ДИРЕКТИВА 2010/43/ЕС НА КОМИСИЯТА
от 1 юли 2010 година
за прилагане на Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на организационните изисквания, конфликтите на интереси, правилата за поведение, управлението на риска и съдържанието на споразумението между депозитар и управляващо дружество
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) (1), и по-специално член 12, параграф 3, член 14, параграф 2, член 23, параграф 6, член 33, параграф 6 и член 51, параграф 4 от нея,
като има предвид, че:
(1)
Тези правила и терминологията относно организационните изисквания, конфликтите на интереси и поведението следва във възможно най-голяма степен да бъдат приведени в съответствие със стандартите, въведени в областта на финансовите услуги по силата на Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно пазарите на финансови инструменти, за изменение на Директиви 85/611/ЕИО и 93/6/ЕИО на Съвета и Директива 2000/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 93/22/ЕИО на Съвета (2) и Директива 2006/73/ЕО на Комисията от 10 август 2006 година за прилагане на Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на организационните изисквания и условията за извършване на дейност от инвестиционните посредници и за даването на определения за целите на посочената директива (3). Това привеждане в съответствие, като отделя дължимото внимание на особеностите на стопанската дейност по колективно управление на портфейла, би позволило постигането на еднакви стандарти не само между различните сектори на финансови услуги, но също и сред дейността по управление на активи като цяло, където обхватът на някои изисквания по силата на Директива 2006/73/ЕО вече беше разширен от някои държави-членки, за да бъдат включени и дружества, управляващи ПКИПЦК.
(2)
Уместно е тези правила да бъдат приети под формата на директива, за да се осигури адаптирането на правоприлагащите разпоредби към особеностите на конкретния пазар и правна система във всяка държава-членка. Директивата ще позволи и да се постигне максимално съответствие с режима, създаден по силата на Директива 2006/73/ЕО.
(3)
Въпреки че заложените в настоящата директива принципи като цяло се отнасят за всички управляващи компании, те са достатъчно гъвкави да гарантират, че тяхното прилагане и надзорът по прилагане им от страна на компетентните органи отговарят и отчитат естеството, мащаба и сложността на дейността на управляващото дружество, както и разнообразието на дружествата, попадащи в обхвата на Директива 2009/65/ЕО, и различното естество на различните ПКИПЦК, които може да бъдат управлявани от управляващо дружество.
(4)
Доколкото е позволено от националното законодателство, управляващите дружества следва да могат да сключват споразумения с трети страни да извършват някои от техните дейности. Това следва да бъде съответно постановено в правоприлагащите правила. Управляващото дружество следва да извършва по-специално надлежна проверка, за да определи дали, като се имат предвид естеството на функциите, които трябва да бъдат извършени от трета страна, предприятието, извършващо тези дейности, може да се счита за квалифицирано и в състояние да извършва въпросните функции. Това предполага, че третата страна следва да спазва изискванията относно организацията и конфликтите на интереси във връзка с дейността, която трябва да бъде извършена. Също така управляващото дружество следва да провери дали третата страна е взела подходящи мерки, за да изпълни посочените изисквания, и трябва да следи ефективно дали третата страна съблюдава тези изисквания. Ако делегирано лице отговаря за прилагането на правилата относно делегираните дейности, същите изисквания по отношение на организацията и конфликтите на интереси следва да се прилагат във връзка с дейността по контрола на делегираните дейности. В хода на надлежната проверка управляващото дружество следва да бъде в състояние да отчете факта, че третата страна, на която са делегирани дейности, често ще бъде предмет на разпоредбите на Директива 2004/39/ЕО.
(5)
За да се избегне прилагането на различни стандарти по отношение на управляващите дружества и инвестиционните дружества, които не са определили управляващо дружество, последните следва да бъдат предмет на същите правила на поведение и разпоредби относно конфликтите на интереси и управлението на риска, както и управляващите дружества. Затова правилата на настоящата директива относно административните процедури и механизма за вътрешен контрол следва, като част от добрата практика, да се прилагат както към управляващите дружества, така и към инвестиционните дружества, които не са определили управляващо дружество, като се има предвид принципът на пропорционалността.
(6)
Съгласно Директива 2009/65/ЕО от управляващите дружества се изисква да имат ясни административни процедури. За да съблюдават това изискване управляващите дружества следва да изградят добре документирана организационна структура, на базата на която отговорностите са ясно набелязани и която осигурява добър обмен на информация между участващите страни. Управляващите дружества следва също да създадат такива системи за съхраняване на информация и за осигуряване на стопанска приемственост, които да им позволят да изпълняват своите задължения, в случай че техните дейности се извършват от трети страни.
(7)
Управляващите дружества следва да поддържат необходимите ресурси по-специално за наемане на персонал с необходимите умения, знания и опит, за да могат да изпълняват техните задължения.
(8)
По отношение на процедурите за сигурността при обработване на данните и задължението за възпроизвеждане на всички трансакции, свързани с ПКИПЦК, управляващото дружество следва да разполага с организация, която му позволява навременно и вярно регистриране на всяка трансакция, извършена от името на ПКИПЦК.
(9)
Счетоводното отчитане е една от най-важните области на администрирането на ПКИПЦК. Затова е от изключително значение счетоводните процедури да бъдат допълнително конкретизирани в правоприлагащото законодателство. Следователно настоящата директива следва да утвърди принципа, че всички активи и задължения на ПКИПЦК или на неговите инвестиционни подразделения могат да бъдат пряко идентифицирани и че следва да се поддържат отделни сметки. Освен това, когато съществуват различни класове акции, например в зависимост от равнището на управленските такси, следва да бъде възможно нетната стойност на активите на тези различни класове да бъде директно извлечена от счетоводните отчети.
(10)
Ясното разпределяне на отговорностите на висшето ръководство и на звеното по надзора са от основно значение за прилагането на подходящия механизъм за вътрешен контрол, както се изисква по силата на Директива 2009/65/ЕО. Това предполага, че висшето ръководство следва да бъде отговорно за изпълнението на общата инвестиционна политика, както се посочва в Регламент (ЕС) № 583/ 2010 на Комисията от 1 юли 2010 година за прилагане на Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на ключовата информация за инвеститорите и условията, които трябва да бъдат изпълнени при предоставяне на ключовата информация за инвеститорите или на проспекта посредством траен носител, различен от хартия, или интернет страница (4). Висшето ръководство следва също да носи отговорността за инвестиционните стратегии, които представляват общите показатели за стратегическото разпределяне на активи на ПКИПЦК, и за инвестиционните техники, необходими за правилното и ефективно прилагане на инвестиционната стратегия. Ясното разпределяне на отговорностите следва да осигури наличието на адекватен контрол, така че да гарантира, че активите на ПКИПЦК са инвестирани съгласно правилата на фонда или учредителните документи и действащите правни разпоредби и че са спазени ограниченията на риска за всяко ПКИПЦК. Разпределянето на отговорностите следва да съответства на ролята и отговорностите на висшето ръководство и на звеното по надзора по силата на действащото национално законодателство и кодекса за корпоративно управление. Възможно е във висшето ръководство да участват част или всички членове на Съвета на директорите.
(11)
Необходими са постоянно звено за проверка на съответствието и звено за вътрешен одит, за да се гарантира, че управляващо дружество има адекватен механизъм за контрол. Звеното за съответствие следва да бъде изградено по начин, който да гарантира, че може да се открие всякакъв риск от пропуск на управляващото дружество да спази своите задължения по силата на Директива 2009/65/ЕО. Звеното за одита следва да има за цел да проверява и оценява различните процедури по контрола и административните мерки, които управляващото дружество е въвело.
(12)
Необходимо е да се позволи на управляващите дружества известна гъвкавост при изграждането на организацията във връзка с управлението на риска. Дори ако съществуването на отделно звено за управление на риска не е уместно или неоправдано, управляващото дружество следва да бъде в състояние да демонстрира, че специфичните предпазни мерки срещу конфликти на интереси позволяват независимо извършване на дейностите по управление на риска.
(13)
По силата на Директива 2009/65/ЕО управляващите дружества трябва да приемат правила относно личните трансакции. В съответствие с Директива 2006/73/ЕО управляващите дружества следва да не позволяват на своите служители, които са предмет на конфликти на интереси или притежават вътрешна информация по смисъла на Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 година относно търговията с вътрешна информация и манипулирането на пазара (пазарна злоупотреба) (5), да извършват лични трансакции, които са в резултат на злоупотреба с информация, която са придобили във връзка с професионалната си дейност.
(14)
По силата на Директива 2009/65/ЕО управляващите дружества са задължени да гарантират, че всяка трансакция във връзка с портфейл, включващ ПКИПЦК, може да бъде възпроизведена на базата на произхода ѝ, страните по нея, нейното естество и времето и мястото, на което е извършена. Следователно е необходимо да се определят изискванията за записване на портфейлни трансакции и за записване и откупуване на поръчки.
(15)
По силата на Директива 2009/65/ЕО управляващите дружества са задължени да разполагат с подходящи механизми за гарантиране на справедливо третиране на ПКИПЦК в случай на неизбежен конфликт на интереси. Затова управляващите дружества следва да създадат условия при такива обстоятелства висшето ръководство или друг компетентен вътрешен орган на управляващото дружество да бъдат незабавно информирани, за да могат да вземат необходимото решение за осигуряване на справедливо третиране на ПКИПЦК и неговите притежатели на дялове.
(16)
От управляващите дружества следва да се изисква да приемат, прилагат и поддържат ефективна и адекватна стратегия за упражняване на правото на глас, свързано с финансовите инструменти, държани от управляваното от тях ПКИПЦК, с оглед да се гарантира, че такива права се упражняват в изключителния интерес на ПКИПЦК. Информацията относно стратегията и нейното прилагане следва да бъда свободно достъпна за инвеститорите, включително на интернет страница. При определени обстоятелства решение да не се упражни правото на глас би могло да се счита, че е в изключителния интерес на ПКИПЦК в зависимост от неговата инвестиционна стратегия. Не следва обаче да се изключва възможността самото инвестиционно дружество да гласува или да даде конкретни инструкции на своето управляващо дружество за това как да гласува.
(17)
Задължението за уведомяване на висшето ръководство или на друг компетентен вътрешен орган на управляващото дружество, за да могат да вземат необходимите решения, следва да не ограничава задължението на управляващите дружества и ПКИПЦК да докладват например в своите периодични отчети за ситуации, при които организационните и административните мерки за конфликти на интереси не са достатъчно адекватни, за да гарантират в разумна степен на увереност предотвратяването на риска от увреждане на интереси. В тези отчети следва да се обяснява и аргументира решението, взето от управляващото дружество - дори ако е взето решение да не се предприемат никакви действия - като се вземат предвид вътрешните политики и процедури, въведени с цел констатиране, предотвратяване и управление на конфликти на интереси.
(18)
По силата на Директива 2009/65/ЕО управляващите дружества са задължени да действат в най-добрия интерес на управляваните от тях ПКИПЦК и на целостта на пазара. Някои видове поведение, като избор на пазарен момент и късно търгуване, могат да имат отрицателен ефект върху притежателите на дялове и могат да застрашат функционирането на пазара. Затова управляващите дружества следва да приемат подходящи процедури за предотвратяване на злоупотреби. Освен това, отчитайки инвестиционните цели и политиката на ПКИПЦК, управляващите дружества следва да въведат подходящи процедури за предпазване от неоснователни такси и дейности като прекалено търгуване.
(19)
Управляващите дружества следва да действат и в най-добрия интерес на ПКИПЦК, когато пряко изпълняват поръчки за търгуване от името на управляваното от тях ПКИПЦК или ги предават на трети страни. Когато изпълняват поръчки от името на ПКИПЦК, управляващите дружества следва да предприемат всички разумни стъпки да получат възможно най-добрия резултат за ПКИПЦК, отчитайки цената, разходите, скоростта, вероятността от изпълнение и сетълмент, размера и естеството на поръчката или всеки друг въпрос, свързан с изпълнението на поръчката.
(20)
Необходимо е да се определят правила относно обработването на поръчките, за да се гарантира, че управляващите дружества действат с надлежното умение, грижа и внимание в най-добрия интерес на управляваното от тях ПКИПЦК, както се изисква съгласно Директива 2009/65/ЕО.
(21)
Някои такси, комисионни или непарични ползи, които могат да бъдат заплатени на управляващо дружество или то да заплати, следва да не бъдат разрешени, тъй като могат да окажат въздействие върху съблюдаването на изискванията, предвидени в Директива 2009/65/ЕО, а именно че управляващото дружество следва да действа честно, справедливо и професионално в съответствие с най-добрия интерес на ПКИПЦК. Затова е необходимо да се определят ясни правила, определящи случаите, в които заплащането на такси, комисионни и непарични ползи не се разглеждат като нарушаване на тези принципи.
(22)
Трансграничните дейности на управляващото дружество създават нови предизвикателства, свързани с отношението между управляващото дружество и депозитара на ПКИПЦК. С цел да се осигури необходимата правна сигурност, основните елементи на споразумението между депозитара на ПКИПЦК и управляващото дружество, когато последното е установено в държава-членка, различна от държавата-членка по произход на ПКИПЦК, следва да бъдат уточнени в настоящата директива. Като се има предвид необходимостта това споразумение да изпълнява правилно своите цели, е важно в случай на конфликт на закони да се предвидят правила, които представляват дерогация от членове 3 и 4 от Регламент (ЕО) № 593/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 година относно приложимото право към договорни задължения (Рим I) (6), по такъв начин, че действащото по отношение на това споразумение законодателство следва да бъде законодателството на държавата-членка по произход на ПКИПЦК.
(23)
В Директива 2009/65/ЕО се съдържа задължение да се конкретизират критериите за оценка на адекватността на процеса на управление на риска от страна на управляващото дружество. Тези критерии се фокусират върху установяването на адекватна и документирана политика за управление на риска, която да бъде използвана от управляващите дружества. Тази политика следва да позволи на управляващите дружества да оценяват рисковете, свързани с поверените им портфейли, и приноса на тези отделни рискове за профила на общия портфейлен риск. Политиката за управление на риска следва да бъде организирана по начин, който е адекватен и отговаря на естеството, размера и сложността на дейностите на дружеството и на управляваното от него ПКИПЦК.
(24)
Периодичното оценяване, наблюдаване и преглед на политиката за управление на риска от страна на управляващите дружества е критерий също за оценка на адекватността на процеса за управление на риска. Този критерий включва и преглед на ефективността на мерките, предприети за отстраняване на слабостите в процеса за управление на риска.
(25)
Като основен елемент на критериите за оценяване на целесъобразността на процесите за управление на риска следва управляващите дружества да приемат пропорционални и ефективни техники за измерване на риска с цел да се измерват по всяко време рисковете, на които управляваните от тях ПКИПЦК са или могат да бъдат изложени. Тези изисквания се основават на общоприети практики, договорени между компетентните органи на държавите-членки. Те включват както количествени мерки по отношение на количествено измерими рискове, така и качествени методи. Системите за обработка на електронни данни и инструментите, използвани за изчисляване на количествените мерки, следва да бъдат взаимно интегрирани или вградени в гишетата за обслужване и счетоводните програми. Техниките за управление на риска следва да спомагат за правилното измерване на рисковете в периодите на засилена нестабилност на пазара и да бъдат преразглеждани, когато е необходимо, в интерес на притежателите на дялове. Те следва да позволяват правилна оценка на концентрацията и взаимовръзката на съответните рискове на нивото на портфейла.
(26)
Целта на работещата система за управление на риска е определените в Директива 2009/65/ЕО инвестиционни ограничения, като ограниченията върху глобалния риск и риска от контрагента да бъдат спазвани от управляващите дружества. Затова следва да бъдат определени критерии за изчисляване на глобалния риск и риска от контрагента.
(27)
При определянето на тези критерии е необходимо в настоящата директива да се уточни начинът, по който глобалният риск може да бъде изчислен, включително използването на подхода за задълженията, подхода на стойността под риск, или усъвършенствани методики за изчисляване на риска. Следва да бъдат определени и основните елементи на методиката, според която управляващото дружество ще изчислява риска от контрагента. При прилагането на тези правила следва да се отчетат условията, при които се използват тези методики, включително принципите, които трябва да се прилагат по отношение на споразумения за обезпечения, с цел да се намали експозицията на ПКИПЦК към риска от контрагента, както и използването на споразумения за хеджиране и нетиране, изработени от компетентни органи, работещи в рамките на Европейски комитет на регулаторите на ценни книжа.
(28)
Съгласно Директива 2009/65/ЕО управляващите дружества са задължени да прилагат процес за правилната и независима оценка на стойността на извънборсовите деривативи. Затова настоящата директива определя подробни правила за този процес в съответствие с Директива 2007/16/ЕО на Комисията oт 19 март 2007 година за изпълнение на Директива 85/611/ЕИО на Съвета относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) във връзка с изясняването на някои определения (7). Като част от добрите практики управляващите дружества следва да прилагат тези изисквания към инструментите, които излагат ПКИПЦК на оценъчен риск, подобен на този, характерен за извънборсовите деривативи, като например риска, свързан с неликвидността на продукта и/или сложността на структурата при изплащане инвеститорите. Съответно управляващите дружества следва да въведат организационни мерки и процедури, отговарящи на изискванията на член 44, за оценка на по-малко ликвидни или сложни прехвърлими ценни книжа и инструменти от паричния пазар, които изискват използването на методи за оценка, основаващи се на модел.
(29)
Съгласно Директива 2009/65/ЕО управляващото дружество се задължава да предоставя на съответните компетентни органи информация относно видовете деривативни инструменти, в които са инвестирали ПКИПЦК, основните рискове, които те носят, както и действащи количествени ограничения и методи, използвани за изчисляване на рисковете, свързани с тези трансакции. Необходимо е да се конкретизират съдържанието и процедурата, която управляващото дружество трябва да следва при изпълнение на това задължение.
(30)
Комитетът на европейските регулатори на ценни книжа, създаден с Решение 2009/77/ЕО на Комисията (8), е консултиран по техническите въпроси.
(31)
Мерките, предвидени в настоящата директива, са съгласувани с мнението на Комитета на европейските регулатори на ценни книжа,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ГЛАВА I
ПРЕДМЕТ, ПРИЛОЖНО ПОЛЕ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Предмет
Настоящата директива установява правилата за прилагане на Директива 2009/65/ЕО:
1.
конкретизиращи процедурите и организационните мерки, както са посочени в член 12, параграф 1, втора алинея, буква а), и структурата и организационните изисквания за минимизиране на конфликтите на интереси съгласно член 12, параграф 1, втора алинея, буква б);
2.
установяващи критериите за честна и лоялна дейност, с необходимите умения, грижа и внимание в най-добрия интерес на ПКИПЦК и критериите за определяне на вида конфликт на интереси, конкретизиращи принципите, необходими за гарантиране на ефективното използвано на ресурсите, определяне на стъпките за установяване, предотвратяване, управление или разкриване на конфликти на интереси съгласно член 14, параграфи 1 и 2;
3.
относно конкретната информация, която трябва да бъде включена в споразуменията между депозитара и управляващото дружество в съответствие с член 23, параграф 5 и член 33, параграф 5, и
4.
относно предвидения в член 51, параграф 1 процес за управление на риска, по-специално критерии за оценка на адекватността на процеса за управление на риска, прилаган от управляващото дружество, както и на политиката и процесите за управление на риска, и на организационните мерки, процесите и техниките за измерване и управление на риска, свързани с тези критерии.
Член 2
Приложно поле
1. Настоящата директива се прилага по отношение на управляващи дружества, извършващи дейност по управление на предприятие за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК), както е посочено в член 6, параграф 2 от Директива 2009/65/ЕО.
Глава V от настоящата директива се прилага и по отношение на депозитарите, които упражняват задълженията си съгласно разпоредбите на глава IV и раздел 3 от глава V от Директива 2009/65/ЕО.
2. Разпоредбите на настоящата глава, на член 12 от глава II и на глави III, IV и VI се прилагат mutatis mutandis по отношение на инвестиционните дружества, които не са определили управляващо дружество съгласно Директива 2009/65/ЕО.
В тези случай под „управляващо дружество“ се разбира „инвестиционно дружество“.
Член 3
Определения
За целите на директивата се прилагат следните определения в допълнение към определенията от Директива 2009/65/ЕО:
1.
„клиент“ означава физическо или юридическо лице, или всяко друго предприятие, включващо ПКИПЦК, което получава от управляващо дружество услугата по колективно управление на портфейл или услуги съгласно член 6, параграф 3 от Директива 2009/65/ЕО;
2.
„притежател на дялове“ означава физическо или юридическо лице, притежаващо един или повече дялове в ПКИПЦК;
3.
„заинтересовано лице“ във връзка с управляващо дружество означава едно от следните лица:
а)
директор, съдружник или подобно лице, или управител на управляващо дружество;
б)
служител на управляващо дружество, както и всяко друго физическо лице, чиито услуги са на разположение и под контрола на управляващото дружество, и което участва в колективното управление на портфейла от страна на управляващото дружество;
в)
физическо лице, което участва пряко в предоставянето на услуги на управляващото дружество по силата на споразумение за делегиране на трета страна за целите на колективното управление на портфейла от страна на управляващото дружество;
4.
„висше ръководство“ означава лицето или лицата, които фактически управляват стопанската дейност на управляващо дружество съгласно член 7, параграф 1, буква б) от Директива 2009/65/ЕО;
5.
„съвет на директорите“ означава съвета на директорите на управляващото дружество;
6.
„звено с функции по надзора“ означава съответните лица или орган(и), отговарящ(и) за надзора върху висшето ръководство и за оценката и периодическия преглед на адекватността и ефективността на процеса за управление на риска и на политиките, организацията и процедурите, одобрени за нуждите на спазване на задълженията по силата на Директива 2009/65/ЕО;
7.
„риск от контрагента“ означава риска от загуба за ПКИПЦК, в случай че контрагентът по трансакцията не изпълни своите задължения преди окончателния сетълмент на паричния поток от трансакцията;
8.
„ликвиден риск“ означава риска, че позиция в портфейла от ПКИПЦК не може да бъде продадена, ликвидирана или приключена при ограничени разходи в рамките на подходящо кратък срок и следователно е нарушена възможността ПКИПЦК да изпълнява по всяко време член 84, параграф 1 от Директива 2009/65/ЕО;
9.
„пазарен риск“ означава риска от загуба за ПКИПЦК в резултат на движение в пазарната стойност на позициите в портфейла на ПКИПЦК, дължащо се на промени в пазарните променливи като лихвени проценти, чуждестранни обменни курсове, цени на акциите и суровините или кредитоспособността на даден емитент;
10.
„оперативен риск“ означава риска от загуба за ПКИПЦК в резултат на неадекватни вътрешни процеси и пропуски по отношение на хората и системите на управляващото дружество или от външни събития и включва правен и документен риск, както и риск, свързан с процедурите на търгуване, сетълмент и оценка, извършвани от името на ПКИПЦК.
Понятието „съвет на директорите“, определено в първи параграф, точка 5 не включва надзорния съвет, ако управляващите дружества имат двустепенна структура, състояща се от съвет на директорите и надзорен съвет.
ГЛАВА II
АДМИНИСТРАТИВНИ ПРОЦЕДУРИ И КОНТРОЛЕН МЕХАНИЗЪМ
(Член 12, параграф 1, буква а) и член 14, параграф 1, буква в) от Директива 2009/65/ЕО)
РАЗДЕЛ 1
Общи принципи
Член 4
Общи изисквания относно процедурите и организацията
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да отговарят на следните изисквания:
а)
да установят, прилагат и поддържат процедури за вземане на решение и организационна структура, която ясно и документирано определя системите за отчитане и разпределя функциите и отговорностите;
б)
да гарантират, че съответните лица са запознати с процедурите, които трябва да се спазват за правилното изпълнение на техните служебни задължения;
в)
да установят, прилагат и поддържат адекватни механизми за вътрешен контрол, предназначени да осигурят спазването на решенията и процедурите на всички равнища на управляващото дружество;
г)
да установят, прилагат и поддържат ефективно вътрешно докладване и съобщаване на информация на всички съответни нива в управляващото дружество, както и ефективен информационен обмен с участващата трета страна;
д)
да поддържат редовно съответната документация за своята стопанска дейност и вътрешна организация.
Държавите-членки следят управляващите дружества да отчитат естеството, размера и сложността на стопанската дейност на управляващото дружество, както и естеството, и обхвата на услугите и дейностите, извършвани в хода на тази стопанска дейност.
2. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да установят, прилагат и поддържат системи и процедури, които осигуряват сигурността, целостта и поверителността на информацията в зависимост от нейния характер.
3. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да установят, прилагат и поддържат адекватна политика за непрекъснатост на стопанската дейност, която има за цел, в случай на пропуски в техните системи и процедури, да предпази основната информация и функции, както и да поддържа услугите и дейностите или, когато това е невъзможно, своевременното възстановяване на информацията и функциите и своевременното възобновяване на техните услуги и дейности.
4. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да установят, прилагат и поддържат счетоводни политики и процедури, които им позволяват при искане от страна на компетентния орган да му предоставят своевременно финансовите отчети, които отразяват вярно и действително картината на тяхното финансово положение и които спазват всички приложими счетоводни стандарти и норми.
5. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да наблюдават и редовно да оценяват адекватността и ефективността на своите системи, на механизмите за вътрешен контрол и организация, установени в съответствие с параграфи 1-4, както и да предприемат подходящи мерки за отстраняване на евентуални недостатъци.
Член 5
Ресурси
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да наемат персонал, притежаващ необходимите умения, знания и опит за изпълнение на възложените им отговорности.
2. Държавите-членки гарантират, че управляващите дружества разполагат с необходимите ресурси и експертен опит, които им позволяват да наблюдават ефективно дейностите, извършвани от трети страни на базата на споразумение с управляващото дружество, особено по отношение на управлението на произтичащия от тези споразумения риск.
3. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да гарантират, че изпълнението на повече от една функция от заинтересовани лица не възпрепятства и не е възможно да възпрепятства тези заинтересовани лица да изпълняват всяка отделна функция правилно, честно и професионално.
4. За целите на параграфи 1, 2 и 3 държавите-членки следят управляващите дружества да отчитат естеството, мащаба и сложността на стопанската дейност на управляващото дружество, както и естеството, и обхвата на услугите и дейностите, извършвани в хода на тази стопанска дейност.
РАЗДЕЛ 2
Административни и счетоводни процедури
Член 6
Обработка на жалби
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да установят, прилагат и поддържат ефективни и прозрачни процедури за разумното и бързо обработване на подадени от инвеститорите оплаквания.
2. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да създадат условия за документирането на всяко оплакване и мерките, предприети за неговото разрешаване.
3. Инвеститорите имат право да подават оплаквания безплатно. Информацията относно посочените в параграф 1 процедури се предоставя безплатно на инвеститорите.
Член 7
Обработване на електронни данни
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да създадат подходящи условия за необходимите електронни системи, които да способстват за своевременното и правилно документиране на всяка трансакция от портфейла или на поръчките за записване или за откупуване в изпълнение на членове 14 и 15.
2. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да осигурят високо ниво на сигурност по време на обработката на електронните данни, както и целостта и поверителността на записаната информация, когато е необходимо.
Член 8
Счетоводни процедури
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да използват счетоводни политики и процедури, както се посочва в член 4, параграф 4, за да осигурят защитата на притежателите на дялове.
Счетоводното отчитане на ПКИПЦК се извършва по начин, който позволява всички активи и пасиви да бъдат директно идентифицирани по всяко време.
Ако ПКИПЦК има различни инвестиционни подразделения, се поддържат отделни сметки за тези инвестиционни подразделения.
2. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да използват счетоводни политики и процедури, установени, прилагани и поддържани в съответствие със счетоводните правила на държавата-членка по произход на ПКИПЦК, които да гарантират, че нетната стойност на актива на всяко ПКИПЦК е правилно изчислена въз основа на счетоводното отчитане и че поръчките за записване или за откупуване могат да бъдат правилно извършвани въз основа на тази нетна стойност на актива.
3. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да установят подходящи процедури за правилно и точно оценяване на активите и задълженията на ПКИПЦК в съответствие с действащите правила, посочени в член 85 от Директива 2009/65/ЕО.
РАЗДЕЛ 3
Механизми за вътрешен контрол
Член 9
Контрол от страна на висшето ръководство и звеното с функции по надзора
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества при вътрешно разпределение на функциите да възложат на висшето ръководство и при необходимост на звеното по надзора отговорността за спазването от страна на управляващото дружество на задълженията му по силата на Директива 2009/65/ЕО.
2. Управляващото дружество гарантира, че висшето ръководство:
а)
отговаря за изпълнението на общата инвестиционна политика за всяко управлявано ПКИПЦК, както е описано съответно в проспекта, правилника на фонда или учредителните инструменти на инвестиционното дружество;
б)
контролира одобрението на инвестиционните стратегии за всяко управлявано ПКИПЦК;
в)
отговаря за това управляващото дружество да разполага с постоянно и ефективно звено за проверка на съответствието, както се посочва в член 10, дори ако тази функция се изпълнява от трета страна;
г)
осигурява и проверява периодично дали общата инвестиционна политика, инвестиционните стратегии и ограниченията на риска за всяко управлявано ПКИПЦК се прилагат и спазват правилно и ефективно, дори ако функцията по управление на риска се изпълнява от трети страни;
д)
одобрява и преглежда периодично адекватността на вътрешните процедури за вземането на инвестиционни решения за всяко управлявано ПКИПЦК, за да се гарантира, че тези решения отговарят на одобрените инвестиционни стратегии;
е)
одобрява и разглежда периодично политиката за управление на риска и организацията, процесите и техниките за прилагане на тази политика, както се посочва в член 38, включително системата за ограничаване на риска за всяко управлявано ПКИПЦК.
3. Управляващото дружество гарантира също, че висшето му ръководство и, по целесъобразност, звеното по надзора:
а)
оценяват и периодично разглеждат ефективността на политиките, организацията и процедурите, установени с цел спазване на задълженията по Директива 2009/65/ЕО;
б)
вземат подходящи мерки за отстраняване на слабостите.
4. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да създадат необходимите условия техният старши ръководен състав да получава регулярно и най-малко веднъж годишно писмени отчети относно спазването, вътрешния одит и управлението на риска, в които се посочва конкретно дали са предприети подходящи коригиращи мерки в случай на пропуски.
5. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да създадат необходимите условия тяхното висше ръководство да получава регулярно доклади относно изпълнението на инвестиционните стратегии и на вътрешните процедури за вземане на инвестиционни решения, както е посочено в параграф 2, букви б) - д).
6. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да създадат необходимите условия звеното с функции по надзора, ако има такова, да получава редовни писмени доклади по въпросите от параграф 4.
Член 10
Постоянно звено за проверка на съответствието
1. Държавите-членки гарантират, че управляващите дружества установяват, прилагат и поддържат адекватни политики и процедури за установяване на всеки риск от неспазване от страна на управляващото дружество на неговите задължения съгласно Директива 2009/65/ЕО, както и свързаните с това рискове, както и че въвеждат адекватни мерки и процедури, предназначени да сведат до минимум този риск и да позволят на компетентните органи да упражнят ефективно своите правомощия по посочената директива.
Държавите-членки следят управляващите дружества да отчитат естеството, мащаба и сложността на стопанската дейност на управляващото дружество, както и естеството и обхвата на услугите и дейностите, извършвани в хода на тази стопанска дейност.
2. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да установят и поддържат постоянно и ефективно звено по съответствието, което функционира независимо и което има следните отговорности:
а)
да наблюдава и редовно да оценява адекватността и ефективността на въведените в съответствие с параграф 1 мерки, политики и процедури, както и на действията, предприетите за отстраняване на всички пропуски при спазването на задълженията от страна на управляващото дружество;
б)
да консултира и оказва съдействие на заинтересованите лица, отговорни за изпълнението на услугите и дейностите за спазване на задълженията на управляващото дружество по Директива 2009/65/ЕО.
3. С цел да се осигури правилното и независимо изпълнение на посочените в параграф 2 задължения от страна на звеното за проверка на съответствието, управляващите дружества гарантират, че са спазени следните условия:
а)
звеното за проверка на съответствието трябва да разполага с необходимите правомощия, средства, умения и достъп до цялата съответстваща информация;
б)
служителят за проверка на съответствието трябва да бъде назначен и да отговаря за звеното за проверка на съответствието, както и за редовното докладване пред висшето ръководство, поне веднъж годишно, относно въпросите на съответствието, в които се посочва по-специално дали са предприети подходящи коригиращи мерки в случай на недостатъци;
в)
заинтересованите лица, участващи в звеното за проверка на съответствието, не трябва да участват в изпълнението на контролираните от тях услуги или дейности;
г)
начинът на определяне на възнаграждението на заинтересованите лица, участващи в звеното за проверка на съответствието, не трябва да компрометира тяхната обективност и не трябва да поражда възможност за това.
Независимо от това управляващото дружество не е длъжно да спазва буква в) или г) от първа алинея, ако то може да докаже, че с оглед естеството, размера или сложността на неговата стопанска дейност, както и на характера и обхвата на инвестиционните услуги и дейности, това изискване не е оправдано и че работата на звеното за проверка на съответствието продължава да бъде ефективна.
Член 11
Постоянно звено за вътрешен одит
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества, когато това е необходимо и пропорционално с оглед естеството, мащаба и сложността на тяхната стопанска дейност, както и естеството и обхвата на дейностите по колективно управление на портфейла, извършвани в хода на такава стопанска дейност, да установят и поддържат звено за вътрешен одит, което е обособено и независимо от другите звена и дейности на управляващото дружество.
2. Посоченото в параграф 1 звено за вътрешен одит има следните отговорности:
а)
формулиране, прилагане и поддържане на план за одитиране с цел проверка и оценка на адекватността и ефективността на системите на управляващото дружество, на механизмите за вътрешен контрол и другите мерки;
б)
издаване на препоръки въз основа на работата, извършена в съответствие с буква а);
в)
проверка на съответствието с посочените в буква б) препоръки;
г)
докладване във връзка с въпроси, свързани с вътрешния одит, в съответствие с член 9, параграф 4.
Член 12
Постоянно звено за управление на риска
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да създадат и поддържат постоянно звено за управление на риска.
2. Посоченото в параграф 1 постоянно звено за управление на риска е независимо в йерархическо и функционално отношение от оперативните единици.
Държавите-членки могат обаче да позволят управляващите дружества да приложат дерогация от това задължение, ако дерогацията е подходяща и отговаря на естеството, мащаба и сложността на дейността на управляващото дружество и на управляваното от него ПКИПЦК.
Управляващото дружество следва да бъде в състояние да докаже, че са въведени подходящи предпазни мерки срещу конфликти на интереси, с което да се позволи независимото функциониране на дейностите по управление на риска, и че неговият процес за управление на риска отговаря на изискванията на член 51 от Директива 2009/65/ЕО.
3. Постоянното звено за управление на риска:
а)
изпълнява политиката и процедурите по управление на риска;
б)
гарантира съответствие със системата за ограничаване на риска на ПКИПЦК, включително законовите ограничения относно глобалния риск и риска от контрагента съгласно членове 41, 42 и 43;
в)
консултира съвета на директорите относно определянето на рисковия профил на всяко управлявано ПКИПЦК;
г)
докладва редовно пред съвета на директорите и звеното с функции по надзора, ако съществува такова, относно:
i)
съответствието между съществуващата степен на риск, поет от всяко управлявано ПКИПЦК, и одобрените рискови профили за това ПКИПЦК;
ii)
съблюдаването от страна на всяко управлявано ПКИПЦК на съответните системи за ограничаване на риска;
iii)
адекватността и ефективността на процеса за управление на риска, като посочва по-специално дали са предприети подходящи коригиращи мерки в случай на недостатъци;
д)
докладва редовно пред висшето ръководство, излагайки степента на риск, поет от всяко управлявано ПКИПЦК, и всякакво действително или очаквано нарушаване на ограниченията, с което да осигури вземането на навременни и подходящи действия;
е)
извършва преглед и осигурява подкрепа, ако е необходимо, на организацията и процедурите за оценка на извънборсовите деривативи, както се посочва в член 44.
4. Постоянното звено за управление на риска разполага с необходимите правомощия и достъп до съответната информация, необходима за изпълнение на посочените в параграф 3 задачи.
Член 13
Лични трансакции
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да формулират, прилагат и поддържат адекватна организация с цел предотвратяване извършването на следните дейности от страна на заинтересовано лице, участващо в дейности, които може да породят конфликт на интереси, или имащо достъп до вътрешна информация по смисъла на член 1, параграф 1 от Директива 2003/6/ЕО или до друга поверителна информация, свързана с ПКИПЦК или с трансакции на ПКИПЦК по силата на дейността, която извършва от името на управляващото дружество:
а)
извършване на лична трансакция, която отговаря на поне един от следните критерии:
i)
това лице няма право да извършва такава лична трансакция по смисъла на Директива 2003/6/ЕО;
ii)
трансакцията е свързана със злоупотреба или с неправомерно разкриване на поверителна информация;
iii)
трансакцията противоречи или има вероятност да противоречи на задължение на управляващото дружество съгласно Директива 2009/65/ЕО или Директива 2004/39/ЕО;
б)
съветване или подпомагане - извън нормалното за изпълнение на неговите служебни задължения или на договор за услуги - на друго лице да извършва трансакция с финансови инструменти, която, ако е лична трансакция на заинтересованото лице, би била предмет на буква а) на настоящия параграф или член 25, параграф 2, буква а) или б) от Директива 2006/73/ЕО, или по друг начин би представлявала злоупотреба с информация, свързана с текущи поръчки;
в)
разкриване - извън нормалното за изпълнение на неговите служебни задължения или на договор за услуги и без да се засяга член 3, буква а) от Директива 2003/6/ЕО - на всякаква информация или становище на друго лице, ако заинтересованото лице знае или основателно би следвало да знае, че в резултат на такова разкриване това лице ще предприеме или има вероятност да предприеме едно от следните действия:
i)
да извърши трансакция с финансови инструменти, която, ако е лична трансакция на заинтересованото лице, би била предмет на буква а) на настоящия параграф или на член 25, параграф 2, буква а) или б) от Директива 2006/73/ЕО, или по друг начин би представлявала злоупотреба с информация, свързана с текущи поръчки;
ii)
да съветва или да подпомага друго лице да извърши такава трансакция.
2. Изискванията по параграф 1 имат за цел по-специално да гарантират, че:
а)
всяко заинтересовано лице, което попада в обхвата на параграф 1, е запознато с ограниченията към личните трансакции и с мерките, установени от управляващото дружество, във връзка с личните трансакции и разкриването на информация в съответствие с параграф 1;
б)
управляващото дружество е информирано своевременно за всяка лична трансакция, сключена от заинтересовано лице, чрез уведомление за такава трансакция или чрез други процедури, които позволяват на управляващото дружество да установи такива трансакции;
в)
се води регистър на личните трансакции, за които управляващото дружество е информирано или които са установени от него, включително всяко разрешение или забрана във връзка с такава трансакция.
За целите на буква б) от първа алинея, ако определени дейности се извършват от трети страни, управляващото дружество трябва да гарантира, че субектът, извършващ дейността, поддържа регистър на личните трансакции, извършени от заинтересовано лице, и при поискване предоставя своевременно информация на управляващото дружество.
3. Параграфи 1 и 2 не се прилагат към следните видове лични трансакции:
а)
лични трансакции, извършени като част от услугата за неограничено управление на портфейл, когато във връзка с трансакциите няма предварителна комуникация между управителя на портфейла и заинтересованото лице или друго лице, за чиято сметка се извършва сделката;
б)
лични трансакции с ПКИПЦК или с дялове на предприятия за колективно инвестиране, които са предмет на надзора съгласно законодателството на държавата-членка, която изисква равностойно равнище на разпределение на риска сред неговите активи, когато заинтересованото лице и другото лице, за чиято сметка се извършват трансакциите, не участват в управлението на това предприятие.
4. За целите на параграфи 1, 2 и 3 от настоящия член „лична трансакция“ има същото значение като това в член 11 от Директива 2006/73/ЕО.
Член 14
Вписване на портфейлни трансакции
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да гарантират, че за всяка портфейлна трансакция, свързана с ПКИПЦК, незабавно се извършва запис на информацията, необходима за възпроизвеждане на подробностите по отношение на поръчката и на извършената трансакция.
2. Записът по параграф 1 съдържа:
а)
името или друго обозначаване на ПКИПЦК и на лицето, действащо от името на ПКИПЦК;
б)
подробна информация, необходима за идентифициране на въпросния инструмент;
в)
количество;
г)
вид на поръчката или трансакцията;
д)
цена;
е)
за поръчки - датата и точното време на предаване на поръчката, както и името или друго обозначаване на лицето, на което е предадена поръчката, или за трансакции - датата и точното време на решението за търгуване и извършване на трансакцията;
ж)
името на лицето, предаващо поръчката или извършващо трансакцията;
з)
причините за отмяна на поръчката, когато е приложимо;
и)
за извършени трансакции - контрагента и идентификация на мястото на извършване на поръчката.
За целите на буква и) от първа алинея „място на извършване на трансакцията“ означава регулиран пазар, както се посочва в член 4, параграф 1, точка 14 от Директива 2004/39/ЕО, многостранна търговска система (МТС) съгласно член 4, параграф 1, точка 15 от същата директива, системен интернализатор съгласно член 4, параграф 1, точка 7 от същата директива или маркет мейкър или друго предоставящо ликвидност лице, или субект, който изпълнява в трета страна функция, сходна с функциите, изпълнявани от някой от посочените по-горе субекти.
Член 15
Записване на поръчките за записване и за откупуване
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да предприемат всички разумни стъпки, за да гарантират, че получените във връзка с ПКИПЦК поръчки за записване и за откупуване са централизирани и незабавно записани след получаването на такава поръчка.
2. Този запис съдържа информация за следното:
а)
съответното ПКИПЦК;
б)
лицето, даващо или предаващо поръчката;
в)
лицето, получаващо поръчката;
г)
датата и времето на поръчката;
д)
условията и начина на плащане;
е)
вид на поръчката;
ж)
датата на извършване на поръчката;
з)
броя на записаните или обратно изкупени дялове;
и)
цената за записването или откупуването на всеки дял;
й)
общата стойност на записаните или обратно изкупените дялове;
к)
брутната стойност на поръчката, включително такси за записване или нетната сума след таксата за откупуване.
Член 16
Изисквания относно поддържането на записите
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да гарантират съхраняването на записите, посочени в членове 14 и 15 за период от поне пет години.
Независимо от това компетентните органи могат при изключителни обстоятелства да изискват от управляващите дружества да съхраняват някои от документите или цялата документация за по-дълъг срок в зависимост от естеството на инструмента или портфейлната трансакция, ако това е необходимо, за да може компетентният орган да упражнява своите функции по надзора съгласно Директива 2009/65/ЕО.
2. След прекратяване на разрешението на управляващото дружество за извършване на дейност държавите-членки или компетентните органи могат да изискат от него да съхранява посочената в параграф 1 документация през останалата част от петгодишния период.
Ако управляващото дружество прехвърли отговорностите си по отношение на ПКИПЦК на друго управляващо дружество, държавата-членка или компетентният орган може да поиска да бъдат извършени необходимите договорености, така че записите за последните пет години да бъдат достъпни за това дружество.
3. Документацията се съхранява на носител, който позволява съхранение на информацията по начин, достъпен за бъдещи справки от страна на компетентния орган, и в такава форма и начин, че да бъдат спазени следните условия:
а)
компетентният орган трябва да бъде в състояние да я получи лесно и да възпроизведе всички основни етапи на обработка на всяка трансакция от портфейла;
б)
трябва да е възможна лесна проверка на всички поправки или други изменения, както и на съдържанието на документите преди такива поправки и изменения;
в)
трябва да бъде невъзможно документите да бъдат подправяни или изменяни по друг начин.
ГЛАВА III
КОНФЛИКТ НА ИНТЕРЕСИ
(Член 12, параграф 1, буква б) и член 14, параграф 1, буква г) и параграф 2, буква в) от Директива 2009/65/ЕО)
Член 17
Критерии за установяване на конфликт на интереси
1. Държавите-членки гарантират, че за целите на определянето на видовете конфликт на интереси, които възникват в хода на предоставянето на услуги и дейности и чието съществуване може да увреди интересите на ПКИПЦК, управляващите дружества с помощта на минимални критерии разглеждат въпроса дали управляващото дружество или заинтересовано лице, или лице, пряко или косвено свързано чрез упражняване на контрол върху управляващото дружество, попада в една от следните ситуации, независимо дали в резултат на предоставянето на услуги по колективно управление на портфейл или по друг начин:
а)
управляващото дружество или такова лице може да реализира финансова печалба или да избегне загуба за сметка на ПКИПЦК;
б)
управляващото дружество или такова лице има интерес от резултата на предоставяната на ПКИПЦК или на друг клиент услуга или дейност или от осъществяваната от името на ПКИПЦК или друг клиент трансакция, който е различен от интереса на ПКИПЦК от такъв резултат;
в)
управляващото дружеството или такова лице има финансов или друг стимул да предпочете интереса на друг клиент или група клиенти пред интересите на ПКИПЦК;
г)
управляващото дружество или такова лице извършва същите дейности за ПКИПЦК и за друг клиент или клиенти, които не са ПКИПЦК;
д)
управляващото дружество или такова лице получава или ще получи от лице, различно от ПКИПЦК, облага във връзка с предоставената на ПКИПЦК дейност по колективно управление на портфейл под формата на пари, стоки или услуги, различни от стандартната комисиона или такса за такава услуга.
2. Държавите-членки изискват от управляващите дружества, когато определят видовете конфликти на интереси, да вземат предвид:
а)
интересите на управляващото дружество, включително тези, произтичащи от неговата принадлежност към група или от изпълнението на услуги и дейности, интересите на клиентите и задължението на управляващото дружество към ПКИПЦК;
б)
интересите на две или повече управлявани ПКИПЦК.
Член 18
Политика по отношение на конфликти на интереси
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да установят, прилагат и поддържат ефективна политика по отношение на конфликти на интереси. Тази политика е представена в писмен вид и отговаря на размера и организационната структура на управляващото дружество, както и на естеството, мащаба и сложността на неговата дейност.
Ако управляващото дружество е член на група, политиката отчита и всички обстоятелства, с които дружеството е или следва да бъде запознато, които могат да породят конфликт на интереси, произтичащи от структурата и стопанската дейност на другите членове на групата.
2. Политиката по отношение на конфликти на интереси, установена в съответствие с параграф 1, включва следното:
а)
по отношение на дейностите по колективно управление на портфейл, извършвани от управляващото дружество или от негово име, определяне на обстоятелствата, които представляват или могат да породят конфликт на интереси, водещи до значителен риск от увреждане на интересите на ПКИПЦК или на един или повече клиенти;
б)
процедури, които трябва да бъдат прилагани, и мерки, които трябва да бъдат приети, с цел управление на такива конфликти на интереси.
Член 19
Независимост при управление на конфликти
1. Държавите-членки гарантират, че процедурите и мерките по член 18, параграф 2, буква б) целят да осигурят, че заинтересованите лица, участващи в различни дейности, свързани с конфликт на интереси, упражняват тези дейности в степен на независимост, която отговаря на мащаба и дейностите на управляващото дружество и на групата, към която то принадлежи, както и на значимостта на риска от увреждане на интересите на клиентите.
2. Ако е необходимо и целесъобразно за управляващото дружество да гарантира изискваната степен на независимост, задължителните процедури и мерките, които трябва да бъдат приети в съответствие с член 18, параграф 2, буква б), включват следното:
а)
ефективни процедури за предотвратяване или за контрол на обмена на информация между заинтересованите лица, участващи в дейности по колективно управление на портфейл, свързани с риск от конфликт на интереси, когато такъв обмен на информация може да увреди интересите на един или повече клиенти;
б)
обособен надзор на заинтересованите лица, чиито основни функции са свързани с извършване на дейности по колективно управление на портфейл от името на клиенти или на инвеститори или по предоставяне на услуги на клиенти или на инвеститори, чиито интереси могат да бъдат в конфликт, или които представляват по друг начин различни интереси, които могат да бъдат в конфликт включително с интересите на управляващото дружество;
в)
премахване на всякаква пряка връзка между възнаграждението на заинтересованите лица, участващи главно в извършването на дадена дейност, и възнаграждението на различни заинтересовани лица, участващи главно в извършването на друга дейност, или приходите, създадени от тях, когато може да се породи конфликт на интереси относно тези дейности;
г)
мерки за предотвратяване или ограничаване на което и да е лице да упражнява неуместно влияние върху начина, по който заинтересовано лице извършва дейности по колективно управление на портфейл;
д)
мерки за предотвратяване или контрол на едновременно или последователно участие на заинтересовано лице в отделни дейности по колективно управление на портфейл, когато такова участие може да попречи на правилното управление на конфликтите на интереси.
Ако приемането или действието на една или повече от тези мерки и процедури не осигурява необходимата степен на независимост, държавите-членки изискват от управляващите дружества да приемат такива алтернативни или допълнителни мерки и процедури, каквито са необходими и подходящи за тези цели.
Член 20
Управление на дейности, пораждащи увреждащ конфликт на интереси
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да водят и редовно да актуализират регистър на видовете дейности по колективно управление на портфейл, извършвани от управляващото дружество или от негово име, при които е възникнал или - в случай на продължаващи дейности по колективно управление на портфейл- може да възникне конфликт на интереси, пораждащ значителен риск от увреждане на интересите на едно или повече ПКИПЦК или други клиенти.
2. В случаите когато организационната или административна уредба, установена от управляващото дружество по отношение на управлението на конфликти на интереси, не може да осигури в достатъчна и разумна степен на увереност, че рисковете от увреждане интересите на ПКИПЦК или на неговите притежатели на дялове ще бъдат предотвратени, държавите-членки изискват висшето ръководство или друг компетентен вътрешен орган на управляващото дружество да бъдат своевременно информирани, за да вземат необходимото решение, с което да гарантират, че при всички положения управляващото дружество действа в най-добрия интерес на ПКИПЦК и неговите притежатели на дялове.
3. Управляващото дружество докладва пред инвеститорите по надежден начин относно ситуации, като описаните в параграф 2, и обосновава своето решение.
Член 21
Стратегии за упражняване на право на глас
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да разработят подходящи и ефективни стратегии за определяне на времето и начина, по който ще бъде упражнявано правото на глас, произтичащо от инструментите в управляваните портфейли, в изключителния интерес на съответното ПКИПЦК.
2. В посочената в параграф 1 стратегия се определят мерките и процедурите за:
а)
контрол на съответните корпоративни събития;
б)
гарантиране, че упражняването на правото на глас е в съответствие с инвестиционните цели и политика на съответното ПКИПЦК;
в)
предотвратяване или управление на всякакви конфликти на интереси, възникващи от упражняването на правото на глас.
3. На инвеститорите се предоставя обобщено описание на посочените в параграф 1 стратегии.
Подробности относно действията, предприети във връзка с тези стратегии, се обявяват на притежателите на дялове безплатно и при поискване от тяхна страна.
ГЛАВА IV
ПРАВИЛА ЗА ПОВЕДЕНИЕ
(Член 14, параграф 1, букви а) и б) и параграф 2, букви а) и б) от Директива 2009/65/ЕО)
РАЗДЕЛ 1
Общи принципи
Член 22
Задължение за действие в най-добрия интерес на ПКИПЦК и неговите притежатели на дялове
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да гарантират справедливото отношение към притежателите на дялове от управлявани ПКИПЦК.
Управляващите дружества се въздържат от поставяне на интересите на която и да е група от притежатели на дялове над интересите на друга група от притежатели на дялове.
2. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да прилагат подходящи политики и процедури, имащи за цел да предотвратят злоупотреби, които могат основателно да се очаква да засегнат стабилността и целостта на пазара.
3. Без да се засягат изискванията на националното законодателство, държавите-членки изискват от управляващите дружества да гарантират, че използват справедливи, правилни и прозрачни ценови модели и системи за оценяване на управляваните от тях ПКИПЦК, за да спазят задължението за действие в най-добрия интерес на притежателите на дялове. Управляващите дружества трябва да бъдат в състояние да демонстрират, че портфейлите на ПКИПЦК са правилно оценени.
4. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да действат по начин, по който ще предотврати начисляването на излишни разходи на ПКИПЦК и неговите притежатели на дялове.
Член 23
Изисквания за надлежна проверка
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да гарантират, че надлежните проверки при избора и текущия контрол на инвестициите се извършват на високо равнище и в най-добрия интерес на ПКИПЦК и неговите притежатели на дялове.
2. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да гарантират, че разполагат с необходимите знания и разбиране за активите, в които инвестират ПКИПЦК.
3. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да установят политики и процедури в писмена форма относно надлежните проверки и да прилагат ефективни споразумения за гарантиране, че инвестиционните решения от името на ПКИПЦК се взимат в съответствие с целите, инвестиционната стратегия и ограниченията на риска на ПКИПЦК.
4. Държавите-членки изискват от управляващите дружества преди да извършат инвестицията, при изпълнение на техните политики за управление на риска и, когато това е целесъобразно, след като вземат предвид естеството на очакваната инвестиция, да изработят прогнози и да извършат анализи относно приноса на инвестицията към структурата, ликвидността, профила на риска и на възвръщаемостта на портфейла на ПКИПЦК. Анализите трябва да се извършват въз основа на надеждна и актуална информация, в количествено и качествено изражение.
Управляващите дружества упражняват надлежни умения, грижа и старание при сключването, управлението или прекратяването на споразумения с трети страни по отношение на извършването на дейности по управление на риска. Преди сключването на такива споразумения управляващите дружества предприемат необходимите стъпки, за да проверят умението и способността на третата стана да изпълнява по надежден, професионален и ефективен начин дейностите по управление на риска. Управляващите дружества приемат методи за текущо оценяване на стандартите за изпълнение на дейността от третата страна.
РАЗДЕЛ 2
Обработване на поръчките за записване и за откупуване
Член 24
Задължения за докладване по отношение на изпълнението на поръчки за записване и откупуване
1. Държавите-членки гарантират, че когато управляващите дружества изпълнят записване или откупуване на поръчка на притежател на дялове, те уведомят възможно най-бързо притежателя на дялове посредством съобщение на траен носител, потвърждаващо изпълнението на поръчката, но не по-късно от първия работен ден след изпълнението, или, ако управляващото дружество е получило потвърждението от трета страна, не по-късно от първия работен ден след получаване на потвърждението от третата страна.
Първа алинея обаче не се прилага, когато потвърждението би съдържало същата информация, както и потвърждението, което се изпраща незабавно на притежателя на дялове от друго лице.
2. Посоченото в параграф 1 съобщение, когато е целесъобразно, включва следната информация, доколкото е приложима:
а)
идентификация на управляващото дружество;
б)
име или друго обозначение на притежателя на дялове;
в)
дата и време на получаване на поръчката и формата на плащане;
г)
дата на изпълнение на поръчката;
д)
идентификация на ПКИПЦК;
е)
естество на поръчката (записване или откупуване);
ж)
броя на участващите дялове;
з)
стойност на дела, при която дяловете са били записани или откупени;
и)
дата на референтната стойност;
й)
брутната стойност на поръчката, включително такси за записване или нетната сума след таксите за откупуване.
к)
обща сума на начислените комисиони и разходите и, когато инвеститорът пожелае това, разбивка по пера.
3. В случай на поръчки на притежател на дялове, които се изпълняват периодично, управляващите дружества предприемат посочените в параграф 1 действия или поне веднъж на всеки шест месеца предоставят на притежателя на дялове описаната в параграф 2 информация по отношение на тези трансакции.
4. Управляващите дружества предоставят на притежателя на дялове, при поискване, информация относно статута на поръчката.
РАЗДЕЛ 3
Най-добро изпълнение
Член 25
Изпълнение на решения за търгуване от името на управляваното ПКИПЦК
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да действат в най-добрия интерес на управляваните от тях ПКИПЦК, когато изпълняват решения за търгуване от името на управляваното ПКИПЦК в контекста на управлението на техните портфейли.
2. За целите на параграф 1 държавите-членки гарантират, че управляващите дружества предприемат всички разумни стъпки да получат възможно най-добрия резултат за ПКИПЦК, като се вземат предвид цената, разходите, срокът, вероятността от изпълнение и сетълмънт, обемът и естеството на поръчката или всяко друго съображение, свързано с изпълнението на поръчката. За определяне на съответното значение на тези фактори се прилагат следните критерии:
а)
целите, инвестиционната политика и специфичните рискове за ПКИПЦК, както са посочени в проспекта, в правилата на фонда или в учредителния акт на ПКИПЦК, според случая;
б)
характеристиките на поръчката;
в)
характеристиките на финансовите инструменти, предмет на поръчката;
г)
характеристиките на мястото на изпълнение, към което може да бъде отнесена поръчката.
3. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да установят и изпълняват ефективни организационни мерки за спазване на задължението по параграф 2. По-специално управляващите дружества установяват и изпълняват политика, която да им позволи да получат във връзка с поръчките на ПКИПЦК най-добрия резултат в съответствие с параграф 2.
Управляващите дружества получават предварителното съгласие на инвестиционното дружество относно политиката за изпълнение на поръчки. Управляващото дружество предоставя на притежателите на дялове подходяща информация относно установената в съответствие с настоящия член политика, както и относно всякакви съществени промени на своята политика.
4. Управляващите дружества редовно следят за ефективността на своите организационни мерки и политика във връзка с изпълнението на поръчки, за да установят и, ако е необходимо, да отстранят всякакви недостатъци.
Освен това управляващите дружества преглеждат политиките за изпълнение на поръчките на годишна основа. Преглед се извършва и при наличието на съществена промяна, която влияе на способността на управляващото дружество да продължи да получава възможно най-добрия резултат за управляваните ПКИПЦК.
5. Управляващите дружества трябва да са в състояние да демонстрират, че изпълняват поръчките от името на ПКИПЦК в съответствие с политиката за изпълнение на поръчките на управляващото дружество.
Член 26
Възлагане на поръчки за търгуване от името на ПКИПЦК на други изпълняващи субекти
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да действат в най-добрия интерес на управляваните от тях ПКИПЦК, когато възлагат на други изпълняващи субекти поръчки за търгуване от името на управляваното ПКИПЦК в контекста на управлението на техните портфейли.
2. Държавите-членки гарантират, че управляващите дружества предприемат всички разумни стъпки да получат възможно най-добрия резултат за ПКИПЦК, като се вземат предвид цената, разходите, срокът, вероятността от изпълнение и сетълмънт, обемът и естеството на поръчката или всяко друго съображение, свързано с изпълнението на поръчката. Съответното значение на тези фактори се определя чрез позоваване на член 25, параграф 2.
За тези цели управляващите дружества установяват и изпълняват политика, която да им позволи да спазват задължението по първа алинея. Политиката установява по отношение на всеки клас инструменти субектите, на които може да бъде възложена поръчката. Управляващото дружество сключва споразумения за изпълнение на поръчка, само ако тези споразумения отговарят на задълженията в настоящия член. Управляващите дружества предоставят на притежателите на дялове подходяща информация относно установената в съответствие с настоящия параграф политика, както и относно всякакви съществени промени на своята политика.
3. Управляващите дружества редовно следят за ефективността на установената в съответствие с параграф 2 политика, и по-специално за качеството на изпълнението от страна на определените в тази политика субекти и, ако е необходимо, отстраняват слабостите.
Освен това управляващите дружества преглеждат политиката на годишна основа. Преглед се извършва и при наличието на съществена промяна, която влияе на способността на управляващото дружество да продължи да получава възможно най-добрия резултат за управляваните ПКИПЦК.
4. Управляващите дружества следва да са в състояние да покажат, че възлагат поръчките от името на ПКИПЦК в съответствие с установената съгласно параграф 2 политика.
РАЗДЕЛ 4
Обработка на поръчки
Член 27
Общи принципи
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да установят и прилагат процедури и административни мерки, които осигуряват надлежно, правилно и бързо изпълнение на трансакциите от портфейла от името на ПКИПЦК.
Процедурите и административните мерки, прилагани от управляващите дружества, удовлетворяват следните условия:
а)
гарантират, че изпълнените от името на ПКИПЦК поръчки са надлежно и вярно вписани и разпределени;
б)
извършват последователно и надлежно сравними поръчки на ПКИПЦК, освен ако това е трудно осъществимо поради характеристиките на поръчката или съществуващите пазарни условия или ако интересите на ПКИПЦК изискват друго.
Финансовите инструменти или парични суми, получени при сетълмент на изпълнени поръчки, се превеждат незабавно и точно по сметката на съответното ПКИПЦК.
2. Управляващото дружество няма да злоупотребява с информацията, свързана с висящи поръчки от ПКИПЦК, и предприема всички разумни стъпки да предотврати злоупотребата с такава информация от страна на неговите заинтересовани лица.
Член 28
Комбиниране и разпределяне на поръчки за търгуване
1. Държавите-членки не разрешават на управляващите дружества да изпълняват поръчка на дадено ПКИПЦК съвместно с поръчка на друго ПКИПЦК или друг клиент или с поръчка за своя собствена сметка, освен ако не са изпълнени следните условия:
а)
трябва да е малко вероятно комбинирането на поръчките да накърнява интересите на което и да е ПКИПЦК или клиенти, чиито поръчки са комбинирани;
б)
трябва да се установи и ефективно да се прилага политика за разпределяне на поръчките, която да съдържа достатъчно конкретни правила за справедливото разпределяне на комбинираните поръчки, включително за това как обемът и цената на поръчките определят разпределянето и обработването на частични изпълнения.
2. Когато управляващо дружество комбинира поръчка на дадено ПКИПЦК с една или повече поръчки на друго ПКИПЦК или клиенти и комбинираната поръчка е частично изпълнена, държавите-членки гарантират, че дружеството разпределя съответните търговски трансакции в съответствие със своята политика за разпределяне на поръчки.
3. Когато управляващото дружество комбинира поръчка на дадено ПКИПЦК или друг клиент с трансакция за своя собствена сметка, държавите-членки изискват дружеството да разпределя съответните търговски трансакции по начин, който не ощетява ПКИПЦК или друг клиент.
4. Когато управляващото дружество комбинира поръчка на дадено ПКИПЦК или друг клиент с трансакция за своя собствена сметка и комбинираната поръчка е частично изпълнена, държавите-членки изискват дружеството да разпредели съответните търговски трансакции на ПКИПЦК или на другия клиент приоритетно, преди да разпредели трансакциите за своя собствена сметка.
Ако управляващото дружество обаче е в състояние да обоснове разумно пред ПКИПЦК или своите други клиенти, че без да комбинира поръчката дружеството нямаше да може да я изпълни при такива изгодни условия или въобще да я изпълни, то може да разпредели пропорционално трансакцията за своя собствена сметка в съответствие с политиката, посочена в параграф 1, буква б).
РАЗДЕЛ 5
Оказване на натиск
Член 29
Защита на най-добрия интерес на ПКИПЦК
1. Държавите-членки гарантират, че дейността на управляващите дружества няма да се разглежда като честна, справедлива и професионална съгласно най-добрия интерес на ПКИПЦК, ако във връзка с дейностите по управление и администриране на инвестициите на ПКИПЦК, плащат или получават такса или комисиона, или предоставят или получават непарични облаги, освен:
а)
такса, комисиона или непарична облага, платена на ПКИПЦК или на лице от името на ПКИПЦК или получена от него;
б)
такса, комисионна или непарична облага, платена на трета страна или получена от нея или лице, действащо от името на трета страна, когато са изпълнени следните условия:
i)
съществуването, естеството и размерът на таксата, комисионата или облагата или, когато размерът не може да бъде установен, методът за изчисляване на сумата, трябва да бъдат ясно оповестени на ПКИПЦК по изчерпателен, точен и разбираем начин, преди предоставянето на съответната услуга;
ii)
плащането на такса или комисиона или предоставянето на непарични облаги трябва да има за цел да подобри качеството на съответната услуга, а не да възпрепятства спазването на задължението на управляващото дружество да действа в най-добрия интерес на ПКИПЦК;
в)
подходящи такси, които позволяват или са необходими за предоставянето на съответната услуга, включително попечителски такси, такси за сетълмент и обмяна на валута, законови налози или правни такси, и които по своя характер не могат да доведат до конфликти на интереси със задълженията на управляващото дружество да действа честно, справедливо и професионално в най-добрия интерес на ПКИПЦК.
2. Държавите-членки разрешават на управляващото дружество за целите на параграф 1, буква б), подточка i) да оповестяват в обобщена форма основните условия на споразуменията относно таксите, комисионите или непаричните облаги, при условие че управляващото дружество се задължава при искане от страна на притежателя на дялове да разкрие допълнителни подробности и спазва това задължение.
ГЛАВА V
ОСОБЕНОСТИ НА СТАНДАРТНОТО СПОРАЗУМЕНИЕ МЕЖДУ ДЕПОЗИТАР И УПРАВЛЯВАЩО ДРУЖЕСТВО
(Член 23, параграф 5 и член 33, параграф 5 от Директива 2009/65/ЕО)
Член 30
Елементи, свързани с процедурите, които трябва да се изпълняват от страните по споразумението
Държавите-членки изискват от депозитара и управляващото дружество, наречени в настоящата глава „страни по споразумението“, да включват в писменото споразумение, посочено в член 23, параграф 5 или в член 33, параграф 5 от Директива 2009/65/ЕО, най-малко следните особености, свързани с услугите, предоставяни от страните по споразумението, и процедури, които трябва да следват:
а)
описание на процедурите, включително тези, свързани с отговорното пазене, което трябва да бъде възприето за всеки вид актив на ПКИПЦК, поверен на депозитара;
б)
описание на процедурите, които трябва да се следват, ако управляващото дружество възнамерява да промени правилата на фонда или проспекта на ПКИПЦК, и определящи случаите, при които депозитарът следва да бъде информиран или при които е необходимо предварително споразумение от депозитара, за да се пристъпи към изменението;
в)
описание на средствата и процедурите, посредством които депозитарът ще предаде на управляващото дружество цялата важна информация, необходима на управляващото дружество за изпълнение на неговите задължения, включително описание на средствата и процедурите относно упражняването на всякакви права, произтичащи от финансовите инструменти, и средствата и процедурите, прилагани с цел да се позволи на управляващото дружество и на ПКИПЦК да разполагат със своевременен и подходящ достъп до информацията, свързана със сметките на ПКИПЦК;
г)
описание на средствата и процедурите, посредством които депозитарът ще има достъп до цялата важна информация, която му е необходима за изпълнение на неговите задължения;
д)
описание на процедурите, посредством които депозитарът е в състояние да изпраща запитвания относно дейността на управляващото дружество и да оценява качеството на предадената информация, включително чрез посещения на място;
е)
описание на процедурите, посредством които управляващото дружество може да разглежда работата на депозитара по отношение на договорните му задължения.
Член 31
Елементи, свързани с обмена на информация и със задълженията за поверителност и изпиране на пари
1. Държавите-членки изискват от страните по споразумението, посочено в член 23, параграф 5 или член 33, параграф 5 от Директива 2009/65/ЕО, да включат в него поне следните елементи, свързани с обмена на информация и със задълженията за поверителност и изпиране на пари:
а)
списък на цялата информация, която трябва да се обмени между ПКИПЦК, управляващото дружество и депозитара, свързана с вписването, откупуването, издаването, анулирането и повторното закупуване на дялове на ПКИПЦК;
б)
задълженията за поверителност, приложими по отношение на страните по споразумението;
в)
информация относно задачите и отговорностите на страните по споразумението по отношение на задълженията в областта на предотвратяване изпирането на пари и борбата с финансовия тероризъм, ако е приложимо.
2. Посочените в параграф 1, буква б) задължения са формулирани, така че да не нарушават способността нито на компетентните органи на държавата-членка по произход на управляващото дружество, нито на компетентните органи на държавата-членка по произход на ПКИПЦК да получат достъп до важни документи и информация.
Член 32
Елементи, свързани с назначаването на трети страни
Ако депозитарът или управляващото дружество възнамеряват да определят трети страни за изпълнение на техните съответни задължения, държавите-членки изискват от страните по споразумението, посочено в член 23, параграф 5 или член 33, параграф 5 от Директива 2009/65/ЕО, да включат в него поне следната информация:
а)
задължение на двете страни по споразумението да предоставят редовно подробности за всяка трета страна, определена от депозитара или управляващото дружество да изпълнява техните съответни задължения;
б)
задължение, че при искане от една от страните, другата страна ще предостави информация относно критериите, използвани при избора на третата страна и стъпките, предприети за контрол на дейностите, извършвани от избраната трета страна;
в)
заявление, че отговорността на депозитара съгласно член 24 или член 34 от Директива 2009/65/ЕО не се променя от обстоятелството, че е предал всички или част от активите на отговорно пазене при трета страна.
Член 33
Елементи, свързани с евентуални изменения и прекратяване на споразумението
Държавите-членки изискват от страните по споразумението, посочено в член 23, параграф 5 или член 33, параграф 5 от Директива 2009/65/ЕО, да включат в него поне следните елементи, свързани с евентуални изменения и прекратяване на споразумението:
а)
срокът на валидност на споразумението;
б)
условията, при които споразумението може да бъде изменено или прекратено;
в)
условията, необходими за улесняване на преминаването към друг депозитар и в случай на такова преминаване, процедурата, посредством която цялата съществена информация се изпраща на другия депозитар.
Член 34
Приложимо право
Държавите-членки изискват от страните по споразумението, посочено в член 23, параграф 5 или член 33, параграф 5 от Директива 2009/65/ЕО, да конкретизират законодателството на държавата-членка по произход на ПКИПЦК, което се прилага по отношение на споразумението.
Член 35
Електронно предаване на документи
Когато страните по споразумението, посочено в член 23, параграф 5 или член 33, параграф 5 от Директива 2009/65/ЕО, се съгласят да използват електронни средства за предаване на част или на цялата информация, която се обменя между тях, държавите-членки изискват в това споразумение да се включат разпоредби относно съхраняването на такава информация.
Член 36
Обхват на споразумението
Държавите-членки може да позволят споразумението, посочено в член 23, параграф 5 или член 33, параграф 5 от Директива 2009/65/ЕО, да обхваща повече от едно ПКИПЦК, управлявано от управляващото дружество. В този случай в споразумението се изброяват съответните ПКИПЦК.
Член 37
Договор за обслужване
Държавите-членки дават право на страните по споразумението да включат или в споразумението, посочено в член 23, параграф 5 или член 33, параграф 5 от Директива 2009/65/ЕО, или в отделен писмен договор подробности относно средствата и процедурите, посочени в член 30, букви в) и г).
ГЛАВА VI
УПРАВЛЕНИЕ НА РИСКА
(Член 51, параграф 1 от Директива 2009/65/ЕО)
РАЗДЕЛ 1
Политика за управление на риска и измерване на риска
Член 38
Политика за управление на риска
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да установят, прилагат и поддържат подходяща и документирана политика за управление на риска, с помощта на която се установяват рисковете, на които са или могат да бъдат изложени управляваните от тях ПКИПЦК.
Политиката за управление на риска обхваща необходимите процедури, които позволят на управляващото дружество да оцени за всяко управлявано от тях ПКИПЦК експозицията на ПКИПЦК на пазарния, ликвидния риск и риска от контрагента, както и експозицията на ПКИПЦК на всички други рискове, включително оперативните рискове, които могат да бъдат съществени за всяко управлявано от тях ПКИПЦК.
Държавите-членки изискват от управляващите дружества в политиката за управление на риска да бъдат разгледани следните елементи:
а)
техники, инструменти и мерки, позволяващи им да спазват задълженията, предвидени в членове 40 и 41;
б)
разпределяне на отговорностите в рамките на управляващото дружество относно управлението на риска.
2. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да гарантират, че в посочената в параграф 1 политика за управление на риска са определени условията, съдържанието и честотата на отчитане на посоченото в член 12 звено за управление на риска пред съвета на директорите, пред висшето ръководство и по целесъобразност, пред звеното по надзора.
3. За целите на параграфи 1 и 2 държавите-членки гарантират, че управляващите дружества вземат предвид характера, мащаба и сложността на тяхната стопанска дейност и на управляваното от тях ПКИПЦК.
Член 39
Оценяване, контрол и преглед на политиката на управление за риска
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да оценяват, контролират и да правят периодичен преглед на:
а)
адекватността и ефективността на политиката за управление на риска и на мерките, процесите и техниките, посочени в членове 40 и 41;
б)
степента на съблюдаване от страна на управляващото дружество на политиката за управление на риска и на споразуменията, процесите и техниките, посочени в членове 40 и 41;
в)
адекватността и ефективността на мерките, предприети за отстраняване на слабостите в процеса за управление на риска.
2. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да уведомят компетентните органи на тяхната държава-членка по произход относно всякакви съществени промени в процеса на управление на риска.
3. Държавите-членки гарантират, че предвидените в параграф 1 изисквания подлежат на преглед от компетентните органи на държава-членка по произход на управляващото дружество, който се извършва на текуща основа и съответно при предоставяне на разрешително за извършване на дейност.
РАЗДЕЛ 2
Процеси на управление на риска, експозиция на риска от контрагента и концентрация на емитента
Член 40
Измерване и управление на риска
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да приемат подходящи и ефективни организационни мерки, процеси и техники с цел:
а)
измерване и управление по всяко време на рисковете, на които управляваните от тях ПКИПЦК са или могат да бъдат изложени;
б)
гарантиране на спазване на ограниченията относно глобалния риск и риска от контрагента в съответствие с членове 41 и 43.
Тези организационни мерки, процеси и техники са съобразени с естеството, мащаба и сложността на стопанската дейност на управляващите дружества и на управляваните от тях ПКИПЦК или отговарят на профила на риска на ПКИПЦК.
2. За целите на параграф 1 държавите-членки изискват от управляващите дружества да предприемат следните действия за всяко управлявано от тях ПКИПЦК:
а)
да установят организационни мерки, процеси и техники за измерване на риска, необходими да гарантират, че рисковете, свързани със заетите позиции, и техният принос към общия рисков профил са правилно измерени въз основа на ясни и надеждни данни и че организационните мерки, процесите и техниките за измерване на риска са адекватно документирани;
б)
да извършват при необходимост периодични бек тестове за преглед на валидността на мерките за измерване на риска, които включват базирани на модел прогнози и оценки;
в)
да извършват при необходимост периодични стрес тестове и анализи на сценария, с цел да се отговори на рисковете, възникващи от потенциални промени в пазарните условия, които може да повлияят неблагоприятно на ПКИПЦК;
г)
да установят, прилагат и поддържат документирана система за вътрешни ограничения относно мерките, използвани за управление и контрол на съответните рискове за всяко ПКИПЦК, като се отчитат всички рискове, които могат да бъдат съществени за ПКИПЦК, както се посочва в член 38, и като осигуряват съответствие с рисковия профил на ПКИПЦК;
д)
да гарантират, че за всяко ПКИПЦК текущото равнище на риск отговаря на системата за ограничаване на риска, както е определено в буква г);
е)
да установят, прилагат и поддържат подходящи процедури, които в случай на действителни или очаквани нарушения на системата на ПКИПЦК за ограничаване на риска водят до коригиращи действия в най-добрия интерес на притежателите на дялове.
3. Държавите-членки гарантират, че управляващите дружества прилагат подходящ процес за управление на ликвидния риск, за да се гарантира, че управляваното от тях ПКИПЦК е в състояние да спазва по всяко време член 84, параграф 1 от Директива 2009/65/ЕО.
Където е целесъобразно, управляващите дружества провеждат стрес тестове, които позволяват да се оцени ликвидният риск на ПКИПЦК при изключителни обстоятелства.
4. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да гарантират, че за всяко управлявано от тях ПКИПЦК управляват ликвидния профил на инвестициите на ПКИПЦК в съответствие с политиката за откупуване, установена в правилата на фонда, в учредителните актове или в проспектите.
Член 41
Изчисляване на глобалния риск
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да изчислят глобалния риск на управляваното от тях ПКИПЦК, както се посочва в член 51, параграф 3 от Директива 2009/65/ЕО, като едно от следното:
а)
допълнителния риск или левъридж, генерирани от управляваното ПКИПЦК чрез използването на финансови деривативни инструменти, включително внедрени деривативи съгласно член 51, параграф 3, четвърта алинея от Директива 2009/65/ЕО, които не могат да надхвърлят общата нетна стойност на ПКИПЦК;
б)
пазарния риск на портфейла на ПКИПЦК.
2. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да изчисляват глобалния риск на ПКИПЦК поне ежедневно.
3. Държавите-членки може да разрешат на управляващите дружества да изчисляват глобалния риск чрез използване по целесъобразност на подхода за задълженията, подхода за стойността под риск или други усъвършенствани методики за измерване на риска. За целите на тази разпоредба „стойността под риск“ означава измерване на максималния размер на очакваната загуба при определен доверителен праг за определен период от време.
Държавите-членки изискват от управляващите дружества да гарантират, че избраният метод за измерване на глобалния риск е подходящ, като се има предвид преследваната от ПКИПЦК инвестиционна стратегия, както и видовете и сложността на използваните финансови деривативни инструменти и частта от портфейла на ПКИПЦК, съставена от финансови деривативни инструменти.
4. Ако в съответствие с член 51, параграф 2 от Директива 2009/65/ЕО ПКИПЦК прилага техники и инструменти, включително споразумения за обратно изкупуване или трансакции за даване на заем на ценни книжа, за да създаде допълнителен левъридж или пазарен риск, държавите-членки изискват от управляващите дружества да вземат предвид тези трансакции, когато изчисляват глобалния риск.
Член 42
Подход за задълженията
1. Ако подходът за задълженията се използва за изчисляване на глобалния риск, държавите-членки изискват от управляващите дружества да прилагат този подход към всички позиции на финансови деривативни инструменти, включително внедрените деривативи, както се посочва в член 51, параграф 3, четвърта алинея от Директива 2009/65/ЕО, независимо дали се използва като част от общата инвестиционна политика на ПКИПЦК за целите на намаляване на риска или за целите на ефективно управление на портфейла, както се посочва в член 51, параграф 2 от същата директива.
2. Ако подходът за задълженията се използва за изчисляване на глобалния риск, държавите-членки изискват от управляващите дружества да обърнат всяка позиция на финансов деривативен инструмент в пазарната стойност на еквивалентна позиция в базисния актив на този дериватив (стандартен подход за задължения).
Държавите-членки могат да позволят на управляващите дружества да използват други методи за изчисляване, които са подобни на стандартния подход за задълженията.
3. Държавите-членки могат да позволят на управляващото дружество, когато изчислява глобалния риск да вземе предвид споразумения за нетиране и хеджиране, ако тези споразумения не пренебрегват очевидни и съществени рискове и водят да ясно намаляване на рисковата експозиция.
4. Ако използването на финансови деривативни инструменти не създава допълнителен риск за ПКИПЦК, базисният риск не трябва да се включва в изчисляването на задължението.
5. При използване на подхода за задълженията споразуменията за временно заемане на средства, сключени от името на ПКИПЦК в съответствие с член 83 от Директива 2009/65/ЕО, не трябва да се включват в изчисляването на глобалния риск.
Член 43
Риск от контрагента и концентрация на емитента
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да гарантират, че рискът от контрагента, възникващ от извънборсов финансов деривативен инструмент, е предмет на ограниченията по член 52 от Директива 2009/65/ЕО.
2. При изчисляване на експозицията на ПКИПЦК към риска от контрагента в съответствие с ограниченията, предвидени в член 52, параграф 1 от Директива 2009/65/ЕО, управляващите дружества използват положителната пазарна стойност на извънборсовия деривативен договор с този контрагент.
Управляващите дружества може да нетират деривативните позиции на ПКИПЦК със същия контрагент, при условие че могат законно да наложат споразумения за нетиране с контрагента от името на ПКИПЦК. Нетиране се разрешава единствено по отношение на извънборсови деривативни инструменти със същия контрагент, но не се разрешава във връзка с други експозиции, които ПКИПЦК може да има към същия контрагент.
3. Държавите-членки могат да разрешат на управляващите дружества да намалят експозицията на ПКИПЦК към контрагента по трансакцията с извънборсови деривативи посредством получаването на обезпечение. Полученото обезпечение трябва да е достатъчно ликвидно, така че да може да бъде продадено бързо на цена, която е близка до оценката на стойността преди продажбата.
4. Държавите-членки изискват от управляващите дружества при изчисляване на експозицията към риска от контрагента да вземат предвид обезпеченията, както се посочва в член 52, параграф 1 от Директива 2009/65/ЕО, когато управляващото дружество предава обезпечението на извънборсовия контрагент от името на ПКИПЦК. Предаденото обезпечение може да бъде взето предвид по нетната му стойност само ако управляващото дружество е в състояние законово да приведе в действие споразумения за нетиране с този контрагент от името на ПКИПЦК.
5. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да изчислят ограниченията на концентрацията на емитента съгласно член 52 от Директива 2009/65/ЕО въз основа на базисната експозиция, създадена чрез използването на финансови деривативни инструменти съгласно подхода за задълженията.
6. По отношение на експозицията, възникваща от трансакциите с извънборсови деривативи съгласно член 52, параграф 2 от Директива 2009/65/ЕО, държавите-членки изискват от управляващите дружества да включват в изчисленията всякаква експозиция към риска от контрагента на извънборсовия дериватив.
РАЗДЕЛ 3
Процедури за оценка на извънборсовите деривативи
Член 44
Процедури за оценка на стойността на извънборсовите деривативи
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да потвърдят, че на експозицията на ПКИПЦК към извънборсови деривативи са определени справедливи стойности, които не разчитат единствено на пазарните котировки от контрагенти на извънборсови трансакции и които изпълняват критериите по член 8, параграф 4 от Директива 2007/16/ЕО.
2. За целите на параграф 1 управляващите дружества установяват, изпълняват и поддържат организационни мерки и процедури, които гарантират правилното, прозрачно и справедливо оценяване на експозицията на ПКИПЦК към извънборсови деривативи.
Държавите-членки изискват от управляващите дружества да гарантират, че справедливата стойност на извънборсовите деравитиви е предмет на адекватна, точна и независима оценка.
Мерките и процедурите за оценяване са адекватни и отговарят на естеството и сложността на съответните извънборсови деривативи.
Управляващите дружества спазват изискванията по член 5, параграф 2 и член 23, параграф 4, втора алинея, когато мерките и процедурите относно оценката на извънборсовите деривативи включва извършването на определени дейности от трети страни.
3. За целите на параграфи 1 и 2 на звеното по управление на риска се възлагат специфични задачи и задължения.
4. Посочените в параграф 2 мерки и процедури за оценяване се документират адекватно.
РАЗДЕЛ 4
Предаване на информация за деривативни инструменти
Член 45
Доклади за деривативни инструменти
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да представят на компетентните органи на тяхната държава-членка по произход, поне веднъж годишно доклади, съдържащи информация, която отразява вярно и безпристрастно видовете деривативни инструменти, използвани за всяко управлявано от тях ПКИПЦК, свързаните с тях рискове, количествените ограничения и методите, които са избрани за оценяване на рисковете, свързани с трансакциите на деравитиви.
2. Държавите-членки гарантират, че компетентните органи на държавата-членка по произход на управляващото дружество преглеждат редовността и пълнотата на посочената в параграф 1 информация и, когато е необходимо, могат да се предприемат съответни действия.
ГЛАВА VII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 46
Транспониране
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за спазване на настоящата директива, не по-късно от 30 юни 2011 г. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби и таблицата за съответствие между тези разпоредби и настоящата директива.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 47
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 48
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 1 юли 2010 година.
DIRECTIVE 2010/43/UE DE LA COMMISSION
du 1er juillet 2010
portant mesures d’exécution de la directive 2009/65/CE du Parlement européen et du Conseil en ce qui concerne les exigences organisationnelles, les conflits d’intérêts, la conduite des affaires, la gestion des risques et le contenu de l’accord entre le dépositaire et la société de gestion
(Texte présentant de l’intérêt pour l’EEE)
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne,
vu la directive 2009/65/CE du Parlement européen et du Conseil du 13 juillet 2009 portant coordination des dispositions législatives, réglementaires et administratives concernant certains organismes de placement collectif en valeurs mobilières (OPCVM) (1), et notamment son article 12, paragraphe 3, son article 14, paragraphe 2, son article 23, paragraphe 6, son article 33, paragraphe 6, et son article 51, paragraphe 4,
considérant ce qui suit:
(1)
Les dispositions et la terminologie relatives aux exigences organisationnelles, aux conflits d’intérêts et à la conduite des affaires doivent être alignées, dans toute la mesure du possible, sur les normes instaurées dans le domaine des services financiers par la directive 2004/39/CE du Parlement européen et du Conseil du 21 avril 2004 concernant les marchés d'instruments financiers, modifiant les directives 85/611/CEE et 93/6/CEE du Conseil et la directive 2000/12/CE du Parlement européen et du Conseil et abrogeant la directive 93/22/CEE du Conseil (2), et par la directive 2006/73/CE de la Commission du 10 août 2006 portant mesures d’exécution de la directive 2004/39/CE du Parlement européen et du Conseil en ce qui concerne les exigences organisationnelles et les conditions d’exercice applicables aux entreprises d’investissement et la définition de certains termes aux fins de ladite directive (3). Cet alignement permettrait, tout en tenant dûment compte des spécificités de l’activité de gestion collective de portefeuille, d’obtenir des normes équivalentes, non seulement pour les différents secteurs de services financiers, mais aussi pour l’ensemble du secteur de la gestion d’actifs, certains États membres ayant déjà étendu une partie des exigences de la directive 2006/73/CE aux sociétés de gestion d’OPCVM.
(2)
Il est approprié d’adopter ces dispositions sous la forme d’une directive, afin de permettre l’adaptation des mesures d’exécution aux spécificités des marchés et des systèmes juridiques des différents États membres. Une directive assurera également une cohérence maximale avec le régime instauré par la directive 2006/73/CE.
(3)
Bien que les principes définis dans la présente directive concernent de manière générale toutes les sociétés de gestion, ils sont assez souples pour que leur application, et la surveillance de cette application par les autorités compétentes, soient proportionnées et tiennent compte de la nature, de l’échelle et de la complexité des activités des sociétés de gestion et de la diversité des sociétés relevant de la directive 2009/65/CE, ainsi que de la nature variée des différents OPCVM susceptibles d’être gérés par une société de gestion.
(4)
Dans la mesure où la législation nationale l’autorise, les sociétés de gestion doivent pouvoir prendre des dispositions afin que des tiers puissent exercer certaines de leurs activités. Les mesures d’exécution doivent être interprétées en ce sens. La société de gestion doit notamment agir avec toute la diligence requise pour déterminer si, compte tenu de la nature des fonctions à confier à des tiers, l’entité exerçant ces activités peut être considérée comme qualifiée et capable d’assumer ces fonctions. Le tiers doit donc satisfaire, en matière d’organisation et de conflits d’intérêts, à toutes les exigences relatives à l’activité à exercer. Il s’ensuit également que la société de gestion doit vérifier que le tiers a bien pris les mesures appropriées pour se conformer à ces exigences, et qu’elle doit contrôler de manière effective le respect de celles-ci par le tiers. Lorsque le délégataire est responsable de l’application des règles régissant les activités déléguées, des exigences équivalentes en matière d’organisation et de conflit d’intérêts doivent s’appliquer à l’activité de contrôle de ces activités. La société de gestion doit pouvoir tenir compte, lors des procédures imposées par l’exigence de diligence, du fait que le tiers à qui elle délègue des activités relèvera souvent de la directive 2004/39/CE.
(5)
Pour éviter que des normes différentes ne s’appliquent aux sociétés de gestion et aux sociétés d’investissement qui n’ont pas désigné de société de gestion, ces dernières doivent être soumises aux mêmes règles de conduite et aux mêmes dispositions sur les conflits d’intérêt et la gestion des risques que les sociétés de gestion. Par conséquent, les dispositions de la présente directive concernant les procédures administratives et le mécanisme de contrôle interne doivent, par souci de bonne pratique, s’appliquer aussi bien aux sociétés de gestion qu’aux sociétés d’investissement n’ayant pas désigné de société de gestion, dans le respect du principe de proportionnalité.
(6)
La directive 2009/65/CE exige des sociétés de gestion qu’elles aient une bonne organisation administrative. Pour satisfaire à cette exigence, les sociétés de gestion doivent mettre en place une structure organisationnelle bien documentée, où les responsabilités sont clairement assignées et où l’information circule bien entre toutes les parties concernées. Les sociétés de gestion doivent aussi se doter de systèmes qui assurent la sauvegarde des informations et la continuité de l’activité, et qui soient suffisants pour leur permettre de s’acquitter de leurs obligations dans les cas où leurs activités sont exercées par des tiers.
(7)
Les sociétés de gestion doivent en outre veiller à disposer des ressources nécessaires, et notamment d’un personnel doté de compétences, de connaissances et d’une expérience adaptées, pour pouvoir s’acquitter de leurs obligations.
(8)
En ce qui concerne la sécurité des procédures de traitement des données et l’obligation de reconstituer toutes les transactions concernant les OPCVM, la société de gestion doit se doter de dispositifs permettant l’enregistrement rapide et fiable de chaque transaction effectuée pour le compte d’OPCVM.
(9)
La comptabilité étant l’un des aspects essentiels de l’administration des OPCVM, il est indispensable, dans le cadre des présentes mesures d’exécution, de définir plus précisément les procédures comptables à appliquer. La présente directive doit donc réaffirmer le principe selon lequel tous les éléments d’actif et de passif d’un OPCVM ou de ses compartiments d’investissement doivent pouvoir être directement identifiés, ainsi que le principe de séparation des comptes. En outre, lorsqu’il existe plusieurs catégories d’actions (par exemple, suivant le niveau des frais de gestion), la valeur d’inventaire nette de ces différentes catégories doit pouvoir être extraite directement des livres de comptes.
(10)
Une répartition claire des responsabilités entre les instances dirigeantes et la fonction de surveillance est essentielle à la mise en œuvre de mécanismes appropriés de contrôle interne, imposée par la directive 2009/65/CE. Cela suppose que les instances dirigeantes soient responsables de la mise en œuvre de la politique générale d’investissement, au sens du règlement (UE) no 583/2010 de la Commission du 1er juillet 2010 mettant en œuvre la directive 2009/65/CE du Parlement européen et du Conseil en ce qui concerne les informations clés pour l’investisseur et les conditions à remplir lors de la fourniture des informations clés pour l’investisseur ou du prospectus sur un support durable autre que le papier ou au moyen d’un site web (4). Les instances dirigeantes doivent aussi conserver la responsabilité des stratégies d’investissement, c’est-à-dire des indications générales relatives à la répartition stratégique des actifs des OPCVM, ainsi que des techniques de placement nécessaires à une mise en œuvre adéquate et efficace de la politique d’investissement. Cette répartition claire des responsabilités doit aussi garantir l’exercice d’un contrôle approprié, de manière à ce que les actifs des OPCVM soient investis conformément au règlement du fonds ou aux documents constitutifs, dans le respect des dispositions légales applicables, et que les limites de risque de chaque OPCVM soient respectées. La répartition des responsabilités doit être compatible avec le rôle et les responsabilités des instances dirigeantes et de la fonction de surveillance tels que définis par le droit national applicable et par les codes de gouvernance d’entreprise. Il est possible que les instances dirigeantes incluent une partie ou l’ensemble des membres du conseil d’administration.
(11)
Pour avoir un mécanisme de contrôle approprié, les sociétés de gestion doivent disposer d’une fonction permanente de vérification de la conformité et d’une fonction d’audit interne. La fonction de vérification de la conformité doit être conçue de manière à pouvoir détecter tout risque de manquement de la société de gestion aux obligations que lui impose la directive 2009/65/CE. La fonction d’audit doit avoir pour objectif de vérifier et d’évaluer les différentes procédures de contrôle et dispositions administratives mises en place par la société de gestion.
(12)
Il est nécessaire de laisser aux sociétés de gestion une certaine latitude dans l’organisation de leur gestion des risques. Lorsqu’il n’est pas approprié ou proportionné d’avoir une fonction de gestion des risques distincte, la société de gestion doit néanmoins pouvoir démontrer que des mesures de protection spécifiques contre les conflits d’intérêts permettent l’exercice indépendant des activités de gestion des risques.
(13)
La directive 2009/65/CE impose aux sociétés de gestion d’adopter des règles sur les transactions personnelles. Conformément à la directive 2006/73/CE, les sociétés de gestion doivent empêcher ceux de leurs salariés qui sont susceptibles d’être pris dans un conflit d’intérêts, ou qui sont en possession d’informations privilégiées au sens de la directive 2003/6/CE du Parlement européen et du Conseil du 28 janvier 2003 sur les opérations d’initiés et les manipulations de marché (abus de marché) (5), de se livrer à des transactions personnelles résultant de l’usage abusif d’informations qu’ils ont acquises dans le cadre de leur activité professionnelle.
(14)
La directive 2009/65/CE impose aux sociétés de gestion de faire en sorte que chaque opération de portefeuille concernant un OPCVM puisse être reconstituée quant à son origine, aux parties concernées, à sa nature, ainsi qu’au moment et au lieu où elle a été effectuée. Il est donc nécessaire de définir des règles pour l’enregistrement des opérations de portefeuille et des ordres de souscription et de rachat.
(15)
La directive 2009/65/CE exige des sociétés de gestion d’OPCVM qu’elles soient dotées de mécanismes propres à garantir le traitement équitable des OPCVM en cas de conflits d’intérêts inévitables. Les sociétés de gestion doivent donc veiller à ce que, dans ce cas de figure, les instances dirigeantes (ou tout autre organe interne compétent de la société de gestion) soient promptement informées afin de pouvoir prendre les décisions nécessaires pour assurer un traitement équitable à l’OPCVM et à ses porteurs de parts.
(16)
Les sociétés de gestion doivent être invitées à adopter, à appliquer et à poursuivre une stratégie efficace et appropriée pour l’exercice des droits de vote rattachés aux instruments financiers détenus par les OPCVM qu’elles gèrent, de manière à ce que ces droits s’exercent dans l’intérêt exclusif de ces OPCVM. Les informations relatives à cette stratégie et à son application doivent être mises gratuitement à la disposition des investisseurs, notamment au moyen d’un site web. Le cas échéant, la décision de ne pas exercer ces droits de vote peut être considérée, dans certaines circonstances, comme servant l’intérêt exclusif des porteurs de parts, selon la stratégie d’investissement de l’OPCVM. Par ailleurs, la possibilité, pour une société d’investissement, de voter elle-même ou de donner des consignes de vote spécifiques à sa société de gestion ne doit pas être exclue.
(17)
L’obligation d’informer les instances dirigeantes ou l’organe interne compétent de la société de gestion afin qu’ils prennent les décisions nécessaires ne doit pas limiter l’obligation faite aux sociétés de gestion et aux OPCVM de signaler, par exemple dans leurs rapports périodiques, les situations où les dispositions organisationnelles ou administratives relatives aux conflits d’intérêts n’ont pas suffi à garantir, de manière raisonnablement fiable, que tout risque de préjudice ait été écarté. Ces rapports doivent expliquer et motiver la décision prise par la société de gestion, y compris lorsque celle-ci a décidé de ne pas agir, en tenant compte des politiques et des procédures internes adoptées pour détecter, prévenir et gérer les conflits d’intérêts.
(18)
La directive 2009/65/CE oblige les sociétés de gestion à agir au mieux des intérêts des OPCVM qu’elles gèrent et de l’intégrité du marché. Certains comportements, tels que l’arbitrage sur la valeur liquidative (market timing) et les opérations hors délai (late trading), sont susceptibles de nuire aux intérêts des porteurs de parts et au bon fonctionnement du marché. Les sociétés de gestion doivent donc adopter des procédures appropriées pour empêcher les mauvaises pratiques. Elles doivent aussi définir des procédures appropriées pour empêcher le prélèvement de frais excessifs et les agissements tels que la multiplication excessive d’opérations (excessive trading), en tenant compte des objectifs et de la politique d’investissement des OPCVM.
(19)
Les sociétés de gestion doivent aussi agir au mieux des intérêts des OPCVM qu’elles gèrent lorsqu’elles exécutent directement des ordres de négociation pour le compte de ces derniers, ou transmettent ces ordres à des tiers. Lorsqu’elles exécutent des ordres pour le compte d’un OPCVM, les sociétés de gestion doivent prendre toutes les mesures raisonnables pour obtenir avec régularité le meilleur résultat possible pour l’OPCVM, compte tenu du prix, du coût, de la rapidité, de la probabilité d’exécution et de règlement, de la taille et de la nature de l’ordre, et de toute autre considération relative à l’exécution de l’ordre.
(20)
Afin d’obtenir des sociétés de gestion qu’elles agissent avec la compétence, le soin et la diligence requis pour servir au mieux les intérêts des OPCVM qu’elles gèrent, ainsi que l’exige la directive 2009/65/CE, il est nécessaire d’édicter des règles concernant le traitement des ordres.
(21)
Certains frais, commissions ou avantages non monétaires susceptibles d’être versés à une société de gestion ou par celle-ci ne doivent pas être autorisés, car ils peuvent compromettre le respect de l’obligation faite aux sociétés de gestion par la directive 2009/65/CE d’agir d’une manière honnête, équitable et professionnelle, qui serve au mieux les intérêts des OPCVM. Il est donc nécessaire d’édicter des règles claires précisant dans quelles conditions le versement de frais, de commissions et d’avantages non monétaires n’est pas considéré comme une violation de ces principes.
(22)
Les opérations transfrontalières des sociétés de gestion rendent plus complexe la relation entre la société de gestion et le dépositaire d’OPCVM. Pour garantir toute la sécurité juridique nécessaire, la présente directive doit préciser les principaux éléments devant figurer dans l’accord entre le dépositaire de l’OPCVM et la société de gestion, lorsque celle-ci est établie dans un État membre autre que l’État membre d’origine de l’OPCVM. Eu égard à la nécessité de faire en sorte que cet accord remplisse correctement sa fonction, il y a lieu d’édicter, en matière de conflit de lois, des règles dérogeant aux articles 3 et 4 du règlement (CE) no 593/2008 du Parlement européen et du Conseil du 17 juin 2008 sur la loi applicable aux obligations contractuelles (Rome I) (6), de manière à ce que le droit applicable à cet accord soit celui de l’État membre d’origine de l’OPCVM.
(23)
La directive 2009/65/CE impose de préciser les critères à appliquer pour mesurer l’adéquation de la méthode de gestion des risques d’une société de gestion. L’objet de ces critères est l’adoption par les sociétés de gestion d’une politique de gestion des risques appropriée et documentée. Cette politique doit permettre aux sociétés de gestion d’évaluer les risques inhérents aux positions prises dans les portefeuilles qu’elles gèrent, ainsi que la part de chacun de ces risques dans le profil de risque global du portefeuille. L’organisation de la politique de gestion des risques doit être appropriée et proportionnée à la nature, à l’échelle et à la complexité des activités de la société de gestion et des OPCVM qu’elle gère.
(24)
L’évaluation, le contrôle et l’examen périodiques de la politique de gestion des risques des sociétés de gestion constituent également un critère d’évaluation de l’adéquation de la méthode de gestion des risques. Ce critère impose aussi le réexamen de l’efficacité des mesures prises pour corriger les éventuelles défaillances de cette méthode.
(25)
Dans la mesure où il s’agit d’un aspect essentiel des critères d’évaluation de l’adéquation des méthodes de gestion des risques, les sociétés de gestion doivent adopter des techniques de mesure du risque proportionnées et efficaces, qui leur permettent de mesurer à tout moment les risques qu’encourent ou pourraient encourir les OPCVM qu’elles gèrent. Ces exigences s’inspirent des pratiques courantes approuvées par les autorités compétentes des États membres. Elles associent des mesures quantitatives, pour les risques quantifiables, et des méthodes qualitatives. Les systèmes électroniques de traitement des données et les outils servant au calcul des mesures quantitatives doivent être intégrés entre eux ou aux applications de salle des marchés et de comptabilité. Les techniques de mesure du risque doivent permettre une évaluation adéquate des risques y compris en période d’instabilité accrue des marchés, et être réexaminées chaque fois que l’intérêt des porteurs de parts l’exige. Elles doivent aussi permettre une évaluation adéquate de la concentration et de l’interaction des risques à prendre en considération au niveau du portefeuille.
(26)
L’objectif d’un système de gestion des risques performant est le respect, par les sociétés de gestion, des limites d’investissement fixées par la directive 2009/65/CE, et notamment des limites relatives au risque global et au risque de contrepartie. Il convient donc de définir des critères concernant le mode de calcul du risque global et du risque de contrepartie.
(27)
Dans le cadre de la définition de ces critères, la présente directive doit préciser comment peut être calculé le risque global, à savoir par la méthode du calcul de l’engagement (commitment approach), la méthode de la «valeur à risque» (value-at-risk - VaR) ou par des méthodes avancées de mesure du risque. Elle doit aussi préciser les principaux éléments de la méthode que doivent appliquer les sociétés de gestion pour calculer le risque de contrepartie. Lors de l’application de ces règles, il doit être tenu compte des conditions d’utilisation de ces méthodes, et notamment des principes (définis par les autorités compétentes dans le cadre du comité européen des régulateurs des marchés de valeurs mobilières) à appliquer aux accords de garantie visant à réduire le risque de contrepartie des OPCVM, et aux accords de couverture et de compensation.
(28)
Conformément à la directive 2009/65/CE, les sociétés de gestion sont tenues d’employer une méthode permettant l’évaluation précise et indépendante de la valeur des instruments dérivés négociés de gré à gré. La présente directive fixe donc des règles détaillées concernant cette méthode, conformément à la directive 2007/16/CE de la Commission du 19 mars 2007 portant application de la directive 85/611/CEE du Conseil portant coordination des dispositions législatives, réglementaires et administratives concernant certains organismes de placement collectif en valeurs mobilières (OPCVM), en ce qui concerne la clarification de certaines définitions (7). La bonne pratique consisterait, pour les sociétés de gestion, à appliquer ces exigences aux instruments qui exposent les OPCVM à des risques d’évaluation équivalents aux risques liés à ces instruments dérivés, tels que les risques inhérents à l’illiquidité de produits et/ou à la complexité de la structure de rémunération (pay-off). Les sociétés de gestion doivent donc adopter des dispositions et des procédures conformes aux exigences de l’article 44 pour l’évaluation des valeurs mobilières peu liquides, ou complexes, et des instruments du marché monétaire qui requièrent l’utilisation de méthodes d’évaluation basées sur des modèles.
(29)
Conformément à la directive 2009/65/CE, les sociétés de gestion sont tenues d’informer les autorités compétentes concernées des types d’instruments dérivés dans lesquels ont été investis les OPCVM, des risques sous-jacents, des limites quantitatives applicables et des méthodes choisies pour estimer les risques liés à ces transactions. Il convient de préciser les éléments que doivent communiquer les sociétés de gestion et la procédure qu’elles doivent suivre lorsqu’elles s’acquittent de cette obligation.
(30)
Le comité européen des régulateurs des marchés de valeurs mobilières institué par la décision 2009/77/CE de la Commission (8) a été consulté pour avis technique,
(31)
Les mesures prévues par la présente directive sont conformes à l’avis du comité européen des valeurs mobilières,
A ADOPTÉ LA PRÉSENTE DIRECTIVE:
CHAPITRE I
OBJET, CHAMP D’APPLICATION ET DÉFINITIONS
Article premier
Objet
La présente directive arrête des mesures d’exécution de la directive 2009/65/CE:
1)
précisant les procédures et les dispositifs visés à l’article 12, paragraphe 1, deuxième alinéa, point a), ainsi que les structures et exigences organisationnelles destinées à réduire à un minimum les risques de conflit d’intérêts au sens de l’article 12, paragraphe 1, deuxième alinéa, point b);
2)
définissant des critères pour agir loyalement et équitablement, avec la compétence, le soin et la diligence qui s’imposent, au mieux des intérêts des OPCVM, ainsi que les critères à appliquer pour déterminer les types de conflits d’intérêts; précisant les principes à respecter pour garantir que les ressources sont utilisées de manière efficace; et définissant les mesures que doivent prendre les sociétés de gestion pour identifier, prévenir, gérer et révéler les conflits d’intérêts visés à l’article 14, paragraphes 1 et 2;
3)
concernant les éléments devant figurer dans l’accord entre le dépositaire et la société de gestion conformément à l'article 23, paragraphe 5, et à l'article 33, paragraphe 5;
4)
concernant la méthode de gestion des risques visée à l’article 51, paragraphe 1, de la directive 2009/65/CE, et en particulier les critères visant à évaluer l’adéquation de la méthode de gestion des risques utilisée par la société de gestion, ainsi que, en ce qui concerne ces critères, la politique de gestion des risques et les processus qui se rapportent à cette politique, et les dispositions, processus et techniques de mesure et de gestion des risques.
Article 2
Champ d’application
1. La présente directive s’applique aux sociétés de gestion exerçant l’activité de gestion d’organismes de placement collectif en valeurs mobilières (OPCVM) au sens de l’article 6, paragraphe 2, de la directive 2009/65/CE.
Le chapitre V de la présente directive s’applique également aux dépositaires exerçant leurs fonctions conformément aux dispositions du chapitre IV et du chapitre V, section 3, de la directive 2009/65/CE.
2. Les dispositions du présent chapitre, du chapitre II, article 12, et des chapitres III, IV et VI s’appliquent mutatis mutandis aux sociétés d’investissement n’ayant pas désigné de société de gestion agréée conformément à la directive 2009/65/CE.
Dans ce cas, les termes «société de gestion» s’entendent au sens de «société d'investissement».
Article 3
Définitions
Aux fins de la présente directive, outre les définitions figurant dans la directive 2009/65/CE, on entend par:
1)
«client», toute personne physique ou morale, ou toute autre entité, OPCVM inclus, à qui une société de gestion fournit un service de gestion collective de portefeuille ou des services mentionnés à l’article 6, paragraphe 3, de la directive 2009/65/CE;
2)
«porteur de parts», toute personne physique ou morale détenant une ou plusieurs parts d’un OPCVM;
3)
«personne concernée», dans le cas d’une société de gestion:
a)
un administrateur, associé ou équivalent, ou gérant de la société de gestion,
b)
un employé de la société de gestion, ainsi que toute autre personne physique dont les services sont mis à la disposition et placés sous le contrôle de la société de gestion, et qui participe à la fourniture, par ladite société, de services de gestion collective de portefeuille, ou
c)
une personne physique qui participe directement à la fourniture de services à la société de gestion, dans le cadre d’une délégation à des tiers en vue de la fourniture, par la société de gestion, de services de gestion collective de portefeuille;
4)
«instances dirigeantes», la ou les personnes qui dirigent de fait l’activité d’une société de gestion conformément à l’article 7, paragraphe 1, point b), de la directive 2009/65/CE;
5)
«conseil d'administration», le conseil d’administration de la société de gestion;
6)
«fonction de surveillance», les personnes ou organes chargés de la surveillance des instances dirigeantes, ainsi que de l’évaluation et du réexamen périodique de l’adéquation et de l’efficacité de la méthode de gestion des risques et des politiques, dispositions et procédures adoptées pour se conformer aux obligations imposées par la directive 2009/65/CE;
7)
«risque de contrepartie», le risque de perte pour l’OPCVM résultant du fait que la contrepartie à une transaction peut faillir à ses obligations avant que la transaction ait été réglée de manière définitive sous la forme d’un flux financier;
8)
«risque de liquidité», le risque qu’une position, dans le portefeuille de l’OPCVM, ne puisse être cédée, liquidée ou clôturée pour un coût limité et dans un délai suffisamment court, compromettant ainsi la capacité de l’OPCVM à se conformer à tout moment à l’article 84, paragraphe 1, de la directive 2009/65/CE;
9)
«risque de marché», le risque de perte pour l’OPCVM résultant d’une fluctuation de la valeur de marché des positions de son portefeuille imputable à une modification de variables du marché telles que les taux d’intérêt, les taux de change, les cours d’actions et de matières premières, ou à une modification de la qualité de crédit d’un émetteur;
10)
«risque opérationnel», le risque de perte pour l’OPCVM résultant de l’inadéquation de processus internes et de défaillances liées aux personnes et aux systèmes de la société de gestion, ou résultant d’événements extérieurs, y compris le risque juridique et le risque de documentation, ainsi que le risque résultant des procédures de négociation, de règlement et d’évaluation appliquées pour le compte de l’OPCVM.
La définition du «conseil d'administration», au point 5 du premier paragraphe, n’inclut pas le conseil de surveillance des sociétés de gestion présentant une structure duale composée d’un directoire et d’un conseil de surveillance.
CHAPITRE II
PROCÉDURES ADMINISTRATIVES ET MÉCANISME DE CONTRÔLE
[Article 12, paragraphe 1, point a), et article 14, paragraphe 1, point c), de la directive 2009/65/CE]
SECTION 1
Principes généraux
Article 4
Exigences générales en matière de procédures et d’organisation
1. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles se conforment aux exigences suivantes:
a)
établir, mettre en œuvre et garder opérationnelles des procédures de prise de décision et une structure organisationnelle précisant sous une forme claire et documentée les lignes hiérarchiques et la répartition des fonctions et des responsabilités;
b)
s’assurer que les personnes concernées sont informées des procédures à suivre pour exercer correctement leurs responsabilités;
c)
établir, mettre en œuvre et garder opérationnels des mécanismes de contrôle interne appropriés, conçus pour garantir le respect des décisions et des procédures à tous les niveaux de la société de gestion;
d)
établir, mettre en œuvre et garder opérationnels, à tous les niveaux pertinents de la société de gestion, un système efficace de reporting interne et de communication des informations, ainsi que des canaux d’information efficaces avec tous les tiers concernés;
e)
enregistrer de manière adéquate et ordonnée le détail de leurs activités et de leur organisation interne.
Les États membres veillent à ce que les sociétés de gestion tiennent compte de la nature, de l’échelle et de la complexité de leur activité, ainsi que de la nature et de l’éventail des services fournis et des activités exercées dans le cadre de cette activité.
2. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles établissent, mettent en œuvre et gardent opérationnels des systèmes et des procédures appropriés pour préserver la sécurité, l’intégrité et la confidentialité des informations, en tenant compte de la nature des informations concernées.
3. Les États membres exigent des entreprises d’investissement qu’elles établissent, mettent en œuvre et gardent opérationnelle une politique appropriée de continuité de l’activité afin de garantir, en cas d’interruption de leurs systèmes et procédures, la sauvegarde de leurs données et fonctions essentielles et la poursuite de leurs services et activités ou, lorsque cela n’est pas possible, afin de permettre la récupération rapide de ces données et fonctions et la reprise rapide de leurs activités et services.
4. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles établissent, mettent en œuvre et gardent opérationnelles des politiques et des procédures comptables leur permettant de fournir rapidement à l’autorité compétente, si elle en fait la demande, des informations financières qui donnent une image fidèle de leur situation financière et qui soient conformes à toutes les normes et règles comptables en vigueur.
5. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles contrôlent et évaluent régulièrement l’adéquation et l’efficacité des systèmes, mécanismes de contrôle interne et autres dispositifs mis en place en application des paragraphes 1 à 4, et qu’elles prennent des mesures appropriées pour remédier à d’éventuelles défaillances.
Article 5
Ressources
1. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles emploient un personnel disposant des qualifications, des connaissances et de l’expertise nécessaires pour exercer les responsabilités qui lui sont confiées.
2. Les États membres veillent à ce que les sociétés de gestion conservent les ressources et l’expertise nécessaires pour contrôler effectivement les activités exercées par des tiers dans le cadre d’un accord avec ces sociétés, en particulier en ce qui concerne la gestion du risque lié à ces accords.
3. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles s’assurent que l’exercice de multiples fonctions par les personnes concernées ne les empêche pas ni n’est susceptible de les empêcher de s’acquitter de manière convenable, honnête et professionnelle de l’une quelconque de ces fonctions.
4. Les États membres veillent à ce qu’aux fins visées aux paragraphes 1, 2 et 3, les sociétés de gestion tiennent dûment compte de la nature, de l’échelle et de la complexité de leur activité, ainsi que de la nature et de l’éventail des services fournis et des activités exercées dans le cadre de cette activité.
SECTION 2
Procédures administratives et comptables
Article 6
Traitement des plaintes
1. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles établissent, mettent en œuvre et gardent opérationnelles des procédures efficaces et transparentes en vue d’un traitement raisonnable et rapide des plaintes adressées par des investisseurs.
2. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles veillent à l’enregistrement de chaque plainte et des mesures prises pour y répondre.
3. Les investisseurs peuvent introduire des plaintes sans frais. Les informations relatives aux procédures visées au paragraphe 1 sont mises gratuitement à la disposition des investisseurs.
Article 7
Traitement électronique des données
1. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles prennent les mesures nécessaires pour se doter de systèmes électroniques adaptés, permettant l’enregistrement rapide et correct de chaque opération de portefeuille ou ordre de souscription ou de rachat, afin de pouvoir se conformer aux dispositions des articles 14 et 15.
2. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles veillent à ce que le traitement électronique des données se déroule en toute sécurité et qu’elles assurent, selon que de besoin, l’intégrité et la confidentialité des informations enregistrées.
Article 8
Procédures comptables
1. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles veillent à l’emploi de politiques et procédures comptables telles que visées à l’article 4, paragraphe 4, de manière à assurer la protection des porteurs de parts.
Les comptes des OPCVM doivent être tenus de manière à permettre l’identification directe, à tout moment, de tous les éléments d’actif et de passif d’un OPCVM.
Si un OPCVM possède différents compartiments d’investissement, chacun de ces compartiments fait l’objet d’une comptabilité séparée.
2. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles fassent établir, mettre en œuvre et garder opérationnelles des politiques et des procédures comptables qui soient conformes aux règles comptables des États membres d’origine des OPCVM et qui permettent un calcul précis de la valeur d’inventaire nette de chaque OPCVM, sur la base de ses comptes, et une bonne exécution des ordres de souscription et de rachat à cette valeur d’inventaire nette.
3. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles mettent en place des procédures appropriées pour assurer l’évaluation correcte et précise de l’actif et du passif des OPCVM, dans le respect des règles applicables visées à l’article 85 de la directive 2009/65/CE.
SECTION 3
Mécanismes de contrôle interne
Article 9
Contrôle par les instances dirigeantes et la fonction de surveillance
1. Les États membres exigent des sociétés de gestion, lorsqu’elles attribuent les fonctions en interne, qu’elles veillent à ce que la responsabilité du respect par la société de gestion de ses obligations au titre de la directive 2009/65/CE incombe à ses instances dirigeantes et, le cas échéant, à sa fonction de surveillance.
2. La société de gestion veille à ce que ses instances dirigeantes:
a)
soient responsables de la mise en œuvre, pour chaque OPCVM qu’elle gère, de la politique générale d’investissement telle qu’elle est définie, selon le cas, dans le prospectus, le règlement du fonds ou les documents constitutifs de la société d’investissement;
b)
supervisent l’adoption de stratégies d’investissement pour chaque OPCVM qu’elle gère;
c)
aient la responsabilité de veiller à ce que la société de gestion dispose d’une fonction permanente et efficace de vérification de la conformité, au sens de l’article 10, même si cette fonction est assurée par un tiers;
d)
s’assurent, et vérifient régulièrement, que la politique générale d’investissement, les stratégies d’investissement et les limites de risque de chaque OPCVM géré sont effectivement et correctement mises en œuvre et respectées, même si la fonction de gestion des risques est assurée par un tiers;
e)
adoptent, puis soumettent à un réexamen régulier, des procédures internes adéquates pour l’adoption des décisions d’investissement concernant chaque OPCVM géré, afin de garantir la conformité de ces décisions avec les stratégies d’investissement adoptées;
f)
adoptent, puis soumettent à un réexamen régulier, la politique de gestion des risques, ainsi que les dispositions, procédures et techniques de mise en œuvre de cette politique, tels que visés à l’article 38, et notamment le système de limitation des risques pour chaque OPCVM géré.
3. La société de gestion veille aussi à ce que ses instances dirigeantes et, le cas échéant, sa fonction de surveillance:
a)
évaluent, et réexaminent régulièrement, l’efficacité des politiques, dispositions et procédures adoptées pour se conformer aux obligations imposées par la directive 2009/65/CE;
b)
prennent les mesures appropriées pour remédier à d’éventuelles défaillances.
4. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles veillent à ce que leurs instances dirigeantes reçoivent, de manière fréquente et au moins une fois par an, des rapports écrits sur la conformité, l’audit interne et la gestion des risques, indiquant notamment si des mesures correctives appropriées ont été prises en cas de défaillance.
5. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles veillent à ce que leurs instances dirigeantes reçoivent régulièrement des rapports sur la mise en œuvre des stratégies d’investissement et des procédures internes d’adoption des décisions d’investissement visées au paragraphe 2, points b) à e).
6. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles veillent à ce que leur fonction de surveillance, si elle existe, reçoive de manière régulière des rapports écrits sur les points mentionnés au paragraphe 4.
Article 10
Fonction permanente de vérification de la conformité
1. Les États membres veillent à ce que les sociétés de gestion établissent, mettent en œuvre et gardent opérationnelles des politiques et des procédures appropriées conçues pour détecter tout risque de manquement de la société de gestion aux obligations que lui impose la directive 2009/65/CE, ainsi que les risques associés, et à ce qu’elles mettent en place des mesures et des procédures adéquates conçues pour minimiser ce risque et permettre aux autorités compétentes d’exercer effectivement les pouvoirs que leur confère la directive.
Les États membres veillent à ce que les sociétés de gestion tiennent compte de la nature, de l’échelle et de la complexité de leur activité, ainsi que de la nature et de l’éventail des services fournis et des activités exercées dans le cadre de cette activité.
2. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles établissent et gardent opérationnelle une fonction permanente et efficace de vérification de la conformité, qui fonctionne de manière indépendante et assume les responsabilités suivantes:
a)
contrôler et, à intervalles réguliers, évaluer l’adéquation et l’efficacité des mesures, politiques et procédures mises en place en application du paragraphe 1, ainsi que des actions entreprises pour remédier à d’éventuels manquements de la société de gestion à ses obligations;
b)
conseiller et assister les personnes concernées chargées des services et activités de la société de gestion afin d’assurer le respect des obligations imposées à celle-ci par la directive 2009/65/CE.
3. Afin de permettre à la fonction de vérification de la conformité visée au paragraphe 2 d’exercer ses responsabilités de manière appropriée et indépendante, les sociétés de gestion veillent à ce que les conditions suivantes soient remplies:
a)
la fonction de vérification de la conformité dispose de l’autorité, des ressources et de l’expertise nécessaires, et a accès à toutes les informations pertinentes;
b)
il est désigné un responsable de la vérification de la conformité, qui assume la responsabilité de cette fonction et de la remise aux instances dirigeantes, de manière fréquente et au moins une fois par an, de rapports sur la conformité, indiquant notamment si des mesures correctives appropriées ont été prises en cas de défaillance;
c)
les personnes concernées qui participent à la fonction de vérification de la conformité ne participent pas à la fourniture des services ni à l’exercice des activités qu’elles contrôlent;
d)
le mode de détermination de la rémunération des personnes concernées participant à la fonction de vérification de la conformité ne compromet pas et n’est pas susceptible de compromettre leur objectivité.
Toutefois, une société de gestion peut être dispensée de se conformer aux dispositions du point c) ou du point d), du premier alinéa, si elle est en mesure de démontrer que, compte tenu de la nature, de l’échelle et de la complexité de son activité, ainsi que de la nature et de l’éventail de ses services et activités, cette exigence n’est pas proportionnée et que sa fonction de vérification de la conformité demeure efficace.
Article 11
Fonction permanente d'audit interne
1. Les États membres exigent des sociétés de gestion, lorsque cela est approprié et proportionné eu égard à la nature, à l’échelle et à la complexité de leur activité, ainsi qu’à la nature et à l’éventail des activités de gestion collective de portefeuille exercées dans le cadre de cette activité, qu’elles établissent et gardent opérationnelle une fonction d’audit interne, distincte et indépendante de leurs autres fonctions et activités.
2. La fonction d’audit interne mentionnée au paragraphe 1 est investie des responsabilités suivantes:
a)
établir, mettre en œuvre et garder opérationnel un programme d’audit visant à examiner et à évaluer l’adéquation et l’efficacité des systèmes, mécanismes de contrôle interne et autres dispositifs mis en place par la société de gestion;
b)
formuler des recommandations fondées sur les résultats des travaux réalisés conformément au point a);
c)
vérifier le respect des recommandations visées au point b);
d)
faire rapport sur les questions d’audit interne conformément à l’article 9, paragraphe 4.
Article 12
Fonction permanente de gestion des risques
1. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles établissent et gardent opérationnelle une fonction permanente de gestion des risques.
2. La fonction permanente de gestion des risques visée au paragraphe 1 est indépendante, d’un point de vue hiérarchique et fonctionnel, des unités opérationnelles.
Toutefois, les États membres peuvent permettre aux sociétés de gestion de déroger à cette obligation lorsque cette dérogation est appropriée et proportionnée au vu de la nature, de l’échelle et de la complexité des activités de la société de gestion et des OPCVM qu’elle gère.
Une société de gestion doit pouvoir démontrer que des mesures de protection appropriées ont été prises contre les conflits d’intérêt, afin de permettre l’exercice indépendant des activités de gestion des risques, et que sa méthode de gestion des risques satisfait aux exigences de l’article 51 de la directive 2009/65/CE.
3. La fonction permanente de gestion des risques est chargée de:
a)
mettre en œuvre la politique et les procédures de gestion des risques;
b)
veiller au respect du système de limitation des risques des OPCVM, et notamment des limites légales sur le risque global et le risque de contrepartie, conformément aux articles 41, 42 et 43;
c)
conseiller le conseil d’administration sur la définition du profil de risque de chaque OPCVM géré;
d)
faire régulièrement rapport au conseil d’administration et à la fonction de surveillance, si elle existe, sur les points suivants:
i)
la cohérence entre les niveaux de risque actuels encourus par chaque OPCVM géré et le profil de risque retenu pour cet OPCVM,
ii)
le respect par chaque OPCVM géré des systèmes pertinents de limitation des risques,
iii)
l’adéquation et l’efficacité de la méthode de gestion des risques, en indiquant notamment si des mesures correctives appropriées ont été prises en cas de défaillance;
e)
faire régulièrement rapport aux instances dirigeantes sur le niveau de risque actuel encouru par chaque OPCVM géré et sur tout dépassement effectif ou prévisible des limites dont ils font l’objet, afin que des mesures rapides et appropriées puissent être prises;
f)
réexaminer et renforcer, le cas échéant, les dispositifs et procédures d’évaluation des instruments dérivés négociés de gré à gré visés à l’article 44.
4. La fonction permanente de gestion des risques jouit de l’autorité nécessaire et d’un accès à toutes les informations pertinentes nécessaires à l’accomplissement des tâches énumérées au paragraphe 3.
Article 13
Transactions personnelles
1. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles établissent, mettent en œuvre et gardent opérationnels des dispositifs appropriés pour empêcher toute personne concernée prenant part à des activités qui peuvent donner lieu à un conflit d’intérêts, ou ayant accès à des informations privilégiées au sens de l’article 1er, paragraphe 1, de la directive 2003/6/CE, ou à d’autres informations confidentielles concernant des OPCVM ou des transactions avec des OPCVM ou pour le compte d’OPCVM, dans le cadre d’une activité qu’elle exerce pour le compte de la société de gestion, de se livrer à aucun des agissements suivants:
a)
réaliser une transaction personnelle qui remplit un ou plusieurs des critères suivants:
i)
la directive 2003/6/CE interdit à cette personne de la réaliser,
ii)
elle suppose l’utilisation abusive ou la communication inappropriée d’informations confidentielles,
iii)
elle est incompatible, ou susceptible d’être incompatible, avec les obligations de la société de gestion au titre de la directive 2009/65/CE ou de la directive 2004/39/CE;
b)
en dehors du cadre normal de son emploi ou du contrat de services qui la lie, conseiller à toute autre personne d’effectuer, ou obtenir qu’elle effectue, une transaction sur instruments financiers qui, s’il s’agissait d’une transaction personnelle de la personne concernée, relèverait du point a) supra ou de l’article 25, paragraphe 2, points a) ou b), de la directive 2006/73/CE, ou constituerait un usage abusif d’informations relatives à des ordres en attente;
c)
sans préjudice de l’article 3, point a), de la directive 2003/6/CE, en dehors du cadre normal de son emploi ou du contrat de services qui la lie, divulguer à toute autre personne des informations ou des avis dont la personne concernée sait, ou devrait raisonnablement savoir, que leur divulgation incitera vraisemblablement cette autre personne à agir comme suit:
i)
effectuer une transaction sur instruments financiers qui, s’il s’agissait d’une transaction personnelle de la personne concernée, relèverait du point a) supra ou de l’article 25, paragraphe 2, points a) ou b), de la directive 2006/73/CE, ou constituerait un usage abusif d’informations relatives à des ordres en attente,
ii)
conseiller à une autre personne d’effectuer, ou obtenir qu’elle effectue, une telle transaction.
2. Les dispositifs requis par le paragraphe 1 sont notamment conçus pour garantir que:
a)
toutes les personnes concernées relevant du paragraphe 1 sont informées des restrictions portant sur les transactions personnelles et des mesures arrêtées par la société de gestion en matière de transactions personnelles et de divulgation d’informations en application du paragraphe 1;
b)
la société de gestion est informée sans délai de toute transaction personnelle réalisée par une personne concernée, soit par notification de cette transaction, soit par d’autres procédures permettant à l’entreprise d’identifier ces transactions;
c)
il est conservé un enregistrement de la transaction personnelle notifiée à la société de gestion ou identifiée par celle-ci, enregistrement qui mentionne également toute autorisation ou interdiction relative à la transaction.
Aux fins du premier alinéa, point b), lorsque certaines activités sont exercées par des tiers, la société de gestion veille à ce que l’entité exerçant l’activité conserve un enregistrement des transactions personnelles réalisées par toute personne concernée et soit en mesure de lui fournir promptement, à sa demande, ces informations.
3. Les paragraphes 1 et 2 ne s’appliquent pas aux types de transactions personnelles suivants:
a)
les transactions personnelles effectuées dans le cadre d’un service de gestion de portefeuille discrétionnaire pour lequel il n’y a pas, concernant la transaction, de communication préalable entre le gestionnaire du portefeuille et la personne concernée ou une autre personne pour le compte de laquelle la transaction est exécutée;
b)
les transactions personnelles portant sur des OPCVM ou des parts d’organismes de placement collectif qui font l’objet d’une surveillance en vertu du droit d’un État membre imposant un niveau équivalent de répartition des risques pour leurs actifs, pour autant que la personne concernée et toute autre personne pour le compte de laquelle les transactions sont effectuées ne participent pas à la gestion de cet organisme.
4. Aux fins des paragraphes 1, 2 et 3 du présent article, les termes «transaction personnelle» s’entendent au sens de l’article 11 de la directive 2006/73/CE.
Article 14
Enregistrement des opérations de portefeuille
1. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles veillent à ce que pour chaque opération de portefeuille concernant l’OPCVM, un enregistrement d’informations suffisant pour permettre la reconstitution des détails de l’ordre et de la transaction exécutée soit effectué sans délai.
2. L’enregistrement visé au paragraphe 1 comprend:
a)
le nom ou la désignation de l’OPCVM et de la personne agissant pour le compte de l’OPCVM;
b)
les détails nécessaires pour identifier l’instrument en question;
c)
le volume;
d)
le type d’ordre ou de transaction;
e)
le prix;
f)
pour les ordres, la date et l’heure exacte de transmission de l’ordre et le nom ou la désignation de la personne à qui l’ordre a été transmis ou, pour les transactions, la date et l’heure exacte de la décision de négocier et de l’exécution de la transaction;
g)
le nom de la personne transmettant l’ordre ou exécutant la transaction;
h)
le cas échéant, les motifs d’annulation de l’ordre;
i)
pour les transactions exécutées, l’identification de la contrepartie et du lieu d’exécution.
Aux fins du premier alinéa, point i), le «lieu d'exécution» désigne: un marché réglementé au sens de l’article 4, paragraphe 1, point 14, de la directive 2004/39/CE; un système multilatéral de négociation au sens de l’article 4, paragraphe 1, point 15, de ladite directive; un internalisateur systématique au sens de l’article 4, paragraphe 1, point 7, de ladite directive; ou un teneur de marché, un fournisseur de liquidité ou une entité qui exerce dans un pays tiers des fonctions similaires aux fonctions assurées par l’un ou l’autre des lieux précités.
Article 15
Enregistrement des ordres de souscription et de rachat
1. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles prennent toutes les mesures raisonnables pour assurer la centralisation et l’enregistrement immédiats, dès réception, des ordres de souscription et de rachat d’OPCVM.
2. Cet enregistrement contient les informations suivantes:
a)
l’OPCVM concerné;
b)
la personne qui a donné ou transmis l’ordre;
c)
la personne qui a reçu l’ordre;
d)
la date et l’heure de l’ordre;
e)
les conditions et moyens de paiement;
f)
le type d’ordre;
g)
la date d’exécution de l’ordre;
h)
le nombre de parts souscrites ou rachetées;
i)
le prix de souscription ou de rachat de chaque part;
j)
la valeur totale de souscription ou de rachat des parts;
k)
la valeur brute de l’ordre, frais de souscription inclus, ou le montant net après déduction des frais de rachat;
Article 16
Conservation des enregistrements
1. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles assurent la conservation des enregistrements visés aux articles 14 et 15 pendant une période d’au moins cinq ans.
Toutefois, les autorités compétentes peuvent, dans des circonstances exceptionnelles, exiger des sociétés de gestion qu’elles conservent tout ou partie de ces enregistrements pendant une période plus longue, selon la nature de l’instrument ou de l’opération de portefeuille, si cela leur est indispensable pour exercer leurs fonctions de surveillance au titre de la directive 2009/65/CE.
2. En cas d’expiration de l’agrément d’une société de gestion, les États membres ou les autorités compétentes peuvent exiger que la société de gestion conserve les enregistrements visés au paragraphe 1 jusqu’à l’échéance de la période de cinq ans.
Si la société de gestion transfère à une autre société de gestion les responsabilités qu’elle exerce en relation avec un OPCVM, les États membres ou les autorités compétentes peuvent exiger que des dispositions soient prises pour que cette société ait accès aux enregistrements des cinq dernières années.
3. Les enregistrements sont conservés sur un support qui permet le stockage d’informations de telle façon qu’elles puissent être consultées ultérieurement par l’autorité compétente, et sous une forme et d’une manière qui satisfont aux conditions suivantes:
a)
l’autorité compétente doit pouvoir y accéder facilement et reconstituer chaque étape essentielle du traitement de chaque opération de portefeuille;
b)
il doit être possible de vérifier aisément toute correction ou autre modification, ainsi que le contenu des enregistrements avant ces corrections ou modifications;
c)
il ne doit pas être possible de manipuler ou d’altérer les enregistrements de quelque autre façon que ce soit.
CHAPITRE III
CONFLITS D’INTÉRÊTS
[Article 12, paragraphe 1, point b), et article 14, paragraphe 1, point d), et paragraphe 2, point c), de la directive 2009/65/CE]
Article 17
Critères pour la détection des conflits d’intérêts
1. Les États membres s’assurent qu’en vue de détecter les types de conflits d’intérêts susceptibles de se produire lors de la prestation de services et d’activités, et dont l’existence peut porter atteinte aux intérêts d’un OPCVM, les sociétés de gestion prennent en considération, comme critères minimaux, la possibilité que la société de gestion, une personne concernée ou une personne directement ou indirectement liée à la société de gestion par une relation de contrôle, se trouve dans l’une quelconque des situations suivantes, que cette situation résulte de l’exercice d’activités de gestion collective de portefeuille ou autre:
a)
la société de gestion ou cette personne est susceptible de réaliser un gain financier ou d’éviter une perte financière aux dépens de l’OPCVM;
b)
la société de gestion ou cette personne a un intérêt dans le résultat d’un service fourni à l’OPCVM ou à un autre client ou d’une activité exercée à leur bénéfice, ou d’une transaction réalisée pour le compte de l’OPCVM ou d’un autre client, qui ne coïncide pas avec l’intérêt de l’OPCVM quant à ce résultat;
c)
la société de gestion ou cette personne est incitée, pour des raisons financières ou autres, à privilégier les intérêts d’un autre client ou groupe de clients par rapport à ceux de l’OPCVM;
d)
la société de gestion ou cette personne exerce les mêmes activités pour l’OPCVM que pour un ou plusieurs clients qui ne sont pas des OPCVM;
e)
la société de gestion ou cette personne reçoit ou recevra d’une personne autre que l’OPCVM un avantage en relation avec les activités de gestion collective de portefeuille exercées au bénéfice de l’OPCVM, sous la forme d’argent, de biens ou de services, autre que la commission ou les frais normalement facturés pour ce service.
2. Les États membres exigent des sociétés de gestion, lorsqu’elles détectent les types de conflits d’intérêts, qu’elles prennent en considération:
a)
les intérêts de la société de gestion, y compris ceux qui découlent de l’appartenance à un groupe ou de la prestation de services ou de l’exercice d’activités, les intérêts des clients et les obligations de la société de gestion à l’égard de l’OPCVM;
b)
les intérêts de deux OPCVM gérés ou plus.
Article 18
Politique en matière de conflits d’intérêts
1. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles établissent, mettent en œuvre et gardent opérationnelle une politique efficace de gestion des conflits d’intérêts. Cette politique est fixée par écrit et elle est appropriée au regard de la taille et de l’organisation de la société de gestion ainsi que de la nature, de l’échelle et de la complexité de son activité.
Lorsque la société de gestion appartient à un groupe, la politique prend également en compte les circonstances, qui sont connues ou censées être connues de la société de gestion, susceptibles de provoquer un conflit d’intérêts résultant de la structure et des activités des autres membres du groupe.
2. La politique en matière de conflits d’intérêts mise en place conformément au paragraphe 1 doit en particulier:
a)
identifier, en relation avec les activités de gestion collective de portefeuille exercées par ou pour le compte de la société de gestion, les situations qui donnent lieu ou sont susceptibles de donner lieu à un conflit d’intérêts comportant un risque important d’atteinte aux intérêts de l’OPCVM ou d’un ou de plusieurs autres clients;
b)
définir les procédures à suivre et les mesures à prendre en vue de gérer ces conflits.
Article 19
Indépendance en matière de gestion des conflits
1. Les États membres veillent à ce que les procédures et les mesures prévues à l’article 18, paragraphe 2, point b), soient conçues pour garantir que les personnes concernées engagées dans différentes activités impliquant un conflit d’intérêts exercent ces activités avec un degré d’indépendance approprié au regard de la taille et des activités de la société de gestion et du groupe dont elle fait partie et de l’importance du risque de préjudice aux intérêts des clients.
2. Les procédures à suivre et les mesures à adopter conformément à l’article 18, paragraphe 2, point b), comprennent, dans la mesure nécessaire et appropriée pour que la société de gestion assure le degré d’indépendance requis:
a)
des procédures efficaces en vue de prévenir ou de contrôler les échanges d’informations entre personnes concernées engagées dans des activités de gestion collective de portefeuille comportant un risque de conflit d’intérêts lorsque l’échange de ces informations peut léser les intérêts d’un ou de plusieurs clients;
b)
une surveillance séparée des personnes concernées qui ont pour principales fonctions d’exercer des activités de gestion collective de portefeuille pour le compte de clients ou d’investisseurs ou de leur fournir des services, lorsque les intérêts de ces clients ou investisseurs peuvent entrer en conflit, ou lorsque ces clients représentent des intérêts différents, y compris ceux de la société de gestion, pouvant entrer en conflit;
c)
la suppression de tout lien direct entre la rémunération des personnes concernées exerçant principalement une activité donnée et la rémunération d’autres personnes concernées exerçant principalement une autre activité, ou les revenus générés par ces autres personnes, lorsqu’un conflit d’intérêts est susceptible de se produire en relation avec ces activités;
d)
des mesures visant à prévenir ou à limiter l’exercice par toute personne d’une influence inappropriée sur la façon dont une personne concernée mène des activités de gestion collective de portefeuille;
e)
des mesures visant à prévenir ou à contrôler la participation simultanée ou consécutive d’une personne concernée à plusieurs activités distinctes de gestion collective de portefeuille, lorsqu’une telle participation est susceptible de nuire à la bonne gestion des conflits d’intérêts.
Si l’adoption ou la mise en œuvre concrète d’une ou de plusieurs de ces mesures et procédures ne permet pas d’assurer le degré d’indépendance requis, les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles adoptent toutes les mesures et procédures supplémentaires ou de substitution qui sont nécessaires et appropriées à cette fin.
Article 20
Gestion des activités donnant lieu à un conflit d’intérêts préjudiciable
1. Les États membres exigent de toute société de gestion qu’elle tienne et actualise régulièrement un registre consignant les types d’activités de gestion collective de portefeuille exercées par la société de gestion ou pour son compte pour lesquelles un conflit d’intérêts comportant un risque sensible d’atteinte aux intérêts d’un ou plusieurs OPCVM ou autres clients s’est produit ou, dans le cas d’une activité continue de gestion collective de portefeuille, est susceptible de se produire.
2. Les États membres exigent que, lorsque les dispositions organisationnelles ou administratives prises par une société de gestion pour gérer les conflits d’intérêts ne suffisent pas à garantir, avec une certitude raisonnable, que le risque de porter atteinte aux intérêts de l’OPCVM ou de ses porteurs de parts sera évité, les instances dirigeantes ou l’organe interne compétent de la société de gestion soient rapidement informés afin qu’ils puissent prendre toute mesure nécessaire pour garantir que la société de gestion agira dans tous les cas au mieux des intérêts de l’OPCVM et de ses porteurs de parts.
3. La société de gestion informe les investisseurs des situations visées au paragraphe 2 au moyen de tout support durable approprié et indique les raisons de sa décision.
Article 21
Stratégies pour l’exercice des droits de vote
1. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles élaborent des stratégies appropriées et efficaces déterminant quand et comment sont exercés les droits de vote rattachés aux instruments détenus dans les portefeuilles gérés, afin que ces droits bénéficient exclusivement à l’OPCVM concerné.
2. La stratégie visée au paragraphe 1 définit des mesures et des procédures afin:
a)
d’assurer le suivi des événements pertinents relatifs à la vie de la société;
b)
de garantir que les droits de vote sont exercés conformément aux objectifs et à la politique d’investissement de l’OPCVM en question;
c)
de prévenir ou de gérer tout conflit d’intérêts résultant de l’exercice des droits de vote.
3. Une description succincte des stratégies visées au paragraphe 1 est mise à la disposition des investisseurs.
Les détails des mesures prises sur la base de ces stratégies sont mis gratuitement à disposition des porteurs de parts sur leur demande.
CHAPITRE IV
RÈGLES DE CONDUITE
[Article 14, paragraphe 1, points a) et b), et paragraphe 2, points a) et b), de la directive 2009/65/CE]
SECTION 1
Principes généraux
Article 22
Obligation d’agir au mieux des intérêts des OPCVM et de leurs porteurs de parts
1. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles veillent à ce que les porteurs de parts d’OPCVM qu’elles gèrent soient traités équitablement.
Les sociétés de gestion s’abstiennent de placer les intérêts d’aucun groupe de porteurs de parts au-dessus de ceux d’un autre groupe de porteurs de parts.
2. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles mettent en œuvre des politiques et des procédures appropriées pour prévenir toute malversation dont on peut raisonnablement supposer qu’elle porterait atteinte à la stabilité et à l’intégrité du marché.
3. Sans préjudice des exigences prévues par leur droit interne, les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles garantissent l’utilisation de modèles de formation des prix et de systèmes d’évaluation justes, corrects et transparents pour les OPCVM qu’elles gèrent afin de respecter leur obligation d’agir au mieux des intérêts des porteurs de parts. Les sociétés de gestion doivent pouvoir démontrer que les portefeuilles des OPCVM ont été évalués avec précision.
4. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles agissent de manière à prévenir l’imposition de coûts indus aux OPCVM et à leurs porteurs de parts.
Article 23
Obligation de diligence
1. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles veillent à ce que la sélection et le suivi continu des investissements soient effectués avec une grande diligence et dans l’intérêt des OPCVM et de l’intégrité du marché.
2. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles aient une connaissance et une compréhension adéquates des actifs dans lesquels les OPCVM sont investis.
3. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles élaborent des politiques et des procédures écrites quant à la diligence qu’elles exercent et qu’elles mettent sur pied des dispositifs efficaces garantissant que les décisions d’investissement prises pour le compte des OPCVM sont exécutées conformément aux objectifs, à la stratégie d’investissement et aux limites de risque de ces OPCVM.
4. Les États membres exigent des sociétés de gestion que lorsque celles-ci mettent en œuvre leur politique de gestion des risques, et le cas échéant en tenant compte de la nature de l’investissement envisagé, elles élaborent des prévisions et effectuent des analyses concernant la contribution de l’investissement à la composition, à la liquidité et au profil de risque et de rémunération du portefeuille de l’OPCVM avant d’effectuer ledit investissement. Ces analyses ne doivent être effectuées que sur la base d’informations fiables et à jour, tant d’un point de vue quantitatif que qualitatif.
Les sociétés de gestion font preuve de toute la compétence, de toute la prudence et de toute la diligence requises lorsqu’elles concluent, gèrent et mettent fin à des accords avec des tiers ayant trait à l’exercice d’activités de gestion des risques. Avant de conclure de tels accords, les sociétés de gestion prennent les mesures nécessaires pour s’assurer que le tiers dispose des compétences et des capacités nécessaires pour exercer les activités de gestion des risques de manière fiable, professionnelle et efficace. La société de gestion établit des méthodes pour évaluer de manière continue la qualité des prestations fournies par le tiers.
SECTION 2
Traitement des ordres de souscription et de rachat
Article 24
Obligations d’information en ce qui concerne l’exécution des ordres de souscription et de rachat
1. Les États membres veillent à ce que dès lors que les sociétés de gestion ont exécuté un ordre de souscription ou de rachat d’un porteur de parts, elles transmettent à ce dernier un avis sur support durable confirmant l’exécution de l’ordre, et ce dès que possible et au plus tard le premier jour ouvrable suivant l’exécution de l’ordre ou, si la société de gestion reçoit elle-même d’un tiers la confirmation de l’exécution, au plus tard le premier jour ouvrable suivant la réception de la confirmation de ce tiers.
Toutefois, le premier alinéa ne s’applique pas dans les cas où l’avis contiendrait les mêmes informations qu’une confirmation qui doit être transmise promptement au porteur de parts par une autre personne.
2. L’avis visé au paragraphe 1 contient les informations suivantes, selon le cas:
a)
l’identification de la société de gestion;
b)
le nom ou toute autre désignation du porteur de parts;
c)
la date et l’heure de la réception de l’ordre et la méthode de paiement;
d)
la date d’exécution;
e)
l’identification de l’OPCVM;
f)
la nature de l’ordre (souscription ou rachat);
g)
le nombre de parts concernées;
h)
la valeur unitaire à laquelle les unités ont été souscrites ou remboursées;
i)
la date de la valeur de référence;
j)
la valeur brute de l’ordre, frais de souscription inclus, ou le montant net après déduction des frais de rachat;
k)
le montant total des commissions et des frais facturés et, à la demande de l’investisseur, leur ventilation par poste.
3. En ce qui concerne les ordres pour un porteur de parts qui sont exécutés périodiquement, les sociétés de gestion soit prennent les mesures mentionnées au paragraphe 1, soit fournissent au porteur de parts, au moins une fois par semestre, les informations énumérées au paragraphe 2 qui se rapportent à ces transactions.
4. Sur demande du porteur de parts, les sociétés de gestion l’informent du statut de son ordre.
SECTION 3
Meilleure exécution
Article 25
Exécution de décisions de négociation pour le compte de l’OPCVM géré
1. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles agissent au mieux des intérêts des OPCVM qu’elles gèrent lorsqu’elles exécutent des décisions de négocier pour le compte de ces OPCVM, dans le contexte de la gestion de leurs portefeuilles.
2. Aux fins du paragraphe 1, les États membres veillent à ce que les sociétés de gestion prennent toutes les mesures raisonnables pour obtenir le meilleur résultat possible pour l’OPCVM compte tenu du prix, du coût, de la rapidité, de la probabilité de l’exécution et du règlement, de la taille et de la nature de l’ordre ou de toute autre considération relative à l’exécution de l’ordre. L’importance relative de ces facteurs est déterminée en se référant aux critères suivants:
a)
les objectifs, la politique d’investissement et les risques spécifiques à l’OPCVM, tels qu’indiqués dans le prospectus ou, le cas échéant, dans le règlement ou dans les documents constitutifs de l’OPCVM;
b)
les caractéristiques de l’ordre;
c)
les caractéristiques des instruments financiers qui font l’objet de cet ordre;
d)
les caractéristiques des lieux d’exécution vers lesquels cet ordre peut être acheminé.
3. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles établissent et mettent en œuvre des dispositions efficaces pour se conformer à l’obligation visée au paragraphe 2. En particulier, les sociétés de gestion établissent et mettent en œuvre une politique leur permettant d’obtenir, pour les ordres relatifs aux OPCVM, le meilleur résultat possible conformément au paragraphe 2.
Les sociétés de gestion obtiennent l’assentiment préalable de la société d’investissement en ce qui concerne la politique d’exécution. La société de gestion met à la disposition des porteurs de parts des informations appropriées sur la politique arrêtée conformément au présent article et sur toute modification importante de celle-ci.
4. Les sociétés de gestion contrôlent régulièrement l’efficacité de leurs dispositions et de leur politique en matière d’exécution des ordres afin d’en déceler les défaillances et d’y remédier le cas échéant.
En outre, les sociétés de gestion réexaminent annuellement leur politique d’exécution. Elles réexaminent également cette politique chaque fois qu’intervient un changement significatif qui a une incidence sur la capacité de la société de gestion à continuer d’obtenir le meilleur résultat possible pour l’OPCVM géré.
5. Les sociétés de gestion doivent pouvoir démontrer que les ordres qu’elles ont exécutés pour le compte de l’OPCVM l’ont été conformément à leur politique d’exécution.
Article 26
Ordres de négociation pour le compte d’OPCVM passés pour exécution auprès d’autres entités
1. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles agissent au mieux des intérêts des OPCVM qu’elles gèrent lorsqu’elles passent pour le compte de ces OPCVM des ordres de négociation pour exécution auprès d’autres entités, dans le contexte de la gestion de leurs portefeuilles.
2. Les États membres veillent à ce que les sociétés de gestion prennent toutes les mesures raisonnables pour obtenir le meilleur résultat possible pour les OPCVM compte tenu du prix, du coût, de la rapidité, de la probabilité de l’exécution et du règlement, de la taille, de la nature de l’ordre ou de toute autre considération relative à l’exécution de l’ordre. L’importance relative de ces facteurs est déterminée en se référant aux critères énumérés à l’article 25, paragraphe 2.
À ces fins, les sociétés de gestion établissent et mettent en œuvre une politique leur permettant de respecter l’obligation visée au premier alinéa. Cette politique mentionne, pour chaque catégorie d’instrument, les entités auprès desquelles les ordres peuvent être passés. La société de gestion ne conclut d’accords d’exécution que si de tels accords sont conformes aux obligations prévues par le présent article. Les sociétés de gestion mettent à la disposition des porteurs de parts des informations appropriées sur la politique arrêtée conformément au présent article et sur toute modification importante de celle-ci.
3. Les sociétés de gestion contrôlent régulièrement l’efficacité de la politique arrêtée en application du paragraphe 2 et, en particulier, la qualité d’exécution des entités mentionnées dans le cadre de cette politique; le cas échéant, elles corrigent les défaillances constatées.
En outre, les sociétés de gestion réexaminent annuellement cette politique. Un tel réexamen doit aussi être réalisé chaque fois qu’intervient un changement significatif qui a une incidence sur la capacité de la société de gestion à continuer d’obtenir le meilleur résultat possible pour l’OPCVM géré.
4. Les sociétés de gestion doivent pouvoir démontrer que les ordres qu’elles ont passés pour le compte de l’OPCVM l’ont été conformément à la politique arrêtée en application du paragraphe 2.
SECTION 4
Traitement des ordres
Article 27
Principes généraux
1. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles établissent et mettent en œuvre des procédures et des dispositions qui permettent d’exécuter rapidement et équitablement les opérations de portefeuille pour le compte des OPCVM.
Les procédures et les dispositions mises en œuvre par les sociétés de gestion satisfont aux exigences suivantes:
a)
elles garantissent que les ordres exécutés pour le compte d’OPCVM sont enregistrés et répartis avec célérité et précision;
b)
elles exécutent les ordres comparables passés par les OPCVM dans l’ordre de leur arrivée et avec célérité, à moins que la nature de l’ordre ou les conditions prévalant sur le marché ne rendent ceci impossible, ou que les intérêts de l’OPCVM n’exigent de procéder autrement.
Les instruments financiers et les montants en espèces reçus en règlement des ordres exécutés sont rapidement et correctement transférés sur le compte de l’OPCVM concerné.
2. Les sociétés de gestion s’abstiennent d’exploiter abusivement les informations relatives à des ordres passés par des OPCVM en attente d’exécution et elles prennent toutes les mesures raisonnables en vue d’empêcher un usage abusif de ces informations par l’une quelconque de ses personnes concernées.
Article 28
Groupement et répartition des ordres de négociation
1. Les États membres interdisent aux sociétés de gestion de grouper l’exécution d’ordres passés par un OPCVM avec celle d’ordres d’autres OPCVM ou d’autres clients, ou avec celle d’ordres émis pour compte propre, sauf si les conditions suivantes sont satisfaites:
a)
il est improbable que le groupement des ordres aura globalement une incidence négative sur l’un quelconque des OPCVM ou des clients dont les ordres seraient groupés;
b)
une politique de répartition des ordres est mise en place et appliquée, qui prévoit en des termes suffisamment précis la répartition équitable des ordres, éclairant en particulier, dans chaque cas, la manière dont le volume et le prix des ordres déterminent les répartitions et le traitement des exécutions partielles.
2. Les États membres veillent à ce que, dans les cas où une société de gestion groupe un ordre passé par un OPCVM avec un ou plusieurs ordres d’autres OPCVM ou d’autres clients et où l’ordre ainsi groupé est partiellement exécuté, elle répartisse les opérations correspondantes conformément à sa politique de répartition des ordres.
3. Les États membres veillent à ce que toute société de gestion qui a groupé des transactions pour compte propre avec un ou plusieurs ordres d’OPCVM ou d’autres clients s’abstienne de répartir les opérations correspondantes d’une manière qui soit préjudiciable aux OPCVM ou aux autres clients.
4. Les États membres exigent que, lorsqu’une société de gestion groupe l’ordre d’un OPCVM ou d’un autre client avec une transaction pour compte propre et que l’ordre groupé est partiellement exécuté, la société de gestion attribue en priorité les opérations correspondantes à l’OPCVM ou à l’autre client par rapport aux transactions pour compte propre.
Toutefois, si la société de gestion est en mesure de démontrer raisonnablement à l’OPCVM ou à l’autre client que sans le groupement, elle n’aurait pas pu exécuter l’ordre à des conditions aussi avantageuses, voire pas du tout, elle peut répartir la transaction pour compte propre proportionnellement, conformément à sa politique telle que visée au paragraphe 1, point b).
SECTION 5
Avantages
Article 29
Sauvegarde des intérêts des OPCVM
1. Les États membres veillent à ce que les sociétés de gestion ne soient pas considérées comme agissant d’une manière honnête, équitable et professionnelle qui sert au mieux les intérêts d’un OPCVM lorsque, en liaison avec les activités de gestion et d’administration des investissements menées au bénéfice de l’OPCVM, elles versent ou perçoivent une rémunération ou commission, ou fournissent ou reçoivent un avantage non monétaire, autres que les suivants:
a)
une rémunération, une commission ou un avantage non monétaire versé ou fourni à l’OPCVM ou par celui-ci, ou à une personne agissant pour le compte de l’OPCVM ou par celle-ci;
b)
une rémunération, une commission ou un avantage non monétaire versé ou fourni à un tiers ou par celui-ci, ou à une personne agissant pour le compte de ce tiers ou par celle-ci, lorsque les conditions suivantes sont réunies:
i)
l’OPCVM est clairement informé de l’existence, de la nature et du montant de la rémunération, de la commission ou de l’avantage ou, lorsque ce montant ne peut être établi, de son mode de calcul; cette information doit être fournie de manière complète, exacte et compréhensible avant que le service concerné ne soit presté,
ii)
le paiement de la rémunération ou de la commission, ou l’octroi de l’avantage non monétaire, doit avoir pour vocation d’améliorer la qualité du service fourni et ne doit pas nuire à l’obligation de la société de gestion d’agir au mieux des intérêts de l’OPCVM;
c)
des rémunérations appropriées qui permettent la prestation des services concernés ou sont nécessaires à cette prestation, notamment les droits de garde, les commissions de change et de règlement, les taxes régulatrices et les frais de procédure, qui, de par leur nature, ne sont pas incompatibles avec l’obligation qui incombe à la société de gestion d’agir d’une manière honnête, équitable et professionnelle qui serve au mieux les intérêts de l’OPCVM.
2. Les États membres autorisent les sociétés de gestion, aux fins du paragraphe 1, point b) i), à communiquer sous forme succincte les principaux éléments des accords passés en matière de rémunérations, de commissions et d’avantages non monétaires, sous réserve qu’elles s’engagent à fournir des précisions supplémentaires à la demande du porteur de parts et qu’elles respectent cet engagement.
CHAPITRE V
CONTENU DE L’ACCORD-TYPE ENTRE LE DÉPOSITAIRE ET LA SOCIÉTÉ DE GESTION
(Article 23, paragraphe 5, et article 33, paragraphe 5, de la directive 2009/65/CE)
Article 30
Éléments relatifs aux procédures à suivre par les parties à l’accord
Les États membres exigent que le dépositaire et la société de gestion, dénommés dans le présent chapitre les «parties à l'accord», précisent dans l’accord écrit visé à l’article 23, paragraphe 5, ou à l’article 33, paragraphe 5, de la directive 2009/65/CE, au moins les éléments suivants en ce qui concerne les services fournis par les parties à l’accord et les procédures qu’elles doivent suivre:
a)
une description des procédures, y compris celles relatives à la garde, qui seront adoptées pour chaque type d’actif de l’OPCVM confié au dépositaire;
b)
une description des procédures qui seront suivies si la société de gestion envisage de modifier le règlement ou le prospectus de l’OPCVM, précisant quand le dépositaire doit être informé ou si la modification nécessite l’accord préalable du dépositaire;
c)
une description des moyens et des procédures utilisés par le dépositaire pour transmettre à la société de gestion toutes les informations dont celle-ci a besoin pour s’acquitter de ses missions, y compris une description des moyens et des procédures en rapport avec l’exercice des droits rattachés aux instruments financiers et des moyens et des procédures mis en œuvre pour permettre à la société de gestion et à l’OPCVM de disposer d’un accès rapide et fiable aux informations relatives aux comptes de l’OPCVM;
d)
une description des moyens et des procédures par lesquels le dépositaire aura accès à toutes les informations dont il a besoin pour s’acquitter de ses missions;
e)
une description des procédures au moyen desquelles le dépositaire peut s’informer de la manière dont la société de gestion mène ses activités et évaluer la qualité des informations obtenues, notamment par des visites sur place;
f)
une description des procédures au moyen desquelles la société de gestion peut examiner les performances du dépositaire par rapport à ses obligations contractuelles.
Article 31
Éléments relatifs à l’échange d’informations et aux obligations en matière de confidentialité et de blanchiment de capitaux
1. Les États membres exigent que les parties à l’accord visé à l’article 23, paragraphe 5, ou à l’article 33, paragraphe 5, de la directive 2009/65/CE fassent figurer dans cet accord au moins les éléments suivants relatifs à l’échange d’informations et aux obligations en matière de confidentialité et de blanchiment de capitaux:
a)
une liste de toutes les informations qui doivent être échangées entre l’OPCVM, sa société de gestion et le dépositaire en relation avec la souscription, le remboursement, l’émission, l’annulation et le rachat de parts de l’OPCVM;
b)
les obligations de confidentialité applicables aux parties à l’accord;
c)
des informations sur les tâches et les responsabilités des parties à l’accord en ce qui concerne les obligations en matière de prévention du blanchiment de capitaux et du financement du terrorisme, le cas échéant.
2. Les obligations visées au paragraphe 1, point b), sont définies de telle manière qu’elles n’empêchent pas les autorités compétentes de l’État membre d’origine de la société de gestion ou de l’OPCVM d’accéder aux documents et aux informations nécessaires.
Article 32
Éléments relatifs à la nomination de tiers
Les États membres exigent que lorsque le dépositaire ou la société de gestion prévoient de désigner des tiers pour remplir leurs fonctions respectives, les deux parties à l’accord visé à l’article 23, paragraphe 5, ou à l’article 33, paragraphe 5, de la directive 2009/65/CE font figurer au moins les éléments suivants dans cet accord:
a)
l’engagement, de la part des deux parties à l’accord, de fournir régulièrement des informations détaillées sur les tiers désignés par le dépositaire ou la société de gestion pour s’acquitter de leurs missions respectives;
b)
l’engagement que, sur demande de l’une des parties, l’autre partie fournira des informations sur les critères utilisés pour sélectionner le tiers et sur les mesures prises pour assurer le suivi des activités menées par ce tiers;
c)
une déclaration selon laquelle la responsabilité du dépositaire, telle qu’elle est visée à l’article 24 ou à l’article 34 de la directive 2009/65/CE, n’est pas affectée par le fait qu’il a confié à un tiers tout ou partie des actifs dont il a la garde.
Article 33
Éléments relatifs aux modifications et à la résiliation éventuelles de l’accord
Les États membres exigent que les parties à l’accord visé à l’article 23, paragraphe 5, ou à l’article 33, paragraphe 5, de la directive 2009/65/CE fassent figurer dans cet accord au moins les éléments suivants relatifs aux modifications et à l’annulation éventuelles de cet accord:
a)
la durée de validité de l’accord;
b)
les conditions dans lesquelles l’accord peut être modifié ou résilié;
c)
les conditions nécessaires pour faciliter la transition à destination d’un autre dépositaire et, en cas de transition, la procédure par laquelle le dépositaire transmettra toutes les informations pertinentes à cet autre dépositaire.
Article 34
Droit applicable
Les États membres exigent que les parties à l’accord visé à l’article 23, paragraphe 5, ou à l’article 33, paragraphe 5, de la directive 2009/65/CE précisent que le droit de l’État membre d’origine des OPCVM s’applique à cet accord.
Article 35
Transmission électronique des informations
Les États membres exigent que, si les parties à l’accord visé à l’article 23, paragraphe 5, ou à l’article 33, paragraphe 5, de la directive 2009/65/CE conviennent de transmettre électroniquement tout ou partie des informations qu’elles se communiquent, un tel accord doit comporter des stipulations garantissant que ces informations sont enregistrées.
Article 36
Champ d’application de l’accord
Les États membres peuvent permettre que l’accord visé à l’article 23, paragraphe 5, ou à l’article 33, paragraphe 5, de la directive 2009/65/CE porte sur plus d’un OPCVM géré par la société de gestion. Dans ce cas, la liste des OPCVM concernés figure dans l’accord.
Article 37
Accord sur le niveau de service
Les États membres autorisent les parties à l’accord à faire figurer les informations sur les moyens et les procédures visées à l’article 30, points c) et d), soit dans l’accord visé à l’article 23, paragraphe 5, ou à l’article 33, paragraphe 5, de la directive 2009/65/CE, soit dans un accord écrit distinct.
CHAPITRE VI
GESTION DES RISQUES
(Article 51, paragraphe 1, de la directive 2009/65/CE)
SECTION 1
Politique de gestion des risques et mesure du risque
Article 38
Politique de gestion des risques
1. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles établissent, mettent en œuvre et gardent opérationnelle une politique de gestion des risques appropriée et documentée qui permette de déterminer les risques auxquels les OPCVM qu’ils gèrent sont exposés ou pourraient être exposés.
La politique de gestion des risques comporte toutes les procédures nécessaires pour permettre à la société de gestion d’évaluer, pour chaque OPCVM qu’elle gère, l’exposition de cet OPCVM aux risques de marché, de liquidité et de contrepartie, ainsi que l’exposition des OPCVM à tout autre risque, y compris le risque opérationnel, susceptible d’être significatif pour les OPCVM qu’elle gère.
Les États membres exigent des sociétés de gestion que leur politique de gestion des risques porte au moins sur les éléments suivants:
a)
les techniques, outils et dispositions qui leur permettent de se conformer aux obligations énoncées aux articles 40 et 41;
b)
l’attribution des responsabilités en matière de gestion des risques au sein de la société de gestion.
2. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles veillent à ce que la politique de gestion des risques visée au paragraphe 1 précise les termes, le contenu et la fréquence des rapports présentés par la fonction de gestion des risques visée à l’article 12 au conseil d’administration et aux instances dirigeantes ainsi que, le cas échéant, à la fonction de surveillance.
3. Aux fins des paragraphes 1 et 2, les États membres veillent à ce que les sociétés de gestion prennent en considération la nature, l’échelle et la complexité de leurs activités et des OPCVM qu’elles gèrent.
Article 39
Évaluation, contrôle et réexamen de la politique de gestion des risques
1. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles évaluent, contrôlent et réexaminent périodiquement:
a)
l’adéquation et l’efficacité de la politique de gestion des risques et des dispositions, des procédures et des techniques visées aux articles 40 et 41;
b)
la mesure dans laquelle la société de gestion respecte la politique de gestion des risques et les dispositions, les procédures et les techniques visées aux articles 40 et 41;
c)
l’adéquation et l’efficacité des mesures prises pour remédier à d’éventuelles défaillances dans le fonctionnement de la procédure de gestion des risques.
2. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles notifient aux autorités compétentes de leur État membre d’origine toute modification importante de leur procédure de gestion des risques.
3. Les États membres veillent à ce que les autorités compétentes de l’État membre d’origine de la société de gestion contrôlent de manière suivie et partant, lors de l’octroi de l’autorisation, le respect des exigences prévues au paragraphe 1.
SECTION 2
Procédures de gestion des risques, exposition au risque de contrepartie et concentration des émetteurs
Article 40
Mesure et gestion des risques
1. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles adoptent des dispositions, des procédures et des techniques appropriées et efficaces en vue:
a)
de mesurer et de gérer à tout moment les risques auxquels les OPCVM qu’elles gèrent sont exposés ou sont susceptibles d’être exposés;
b)
de garantir que les limites en matière de risque global et de contrepartie sont respectées, conformément aux articles 41 et 43.
Ces dispositions, procédures et techniques sont proportionnées à la nature, à l’échelle et à la complexité des activités des sociétés de gestion et des OPCVM qu’elles gèrent, et conformes au profil de risque des OPCVM.
2. Aux fins du paragraphe 1, les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles prennent les mesures suivantes pour chaque OPCVM qu’elles gèrent:
a)
qu’elles mettent en place des dispositions, des procédures et des techniques de mesure des risques suffisantes pour garantir que les risques des positions prises et leur contribution au profil de risque global sont mesurés de manière fiable sur la base de données solides et crédibles et que les dispositions, procédures et techniques de mesure des risques sont documentées d’une manière appropriée;
b)
qu’elles effectuent périodiquement, le cas échéant, des vérifications a posteriori afin d’évaluer la validité des dispositions en matière de mesure des risques qui comprennent des prévisions et des estimations basées sur des modèles;
c)
qu’elles effectuent périodiquement, le cas échéant, des simulations de crise et des analyses de scénarios afin de tenir compte des risques résultant d’évolutions possibles des conditions de marché susceptibles d’avoir une incidence négative sur les OPCVM;
d)
qu’elles établissent, mettent en œuvre et gardent opérationnel un système documenté de limites internes relatif aux mesures de gestion et de contrôle des risques auxquels chaque OPCVM est exposé, compte tenu de tous les risques visés à l’article 38, qui sont susceptibles d’être significatifs pour l’OPCVM, et en veillant à ce que la conformité au profil de risque des OPCVM soit respectée;
e)
qu’elles fassent en sorte que pour chaque OPCVM, le niveau courant de risque soit conforme au système de limites de risques visé au point d);
f)
qu’elles établissent, mettent en œuvre et gardent opérationnelles des procédures appropriées qui, en cas de non-respect effectif ou prévu du système de limites de risques de l’OPCVM, débouchent sur des mesures correctrices rapides, servant au mieux des intérêts des porteurs de parts.
3. Les États membres veillent à ce que les sociétés de gestion utilisent une procédure de gestion du risque de liquidité appropriée afin de garantir que toutes les OPCVM qu’elles gèrent peuvent respecter à tout moment l’obligation prévue à l’article 84, paragraphe 1, de la directive 2009/65/CE.
Le cas échéant, les sociétés de gestion effectuent des simulations de crise qui leur permettent d’évaluer le risque de liquidité auquel les OPCVM sont exposés dans des circonstances exceptionnelles.
4. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles garantissent que pour chaque OPCVM qu’elles gèrent, le profil de liquidité des investissements de l’OPCVM est conforme à la politique de remboursement figurant dans le règlement du fonds, les documents constitutifs ou le prospectus.
Article 41
Calcul du risque global
1. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles calculent le risque global des OPCVM gérés visé à l’article 51, paragraphe 3, de la directive 2009/65/CE comme étant l’une ou l’autre des valeurs suivantes:
a)
le total de l’exposition et du levier auquel l’OPCVM géré a recours via des instruments financiers dérivés, y compris les dérivés incorporés visés à l’article 51, paragraphe 3, quatrième alinéa, de la directive 2009/65/CE, qui ne peut dépasser la valeur d’inventaire nette totale de l’OPCVM;
b)
le risque de marché du portefeuille de l’OPCVM.
2. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles calculent le risque global des OPCVM au moins une fois par jour.
3. Les États membres peuvent autoriser les sociétés de gestion à calculer le risque global en utilisant la méthode du calcul de l'engagement, la méthode du calcul de la VAR (value-at-risk approach) ou toute autre méthode avancée de mesure du risque qui soit appropriée. Aux fins de la présente disposition, on entend par «VAR» la mesure de la perte maximale attendue compte tenu d’un niveau de confiance donné et sur une période donnée.
Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles veillent à ce que la méthode qu’elles retiennent pour mesurer le risque global soit appropriée, compte tenu de la stratégie d’investissement de l’OPCVM et des types et de la complexité des instruments financiers dérivés employés, ainsi que de la part du portefeuille de l’OPCVM composée d’instruments financiers dérivés.
4. Les États membres exigent que lorsqu’un OPCVM utilise, conformément à l’article 51, paragraphe 2, de la directive 2009/65/CE, des techniques et des instruments visant à renforcer leur levier ou leur exposition au risque de marché, y compris des accords de mise en pension ou des opérations de prêt-emprunt de titres, la société de gestion doit tenir compte de ces opérations lors du calcul du risque global.
Article 42
Méthode du calcul de l’engagement
1. Les États membres exigent que lorsque les sociétés de gestion utilisent la méthode du calcul de l’engagement pour calculer le risque global, elles l’utilisent également pour toutes les positions d’instruments financiers dérivés, y compris les dérivés incorporés visés à l’article 51, paragraphe 3, quatrième alinéa, de la directive 2009/65/CE, qu’elles soient utilisées dans le cadre de la politique générale d’investissement de l’OPCVM, aux fins de la réduction des risques ou aux fins d’une gestion efficace du portefeuille, comme prévu à l’article 51, paragraphe 2, de ladite directive.
2. Les États membres exigent que les sociétés de gestion qui utilisent la méthode du calcul de l’engagement pour calculer le risque global convertissent la position de chaque instrument financier dérivé en valeur de marché d’une position équivalente sur l’actif sous-jacent de cet instrument dérivé (méthode standard du calcul de l’engagement).
Les États membres peuvent autoriser les sociétés de gestion à utiliser d’autres méthodes de calcul qui soient équivalentes à la méthode standard du calcul de l’engagement.
3. Les États membres peuvent autoriser les sociétés de gestion à tenir compte d’accords de compensation et de couverture lors du calcul du risque global, pour autant que ces accords ne fassent pas abstraction de risques flagrants et importants et qu’ils se traduisent par une réduction manifeste du risque.
4. Lorsque l’utilisation d’instruments financiers dérivés ne crée pas d’exposition supplémentaire pour l’OPCVM, il n’est pas nécessaire d’inclure l’exposition sous-jacente dans le calcul de l’engagement.
5. Lorsque la méthode du calcul de l’engagement est utilisée, il n’est pas nécessaire d’inclure dans le calcul du risque global les accords d’emprunt temporaire conclus pour le compte de l’OPCVM conformément à l’article 83 de la directive 2009/65/CE.
Article 43
Risque de contrepartie et concentration des émetteurs
1. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles veillent à ce que le risque de contrepartie résultant d’un instrument financier dérivé négocié de gré à gré soit soumis aux limites énoncées à l’article 52 de la directive 2009/65/CE.
2. Lors du calcul de l’exposition de l’OPCVM à une contrepartie dans le respect des limites prévues à l’article 52, paragraphe 1, de la directive 2009/65/CE, les sociétés de gestion utilisent la valeur positive de l’évaluation au prix du marché (mark-to-market) du contrat dérivé de gré à gré conclu avec cette contrepartie.
Les sociétés de gestion peuvent se baser sur la position nette des instruments dérivés d’un OPCVM par rapport à une contrepartie donnée, pour autant qu’elles disposent des moyens légaux de faire respecter pour le compte de l’OPCVM les accords de compensation conclus avec cette contrepartie. La position nette ne peut être utilisée que pour les instruments dérivés négociés de gré à gré auxquels l’OPCVM est exposé pour une contrepartie donnée, et non pour d’autres expositions de l’OPCVM par rapport à cette contrepartie.
3. Les États membres peuvent autoriser les sociétés de gestion à réduire l’exposition d’un OPCVM à la contrepartie d’une transaction portant sur un instrument dérivé négocié de gré à gré par la réception d’une garantie. Cette garantie doit être suffisamment liquide pour pouvoir être réalisée rapidement à un prix proche de celui auquel elle a été estimée avant sa réalisation.
4. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles tiennent compte de la garantie lors du calcul de l’exposition au risque de contrepartie tel que visé à l’article 52, paragraphe 1, de la directive 2009/65/CE lorsque la société de gestion fournit, pour le compte de l’OPCVM, une garantie à la contrepartie d’une transaction portant sur un instrument dérivé négocié de gré à gré. La garantie ne peut être prise en compte sur une base nette que si la société de gestion dispose de moyens légaux pour faire respecter les accords de compensation avec cette contrepartie pour le compte de l’OPCVM.
5. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles se fondent sur l’exposition sous-jacente qui résulte de l’utilisation d’instruments financiers dérivés conformément à la méthode du calcul de l’engagement, en vue du respect des limites de concentration par type d’émetteur visées à l’article 52 de la directive 2009/65/CE.
6. En ce qui concerne l’exposition résultant de transactions sur des instruments dérivés négociés de gré à gré visée à l’article 52, paragraphe 2, de la directive 2009/65/CE, les États membres exigent que les sociétés de gestion incluent dans le calcul toute exposition au risque de contrepartie de tels instruments.
SECTION 3
Procédures pour l’évaluation des instruments dérivés négociés de gré à gré
Article 44
Procédures d’évaluation de la valeur des instruments dérivés négociés de gré à gré
1. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles veillent à ce que les expositions fassent l’objet d’évaluations à la juste valeur qui ne reposent pas uniquement sur des cotations du marché effectuées par les contreparties aux transactions sur les instruments dérivés négociés de gré à gré et qui respectent les critères fixés à l’article 8, paragraphe 4, de la directive 2007/16/CE.
2. Aux fins du paragraphe 1, les sociétés de gestion établissent, mettent en œuvre et gardent opérationnelles des modalités et des procédures assurant une évaluation adéquate, transparente et juste de l’exposition des OPCVM aux instruments dérivés négociés de gré à gré.
Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles veillent à ce que l’évaluation de la juste valeur des instruments dérivés négociés de gré à gré soit appropriée, précise et indépendante.
Les modalités et les procédures d’évaluation doivent être appropriées et proportionnées à la nature et à la complexité des instruments dérivés négociés de gré à gré concernés.
Les sociétés de gestion respectent les exigences formulées à l’article 5, paragraphe 2, et à l’article 23, paragraphe 4, deuxième alinéa, lorsque les modalités et les procédures d’évaluation d’instruments dérivés négociés de gré à gré impliquent l’exercice d’activités par des tiers.
3. Aux fins des paragraphes 1 et 2, des missions et des responsabilités spécifiques sont confiées à la fonction de gestion des risques.
4. Les modalités et les procédures d’évaluation visées au paragraphe 2 font l’objet d’une documentation appropriée.
SECTION 4
Transmission d’informations sur les instruments dérivés
Article 45
Rapports sur les instruments dérivés
1. Les États membres exigent des sociétés de gestion qu’elles fournissent aux autorités compétentes de leur État membre d’origine, au moins une fois par an, un rapport contenant des informations donnant une image fidèle des types d’instruments financiers utilisés pour chaque OPCVM géré, des risques sous-jacents, des limites quantitatives et des méthodes choisies pour évaluer les risques associés aux transactions sur instruments dérivés.
2. Les États membres veillent à ce que les autorités compétentes de l’État membre d’origine de la société de gestion contrôlent la régularité et l’exhaustivité des informations visées au paragraphe 1 et qu’elles aient la possibilité d’intervenir le cas échéant.
CHAPITRE VII
DISPOSITIONS FINALES
Article 46
Transposition
1. Les États membres mettent en vigueur les dispositions législatives, réglementaires et administratives nécessaires pour se conformer à la présente directive, au plus tard le 30 juin 2011. Ils communiquent immédiatement à la Commission le texte de ces dispositions ainsi qu’un tableau de correspondance entre ces dispositions et la présente directive.
Lorsque les États membres adoptent ces dispositions, celles-ci contiennent une référence à la présente directive ou sont accompagnées d’une telle référence lors de leur publication officielle. Les modalités de cette référence sont arrêtées par les États membres.
2. Les États membres communiquent à la Commission le texte des dispositions essentielles de droit interne qu’ils adoptent dans le domaine couvert par la présente directive.
Article 47
Entrée en vigueur
La présente directive entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Article 48
Destinataires
Les États membres sont destinataires de la présente directive.
Fait à Bruxelles, le 1er juillet 2010.