РЕШЕНИЕ 2013/768/ОВППС НА СЪВЕТА
от 16 декември 2013 година
относно дейностите на ЕС, в рамките на Европейската стратегия за сигурност, в подкрепа на прилагането на Договора за търговията с оръжие
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 26, параграф 2 и член 31, параграф 1 от него,
като взе предвид предложението на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност,
като има предвид, че:
(1)
На 6 декември 2006 г. Общото събрание на ООН прие Резолюция 61/89, озаглавена „Към договор за търговията с оръжие: установяване на общи международни стандарти за внос, износ и трансфер на конвенционално оръжие“, като по този начин постави началото на процес в рамките на ООН за изработване на договор за търговията с оръжие („процес за ДТО“). На 2 декември 2009 г. Общото събрание на ООН прие Резолюция 64/48, озаглавена „Договор за търговията с оръжие“, с която беше взето решение за свикване на конференция на ООН за Договора за търговията с оръжие през 2012 г., за да се изготви правнообвързващ инструмент относно възможно най-високите общи международни стандарти за трансфер на конвенционално оръжие.
(2)
Тъй като свиканата през юли 2012 г. конференция на ООН за Договора за търговията с оръжие не успя да постигне съгласие по заключителен документ в определения за това срок и след Резолюция 67/234 A, приета от Общото събрание на ООН на 24 декември 2012 г., през март 2013 г. беше свикана заключителна конференция на ООН за Договора за търговията с оръжие. На конференцията беше изготвен балансиран текст на договора на широка основа, по който обаче не беше постигнат консенсус поради несъгласието на три държави - членки на ООН. Ето защо въпросът беше отнесен до Общото събрание на ООН, което на 2 април 2013 г. прие с огромно мнозинство Договора за търговията с оръжие, като гласува Резолюция A/RES/67/234 B. Впоследствие договорът беше открит за подписване на 3 юни 2013 г. и ще влезе в сила при наличието на 50 ратификации. Всички държави - членки на ЕС, са подписали договора.
(3)
В заключенията си от 11 декември 2006 г., 10 декември 2007 г., 12 юли 2010 г. и 25 юни 2012 г. Съветът изрази изключително силния си ангажимент към създаването на нов правнообвързващ международен инструмент, с който следва да бъдат установени възможно най-високи общи международни стандарти за регулиране на законната търговия с конвенционално оръжие и който следва да е от значение за всички държави и следователно да бъде всеобщ.
(4)
За да насърчи участието в процеса за ДТО и да популяризира неговото значение, Съветът прие решения 2009/42/ОВППС (1) и 2010/336/ОВППС (2), с които се подкрепя, inter alia, организирането на поредица от регионални семинари в световен мащаб. След като конференцията на ООН приключи без резултат през юли 2012 г., продължаващите дейностите на Съюза в подкрепа на Договора за търговията с оръжие бяха допълнени с Решение 2013/43/ОВППС (3).
(5)
Приоритет сега вече е да се подпомогне бързото влизане в сила и пълното прилагане на Договора. В съответствие с по-ранния си ангажимент за подкрепа на процеса за ДТО в настоящия момент Съюзът може да допринесе значително и за тази цел, по-специално като се основава на дългогодишния си опит във финансирането на дейности по подпомагане и информиране в областта на контрола върху износа. Тъй като лицензионният режим на оръжия и изделия с двойна употреба продължава да бъде национална отговорност в рамките на ЕС, експертният опит в областта на контрола върху износа, който се използва в подкрепа на финансирани от Съюза програми за подпомагане и информиране, зависи до голяма степен от държавите-членки. Ето защо от основно значение за успеха на дейностите на Съюза по подпомагане и информиране в областта на контрола върху износа е държавите-членки да предоставят на разположение експерти, които да поддържат програмите на Съюза.
(6)
В областта на контрола върху износа на оръжие дейностите на Съюза по подпомагане и информиране се извършват съгласно Съвместно действие 2008/230/ОВППС на Съвета (4) и решения 2009/1012/ОВППС (5) и 2012/711/ОВППС (6) на Съвета. Предприетите действия бяха насочени към определен брой трети държави в близко съседство със Съюза с цел да се укрепят техните системи за контрол върху износа на оръжие и да се постигне повече отговорност и прозрачност.
(7)
Съюзът от години предоставя също подпомагане за контрол върху износа на изделия с двойна употреба съгласно Регламент (ЕО) № 1717/2006 (7), който създаде Инструмента за стабилност, който предвижда подпомагане за развитието на правната рамка и институционалните капацитети за установяването и изпълнението на ефективен контрол върху износа на изделия с двойна употреба, включително мерки за регионално сътрудничество. На 28 април 2004 г. Съветът за сигурност на ООН прие Резолюция 1540 (2004) („Резолюция 1540 (2004) на ССООН“), в която се предвижда ефективен контрол върху трансфера на стоки, свързани с оръжията за масово унищожение. Съюзът подпомага прилагането на Резолюция 1540 (2004) на ССООН, по-специално чрез Съвместно действие 2006/419/ОВППС на Съвета (8), Съвместно действие 2008/368/ОВППС на Съвета (9) и Решение 2013/391/ОВППС на Съвета (10), а по отношение на аспектите на Резолюция 1540 (2004) на ССООН, свързани с контрола върху износа - чрез програмите си за подпомагане на контрола върху износа на изделия с двойна употреба.
(8)
В допълнение към специфичното подпомагане за контрола върху износа на оръжие, сами по себе си проверките, разработени при прилагането на Резолюция 1540 (2004) на ССООН и в рамките на програмите на Съюза за подпомагане на контрола върху износа на изделия с двойна употреба, допринасят за цялостния капацитет за ефективно прилагане на Договора за търговията с оръжие, тъй като в много случаи законите, административните процедури и агенциите, отговарящи за контрола върху износа на изделия с двойна употреба, се припокриват с тези, отговарящи за контрола върху износа на конвенционално оръжие. Следователно предоставяното подпомагане в областта на изделията с двойна употреба съдейства за капацитета за контрол върху износа на оръжие. Ето защо е особено важно да се осигури тясна координация между дейностите за контрол върху износа на изделия с двойна употреба и дейностите в подкрепа на прилагането на Договора за търговията с оръжие.
(9)
Предвид тази желателна координация на подпомагането на контрола върху износа, предоставяно в различни свързани области, подпомаганите съгласно настоящото решение дейности имат за цел да се укрепи капацитетът за контрол върху трансфера на оръжие в определен брой държави бенефициери, за да се подпомогне ефективното и компетентно прилагане на Договора за търговията с оръжие. Тъй като въздействието на договора ще зависи от всеобщия му характер и от степента на присъединяване към него, следва да се подпомагат и дейности по информиране и повишаване на осведомеността, за да се увеличи подкрепата за Договора от съответните заинтересовани страни и други трети държави, както и да се насърчи интересът към прилагането му.
(10)
Съветът възложи на Федералната служба на Германия по икономика и контрол върху износа (BAFA) да осъществи техническото изпълнение на решения 2009/1012/ОВППС и 2012/711/ОВППС. BAFA успешно приключи организацията на всички дейности, предвидени в Решение 2009/1012/ОВППС на Съвета. BAFA е също изпълнителната агенция по проектите за контрол върху износа на изделия с двойна употреба, финансирани по Инструмента за стабилност. В този контекст изборът на BAFA за изпълнителна агенция на дейностите на Съюза в подкрепа на прилагането на Договора за търговията с оръжие в трети държави е обоснован поради нейния доказан опит, квалификации и необходими експертни познания по пълния набор от дейности на Съюза за контрол върху износа, както в областта на изделията с двойна употреба, така и по отношение на износа на оръжие. Изборът на BAFA ще улесни откриването на полезни взаимодействия между дейностите за контрол върху износа на изделия с двойна употреба и на оръжие, за да се гарантира, че свързаното с Договора за търговията с оръжие подпомагане допълва по подходящ начин вече предоставяното подпомагане в рамките на съществуващите програми за подпомагане на контрола върху износа на изделия с двойна употреба и на оръжие,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. За да се подкрепи бързото влизане в сила и прилагането на Договора за търговията с оръжие (ДТО), Съюзът осъществява дейности със следните цели:
-
оказване на съдействие на определен брой държави, по тяхно искане, за укрепване на системите им за контрол върху трансфера на оръжие, за да бъдат в състояние да прилагат ДТО;
-
повишаване на национално и регионално равнище на осведомеността за ДТО и ангажираността с него на съответните национални и регионални органи и представители на гражданското общество, така че те да участват в по-нататъшното прилагане на ДТО.
2. За постигане на целите, посочени в параграф 1, Съюзът предприема следните проектни дейности:
а)
оказване на съдействие на държавите бенефициери при изготвянето, актуализирането и прилагането, в зависимост от случая, на съответните законодателни и административни мерки, насочени към установяване и развитие на ефективна система за контрол върху трансфера на оръжие в съответствие с изискванията на ДТО;
б)
повишаване на експертния опит и капацитета на служителите от държавите бенефициери, отговарящи за лицензионния режим и правоприлагането, по-специално чрез обмен на добри практики, обучение и достъп до съответните информационни източници, за да се гарантира подходящо изпълнение и прилагане на контрола върху трансфера на оръжие;
в)
насърчаване на прозрачността в международната търговия с оръжие въз основа на изискванията за прозрачност в ДТО;
г)
насърчаване на дългосрочното присъединяване към ДТО на държавите бенефициери чрез привличане на съответните национални и регионални заинтересовани страни, като национални парламенти, компетентни регионални организации и представители на гражданското общество с дългосрочен интерес в наблюдението на ефективното прилагане на ДТО;
д)
насърчаване на по-широк интерес към ДТО чрез диалог с държави, които не са предприели стъпки по отношение на ДТО, за да се подкрепи неговият всеобщ характер.
Подробно описание на проектните дейности, посочени в настоящия параграф, се съдържа в приложението.
Член 2
1. Върховният представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност („върховният представител“) отговаря за изпълнението на настоящото решение.
2. Техническото изпълнение на проектните дейности, посочени в член 1, параграф 2, се осъществява от Федералната служба на Германия по икономика и контрол върху износа (BAFA).
3. BAFA изпълнява задачите си под ръководството на върховния представител. За тази цел върховният представител сключва необходимите договорености с BAFA.
Член 3
1. Референтната сума за изпълнението на проектните дейности, посочени в член 1, параграф 2, е 5 200 000 EUR. Общият прогнозен бюджет на цялостния проект възлиза на 6 445 000 EUR. Частта от прогнозния бюджет, която не е покрита от референтната сума, се осигурява чрез съфинансиране от правителството на Федерална република Германия.
2. Разходите, финансирани чрез посочената в параграф 1 референтна сума, се управляват в съответствие с процедурите и правилата, приложими към общия бюджет на Съюза.
3. Комисията контролира правилното управление на разходите, посочени в параграф 1. За тази цел тя сключва с BAFA споразумение за отпускане на безвъзмездни средства. В споразумението се предвижда BAFA да осигури публичност на участието на Съюза, която е съобразена с неговия размер.
4. Комисията полага усилия да сключи споразумението за отпускане на безвъзмездни средства, посочено в параграф 3, във възможно най-кратък срок след влизането в сила на настоящото решение. Тя информира Съвета за евентуални трудности, възникнали по време на този процес, и за датата на сключване на споразумението за отпускане на безвъзмездни средства.
Член 4
1. Върховният представител докладва на Съвета за изпълнението на настоящото решение въз основа на редовни доклади, изготвяни от BAFA. Докладите представляват основа за оценката, извършвана от Съвета.
2. Комисията предоставя информация по финансовите аспекти на изпълнението на проектните дейности, посочени в член 1, параграф 2.
Член 5
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Срокът му на действие изтича 36 месеца след датата на сключване на споразумението за отпускане на безвъзмездни средства, посочено в член 3, параграф 3. Въпреки това срокът му на действие изтича на 17 юни 2014 година, когато в рамките на този срок не е било сключено споразумение за отпускане на безвъзмездни средства.
Съставено в Брюксел на 16 декември 2013 година.
DECYZJA RADY 2013/768/WPZiB
z dnia 16 grudnia 2013 r.
w sprawie działań UE wspierających wdrożenie traktatu o handlu bronią w ramach europejskiej strategii bezpieczeństwa
RADA UNII EUROPEJSKIEJ,
uwzględniając Traktat o Unii Europejskiej, w szczególności jego art. 26 ust. 2 i art. 31 ust. 1,
uwzględniając wniosek Wysokiego Przedstawiciela Unii do Spraw Zagranicznych i Polityki Bezpieczeństwa,
a także mając na uwadze, co następuje:
(1)
W dniu 6 grudnia 2006 r. Zgromadzenie Ogólne ONZ przyjęło rezolucję 61/89 zatytułowaną „Ku traktatowi o handlu bronią: ustanowienie wspólnych międzynarodowych standardów przywozu, wywozu i przekazywania broni konwencjonalnej”, co rozpoczęło działania ONZ dotyczące traktatu o handlu bronią („działania na rzecz traktatu o handlu bronią”). W dniu 2 grudnia 2009 r. Zgromadzenie Ogólne ONZ przyjęło rezolucję 64/48 zatytułowaną „Traktat o handlu bronią”, na mocy której postanowiono zwołać w 2012 r. konferencję ONZ poświęconą traktatowi o handlu bronią, aby opracować prawnie wiążący instrument dotyczący jak najwyższych wspólnych standardów międzynarodowych w zakresie transferu broni konwencjonalnej.
(2)
Ponieważ konferencja ONZ poświęcona traktatowi o handlu bronią zwołana na lipiec 2012 r. nie była w stanie uzgodnić w ustalonym terminie dokumentu końcowego oraz zgodnie z rezolucją 67/234 A przyjętą w dniu 24 grudnia 2012 r. przez Zgromadzenie Ogólne ONZ, ostateczną konferencję ONZ poświęconą traktatowi o handlu bronią zwołano na marzec 2013 r. Opracowano na niej zrównoważony i oparty na szerokich podstawach tekst traktatu, który jednak nie został zatwierdzony z powodu sprzeciwu trzech członków ONZ. Sprawę przekazano zatem Zgromadzeniu Ogólnemu ONZ, które przyjęło w dniu 2 kwietnia 2013 r., znaczną większością głosów, traktat o handlu bronią w głosowaniu rezolucji A/RES/67/234 B. Traktat został następnie otwarty do podpisu w dniu 3 czerwca 2013 r. i wejdzie w życie po pięćdziesiątej ratyfikacji. Wszystkie państwa członkowskie Unii podpisały traktat.
(3)
W konkluzjach z 11 grudnia 2006 r., 10 grudnia 2007 r., 12 lipca 2010 r. i 25 czerwca 2012 r. Rada wyraziła swoje zdecydowane zaangażowanie na rzecz nowego, prawnie wiążącego instrumentu międzynarodowego, który powinien ustanowić jak najwyższe wspólne międzynarodowe standardy regulujące legalny handel bronią konwencjonalną i który powinien być do zaakceptowania dla wszystkich państw, a zatem - uniwersalny.
(4)
Aby propagować powszechność i znaczenie działań na rzecz traktatu o handlu bronią, Rada przyjęła decyzję 2009/42/WPZiB (1) i decyzję 2010/336/WPZiB (2), które wspierają, między innymi, zorganizowanie wielu regionalnych seminariów poświęconym kwestiom globalnym. Po zorganizowanej w lipcu 2012 r. konferencji ONZ, która nie przyniosła rozstrzygnięcia, działania Unii na rzecz wsparcia traktatu o handlu bronią zostały uzupełnione decyzją Rady 2013/43/WPZiB (3).
(5)
Aktualnym priorytetem jest wspieranie szybkiego wejścia w życie i pełnej realizacji traktatu. Zgodnie z wcześniej zadeklarowanym wsparciem dla działań na rzecz traktatu o handlu bronią, Unia może znacznie przyczynić się do realizacji tego celu, w szczególności wykorzystując swoje wieloletnie doświadczenie w finansowaniu wsparcia kontroli eksportu i finansowaniu działań informacyjnych. Z uwagi na fakt, że licencje dotyczące broni i produktów podwójnego zastosowania pozostają w Unii w zakresie odpowiedzialności krajowej, wiedza dotycząca kontroli eksportu wykorzystywana do wsparcia finansowanej przez Unię pomocy i programów informacyjnych zależy w dużym stopniu od państw członkowskich. Podstawowe znaczenie dla sukcesu unijnej pomocy na rzecz kontroli eksportu i działań informacyjnych ma to, by państwa członkowskie wyznaczyły ekspertów, którzy zajmą się programami Unii.
(6)
Jeżeli chodzi o kontrolę eksportu broni, unijną pomoc i działania informacyjne prowadzono na podstawie wspólnego działania Rady 2008/230/WPZiB (4) oraz decyzji Rady 2009/1012/WPZiB (5) i 2012/711/WPZiB (6). Podjęte działania dotyczyły różnych państw trzecich w bliskim sąsiedztwie Unii, a ich celem było wzmocnienie ich systemów kontroli eksportu broni oraz zapewnienie większej wiarygodności i przejrzystości.
(7)
Unia dostarcza także od wielu lat pomocy na rzecz kontroli eksportu w przypadku produktów podwójnego zastosowania na podstawie rozporządzenia Parlamentu Europejskiego i Rady (WE) nr 1717/2006 (7), w którym ustanowiono Instrument na rzecz Stabilności, z którego świadczy się pomoc na rozwój ram prawnych i zdolności instytucjonalnych w zakresie ustanawiania i egzekwowania skutecznej kontroli eksportu produktów podwójnego zastosowania, co obejmuje również środki współpracy regionalnej. W dniu 28 kwietnia 2004 r. Rada Bezpieczeństwa ONZ przyjęła rezolucję nr 1540 (2004) („rezolucja RB ONZ nr 1540 (2004)”), zgodnie z którą należy skutecznie kontrolować transfery towarów związanych z bronią masowego rażenia. Unia wsparła wdrażanie rezolucji RB ONZ nr 1540 (2004), w szczególności poprzez wspólne działanie Rady 2006/419/WPZiB (8), wspólne działanie Rady 2008/368/WPZiB (9) oraz decyzję Rady 2013/391/WPZiB (10), a w przypadku wymiaru kontroli eksportu zamieszczonego w rezolucji RB ONZ nr1540 (2004) - poprzez swoje programy wsparcia dotyczące kontroli eksportu produktów podwójnego zastosowania.
(8)
Oprócz konkretnej pomocy w zakresie kontroli eksportu broni, kontrole przygotowane w ramach wdrażania rezolucji RB ONZ nr 1540 (2004) i na mocy programów pomocy unijnej w zakresie kontroli eksportu produktów podwójnego zastosowania, przyczyniają się do ogólnej zdolności skutecznego wdrażania traktatu o handlu bronią, gdyż w wielu przypadkach przepisy, procedury administracyjne i agencje odpowiedzialne za kontrolę eksportu produktów podwójnego zastosowania pokrywają się z tymi odpowiedzialnymi za kontrolę eksportu broni konwencjonalnej. Zatem pomoc świadczona w dziedzinie produktów podwójnego zastosowania wspiera zdolności w zakresie kontroli eksportu broni. Podstawowe znaczenie ma więc zapewnienie ścisłej koordynacji działań prowadzonych w ramach kontroli eksportu produktów podwójnego zastosowania i tych wspierających wdrożenie traktatu o handlu bronią.
(9)
Z uwagi na tę pożądaną koordynację pomocy na rzecz kontroli eksportu zapewnianej w innych stosownych obszarach, działania wspierane na mocy niniejszej decyzji mają na celu wzmocnienie zdolności w zakresie kontroli transferu broni w wielu państwach beneficjentach, tak aby wesprzeć skuteczne i produktywne wdrożenie traktatu o handlu bronią. Ponieważ wpływ traktatu będzie zależał od stopnia jego uniwersalizacji i poziomu jego przestrzegania, należy również wspierać działania informacyjne i podnoszące świadomość, tak aby zwiększyć wsparcie właściwych podmiotów i innych państw trzecich dla traktatu oraz zwiększyć zainteresowanie jego wdrożeniem.
(10)
Rada powierzyła techniczne aspekty wykonania decyzji 2009/2012/WPZiB i 2012/711/WPZiB Niemieckiemu Federalnemu Biuru Gospodarki i Kontroli Wywozu (zwanemu dalej „BAFA”). Zakończyło ono z sukcesem organizowanie wszystkich działań, o których mowa w decyzji Rady 2009/1012/WPZiB. BAFA jest również agencja wykonawczą dla projektów dotyczących kontroli eksportu produktów podwójnego zastosowania finansowanych w ramach Instrumentu na rzecz Stabilności. W związku z tym wybór BAFA na agencję wykonawczą w przypadku działań Unii wspierających wdrożenie traktatu o handlu bronią w państwach trzecich jest uzasadniony jej sprawdzonym doświadczeniem, kwalifikacjami i konieczną wiedzą dotyczącą całego przekroju unijnych działań w zakresie kontroli eksportu, zarówno w przypadku kontroli eksportu produktów podwójnego zastosowania, jak i kontroli eksportu broni. Wybór BAFA ułatwi określenie synergii między działaniami kontrolnymi w zakresie eksportu produktów podwójnego zastosowania, jak i eksportu broni, by upewnić się, że pomoc związana z traktatem o handlu bronią właściwie uzupełnia pomoc już świadczoną na mocy istniejących programów pomocy w zakresie kontroli eksportu produktów podwójnego zastosowania i kontroli eksportu broni,
PRZYJMUJE NINIEJSZĄ DECYZJĘ:
Artykuł 1
1. W celu wsparcia szybkiego wejścia w życie i wdrożenia traktatu o handlu bronią Unia podejmuje działania mające następujące cele:
-
wspieranie wielu państw na ich wniosek w celu wzmocnienia ich systemów kontroli transferu broni, tak aby były w stanie wdrożyć traktat o handlu bronią;
-
zwiększanie poziomu wiedzy i zakresu odpowiedzialności w przypadku traktatu o handlu bronią, na szczeblu krajowym i regionalnym, odpowiednich organów krajowych i regionalnych oraz podmiotów społeczeństwa obywatelskiego, tak aby były one dalej zaangażowane we wdrażanie traktatu o handlu bronią.
2. Aby osiągnąć cele, o których mowa w ust. 1, Unia realizuje następujące działania prowadzone w ramach projektu:
a)
pomoc państwom beneficjentom w przygotowywaniu, uaktualnianiu i wdrażaniu, odpowiednio, właściwych środków legislacyjnych i administracyjnych mających na celu ustanowienie i rozwijanie skutecznego systemu kontroli transferu broni zgodnie z wymogami traktatu o handlu bronią;
b)
zwiększanie wiedzy fachowej i zdolności państw beneficjentów w zakresie licencji i urzędników egzekwujących wykonanie, w szczególności dzięki wymianie najlepszych praktyk, szkoleniom i dostępowi do właściwych źródeł informacji, tak aby zapewnić odpowiednie wdrożenie i egzekwowanie w przypadku kontroli transferu broni;
c)
propagowanie przejrzystości w międzynarodowym handlu bronią dzięki zawartym w traktacie o handlu bronią wymogom dotyczącym przejrzystości;
d)
propagowanie trwałego przystępowania przez państwa beneficjentów do traktatu o handlu bronią w ramach angażowania właściwych podmiotów krajowych i regionalnych, takich jak parlamenty narodowe, właściwe organizacje regionalne i przedstawiciele społeczeństwa obywatelskiego, którzy od dawna zainteresowani są monitorowaniem skutecznego wdrażania traktatu o handlu bronią;
e)
propagowanie szerszego zainteresowania traktatem o handlu bronią poprzez angażowanie się we współpracę z państwami, które nie podjęły żadnych kroków, by przyjąć traktat o handlu bronią, co ma wspierać jego uniwersalizację.
Szczegółowy opis działań prowadzonych w ramach projektu, o których mowa w niniejszym ustępie, przedstawiono w załączniku.
Artykuł 2
1. Za wykonanie niniejszej decyzji odpowiada Wysoki Przedstawiciel Unii do Spraw Zagranicznych i Polityki Bezpieczeństwa („Wysoki Przedstawiciel”).
2. Realizacja techniczna działań prowadzonych w ramach projektu, o których mowa w art. 1 ust. 2, jest prowadzona przez Niemieckie Federalne Biuro Gospodarki i Kontroli Wywozu (BAFA).
3. BAFA wykonuje swoje zadanie pod kierownictwem Wysokiego Przedstawiciela. W tym celu Wysoki Przedstawiciel dokonuje niezbędnych ustaleń z BAFA.
Artykuł 3
1. Finansowa kwota odniesienia na realizację działań prowadzonych w ramach projektu, o których mowa w art. 1 ust. 2, wynosi 5 200 000 EUR. Ogólny szacunkowy budżet całego projektu wynosi 6 445 000 EUR. Część szacunkowego budżetu, która nie zostanie pokryta z kwoty odniesienia, jest zapewniana poprzez współfinansowanie przez rząd Republiki Federalnej Niemiec.
2. Wydatkami pokrywanymi z kwoty odniesienia określonej w ust. 1 zarządza się zgodnie z procedurami i zasadami mającymi zastosowanie do budżetu ogólnego Unii.
3. Komisja nadzoruje właściwe zarządzanie wydatkami, o których mowa w ust. 1. W tym celu Komisja zawiera umowę o udzielenie dotacji z BAFA. Umowa ta zawiera zobowiązanie BAFA do zapewnienia wyeksponowania wkładu Unii stosownie do jego wielkości.
4. Komisja dokłada starań, aby umowę o udzielenie dotacji, o której mowa w ust. 3, zawarto jak najszybciej po wejściu w życie niniejszej decyzji. Informuje ona Radę o wszelkich trudnościach z tym związanych i o dacie zawarcia umowy o udzielenie dotacji.
Artykuł 4
1. Wysoki Przedstawiciel składa Radzie sprawozdania z wykonywania niniejszej decyzji na podstawie regularnych sprawozdań przygotowywanych przez BAFA. Sprawozdania te stanowią dla Rady podstawę do przeprowadzenia oceny.
2. Komisja dostarcza informacji na temat aspektów finansowych realizacji działań prowadzonych w ramach projektu, o których mowa w art. 1 ust. 2.
Artykuł 5
Niniejsza decyzja wchodzi w życie z dniem jej przyjęcia.
Niniejsza decyzja traci moc 36 miesięcy po dacie zawarcia umowy o udzielenie dotacji, o której mowa w art. 3 ust. 3. Niniejsza decyzja traci jednak moc dnia 17 czerwca 2014, jeśli przed tą datą nie zawarto żadnej umowy o udzielenie dotacji.
Sporządzono w Brukseli dnia 16 grudnia 2013 r.