaksāta 6 mēnešu laikā, kā arī netika izveidots pārstrukturēšanas plāns 1999. gada pamatnostādņu nozīmē (1999. gada pamatnostādņu 23. punkta d) apakšpunkts).
d)
Visbeidzot, nav norāžu, ka garantijas apjoms nepārsniedz tādu summu, kas vajadzīga, lai uzņēmums varētu turpināt darboties laikposmā, kurā atbalsts ir atļauts (1999. gada pamatnostādņu 23. punkta e) apakšpunkts).
(249)
Tieši to pašu iemeslu dēļ, kas norādīti iepriekš attiecībā uz 4. un 5. pasākumu (skatīt 177.-178. apsvērumu), Komisija uzskata, ka 13. pasākums neatbilst arī visiem 1999. gada pamatnostādnēs noteiktajiem nosacījumiem attiecībā uz pārstrukturēšanas atbalstu. Tādējādi Komisija uzskata, ka pasākums nav piešķirts atbilstīgi 1999. gada pamatnostādnēm.
(250)
Bez tam ir jāizsver, vai 13. pasākums varētu būt saderīgs ar iekšējo tirgu, piemērojot kādu citu LESD 107. panta 2. un 3. punktā noteikto izņēmumu. Tādu pašu iemeslu dēļ kā attiecībā uz 4. un 5. pasākumu (skatīt 179.-186. apsvērumu) Komisija uzskata, ka neviena no atkāpēm nav piemērojama. Tādēļ Komisija secina, ka 13. pasākums veido valsts atbalstu, kas nav saderīgs ar iekšējo tirgu.
7.4.2. 2006. gada 12. janvārī piešķirtais aizdevums (14. pasākums)
(251)
Somija apgalvo, ka pasākums bija paredzēts pārstrukturēšanas programmā tiesas uzraudzītajā pārstrukturēšanas procedūrā un ka Finnvera īstenoja pasākumu kopā ar privātajiem kreditoriem.
(252)
Ir tiesa, ka pasākums bija paredzēts jau pārstrukturēšanas programmā gan Karjaportti privātajiem, gan publiskajiem kreditoriem. Saskaņā ar Somijas iesniegtajiem dokumentiem procentu konvertēšana patiesībā notika 2005. gada beigās un 2006. gada sākumā. Arī privātie kreditori konvertēja savus procentus aizdevumos.
(253)
Pirmkārt, ievērojot BP Chemicals lietas loģiku (skatīt 189.-191. apsvērumu), ir jānosaka, vai 14. pasākumam var piemērot tirgus ekonomikas ieguldītāja principu. Šajā kontekstā Komisija atzīmē, ka 4., 5. un 13. pasākums tika veikti pirms tiesas uzraudzītās pārstrukturēšanas procedūras, savukārt 14. pasākums tika veikts šīs procedūras laikā. Komisija 189.-191. apsvērumā izklāstīto iemeslu dēļ uzskata, ka 14. pasākumu var atdalīt no 4., 5. un 13. pasākuma. Turklāt 14. pasākums pats par sevi jau bija paredzēts pārstrukturēšanas programmā, kuras nolūks bija atgūt uzņēmuma dzīvotspēju.
(254)
Otrkārt, attiecībā uz tirgus ekonomikas ieguldītāja principa piemērošanu šim pasākumam Komisija uzskata, ka privāto kreditoru […] un […] piešķirtie aizdevumi ir salīdzināmi ar aizdevumu, ko piešķīra Finnvera. Uzņēmumi kā nodrošināto parādu kreditori tiesas uzraudzītajā pārstrukturēšanas procedūrā visi ir vienādā situācijā. Ņemot vērā, ka šie aizdevumi tika piešķirti ar tādiem pašiem nosacījumiem kā aizdevums, ko piešķīra Finnvera (tāds pats aizdevuma periods, salīdzināms atdošanas periods), un ka procentu likme, ko prasīja Finnvera, bija pat labvēlīgāka Finnvera (6 mēnešu EURIBOR, kam pieskaita 2 % 2006. gada 1. janvārī veidoja 4,643 %) nekā procentu likme, ko saņēma privātie kreditori (2006. gada 1. janvārī - 3 mēnešu EURIBOR, kam pieskaita 1,5 %, kopā veidoja 3,988 %; 3 mēnešu EURIBOR, kam pieskaita 2 %, kopā veidoja 4,488 %), Komisija secina, ka pasākums neradīja Karjaportti priekšrocību.
(255)
Tādējādi tiek secināts, ka pasākums neveido valsts atbalstu.
7.4.3. 2006. gada 14. septembrī piešķirtā pretgarantija (15. pasākums)
(256)
Pirmkārt, Komisija uzskata, ka pasākuma saņēmējs ir Karjaportti, lai gan pretgarantija tika piešķirta […]. Nelielā maksa, ko no Karjaportti iekasēja […], norāda, ka […] piešķīra garantiju, tikai ņemot vērā Finnvera piešķirto garantiju. Būtībā Karjaportti un nevis […] maksā Finnvera garantijas prēmiju par pretgarantiju.
(257)
Katrā ziņā Somija uzskata, ka Finnvera rīkojās ar tādiem pašiem nosacījumiem kā privātie kreditori […] un […]. Ir taisnība, ka […] un […] bija tādā pašā situācijā kā Finnvera. Visi trīs uzņēmumi ir nodrošinātu parādu kreditori tiesas uzraudzītajā pārstrukturēšanas procedūrā. Tie visi ir piešķīruši aizdevumus un garantijas pirms Karjaportti ([…]).
(258)
Tādā pašā veidā kā attiecībā uz 14. pasākumu, ievērojot BP Chemicals lietas loģiku (skatīt 189.-191. apsvērumu), tiek uzskatīts, ka 15. pasākumam var piemērot tirgus ekonomikas ieguldītāja principu, jo šis pasākums ir atdalāms no 4., 5. un 13. pasākuma (skatīt 253. apsvērumu).
(259)
Attiecībā uz aplūkojamo pasākumu kopumā garantētais aizdevums veidoja EUR 1,8 miljonus. Finnvera pretgarantija […] ir tikai par 16,7 % no šīs summas (EUR 300 000). Aizdevuma atlikumu sedza garantija, ko izsniedza […] un […] (attiecīgi EUR 825 000 un EUR 675 000), par kuriem Finnvera neizsniedza pretgarantiju. No saņēmēja Karjaportti viedokļa kopējās izmaksas par pretgarantijas segto garantiju bija lielākas nekā par garantijām, ko izsniedza […] un […]. Tā kā divi beidzamie no Karjaportti iekasēja garantijas maksu 1,75 %, kopējās finansējuma izmaksas par pretgarantiju uzņēmumam Karjaportti veidoja 2,9 % (1,65 % par […] garantiju plus 1,25 % par pretgarantiju). Tādējādi jāsecina, ka Finnvera piešķirtais pasākums neradīja uzņēmumam Karjaportti priekšrocību.
(260)
Tādējādi tiek secināts, ka pasākums neveido valsts atbalstu.
7.4.4. 2007. gada 6. jūlijā piešķirtais aizdevums (16. pasākums)
(261)
Kā aprakstīts 110. apsvērumā, Somija apgalvo, ka aizdevums neveidoja valsts atbalstu, jo tas bija daļa no lielāka finansējuma pasākuma, kurā piedalījās arī privātie kreditori.
(262)
Tādā pašā veidā kā attiecībā uz 14. pasākumu, ievērojot BP Chemicals lietas loģiku (skatīt 189.-191. apsvērumu), tiek uzskatīts, ka 16. pasākumam var piemērot tirgus ekonomikas ieguldītāja principu (skatīt 253. apsvērumu).
(263)
Kā noteikts 254. apsvērumā, Komisija uzskata, ka […] un […] ir salīdzināmā situācijā ar Finnvera. Attiecībā uz aplūkojamo īpašo pasākumu ir taisnība, ka Finnvera piešķīra aizdevumu vienā laikā un ar vienādiem nosacījumiem kā […] un […]. Aizdevumu ilgums visiem kreditoriem bija seši mēneši, visiem aizdevumiem maksājums tika aizkavēts vienādā proporcijā (nesamaksātā summa visiem kreditoriem ir aptuveni […] % no sākotnējās summas). Kā aprakstīts 66. apsvērumā, visi trīs aizdevumi tika nodrošināti ar vienu nodrošinājumu, un nodrošinājums ir sadalīts starp kreditoriem atbilstoši attiecīgā kreditora riskam saistībā ar piešķirto aizdevumu. Attiecībā uz procentu likmi šķiet, ka procentu likme, ko prasīja Finnvera, bija pat labvēlīgāka Finnvera (2007. gada 6. jūlijā 6 mēnešu EURIBOR, kam pieskaita 2,5 %, veidoja 6,487 %) nekā procentu likme, ko saņēma privātie kreditori (2007. gada 9. jūlijā 1 mēneša EURIBOR, kam pieskaita 2 %, veidoja 6,105 %). Attiecīgi uzskatāms, ka aizdevums ir atbilstošs tirgus ekonomikas ieguldītāja principam un neveido valsts atbalstu.
(264)
Tādējādi tiek secināts, ka pasākums neveido valsts atbalstu.
7.4.5. 2008. gada 9. janvārī piešķirtā garantija (17. pasākums)
(265)
Pirmkārt, ir jānosaka, kurš uzņēmums iegūst labumu no aplūkojamā pasākuma: […] vai Karjaportti. Finnvera piešķīra pretgarantiju […], kas ir Karjaportti galvenā banka. […] savukārt piešķīra garantiju uzņēmumam Karjaportti. […] par šo garantiju no Karjaportti iekasēja ļoti nelielu maksu, kas norāda, ka […] piešķīra garantiju Karjaportti tikai tad, kad tai bija Finnvera pretgarantijas segums. Komisija atzīmē, ka nevis […], bet Karjaportti maksā Finnvera garantijas prēmiju par pretgarantiju. Tādējādi Komisija uzskata, ka pasākuma saņēmējs ir Karjaportti.
(266)
Otrkārt, ir jāizvērtē, vai pasākums rada Karjaportti priekšrocību. Šajā kontekstā Somija apgalvo, ka pretgarantija neveido valsts atbalstu, jo tās nodrošināšanā ir iesaistīta cita privāta persona. Šo apgalvojumu var noraidīt, jo Finnvera piešķīra pretgarantiju iesaistītās privātās personas garantijai, kas nozīmē, ka Finnvera un privātā persona nebūt nebija vienādā situācijā.
(267)
Ņemot to vērā, Komisija vērtē pasākumu, par pamatu ņemot 2008. gada Paziņojumu par garantijām. Lai gan ir tiesa, ka Finnvera izsniegtā pretgarantija aptver ne vairāk kā 80 % no […] garantijas, saņēmējs Karjaportti tās piešķiršanas laikā bija nonācis grūtībās, kā sīkāk aprakstīts 123.-128. apsvērumā. Tādējādi saskaņā ar 2008. gada Paziņojuma par garantijām 3.2. punktu valsts atbalsta esamību nevar izslēgt.
(268)
Pat ja garantija neatbilst visiem 2008. gada Paziņojuma par garantijām 3.2. punkta nosacījumiem, ar maksu, kas samaksāta par garantiju, var pamatot secinājumu, ka garantija neveido valsts atbalstu. Katrā ziņā šajā lietā pretēji Somijas uzskatam Komisija uzskata, ka pasākumu nevar uzskatīt par tādu, kas neveido valsts atbalstu. Garantija tika piešķirta pret zemu garantijas maksu, lai gan uzņēmums bija nonācis grūtībās (skatīt 123.-128. apsvērumu) un risks, kādam sevi pakļāva Finnvera, uzskatāms par ievērojamu. Tādējādi uzskatāms, ka pasākums uzņēmumam Karjaportti rada priekšrocību. Tāpat Komisija šajā kontekstā secina, ka atbilstoši saistībām, kuras uzņēmušās Somijas iestādes saistībā ar lietu N 715/2006, Finnvera nebija tiesības piešķirt finansējumu ar tirgus nosacījumiem.
(269)
Turklāt pasākums atbilst visiem pārējiem nosacījumiem, lai atzītu valsts atbalsta esamību. Kā aprakstīts 241. apsvērumā, pasākumi, ko piešķīra Finnvera, ietver valsts līdzekļus un ir saistīti ar valsti. 17. pasākums ir arī selektīvs, jo vienīgais uzņēmums, kas no tā guva priekšrocību, ir Karjaportti. Visbeidzot, tas kropļo konkurenci un ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm.
(270)
Tādējādi Komisija secina, ka pasākums veido valsts atbalstu.
(271)
Somija neapgalvoja, ka 17. pasākums varētu būt saderīgs ar iekšējo tirgu. Faktiski, kad Finnvera piešķīra pasākumu, Karjaportti bija nonācis grūtībās 2004. gada pamatnostādņu nozīmē (skatīt 123.-128. apsvērumu). Līdz ar to pasākums varētu būt saderīgs ar iekšējo tirgu vienīgi kā glābšanas un pārstrukturēšanas atbalsts 2004. gada pamatnostādņu nozīmē.
(272)
2004. gada pamatnostādnes paredz glābšanas atbalsta atbilstību konkrētiem nosacījumiem, kuri aplūkojamā pasākuma gadījumā nav spēkā.
a)
Pirmkārt, garantijas termiņš nebeidzās sešu mēnešu laikā pēc pirmā maksājuma veikšanas (2004. gada pamatnostādņu 25. punkta a) apakšpunkts).
b)
Otrkārt, Somija sešu mēnešu laikā pēc pasākuma pirmās īstenošanas nepaziņoja par pārstrukturēšanas vai likvidācijas plānu un nesniedza apliecinājumu, ka garantija ir atcelta (2004. gada pamatnostādņu 25. punkta c) apakšpunkts).
c)
Treškārt, nav izpildīts princips „vienreiz un pēdējoreiz” (2004. gada pamatnostādņu 25. punkta e) apakšpunkts), jo uzņēmums bija saņēmis nesaderīgu un nelikumīgu valsts atbalstu reizēs, kad tas iepriekš bija nonācis grūtībās.
(273)
Bez tam pasākums neatbilst visiem pārstrukturēšanas atbalsta nosacījumiem, kas izklāstīti 2004. gada pamatnostādnēs.
a)
Pirmkārt, pasākuma piešķiršana nebija ar nosacījumu, ka tas iespējams tikai tad, ja tiek īstenots pārstrukturēšanas plāns (2004. gada pamatnostādņu 34. punkts). Tiek atzīmēts, ka nav izveidots pārstrukturēšanas plāns pamatnostādņu 35. punkta nozīmē.
b)
Otrkārt, atbalsta saņēmējiem jādod ievērojams ieguldījums pārstrukturēšanas plānā no saviem pašu resursiem (2004. gada pamatnostādņu 43. punkts), bet attiecībā uz aplūkojamajiem pasākumiem nav pazīmju par saņēmēja ieguldījumu.
c)
Treškārt, lai novērstu pārmērīgus konkurences kropļojumus, ir jāveic kompensējoši pasākumi (2004. gada pamatnostādņu 38. punkts). Šādi pasākumi nav veikti.
d)
Ceturtkārt, pasākums neatbilst principam „vienreiz un pēdējoreiz”, jo uzņēmums bija saņēmis nesaderīgu un nelikumīgu valsts atbalstu reizēs, kad tas iepriekš bija nonācis grūtībās.
(274)
Tādējādi Komisija uzskata, ka pasākums nav piešķirts atbilstīgi 2004. gada pamatnostādnēm.
(275)
Bez tam ir jāizsver, vai 17. pasākums varētu būt saderīgs ar iekšējo tirgu, piemērojot kādu citu LESD 107. panta 2. un 3. punktā noteikto izņēmumu. Tādu pašu iemeslu dēļ kā attiecībā uz 4. un 5. pasākumu (skatīt 179.-186. apsvērumu) Komisija uzskata, ka neviena no atkāpēm nav piemērojama. Tādēļ Komisija secina, ka 17. pasākums veido valsts atbalstu, kas nav saderīgs ar iekšējo tirgu.
8. ATGŪŠANA
(276)
Saskaņā ar LESD un Tiesas judikatūru Komisijai ir tiesības lemt, ka konkrētajai valstij ir jāatceļ vai jāmaina atbalsts (67), ja tā secinājusi, ka tas nav saderīgs ar iekšējo tirgu. Tiesa konsekventi ir uzskatījusi, ka valsts pienākums atcelt atbalstu, ko Komisija uzskata par nesaderīgu ar iekšējo tirgu, ir paredzēts agrākās situācijas atjaunošanai (68). Šajā kontekstā Tiesa ir noteikusi, ka mērķis ir sasniegts, ja atbalsta saņēmējs ir atmaksājis kā nelikumīgu atbalstu piešķirtās summas, tādējādi zaudējot tiesības uz priekšrocību, kāda tam tirgū bijusi salīdzinājumā ar konkurentiem, un ir atjaunota situācija, kāda tā bija pirms atbalsta izmaksāšanas (69).
(277)
Atbilstoši judikatūrai procedūras regulas 14. pantā noteikts, ka „kad nelikumīga atbalsta gadījumos tiek pieņemti negatīvi lēmumi, Komisija izlemj, ka attiecīgā dalībvalsts veic visus vajadzīgos pasākumus, lai atgūtu atbalstu no saņēmēja”.
(278)
Tādējādi par nelikumīgu un nesaderīgu atbalstu uzskatāmi seši šādi pasākumi:
-
garantija, ko 2004. gada 8. martā piešķīrusi Mikeli pilsēta (4. pasākums);
-
garantija, ko 2004. gada 10. maijā piešķīrusi Mikeli pilsēta (5. pasākums);
-
nesamaksāto procentu konvertēšana aizdevumos (8. pasākums);
-
parādsaistību grafika maiņa kopš 2009. gada (12. pasākums),
-
garantija, ko Finnvera piešķīra 2004. gada 17. martā (13. pasākums);
-
garantija, ko Finnvera piešķīra 2008. gada 9. janvārī (17. pasākums).
(279)
Tādēļ tie jāatgūst, lai atjaunotu situāciju, kāda tā bija tirgū pirms atbalsta piešķiršanas. Atgūšanai jānotiek no brīža, kad saņēmējam tika radīta priekšrocība, tas ir, kad atbalsts tika nodots saņēmēja rīcībā, un tam piemēro atgūstamos procentus līdz faktiskai atgūšanai.
8.1. Garantiju veidā piešķirto atbalsta pasākumu atgūšana
(280)
Nesaderīgais atbalsta elements divām garantijām, ko 2004. gadā piešķīra Mikeli pilsēta (4. un 5. pasākums), un Finnvera 2005. gadā (13. pasākums) un 2008. gadā (17. pasākums) piešķirtajām garantijām jānosaka, piemērojot turpmāk uzskaitītos principus.
(281)
Principā valsts garantija var būt atbalsts visa aizdevuma apmērā, ja saņēmējs nav spējīgs piekļūt finanšu tirgiem ar saviem spēkiem (70). Šajā gadījumā Somija, sniedzot informāciju par privāto aizdevēju piešķirtiem aizdevumiem saņēmējam (skatīt 93. apsvērumu), ir parādījusi, ka 2004. gadā, t. i., garantiju piešķiršanas laikā Karjaportti joprojām bija spējīgs piekļūt finanšu tirgiem. Pastāv maz norāžu par to, vai Karjaportti joprojām bija piekļuve tirgiem 2008. gadā, kad tika piešķirts 17. pasākums. Šajā kontekstā Komisija norāda, ka Finnvera piešķirtā pretgarantija sedza tikai 80 % no privātā kreditora piešķirtās garantijas, kas nozīmē, ka privātais kreditors uzņēmās risku par 20 %. Tādējādi var uzskatīt, ka 2008. gadā uzņēmums bez garantijas saņemšanas joprojām bija spējīgs piekļūt finanšu tirgiem.
(282)
Tomēr, ņemot vērā Karjaportti finanšu grūtības laikā, kad tika piešķirti pasākumi, komercbankas būtu piemērojušas attiecīgi augstāku procentu likmi nekā tā, kas tika piemērota ar valsts garantijām, jo tās bankām nozīmē papildu drošību. Tādējādi Komisija uzskata, ka Karjaportti guva priekšrocību no zemajām procentu likmēm, kuras tas saņēma piešķirto garantiju dēļ.
(283)
Saskaņā ar 2008. gada Paziņojuma par garantijām 4.2. punktu, ja nav salīdzināmu datu par tirgus prēmiju, garantētā aizdevuma (procentu likme plus garantijas prēmija) finansējuma visas izmaksas jāsalīdzina ar procentu likmi tirgū līdzīgam aizdevumam bez valsts garantijas. Daudzos gadījumos šāda tirgus procentu likme nav pieejama. Tādēļ Komisija savā Paziņojumā par atsauces likmes un diskonta likmes noteikšanas metodes pārskatīšanu (71) (turpmāk „2008. gada Paziņojums par atsauces likmi”) ir izstrādājusi finanšu metodiku, kuru 2008. gada Paziņojuma par garantijām 4.2. punktā noteiktajos gadījumos var izmantot kā tirgus procentu likmes aizstājēju.
(284)
Šajā konkrētajā gadījumā nepastāv norādes par to, ko Karjaportti būtu maksājis par salīdzināmu aizdevumu bez garantijas. Turklāt trīs garantiju piešķiršana ir notikusi pirms ekonomiskās un finanšu krīzes. Turklāt Komisija uzskata, ka, tā kā kopš pasākumu piešķiršanas ir pagājis laiks, „faktiskās” tirgus likmes aprēķināšana Somijas gaļas uzņēmumam būtu sarežģīts uzdevums. Tādēļ Komisija kā tirgus procentu likmes aizstājēju izmantos attiecīgo atsauces likmi.
8.1.1. 2004. gada 8. martā piešķirtā garantija (4. pasākums)
(285)
Attiecībā uz 4. pasākumu Karjaportti aizdevumu nodrošināšanu varētu uzskatīt par parastu 2008. gada Paziņojuma par atsauces likmi piemērošanai. Karjaportti 4. pasākumam piešķīra īpašuma hipotēku un komerciālu hipotēku. Abu šo finanšu instrumentu reģistrētā vērtība ir salīdzinoši augsta (skatīt 27. apsvērumu). Tomēr ir jāņem vērā, ka tieši tas pats nodrošinājums jau bija izmantots, lai nodrošinātu citas Mikeli pilsētas prasības (piemēram, 1. pasākumu), tādējādi visa summa nebūtu pieejama šim pasākumam. Tāpat ir jāapsver, ka īpašuma hipotēkas un komerciālās hipotēkas faktiskā vērtība ir atkarīga no apgrūtināto preču vērtības un Mikeli pilsētas kārtas starp kreditoriem.
(286)
Šajā kontekstā Komisija atzīmē, ka Somija nevarēja sniegt novērtējumu nodrošinājumu vērtībai garantiju piešķiršanas laikā. Tomēr tā sniedza divus neatkarīgus nodrošinājuma vērtējumus, kas tika izmantoti pārstrukturēšanas programmas izveidošanai un kas bija datēti ar 2005. gada 15. februāri (skatīt 43. apsvērumu), un tas ir diezgan tuvu garantiju piešķiršanas datumam. Šajā kontekstā tiek minēts, ka, ņemot vērā Mikeli pilsētas kārtu, īpašuma hipotēka varētu būt pietiekama, lai segtu visas prasības, ja īpašumu turpina izmantot; ja Karjaportti būtu jālikvidē, īpašuma vērtība varētu būt pārāk zema, lai segtu kādu no Mikeli pilsētas prasībām. Komerciālā hipotēka varētu segt tikai daļu no Mikeli pilsētas prasībām. Tādējādi šķiet loģiski uzskatīt, ka sniegtais nodrošinājums bija normālas kvalitātes nodrošinājums.
(287)
Tādējādi procentu likme, ko Karjaportti būtu bijis jāmaksā par aizdevumu tirgus apstākļos bez garantijas, ir atsauces procentu likme 4,43 %, kam pieskaitīta riska prēmija 650 bāzes punkti, kura atspoguļo riska prēmiju, kuru piemēro grūtībās nonākušam uzņēmumam, kas sniedz normālu nodrošinājumu. Tāpēc atbalsta summa jāaprēķina kā starpība starp teorētisko tirgus likmi un procentu likmi, par kādu garantētais aizdevums tika faktiski piešķirts (4 %), pēc tam, kad atskaitīta cena, kas faktiski tika samaksāta par garantiju, t. i., 0 bāzes punkti. Starpību starp šīm likmēm aprēķina par laika periodu, kad likme tika faktiski piemērota.
(288)
Atbalstam piemēro atgūšanas procentus, ko aprēķina no brīža, kad būtu bijusi jāmaksā starpība starp teorētisko tirgus likmi un procentu likmi, ar kādu garantētais aizdevums tika faktiski piešķirts, līdz faktiskai atgūšanai.
8.1.2. 2004. gada 10. maijā piešķirtā garantija (5. pasākums)
(289)
Nodrošinājumu attiecībā uz 5. pasākumu varētu uzskatīt par normālu 2008. gada Paziņojuma par atsauces likmi piemērošanai. Karjaportti izsniedza to pašu nodrošinājumu, ko 4. pasākumam, tas ir, īpašuma hipotēku Tikala ražotnei un komerciālu hipotēku. Turklāt tika piešķirta „īpaša ķīla” attiecībā uz Tikala ražotni, un tās reģistrētā vērtība bija EUR 1 135 268 (skatīt 29. apsvērumu). Attiecībā uz šiem nodrošinājumiem piemēro tos pašus apsvērumus, ko iepriekš attiecībā uz 4. pasākumu, un šķiet loģiski uzskatīt, ka sniegtais nodrošinājums ir normāls nodrošinājums.
(290)
Procentu likme, kas uzņēmumam Karjaportti būtu bijusi jāmaksā par aizdevumu tirgus apstākļos bez garantijas, atkal ir atsauces likme 4,43 %, kam pieskaita riska prēmiju 650 bāzes punktus. Tāpēc atbalsta summa jāaprēķina kā starpība starp teorētisko tirgus likmi un procentu likmi, par kādu garantētais aizdevums tika faktiski piešķirts (12 mēnešu EURIBOR, kam pieskaita 0,3 %), pēc tam, kad atskaitīta cena, kas faktiski tika samaksāta par garantiju, t. i., 0 bāzes punkti. Starpību starp šīm likmēm aprēķina par laika periodu, kad likme tika faktiski piemērota.
(291)
Atbalstam piemēro atgūšanas procentus, ko aprēķina no brīža, kad būtu bijusi jāmaksā starpība starp teorētisko tirgus likmi un procentu likmi, ar kādu garantētais aizdevums tika faktiski piešķirts, līdz faktiskai atgūšanai.
8.1.3. 2004. gada 17. martā piešķirtā garantija (13. pasākums)
(292)
Komisijai nav zināma sīkāka informācija par 13. pasākuma nodrošinājumu, un tādējādi tā var tikai noteikt metodi, kā atgūšana veicama. Pirmkārt, ja 13. pasākumam patiešām bija nodrošinājums, atbilstoši paziņojumam par atsauces likmi ir jānosaka šāda nodrošinājuma vērtība.
(293)
Procentu likme, kas uzņēmumam Karjaportti būtu bijusi jāmaksā par aizdevumu tirgus apstākļos bez garantijas, atkal ir atsauces likme 4,43 %, kam pieskaita riska prēmiju, kas atspoguļo nodrošināšanas vērtību. Tāpēc atbalsta elements jāaprēķina kā starpība starp teorētisko tirgus likmi un procentu likmi, par kādu garantētais aizdevums tika faktiski piešķirts ([2-5] %), pēc tam, kad atskaitīta cena, kas faktiski tika samaksāta par garantiju, kas bija 3 %. Starpību starp šīm likmēm aprēķina par laika periodu, kad likme tika faktiski piemērota.
(294)
Atbalstam piemēro atgūšanas procentus, ko aprēķina no brīža, kad būtu bijusi jāmaksā starpība starp teorētisko tirgus likmi un procentu likmi, ar kādu garantētais aizdevums tika faktiski piešķirts, līdz faktiskai atgūšanai.
8.1.4. 2008. gada 9. janvārī piešķirtā garantija (17. pasākums)
(295)
Attiecībā uz 17. pasākumu nodrošināšanu varētu uzskatīt par normālu 2008. gada Paziņojuma par atsauces likmi piemērošanai. Karjaportti izsniedza nodrošinājumu kā uzņēmuma akcijas, kuru nodrošinājuma vērtību Finnvera noteica EUR […] apmērā, kā sīkāk aprakstīts 67. apsvērumā. Procentu likme, kas uzņēmumam Karjaportti būtu bijusi jāmaksā par aizdevumu tirgus apstākļos bez garantijas, atkal ir atsauces likme 5,19 %, kam pieskaita riska prēmiju 650 bāzes punktus. Tāpēc atbalsta summa jāaprēķina kā starpība starp teorētisko tirgus likmi un procentu likmi, par kādu garantētais aizdevums tika faktiski piešķirts ([0-3] %, kam pieskaita procentu likmi nesamaksātajām summām saskaņā ar apakšuzņēmuma līgumu), pēc tam, kad atskaitīta cena, kas faktiski tika samaksāta par garantiju, t. i., 250 bāzes punkti. Starpību starp šīm likmēm aprēķina par laika periodu, kad likme tika faktiski piemērota.
(296)
Atbalstam piemēro atgūšanas procentus, ko aprēķina no brīža, kad būtu bijusi jāmaksā starpība starp teorētisko tirgus likmi un procentu likmi, ar kādu garantētais aizdevums tika faktiski piešķirts, līdz faktiskai atgūšanai.
8.2. Tā atbalsta atgūšana, kas piešķirts kā nesamaksāto procentu konvertēšana aizdevumos (8. pasākums)
(297)
Ir jānosaka nesaderīgais atbalsta elements 8. pasākumā, t. i., Mikeli pilsētas piešķirtajā aizdevumā. Kā aprakstīts 45.-46. apsvērumā, Mikeli pilsēta piešķīra aizdevumu ar zemāku procentu likmi nekā Karjaportti privātie kreditori. Principā aizdevumam atbalsta elementu aprēķina kā starpību starp procentu likmi, ar kādu aizdevums faktiski piešķirts, un tirgus likmi. Šajā gadījumā privātie kreditori izsniedza aizdevumus kopā ar Mikeli pilsētu. Privāto kreditoru procentu likmes var uzskatīt par tirgus likmēm.
(298)
Tādēļ atbalsta summa jāaprēķina kā starpība starp vidējo procentu likmi, ko piemēro privāto kreditoru izsniegtajiem aizdevumiem (3 mēnešu EURIBOR, kam pieskaita 2 %, un 3 mēnešu EURIBOR, kam pieskaita 1,5 %), un procentu likmi, ar kādu aizdevums faktiski tika izsniegts (3 mēnešu EURIBOR, kam pieskaita 0,3 %).
(299)
Starpību starp šīm likmēm aprēķina par laika periodu, kad likme tika faktiski piemērota.
(300)
Atbalstam piemēro atgūšanas procentus, ko aprēķina no brīža, kad būtu bijusi jāmaksā starpība starp teorētisko tirgus likmi un procentu likmi, ar kādu aizdevums tika faktiski piešķirts, līdz faktiskai atgūšanai.
8.3. Tā atbalsta atgūšana, kas piešķirts kā parādsaistību grafika maiņa kopš 2009. gada (12. pasākums)
(301)
Ir jānosaka nesaderīgais atbalsta elements 12. pasākumā, t. i., Mikeli pilsētas veiktajā parādsaistību grafika maiņā kopš 2009. gada. Kā aprakstīts 219.-226. apsvērumā, paziņotā parādsaistību grafika maiņa tika īstenota ar izmaiņām. Tā kā Komisijai nav zināma sīkāka informācija par faktiski īstenoto grafika maiņu, tā var tikai noteikt metodi, kā atgūšana veicama.
(302)
Atbalsts tika nodots uzņēmuma rīcībā ar brīdi, kad Osuuskunta Karjaportti atkāpās no maksājumu grafika, par kādu bija bijusi vienošanās tiesas uzraudzītajā pārstrukturēšanas procedūrā 2006. gadā. Komisija uzskata, ka atbalsta piešķiršanas laikā Karjaportti vairs nevarēja piekļūt finanšu tirgiem. Tādēļ atbalsts ir vienāds ar pārskatīto parādu. Tādēļ atgūstamās summas ir vienādas ar pārskatītajiem parādiem, kas uzņēmumam ir pret Mikeli pilsētu. Jau veiktie maksājumi tomēr ir jāatskaita no atgūstamajām summām.
(303)
Atbalstam piemēro procentus, ko aprēķina no brīža, kad atbalsts tika nodots uzņēmuma rīcībā, līdz faktiskai atgūšanai.
9. SECINĀJUMS
(304)
Komisija atzīmē, ka oficiālā izmeklēšana attiecībā uz garantiju EUR 2,75 miljonu apmērā, par kuru sākotnēji paziņoja Somija, kas vēlāk šo paziņojumu atsauca, atbilstīgi procedūras regulas 8. pantam ir izbeigta, jo tai nav priekšmeta.
(305)
Attiecībā uz garantiju, kas tika piešķirta 2000. gadā, un zemes piešķiršanu, ko tajā pašā gadā veica Mikeli pilsēta, Komisija uzskata, ka šie pasākumi ir valsts atbalsts, kas ir saderīgs ar ieguldījumu atbalstu atbilstoši 1998. gada RAG.
(306)
Zemes iegāde, ko 2002. gadā veica Mikeli pilsēta, ir uzskatāma par tādu, kas neveido atbalstu, jo tā tika veikta atbilstoši tirgus apstākļiem.
(307)
Garantijas, ko Mikeli pilsēta piešķīra 2004. gada martā un 2004. gada maijā, var uzskatīt par valsts atbalstu, ņemot vērā to, ka piešķiršanas laikā 1999. gada pamatnostādņu nozīmē Karjaportti bija grūtībās nonācis uzņēmums. Šie pasākumi nav saderīgi ar iekšējo tirgu, jo nav spēkā neviens no LESD 107. panta 2. un 3. punkta nosacījumiem.
(308)
Pasākumi, ko Mikeli pilsēta veica tiesas uzraudzītas pārstrukturēšanas procedūras ietvarā, tika piešķirti kopā ar salīdzināmiem privātajiem kreditoriem un ar vienādiem nosacījumiem. Tādējādi Komisija secina, ka tika ievērots tirgus ekonomikas ieguldītāja princips un ka pasākumi neveido valsts atbalstu.
(309)
Akciju iegādi, ko veica Mikeli pilsēta, un parādu norakstīšanu 2007. un 2008. gada finanšu ziņojumos var uzskatīt par tādiem pasākumiem, kas neveido valsts atbalstu.
(310)
Nesamaksāto procentu konvertēšanu aizdevumā, ko Mikeli pilsēta veica 2005. gada decembrī, var uzskatīt par valsts atbalstu, ņemot vērā to, ka piešķiršanas laikā 2004. gada pamatnostādņu nozīmē Karjaportti bija grūtībās nonācis uzņēmums. Šie pasākumi nav saderīgi ar iekšējo tirgu, jo nav spēkā neviens no LESD 107. panta 2. un 3. punkta nosacījumiem.
(311)
Attiecībā uz parādsaistību grafika maiņu, kurai Mikeli pilsēta piekrita 2009. gadā, tiek atzīmēts, ka tā bija nākamā parādsaistību grafika maiņa. Ņemot to vērā, Komisija uzskata, ka privāts kreditors nebūtu piekritis šādai parādsaistību grafika maiņai un ka pasākums veido valsts atbalstu. Tā kā piešķiršanas brīdī 2004. gada pamatnostādņu nozīmē Karjaportti bija grūtībās nonācis uzņēmums, pasākums varētu būt bijis saderīgs tikai šo pamatnostādņu nozīmē. Tā kā nav izpildīti visi nosacījumi, tiek secināts, ka pasākums veido nesaderīgu valsts atbalstu.
(312)
Garantija, ko Finnvera piešķīra 2004. gada 17. martā, arī veido valsts atbalstu, kas nav saderīgs ar 1999. gada pamatnostādnēm. Aizdevums, ko Finnvera piešķīra 2006. gada 12. janvārī, neveido valsts atbalstu, jo tas tika piešķirts kopā ar salīdzināmiem privātajiem kreditoriem un ar līdzvērtīgiem nosacījumiem. Tas pats attiecas uz garantijām, ko Finnvera piešķīra 2006. gada septembrī, un 2007. gada jūlijā piešķirto aizdevumu.
(313)
Visbeidzot, garantiju, ko Finnvera piešķīra 2008. gada 9. janvārī, var uzskatīt par valsts atbalstu, ņemot vērā, ka piešķiršanas brīdī Karjaportti bija grūtībās nonācis uzņēmums 2004. gada pamatnostādņu nozīmē. Pasākums nav saderīgs ar iekšējo tirgu, jo nav spēkā neviens no LESD 107. panta 2. un 3. punkta nosacījumiem,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Oficiālā izmeklēšanas procedūra saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 2. punktu attiecībā uz garantiju EUR 2,75 miljonu apmērā (11. pasākums), ko Somija paziņoja, bet pēc tam atsauca, ir izbeigta.
2. pants
Pasākumi, ko Somija ir īstenojusi Osuuskunta Karjaportti labā un ko veido šādi pasākumi:
-
zemes iegāde 2002. gadā (3. pasākums);
-
pasākumi, kas veikti tiesas uzraudzītās pārstrukturēšanas procedūras ietvarā (6. pasākums);
-
akciju iegāde no Osuuskunta Karjaportti (7. pasākums);
-
parādu norakstīšana 2006. un 2008. gada finanšu ziņojumos (9. un 10. pasākums);
-
Finnvera piešķirtais aizdevums 2006. gada jūnijā (14. pasākums);
-
Finnvera 2006. gada septembrī piešķirtā pretgarantija (15. pasākums) un
-
Finnvera piešķirtais aizdevums 2007. gada jūlijā (16. pasākums);
neveido atbalstu Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punkta nozīmē.
3. pants
Valsts atbalsta pasākumi, ko Somija ir īstenojusi Osuuskunta Karjaportti labā un ko veido šādi pasākumi:
-
garantija, kas piešķirta 2000. gada jūnijā (1. pasākums), un
-
zemes piešķiršana tajā pašā gadā (2. pasākums)
ir saderīgi ar iekšējo tirgu Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 3. punkta a) apakšpunkta nozīmē.
4. pants
Valsts atbalsta pasākumus, ko Somija ir īstenojusi Osuuskunta Karjaportti labā un ko veido šādi pasākumi:
-
garantija, ko 2004. gada 8. martā piešķīrusi Mikeli pilsēta (4. pasākums);
-
garantija, ko 2004. gada 10. maijā piešķīrusi Mikeli pilsēta (5. pasākums);
-
nesamaksāto procentu konvertēšana aizdevumos (8. pasākums);
-
garantija, ko Finnvera piešķīra 2004. gada 17. martā (13. pasākums);
-
garantija, ko Finnvera piešķīra 2008. gada 9. janvārī (17. pasākums);
-
parādsaistību grafika maiņa kopš 2009. gada (12. pasākums),
Somija ir īstenojusi nelikumīgi, pārkāpjot Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 3. punktu, un tie nav saderīgi ar iekšējo tirgu.
5. pants
1. Somijai jāatgūst no saņēmēja atbalsts, kas minēts 4. pantā.
2. Par atgūstamajām summām aprēķina procentus no dienas, kad tās tika nodotas saņēmēja rīcībā, līdz faktiskajai atgūšanai.
3. Procentus aprēķina gan pamatsummai, gan procentiem saskaņā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 794/2004 V nodaļu.
4. Somijai jāanulē visi neizmaksātie 4. pantā minētā atbalsta maksājumi, sākot ar šā lēmuma paziņošanas dienu.
6. pants
1. Šā lēmuma 4. pantā minētā atbalsta atgūšanai jābūt tūlītējai un faktiskai.
2. Somija nodrošina, lai šis lēmums tiek īstenots četru mēnešu laikā pēc tā paziņošanas dienas.
7. pants
1. Divu mēnešu laikā pēc šā lēmuma paziņošanas Somija iesniedz Komisijai šādu informāciju:
a)
kopējo summu (pamatsummu un atgūstamos procentus), kas jāatgūst no saņēmēja;
b)
sīku to pasākumu aprakstu, kas jau veikti un tiek plānoti, lai izpildītu šo lēmumu;
c)
dokumenti, kas parāda, ka saņēmējam ir dots rīkojums atmaksāt atbalstu.
2. Somija pastāvīgi informē Komisiju par šī lēmuma īstenošanai paveikto valsts pasākumu norisi, līdz 4. pantā minētā atbalsta atgūšana ir pabeigta. Pēc vienkārša Komisijas pieprasījuma tā tūlīt sniedz informāciju gan par jau veiktajiem, gan plānotajiem pasākumiem, lai panāktu šī lēmuma izpildi. Tā arī sniedz sīku informāciju par atbalsta summām un atgūstamajiem procentiem, kas jau atgūti no saņēmēja.
8. pants
Šis lēmums ir adresēts Somijas Republikai.
Briselē, 2012. gada 12. jūnijā