РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 9 юни 2011 година
за одобряване от името на Европейския съюз на Хагската конвенция от 23 ноември 2007 г. за международното събиране на издръжка на деца и на други членове на семейството
(2011/432/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 81, параграф 3, първа алинея във връзка с член 218, параграф 6, втора алинея, буква б) и параграф 8, втора алинея, първо изречение от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като има предвид, че:
(1)
Съюзът работи за установяването на общо съдебно пространство, основано на принципа на взаимно признаване на решения.
(2)
Хагската конвенция от 23 ноември 2007 г. за международното събиране на издръжка на деца и на други членове на семейството (наричана по-нататък „Конвенцията“) представлява добра основа за световна система за административно сътрудничество и за признаване и изпълнение на решения и конвенции по въпросите на издръжката, като предвижда безплатна правна помощ при почти всички дела, свързани с издръжка на деца, и опростена процедура за признаване и изпълнение.
(3)
Член 59 от Конвенцията позволява на регионалните организации за икономическа интеграция, като Съюза, да подписват, приемат, утвърждават или да се присъединяват към Конвенцията.
(4)
Уредените от Конвенцията въпроси са предмет и на Регламент (ЕО) № 4/2009 на Съвета от 18 декември 2008 г. относно компетентността, приложимото право, признаването и изпълнението на съдебни решения и сътрудничеството по въпроси, свързани със задължения за издръжка (2). В съответствие с договореното при приемането на Решение 2011/220/ЕС на Съвета (3) за подписване на Конвенцията Съюзът следва да одобри Конвенцията сам и да упражнява компетентността си по всички уредени в нея въпроси. Следователно държавите-членки следва да бъдат обвързани от Конвенцията по силата на одобряването ѝ от Съюза.
(5)
Ето защо при одобряване на Конвенцията Съюзът следва да направи декларация за компетентност по член 59, параграф 3 от Конвенцията.
(6)
Освен това при одобряването на Конвенцията Съюзът следва да формулира всички резерви и да направи всички декларации, които са допустими съответно по членове 62 и 63 от Конвенцията и които счита за необходими.
(7)
В съответствие с член 2, параграф 3 от Конвенцията в това отношение Съюзът следва да декларира, че ще разшири приложението на глави II и III от Конвенцията, като включи задълженията за издръжка на съпрузи или бивши съпрузи. Същевременно той следва да направи едностранна декларация, с която да се ангажира да разгледа на по-късен етап възможността за допълнително разширяване на приложното поле.
(8)
Съюзът следва да формулира и резервата по член 44, параграф 3 от Конвенцията относно езиците, приети в съобщенията между централните органи. Държавите-членки, които желаят Съюзът да направи тази резерва по отношение на тях, следва предварително да уведомят Комисията, като посочат точното съдържание на резервата, която да бъде направена.
(9)
На последно място Съюзът следва да направи декларациите по член 11, параграф 1, буква ж) и член 44, параграфи 1 и 2 от Конвенцията. Държавите-членки, които желаят Съюзът да направи такива декларации по отношение на тях, следва предварително да уведомят Комисията, като посочат точното съдържание на декларациите, които да бъдат направени.
(10)
Държава-членка, която впоследствие има нужда да оттегли резервата, съдържаща се в приложение II, която се отнася до нея, или да оттегли или измени декларация, съдържаща се в приложение III, която се отнася до нея, или да добави в приложение III декларация, която се отнася до нея, следва да уведоми Съвета и Комисията за това. Въз основа на това Съюзът следва да уведоми депозитаря съответно.
(11)
Държавите-членки следва да информират Комисията за централните органи, определени в съответствие с член 4, параграф 3 от Конвенцията, както и да ѝ предоставят информацията относно правото, производствата и услугите, посочена в член 57 от Конвенцията. Комисията следва да изпрати тази информация на Постоянното бюро на Хагската конференция по международно частно право (наричано по-долу „Постоянното бюро“) при депозиране от страна на Съюза на документа за одобряване, изискван съгласно Конвенцията.
(12)
Когато държавите-членки предоставят на Комисията необходимата информация относно централните си органи и своето право, производства и услуги, те следва да използват формуляра за профила на държавите, препоръчан и публикуван от Хагската конференция по международно частно право, по възможност в електронен вид.
(13)
Държава-членка, която впоследствие има нужда да промени информацията относно централния орган или правото, производствата и услугите, следва да информира пряко Постоянното бюро за това, като същевременно уведоми за промените и Комисията.
(14)
В съответствие с член 3 от Протокол (№ 21) относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия относно пространството на свобода, сигурност и правосъдие, приложен към Договора за Европейския съюз и Договора за функционирането на Европейския съюз, Обединеното кралство и Ирландия участват в приемането и прилагането на настоящото решение.
(15)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол (№ 22) относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, Дания не участва в приемането на настоящото решение и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Хагската конвенция от 23 ноември 2007 г. за международното събиране на издръжка на деца и на други членове на семейството (наричана по-нататък „Конвенцията“) се одобрява от името на Европейския съюз.
Текстът на Конвенцията е приложен към настоящото решение.
Член 2
Председателят на Съвета се оправомощава да посочи лицето(лицата), упълномощено(и) да депозира(т) от името на Съюза документа, посочен в член 58, параграф 2 от Конвенцията.
Член 3
При депозирането на документа, предвиден в член 58, параграф 2 от Конвенцията, Съюзът прави декларацията за компетентност по член 59, параграф 3 от Конвенцията.
Текстът на тази декларация е приложен като част А от приложение I към настоящото решение.
Член 4
1. При депозирането на документа, предвиден в член 58, параграф 2 от Конвенцията, Съюзът декларира в съответствие с член 2, параграф 3 от Конвенцията, че ще разшири прилагането на глави II и III от Конвенцията по отношение на задължения за издръжка на съпрузи и бивши съпрузи.
Текстът на тази декларация е приложен като част Б от приложение I към настоящото решение.
2. При депозирането на документа, предвиден в член 58, параграф 2 от Конвенцията, Съюзът прави едностранната декларация, чийто текст е приложен като приложение IV към настоящото решение
Член 5
При депозирането на документа, предвиден в член 58, параграф 2 от Конвенцията, Съюзът прави резервата по член 44, параграф 3 от Конвенцията по отношение на държавите-членки, които възразяват срещу използването на френски или на английски език в съобщенията между централните органи.
Текстът на тази резерва е приложен като приложение II към настоящото решение.
Член 6
При депозирането на документа, предвиден в член 58, параграф 2 от Конвенцията, Съюзът прави декларациите по член 11, параграф 1, буква ж) от Конвенцията по отношение на информацията или документите, изисквани от държавите-членки, декларациите по в член 44, параграф 1 от Конвенцията по отношение на езиците, които държавите-членки ще приемат освен собствените си официални езици, както и декларацията по член 44, параграф 2 от Конвенцията.
Текстът на тези декларации е приложен като приложение III към настоящото решение.
Член 7
1. Най-късно до 10 декември 2012 г. държавите-членки съобщават на Комисията:
а)
данните за връзка на централните органи, определени в съответствие с член 4, параграф 3 от Конвенцията; и
б)
информацията относно правото, производствата и услугите, посочена в член 57 от Конвенцията.
2. За съобщаването на посочената в параграф 1 информация на Комисията държавите-членки използват формуляра за профила на държавите, препоръчан и публикуван от Хагската конференция по международно частно право, по възможност в електронен вид.
3. Комисията предава отделните формуляри за профила на държавите, попълнени от държавите-членки, на Постоянното бюро на Хагската конференция по международно частно право (наричано по-нататък „Постоянното бюро“), когато Съюзът депозира документа, посочен в член 58, параграф 2 от Конвенцията.
Член 8
Държава-членка, която желае да измени или оттегли резервата, съдържаща се в приложение II, която се отнася до нея, или да измени или оттегли декларация, съдържаща се в приложение III, която се отнася до нея, или да добави в приложение III декларация, която се отнася до нея, уведомява Съвета и Комисията за исканото изменение, оттегляне или добавяне.
Впоследствие Съюзът уведомява депозитаря в съответствие с член 63, параграф 2 от Конвенцията.
Член 9
Държава-членка, която след първоначалното предаване от Комисията на формуляра за профила на държавите желае да промени информацията в този формуляр, информира за това пряко Постоянното бюро или, в случай че използва формуляра за профила на държавите в електронен вид - пряко прави необходимата промяна. Тя информира същевременно и Комисията.
Член 10
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Съставено в Люксембург на 9 юни 2011 година.
BESLUIT VAN DE RAAD
van 9 juni 2011
betreffende de goedkeuring, namens de Europese Unie, van het Verdrag van ’s Gravenhage van 23 november 2007 inzake de internationale inning van levensonderhoud ten behoeve van kinderen en andere familieleden
(2011/432/EU)
DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie, en met name artikel 81, lid 3, eerste alinea, juncto artikel 218, lid 6, tweede alinea, onder b), en artikel 218, lid 8, tweede alinea, eerste zin,
Gezien het voorstel van de Europese Commissie,
Gezien het advies van het Europees Parlement (1),
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
De Unie werkt aan de totstandbrenging van een gemeenschappelijke justitiële ruimte die is gebaseerd op het beginsel van wederzijdse erkenning van beslissingen.
(2)
Het Verdrag van ’s Gravenhage van 23 november 2007 inzake de internationale inning van levensonderhoud ten behoeve van kinderen en andere familieleden („het verdrag”) is een stevige basis voor de totstandbrenging van een wereldwijd systeem van administratieve samenwerking en voor de erkenning en tenuitvoerlegging van beslissingen en regelingen inzake levensonderhoud, aangezien het voorziet in kosteloze rechtsbijstand bij vrijwel alle vorderingen inzake levensonderhoud ten behoeve van kinderen en in een vereenvoudigde erkennings- en tenuitvoerleggingsprocedure.
(3)
Op grond van artikel 59 van het verdrag kunnen regionale organisaties voor economische integratie zoals de Unie het verdrag ondertekenen, aanvaarden of goedkeuren of tot het verdrag toetreden.
(4)
De aangelegenheden die door het verdrag worden geregeld, worden ook behandeld door Verordening (EG) nr. 4/2009 van de Raad van 18 december 2008 betreffende de bevoegdheid, het toepasselijke recht, de erkenning en de tenuitvoerlegging van beslissingen, en de samenwerking op het gebied van onderhoudsverplichtingen (2). Zoals overeengekomen bij de vaststelling van Besluit 2011/220/EU van de Raad (3) betreffende de ondertekening van het verdrag, dient de Unie het verdrag alleen goed te keuren en haar bevoegdheid uit te oefenen in alle aangelegenheden die erdoor worden geregeld. Het verdrag zou derhalve bindend moeten zijn voor de lidstaten doordat de Unie het goedkeurt.
(5)
Bij de goedkeuring van het verdrag dient de Unie daarom de bevoegdheidsverklaring krachtens artikel 59, lid 3, van het verdrag af te leggen.
(6)
Tevens dient de Unie bij de goedkeuring van het verdrag, krachtens respectievelijk de artikelen 62 en 63 van het verdrag, alle voorbehouden te maken en verklaringen af te leggen die zij noodzakelijk acht.
(7)
De Unie dient in dit verband overeenkomstig artikel 2, lid 3, van het verdrag te verklaren dat zij de toepassing van de hoofdstukken II en III van het verdrag zal uitbreiden tot onderhoudsverplichtingen tussen echtgenoten en ex-echtgenoten. Zij dient tegelijkertijd een unilaterale verklaring af te leggen waarin zij zich ertoe verbindt in een latere fase te onderzoeken of het toepassingsgebied niet nog verder kan worden uitgebreid.
(8)
De Unie dient het in artikel 44, lid 3, van het verdrag bedoelde voorbehoud inzake de voor mededelingen tussen de centrale autoriteiten aanvaarde talen te maken. De lidstaten die wensen dat de Unie dat voorbehoud te hunnen aanzien maakt, dienen de Commissie er vooraf van in kennis te stellen, met opgave van de tekst van het voorbehoud.
(9)
De Unie dient de in artikel 11, lid 1, onder g), en artikel 44, leden 1 en 2, van het verdrag bedoelde verklaringen af te leggen. De lidstaten die wensen dat de Unie dit voorbehoud te hunnen aanzien maakt, dienen de Commissie er vooraf van in kennis te stellen, met opgave van de tekst van het voorbehoud.
(10)
Een lidstaat die later het hem betreffende voorbehoud in bijlage II wenst in te trekken, of de hem betreffende verklaring in bijlage III wenst te wijzigen of in te trekken of in bijlage III een hem betreffende verklaring wenst toe te voegen, dient de Raad en de Commissie daarvan in kennis te stellen. De Unie dient zich vervolgens te belasten met de vereiste kennisgeving aan de depositaris.
(11)
De lidstaten dienen de Commissie mee te delen welke centrale autoriteiten zij overeenkomstig artikel 4, lid 3, van het verdrag hebben aangewezen, en haar de informatie betreffende de in artikel 57 van het verdrag bedoelde wetten, procedures en diensten te doen toekomen. De Commissie dient, zoals is voorgeschreven door het verdrag, die informatie op het moment dat de Unie haar akte van goedkeuring neerlegt, door te geven aan het Permanent Bureau van de Haagse Conferentie voor Internationaal Privaatrecht („het Permanent Bureau”).
(12)
Wanneer de lidstaten de Commissie de informatie over hun centrale autoriteiten en hun wetten, procedures en diensten verstrekken, dienen zij, zo mogelijk in de digitale versie, gebruik te maken van het landprofielformulier dat door de Haagse Conferentie voor Internationaal Privaatrecht wordt aanbevolen en bekendgemaakt.
(13)
Een lidstaat die later wijzigingen wil aanbrengen in de informatie betreffende de centrale autoriteit en betreffende de wetten, procedures en diensten, dient het Permanent Bureau hiervan rechtstreeks op de hoogte te stellen en de wijziging gelijktijdig aan de Commissie mee te delen.
(14)
Overeenkomstig artikel 3 van Protocol nr. 21 betreffende de positie van het Verenigd Koninkrijk en Ierland ten aanzien van de ruimte van vrijheid, veiligheid en recht, dat aan het Verdrag betreffende de Europese Unie en het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie is gehecht, nemen het Verenigd Koninkrijk en Ierland deel aan de vaststelling en de toepassing van dit besluit.
(15)
Overeenkomstig de artikelen 1 en 2 van Protocol nr. 22 betreffende de positie van Denemarken, dat aan het Verdrag betreffende de Europese Unie en het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie is gehecht, neemt Denemarken niet deel aan de vaststelling van dit besluit, dat niet bindend is voor, noch van toepassing is in deze lidstaat,
HEEFT HET VOLGENDE BESLUIT VASTGESTELD:
Artikel 1
Het Verdrag van ’s Gravenhage van 23 november 2007 inzake de internationale inning van levensonderhoud ten behoeve van kinderen en andere familieleden („het verdrag”) wordt namens de Europese Unie goedgekeurd.
De tekst van het verdrag is aan dit besluit gehecht.
Artikel 2
De voorzitter van de Raad wordt gemachtigd om de persoon (personen) aan te wijzen die bevoegd is (zijn) om, namens de Unie, de in artikel 58, lid 2, van het verdrag bedoelde akte neer te leggen.
Artikel 3
Bij het neerleggen van de in artikel 58, lid 2, van het verdrag bedoelde akte legt de Unie de in artikel 59, lid 3, van het verdrag bedoelde bevoegdheidsverklaring af.
De tekst van die verklaring staat in deel A van bijlage I bij dit besluit.
Artikel 4
1. Bij het neerleggen van de in artikel 58, lid 2, van het verdrag bedoelde akte verklaart de Unie overeenkomstig artikel 2, lid 3, van het verdrag dat zij de toepassing van de hoofdstukken II en III van het verdrag zal uitbreiden tot onderhoudsverplichtingen tussen echtgenoten en ex-echtgenoten.
De tekst van die verklaring staat in deel B van bijlage I bij dit besluit.
2. Bij het neerleggen van het in artikel 58, lid 2, van het verdrag bedoelde instrument, legt de Unie terzelfdertijd de unilaterale verklaring af waarvan de tekst in bijlage IV bij dit besluit staat.
Artikel 5
Bij het neerleggen van de in artikel 58, lid 2, van het verdrag bedoelde akte maakt de Unie het in artikel 44, lid 3, van het verdrag bedoelde voorbehoud betreffende de lidstaten die zich verzetten tegen het gebruik van het Frans of het Engels in de mededelingen tussen de centrale autoriteiten.
De tekst van dat voorbehoud staat in bijlage II bij dit besluit.
Artikel 6
Bij het neerleggen van de in artikel 58, lid 2, van het verdrag bedoelde akte legt de Unie de in artikel 11, lid 1, onder g), van het verdrag bedoelde verklaring af betreffende de door de lidstaten geëiste inlichtingen en documenten, de in artikel 44, lid 1, van het verdrag bedoelde verklaring betreffende de talen die door de lidstaten naast hun officiële talen worden aanvaard, en de in artikel 44, lid 2, van het verdrag bedoelde verklaring.
De tekst van die verklaringen staat in bijlage III bij dit besluit.
Artikel 7
1. Uiterlijk op 10 december 2012 delen de lidstaten de Commissie het volgende mee:
a)
de gegevens betreffende de overeenkomstig artikel 4, lid 3, van het verdrag aangewezen centrale autoriteiten, en
b)
de informatie betreffende de in artikel 57 van het verdrag bedoelde wetten, procedures en diensten.
2. Voor het verstrekken van de in lid 1 bedoelde inlichtingen aan de Commissie maken de lidstaten, zo mogelijk in de digitale versie, gebruik van het landprofielformulier dat door de Haagse Conferentie voor Internationaal Privaatrecht wordt aanbevolen en bekendgemaakt.
3. De Commissie stuurt de door de lidstaten ingevulde landprofielformulieren aan het Permanent Bureau van de Haagse Conferentie voor Internationaal Privaatrecht („het Permanent Bureau”) op het tijdstip waarop de Unie de in artikel 58, lid 2, van het verdrag bedoelde akte neerlegt.
Artikel 8
Een lidstaat die het hem betreffende voorbehoud in bijlage II wenst te wijzigen of in te trekken, of de hem betreffende verklaring in bijlage III wenst te wijzigen of in te trekken of in bijlage III een hem betreffende verklaring wenst toe te voegen, stelt de Raad en de Commissie in kennis van de gewenste intrekking, wijziging of toevoeging.
De Unie belast zich vervolgens met de in artikel 63, lid 2, van het verdrag bedoelde kennisgeving aan de depositaris.
Artikel 9
Een lidstaat die, nadat de Commissie het hem betreffende landprofielformulier heeft doorgestuurd, de daarin vervatte informatie wenst te wijzigen, deelt dit rechtstreeks mee aan het Permanent Bureau, of brengt zelf de verlangde wijziging aan in de digitale versie van het landprofielformulier indien de digitale versie is gebruikt. Hij stelt gelijktijdig de Commissie op de hoogte.
Artikel 10
Dit besluit treedt in werking op de dag waarop het wordt vastgesteld.
Gedaan te Luxemburg, 9 juni 2011.