РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 4 април 2011 година
за изпълнение на Директива 97/78/ЕО на Съвета по отношение на претоварването на входния граничен инспекционен пункт на пратки с продукти, предназначени за внос в Съюза или за трети страни
(нотифицирано под номер C(2011) 2067)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/215/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 97/78/ЕО на Съвета от 18 декември 1997 г. за определяне на принципите, които регулират организацията на ветеринарните проверки на продуктите, въведени в Общността от трети страни (1), и по-специално член 9, параграф 2 и член 11, параграф 4 от нея,
като има предвид, че:
(1)
Директива 97/78/ЕО предвижда извършването от държавите-членки на ветеринарни проверки на продукти от животински произход и на някои растителни продукти, въведени в Съюза от трети страни, в съответствие с директивата. Тя предвижда също така държавите-членки да гарантират, че пратките с продукти се въвеждат в Съюза през граничен инспекционен пункт.
(2)
В член 9 от Директива 97/78/ЕО се предвиждат процедурите, които трябва да бъдат извършени на входния граничен инспекционен пункт в случай на пратки, предназначени за внос в Съюза през друг граничен инспекционен пункт, които обаче са били претоварени на входния граничен инспекционен пункт в рамките на митническата територия на същото пристанище или летище в Съюза.
(3)
Член 11 от Директива 97/78/ЕО се отнася до пратки, идващи от трета страна, които се претоварват на граничния инспекционен пункт на пристигане в рамките на митническата територия на същото пристанище или летище в Съюза, които обаче са предназначени за друга трета страна - или през друг граничен инспекционен пункт на територията на Съюза, или директно за трета страна без въвеждане на друг граничен инспекционен пункт.
(4)
Освен това в членове 9 и 11 от Директива 97/78/ЕО се предвиждат определен брой дерогации от общите правила за ветеринарни проверки, извършвани на входния граничен инспекционен пункт. Обхватът на тези дерогации е различен, като те са свързани с крайното местоназначение на пратките и с продължителността на съхранение на пратките по време на претоварването на граничния инспекционен пункт на пристигане.
(5)
Тази продължителност се определя, като се посочват минимален и максимален период за такова съхранение, които следва да бъдат определени в съответствие с процедурата, посочена в Директива 97/78/ЕО.
(6)
В Решение 2000/25/ЕО на Комисията от 16 декември 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагане на член 9 от Директива 97/78/ЕО на Съвета по отношение на прехвърлянето на продукти на граничните инспекционни ветеринарни пунктове, когато пратките са предназначени за евентуален внос в Европейската общност, и за изменение на Решение 93/14/ЕИО на Комисията (2) понастоящем се определят минималният и максималният период, които се прилагат в случаите, когато пратките са предназначени за внос в Съюза през друг граничен инспекционен пункт, намиращ се на същата територия или на територията на друга държава-членка.
(7)
Решение 2000/25/ЕО не е съвсем ясно, що се отнася до обхвата на правилата по отношение на пратки, които се претоварват от един самолет на друг или от един плавателен съд на друг в рамките на митническата територия на същото пристанище или летище с цел транзит за трета страна или без допълнителни спирания на територията на Съюза, или през територията на Съюза. Поради това е необходимо в настоящото решение да се определят правила, да се изяснят разпоредбите, които вече са установени в Решение 2000/25/ЕО, в това число правила за съответните минимални периоди.
(8)
С цел опазване на общественото здраве и здравето на животните, на официалния ветеринарен лекар на входния граничен инспекционен пункт следва да бъде предоставена необходимата информация в случай на пратки, попадащи в обхвата на членове 9 и 11 от Директива 97/78/ЕО. Поради това е целесъобразно да се определят правила относно информацията, която трябва да бъде предоставена от лицето, отговарящо за товара при пристигането на пратката на граничния инспекционен пункт.
(9)
Минималният период, предвиден в членове 9 и 11 от Директива 97/78/ЕО, след изтичането на който трябва да бъдат извършени ветеринарни проверки върху пратките, които се претоварват от един плавателен съд на друг в същото пристанище и които са предназначени за внос или транзит за трети страни, е седем дни.
(10)
Що се отнася до пратките, които се претоварват от един плавателен съд на друг в същото пристанище на граничния инспекционен пункт на пристигане и които са предназначени директно за трета страна без допълнителни спирания на територията на Съюза, рисковете за здравето на животните и общественото здраве са по-малки, тъй като контактът на пратките с територията на Съюза е ограничен. В такива случаи може да е целесъобразно да се удължи минималният период, посочен в членове 9 и 11 от Директива 97/78/ЕО.
(11)
Това удължаване следва да бъде предмет на подходящи гаранции от страна на държавата-членка, в която се намира граничният инспекционен пункт на пристигане. По-специално съответната държава-членка следва да гарантира, че такива пратки не могат да бъдат прехвърлени в друго пристанище на Съюза и че те се експедират директно за трета страна. В допълнение съответната държава-членка следва да предостави на Комисията и на другите държави-членки необходимата информация във връзка с посочените гаранции, в това число информация за системата за наблюдение, с която се гарантира, че се спазват периодите и договореностите за последващо транспортиране до определено местоназначение, така както е посочено в уведомлението за пратката.
(12)
Освен това е важно да се уточни, че пратките трябва да бъдат подложени на целия набор от ветеринарни проверки, определени в Директива 97/78/ЕО, след изтичането на максималните периоди, определени в настоящото решение.
(13)
В интерес на яснотата и съгласуваността на законодателството на Съюза е целесъобразно Решение 2000/25/ЕО да бъде отменено и заменено с настоящото решение.
(14)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Когато на граничен инспекционен пункт се представят пратки за последващо претоварване, лицето, отговарящо за товара, уведомява официалния ветеринарен лекар на граничния инспекционен пункт за следното:
а)
времето, предвидено за разтоварване на пратката;
б)
граничният инспекционен пункт по местоназначение в Съюза в случай на внос в Съюза или транзит през Съюза, или третата страна по местоназначение в случай на транзит директно за трета страна;
в)
точното местонахождение на пратката, в случай че тя няма да се товари директно на самолета или на плавателния съд за последващото местоназначение;
г)
времето, предвидено за товарене на пратката на самолета или на плавателния съд, отправящ се към последващото местоназначение.
Уведомяването се прави в момента на пристигане на пратката на граничния инспекционен пункт по начин, определен от компетентния орган.
Член 2
1. Минималният период, предвиден в член 9, параграф 1, буква б), подточка i) от Директива 97/78/ЕО, е:
а)
12 часа за летище;
б)
седем дни за пристанище.
2. Максималният период, предвиден в член 9, параграф 1, буква б), подточка i) от Директива 97/78/ЕО, е:
а)
48 часа за летище;
б)
20 дни за пристанище.
Член 3
1. За целите на прилагането на член 11 от Директива 97/78/ЕО минималният период, предвиден в член 9, параграф 1, буква а) от посочената директива, е:
а)
12 часа за летище;
б)
седем дни за пристанище.
2. За целите на прилагането на член 11, параграф 1 от Директива 97/78/ЕО и член 11, параграф 2, буква б), втора алинея от посочената директива държавите-членки могат да удължат минималния период, определен в параграф 1, буква б) от настоящия член, на 14 дни, при условие че:
а)
пратките идват от трета страна и са предназначени за друга трета страна без никакви допълнителни спирания на териториите, изброени в приложение I към Директива 97/78/ЕО;
б)
пратките се претоварват от един плавателен съд на друг на граничния инспекционен пункт в рамките на митническата територия на същото пристанище в Съюза;
в)
съответната държава-членка представи подробна обосновка пред Комисията и пред другите държави-членки в рамките на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните, в която се уточнява, че са били взети всички необходими мерки, за да не могат такива пратки да бъдат прехвърлени в друго пристанище на Съюза вместо да бъдат претоварени директно за трета страна.
Посочените мерки включват система за наблюдение, с която се гарантира, че се спазват периодите и транспортирането до последващото местоназначение в съответствие с посоченото в уведомлението, предвидено в член 1.
Член 4
В случаите, когато максималният период, определен в член 2, параграф 2, е изтекъл, пратката се подлага на проверките за идентичност и на физическите проверки, предвидени в член 4 от Директива 97/78/ЕО, на входния граничен инспекционен пункт.
Член 5
Решение 2000/25/ЕО се отменя.
Член 6
Настоящото решение се прилага от 1 май 2011 г.
Член 7
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 4 април 2011 година.
DÉCISION D’EXÉCUTION DE LA COMMISSION
du 4 avril 2011
mettant en œuvre la directive 97/78/CE du Conseil en ce qui concerne le transbordement, au poste d’inspection frontalier d’introduction, de lots de produits destinés à l’importation dans l’Union ou à des pays tiers
[notifiée sous le numéro C(2011) 2067]
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
(2011/215/UE)
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne,
vu la directive 97/78/CE du Conseil du 18 décembre 1997 fixant les principes relatifs à l’organisation des contrôles vétérinaires pour les produits en provenance des pays tiers introduits dans la Communauté (1), et notamment son article 9, paragraphe 2, et son article 11, paragraphe 4,
considérant ce qui suit:
(1)
La directive 97/78/CE prévoit que les États membres effectuent, conformément à ses dispositions, les contrôles vétérinaires sur les produits d’origine animale et certains produits végétaux provenant de pays tiers qui sont introduits dans l’Union. Elle dispose également que les États membres doivent veiller à ce que les lots de ces produits soient introduits dans l’Union via un poste d’inspection frontalier.
(2)
L’article 9 de la directive 97/78/CE prévoit les procédures à suivre au poste d’inspection frontalier d’introduction pour les lots qui sont destinés à être importés dans l’Union via un autre poste d’inspection frontalier, mais qui sont transbordés au poste d’inspection frontalier d’introduction, à l’intérieur de la zone douanière du même port ou aéroport de l’Union.
(3)
L’article 11 de la directive 97/78/CE concerne les lots provenant de pays tiers qui sont transbordés au poste d’inspection frontalier d’arrivée, au sein de la zone douanière du même port ou aéroport de l’Union, mais qui sont destinés à être réexpédiés vers un autre pays tiers, soit via le territoire de l’Union et un autre poste d’inspection frontalier, soit directement vers le pays tiers, sans introduction à un autre poste d’inspection frontalier.
(4)
En outre, les articles 9 et 11 de la directive 97/78/CE prévoient un certain nombre de dérogations aux règles générales relatives aux contrôles vétérinaires effectués au poste d’inspection frontalier d’introduction. Ces dérogations ont des portées différentes et sont liées à la destination finale des lots, ainsi qu’à la durée de l’entreposage des lots au cours du processus de transbordement au poste d’inspection frontalier d’arrivée.
(5)
Cette durée est fixée par référence à une période minimale et à une période maximale d’entreposage, à déterminer selon la procédure mentionnée dans la directive 97/78/CE.
(6)
La décision 2000/25/CE de la Commission du 16 décembre 1999 établissant les modalités d’application de l’article 9 de la directive 97/78/CE du Conseil, en ce qui concerne le transbordement de produits à un poste d’inspection frontalier, lorsque les lots sont destinés à une importation éventuelle dans la Communauté européenne, et modifiant la décision 93/14/CEE (2) définit actuellement les périodes minimale et maximale applicables dans le cas des lots destinés à être importés dans l’Union via un autre poste d’inspection frontalier situé sur le même territoire ou sur le territoire d’un autre État membre.
(7)
La décision 2000/25/CE n’est pas tout à fait claire quant à la portée des règles concernant les lots transbordés d’un avion à un autre ou d’un navire à un autre, à l’intérieur de la zone douanière du même port ou aéroport, qui sont en transit vers un pays tiers, soit sans aucun autre arrêt sur le territoire de l’Union, soit via le territoire de l’Union. Il est donc nécessaire d’établir des règles dans le cadre de la présente décision afin de clarifier les dispositions déjà prévues dans la décision 2000/25/CE, y compris des règles relatives aux périodes minimales pertinentes.
(8)
En vue de protéger la santé publique et animale, le vétérinaire officiel du poste d’inspection frontalier d’introduction devrait recevoir des informations appropriées dans le cas des lots visés par les articles 9 et 11 de la directive 97/78/CE. Il convient dès lors d’édicter des règles sur les informations à fournir par l’intéressé au chargement au moment de l’arrivée d’un lot au poste d’inspection frontalier.
(9)
La période minimale après laquelle des contrôles vétérinaires doivent être effectués sur les lots qui sont transbordés d’un navire à un autre dans le même port et qui sont destinés à l’importation ou en transit vers des pays tiers, comme prévu aux articles 9 et 11 de la directive 97/78/CE, est de sept jours.
(10)
Dans le cas des lots qui sont transbordés d’un navire à un autre, dans le même port, au poste d’inspection frontalier d’arrivée et qui sont destinés directement à un pays tiers, sans aucun autre arrêt sur le territoire de l’Union, les risques pour la santé publique et animale au sein de l’Union sont réduits, vu que le contact des lots avec le territoire de l’Union est limité. Dans de tels cas, il peut être opportun de prolonger la période minimale visée aux articles 9 et 11 de la directive 97/78/CE.
(11)
Cette prolongation devrait être subordonnée à la fourniture de garanties adéquates par l’État membre du poste d’inspection frontalier d’arrivée. Cet État membre devrait, en particulier, veiller à ce que de tels lots ne puissent pas être transportés vers un autre port de l’Union et à ce qu’ils soient expédiés directement vers un pays tiers. En outre, il devrait communiquer, à la Commission et aux autres États membres, des informations appropriées concernant ces garanties, y compris des informations sur le système de surveillance destiné à assurer le respect des périodes et des modalités du transport ultérieur vers une destination spécifique, telles qu’indiquées dans la notification du lot.
(12)
Par ailleurs, il importe de préciser que les lots doivent être soumis à la totalité des contrôles vétérinaires prévus par la directive 97/78/CE après l’expiration des périodes maximales définies dans la présente décision.
(13)
Dans un souci de clarté et de cohérence de la législation de l’Union, il convient d’abroger la décision 2000/25/CE et de la remplacer par la présente décision.
(14)
Les mesures prévues par la présente décision sont conformes à l’avis du comité permanent de la chaîne alimentaire et de la santé animale,
A ADOPTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
Article premier
Lorsque des lots sont présentés à un poste d’inspection frontalier en vue d’un transbordement ultérieur, l’intéressé au chargement notifie au vétérinaire officiel de ce poste d’inspection frontalier les éléments suivants:
a)
le temps estimé de déchargement du lot;
b)
le poste d’inspection frontalier de destination dans l’Union, en cas d’importation ou de transit via l’Union, ou le pays tiers de destination, en cas de transit directement vers un pays tiers;
c)
l’endroit exact où se trouve le lot, si celui-ci n’est pas chargé directement dans l’avion ou sur le navire vers la destination ultérieure;
d)
le temps estimé de chargement du lot dans l’avion ou sur le navire vers la destination ultérieure.
Cette notification est effectuée au moment de l’arrivée du lot au poste d’inspection frontalier et selon les modalités fixées par l’autorité compétente.
Article 2
1. La période minimale prévue à l’article 9, paragraphe 1, point b) i), de la directive 97/78/CE est de:
a)
12 heures pour un aéroport;
b)
7 jours pour un port.
2. La période maximale prévue à l’article 9, paragraphe 1, point b) i), de la directive 97/78/CE est de:
a)
48 heures pour un aéroport;
b)
20 jours pour un port.
Article 3
1. Aux fins de l’application de l’article 11 de la directive 97/78/CE, la période minimale prévue à l’article 9, paragraphe 1, point a), de cette dernière est de:
a)
12 heures pour un aéroport;
b)
7 jours pour un port.
2. Aux fins de l’application de l’article 11, paragraphe 1 et paragraphe 2, point b), deuxième tiret, de la directive 97/78/CE, les États membres peuvent prolonger jusqu’à 14 jours la période minimale prévue au paragraphe 1, point b), du présent article, pour autant que:
a)
les lots proviennent d’un pays tiers et soient destinés à un autre pays tiers, sans aucun autre arrêt sur les territoires énumérés à l’annexe I de la directive 97/78/CE;
b)
les lots soient transbordés d’un navire à un autre, au poste d’inspection frontalier, à l’intérieur de la zone douanière du même port de l’Union;
c)
l’État membre concerné présente à la Commission et aux autres États membres, dans le cadre du comité permanent de la chaîne alimentaire et de la santé animale, une justification détaillée spécifiant qu’il a pris toutes les mesures nécessaires pour empêcher que ces lots soient transportés vers un autre port de l’Union au lieu d’être transbordés directement vers un pays tiers.
Ces mesures comprennent un système de surveillance destiné à assurer le respect des périodes et de la destination ultérieure indiquées dans la notification prévue à l’article 1er.
Article 4
Dans les cas où la période maximale définie à l’article 2, paragraphe 2, est arrivée à échéance, le lot est soumis, au poste d’inspection frontalier d’introduction, au contrôle d’identité et au contrôle physique prévus par l’article 4 de la directive 97/78/CE.
Article 5
La décision 2000/25/CE est abrogée.
Article 6
La présente décision est applicable à partir du 1er mai 2011.
Article 7
Les États membres sont destinataires de la présente décision.
Fait à Bruxelles, le 4 avril 2011.