РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 1207/2011 НА КОМИСИЯТА
от 22 ноември 2011 година
за определяне на изисквания относно функционирането и оперативната съвместимост на наблюдението в рамките на системата Единно европейско небе
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 552/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 г. относно оперативната съвместимост на европейската мрежа за управление на въздушното движение (Регламент за оперативна съвместимост) (1), и по-специално член 3, параграф 5 от него,
като има предвид, че:
(1)
Комисията даде мандат на Евроконтрол съгласно член 8, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 549/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 г. за определяне на рамката за създаването на единно европейско небе (Рамков регламент) (2) да разработи изисквания за функционирането и оперативната съвместимост на наблюдението в рамките на европейската мрежа за управление на въздушното движение (наричана по-долу „ЕМУВД“). Настоящият регламент се основава на представения в рамките на този мандат доклад от 9 юли 2010 г.
(2)
Непрекъснатостта на работата зависи от съгласуваността на минималните изисквания за отделяне на въздухоплавателни средства, които се прилагат в рамките на въздушното пространство на Единното европейско небе.
(3)
С цел да се гарантира оперативната съвместимост, следва да се прилагат общи принципи при обмена на данни от наблюдение между системите. В допълнение следва да бъдат определени минимални функционални възможности и показатели за бордовите компоненти на системите за наблюдение.
(4)
Функционалните възможности на бордовите компоненти на системите за наблюдение следва да осигуряват необходимата гъвкавост, за да могат доставчиците на аеронавигационно обслужване да изберат най-подходящите решения за наземно наблюдение за конкретните условия, в които работят.
(5)
Прилагането на настоящия регламент не следва да засяга внедряването на други приложения и технологии за наблюдение, осигуряващи предимства при определени условия.
(6)
Операторите трябва да бъдат уведомени навреме, за да оборудват новите и вече съществуващите въздухоплавателни средства с новите функционални възможности. Това следва да бъде взето предвид при определяне на датите за въвеждане на задължителното оборудване.
(7)
Критериите за евентуални освобождавания, конкретно по икономически или непреодолими технически съображения, следва да бъдат определени, като се предостави възможност на операторите, по изключение, да не оборудват конкретен тип въздухоплавателни средства с някои от изискваните функционални възможности. Следва да се установят подходящи процедури, които да позволят на Комисията да взема решения по този въпрос.
(8)
24-битовият адрес на дадено въздухоплавателно средство по ИКАО следва да се назначава и използва в съответствие с изискванията на Международната организация за гражданско въздухоплаване („ИКАО“), за да се осигури съвместимост на въздушните и наземните системи за наблюдение.
(9)
Основата, изградена с внедряването на функциите ADS-B „Out“ от операторите на въздухоплавателни средства, би следвало да позволи разгръщането на наземни приложения и да улесни разгръщането на бъдещи бордови приложения.
(10)
Системите на ЕМУВД следва да поддържат въвеждането на съвременни, договорени и утвърдени оперативни концепции за всички фази на полета, и по-специално съгласно предвиденото в Генералния план за УВД за разработване на ново поколение Европейска система за управление на въздушното движение (SESAR).
(11)
Функционирането на системите в обхвата на настоящия регламент, както и на техните компоненти, следва да бъде редовно оценявано с оглед на местните условия, в които те се използват.
(12)
Еднородното прилагане на специфични процедури във въздушното пространство на Единното европейско небе е от изключително значение за постигането на оперативна съвместимост и непрекъснатост на работата.
(13)
Радиочестотният спектър, използван за системи за наблюдение, следва да бъде защитен, за да бъдат избегнати вредни радиосмущения. Държавите-членки следва да предприемат необходимите мерки в това отношение.
(14)
Настоящият регламент не следва да обхваща военните операции и обучения, посочени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 549/2004.
(15)
С оглед на поддържането или повишаването на съществуващите равнища на безопасност на операциите от държавите-членки следва да се изисква да гарантират, че заинтересованите страни правят оценка на безопасността, включваща определяне на рисковете, и прилагат процеси за оценка и намаляване на риска. Хармонизираното прилагане на тези процеси спрямо системите, обхванати от настоящия регламент, налага определянето на конкретни изисквания за безопасност по отношение на всички изисквания за оперативна съвместимост и експлоатационни характеристики.
(16)
В съответствие с Регламент (ЕО) № 552/2004 правилата за прилагане за оперативната съвместимост следва да описват конкретните процедури за оценка на съответствието, които се прилагат за оценка на съответствието или на годността за използване на компонентите, както и за проверка на системите.
(17)
Когато обслужването на въздушното движение се предоставя предимно на въздухоплавателни средства, опериращи като общ въздушен трафик под военно наблюдение, спазването на това правило може да се окаже невъзможно вследствие на ограничения, свързани с възлагането на поръчки.
(18)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета за единно небе,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
Настоящият регламент определя изискванията относно системите, участващи в предоставянето на данни от наблюдението, техните компоненти и свързаните с тях процедури, с цел да се гарантира хармонизирането на функциите, оперативната съвместимост и ефективността на тези системи в рамките на Европейската мрежа за управление на въздушното движение (ЕМУВД), както и за целите на координирането между гражданското и военното въздухоплаване.
Член 2
Обхват
1. Настоящият регламент се прилага за веригата на наблюдение, състояща се от:
а)
бордови системи за наблюдение, техните компоненти и свързаните с тях процедури;
б)
наземни системи за наблюдение, техните компоненти и свързаните с тях процедури;
в)
системи за обработка на данни от наблюдението, техните компоненти и свързаните с тях процедури;
г)
съобщителни системи земя-земя, използвани за разпространение на данни от наблюдението, техните компоненти и свързаните с тях процедури.
2. Настоящият регламент се прилага за всички полети, изпълнявани като общо въздушно движение съгласно правилата за полети по прибори в рамките на въздушното пространство, предвидени в член 1, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 551/2004 (3), с изключение на член 7, параграфи 3 и 4, които се прилагат за всички полети, изпълнявани като общо въздушно движение.
3. Настоящият регламент се прилага за доставчиците на аеронавигационно обслужване, които предоставят услуги по контрол на въздушното движение въз основа на данни от наблюдението, както и за доставчиците на услуги за съобщения, навигация и наблюдение, използващи системите, определени в параграф 1.
Член 3
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат определенията от член 2 от Регламент (ЕО) № 549/2004.
Прилагат се също и следните определения:
1.
„данни от наблюдение“ означава всеки елемент от данни, независимо дали е снабден с времеви печат или не, в рамките на системата за наблюдение, отнасящ се до:
а)
позицията на въздухоплавателно средство в 2 измерения;
б)
вертикалната позиция на въздухоплавателно средство;
в)
ориентацията на въздухоплавателно средство;
г)
идентичността на въздухоплавателно средство,
д)
24-битовия адрес на въздухоплавателно средство по ИКАО;
е)
предполагаемата траектория на въздухоплавателно средство;
ж)
скоростта на въздухоплавателно средство;
з)
ускорението на въздухоплавателно средство;
2.
„оператор“ означава лице, организация или предприятие, осъществяващо или предлагащо услуги по експлоатация на въздухоплавателни средства;
3.
„ADS-B“ означава автоматично бордово-зависимо наблюдение с ненасочено разпространяване на данни - техника за наблюдение, при която данни, получени от бордовите навигационни и позициониращи системи на едно въздухоплавателно средство, се предоставят автоматично по линия за предаване на данни;
4.
„ADS-B Out“ означава предоставяне на данни от наблюдение по системата ADS-B от страна на въздухоплавателното средство;
5.
„вредни смущения“ означава смущения, които възпрепятстват постигането на изискваните експлоатационни характеристики;
6.
„верига на наблюдение“ означава система, представляваща съвкупност от бордови и наземни компоненти, които се използват за определяне на съответните елементи на данни от наблюдението на въздухоплавателни средства, включително системата за обработка на данни от наблюдението, ако е инсталирана такава;
7.
„верига за съвместно наблюдение“ означава верига на наблюдение, изискваща както наземни, така и бордови компоненти за определяне на елементите на данните от наблюдението;
8.
„система за обработка на данни от наблюдение“ означава система, която обработва всички постъпили данни от наблюдението с цел да се получи възможно най-точна оценка на текущите данни от наблюдението на дадено въздухоплавателно средство;
9.
„идентификация на въздухоплавателно средство“ означава група от букви, цифри или комбинация от тях, която е идентична (или е кодиран еквивалент) на позивната на дадено въздухоплавателно средство, която трябва да се употребява в комуникацията въздух-земя и която се използва, за да се идентифицира въздухоплавателното средство в комуникациите по обслужването на въздушното движение;
10.
„държавно въздухоплавателно средство“ означава всяко въздухоплавателно средство, което се използва за военни, митнически или полицейски цели;
11.
„държавно въздухоплавателно средство от транспортен тип“ означава държавно въздухоплавателно средство с неподвижно крило, което е проектирано за превоз на хора и/или товари;
12.
„екстраполиране“ означава планиране, предвиждане или продължаване на редица от известни данни въз основа на стойностите, които вече са били наблюдавани в някакъв интервал от време;
13.
„данни с излишък“ означава данни, екстраполирани за период, по-дълъг от периода на актуализиране на наземните системи за наблюдение;
14.
„момент на приложимост“ означава момента, към който елементът от данни е бил измерен от веригата на наблюдение или времето, за което той е бил изчислен от тази верига;
15.
„точност“ означава степента на съответствие на предоставяната стойност на даден елемент от данни с неговата действителна стойност в момента, когато елементът се предоставя от веригата на наблюдение;
16.
„наличност“ означава степента, в която една система или компонент са готови за работа и на разположение, когато са необходими за ползване;
17.
„интегритет“ означава степента на неоткрито (на ниво система) несъответствие между входящата и изходящата стойност на даден елемент от данни;
18.
„непрекъснатост“ означава вероятността, че дадена система ще изпълни своята функция без извънпланови прекъсвания, при условие че системата е на разположение в началото на желаната операция;
19.
„своевременност“ означава разликата между момента на предоставяне на даден елемент от данни и момента на приложимост на този елемент от данни.
Член 4
Изисквания относно експлоатационните характеристики
1. Доставчиците на аеронавигационно обслужване трябва да гарантират непрекъснатост на работата в рамките на въздушното пространство под тяхна отговорност и на границите със съседни блокове въздушно пространство чрез прилагане на подходящи минимални изисквания за отделяне на въздухоплавателни средства.
2. Доставчиците на аеронавигационно обслужване трябва да гарантират, че системите, посочени в член 2, параграф 1, букви б) - г), са инсталирани така, че да бъдат поддържани минимумите на отделяне в съответствие с параграф 1.
3. Доставчиците на аеронавигационно обслужване гарантират, че данните, предоставяни от веригата на наблюдение, посочена в член 2, параграф 1, са в съответствие с изискванията, определени в приложение I, при условие че използваните функции на бордовия компонент на системата са в съответствие с изискванията, посочени в приложение II.
4. Ако доставчикът на аеронавигационно обслужване установи, че е нарушено функционирането на авиационното оборудване на дадено въздухоплавателно средство, той съобщава на оператора на полета за отклоненията от изискванията към експлоатационните характеристики. Операторът проучва въпроса преди започването на следващия полет и всяка необходима корекция се въвежда в съответствие с обичайните процедури за поддръжка и ремонт на въздухоплавателно средство и неговото авиационно оборудване.
Член 5
Изисквания относно оперативната съвместимост
1. Доставчиците на аеронавигационно обслужване гарантират, че всички данни от наблюдение, предавани от техните системи, посочени в член 2, параграф 1, букви б) и в), до други доставчици на аеронавигационно обслужване, съответстват на изискванията, определени в приложение III.
2. Когато доставчиците на аеронавигационно обслужване прехвърлят данни от наблюдение от своите системи, посочени в член 2, параграф 1, букви б) и в), към други доставчици на аеронавигационно обслужване, те сключват с тях официални споразумения за обмен на данни в съответствие с разпоредбите, посочени в приложение IV.
3. Доставчиците на аеронавигационно обслужване гарантират, че най-късно от 2 януари 2020 г. веригата за съвместно наблюдение ще разполага с необходимите функционални възможности, позволяващи прилагането на индивидуална идентификация с помощта на технологията въздух-земя за идентифициране на въздухоплавателни средства, с която разполагат въздухоплавателните средства, оборудвани съгласно приложение II.
4. Операторите гарантират, че:
а)
въздухоплавателни средства, изпълняващи полети, посочени в член 2, параграф 2, с индивидуално свидетелство за летателна годност, издадено първоначално на или след 8 януари 2015 г., са оборудвани с транспондери на вторична обзорна РЛС, разполагащи с функционалните възможности, установени в част А от приложение II;
б)
въздухоплавателни средства с максимална сертифицирана излетна маса, превишаваща 5 700 kg, или с максимална крайцерска действителна въздушна скорост, надвишаваща 250 възела, изпълняващи полети, посочени в член 2, параграф 2, с индивидуално свидетелство за летателна годност, издадено първоначално на или след 8 януари 2015 г., са оборудвани с транспондери на вторична обзорна РЛС, разполагащи, в допълнение към функционалните възможности, установени в част А от приложение II, с функционалните възможности, установени в част Б от същото приложение;
в)
въздухоплавателни средства с неподвижно крило и максимална сертифицирана излетна маса, превишаваща 5 700 kg, или с максимална крайцерска действителна въздушна скорост, надвишаваща 250 възела, изпълняващи полети, посочени в член 2, параграф 2, с индивидуално свидетелство за летателна годност, издадено първоначално на или след 8 януари 2015 г., са оборудвани с транспондери на вторична обзорна РЛС, разполагащи, в допълнение към функционалните възможности, установени в част А от приложение II, с функционалните възможности, установени в част В от същото приложение.
5. Операторите гарантират, че най-късно на 7 декември 2017 г.:
а)
въздухоплавателни средства, изпълняващи полети, посочени в член 2, параграф 2, с индивидуално свидетелство за летателна годност, издадено първоначално преди 8 януари 2015 г., са оборудвани с транспондери на вторична обзорна РЛС, разполагащи с функционалните възможности, установени в част А от приложение II;
б)
въздухоплавателни средства с максимална сертифицирана излетна маса, превишаваща 5 700 kg, или с максимална крайцерска действителна въздушна скорост, надвишаваща 250 възела, изпълняващи полети, посочени в член 2, параграф 2, с индивидуално свидетелство за летателна годност, издадено първоначално преди 8 януари 2015 г., са оборудвани с транспондери на вторична обзорна РЛС, разполагащи, в допълнение към функционалните възможности, установени в част А от приложение II, с функционалните възможности, определени в част Б от същото приложение;
в)
въздухоплавателни средства с неподвижно крило и максимална сертифицирана излетна маса, превишаваща 5 700 kg, или с максимална крайцерска действителна въздушна скорост, надвишаваща 250 възела, изпълняващи полети, посочени в член 2, параграф 2, с индивидуално свидетелство за летателна годност, издадено първоначално преди 8 януари 2015 г., са оборудвани с транспондери на вторична обзорна РЛС, разполагащи, в допълнение към функционалните възможности, установени в част А от приложение II, с функционалните възможности, определени в част В от същото приложение.
6. Операторите гарантират, че въздухоплавателни средства с максимална сертифицирана излетна маса, превишаваща 5 700 kg, или с максимална действителна въздушна скорост, надвишаваща 250 възела, оборудвани в съответствие с параграфи 4 и 5, използват многообразие от антени, съгласно предписанията на точка 3.1.2.10.4 от приложение 10 към Чикагската конвенция, том IV, 4-то издание, включително всички изменения до № 85.
7. Държавите-членки могат да налагат изисквания относно превозите, в съответствие с буква б) от параграф 4 и буква б) от параграф 5, за всички въздухоплавателни средства, изпълняващи полети, посочени в член 2, параграф 2, в области, в които обслужването на наблюдението с помощта на данните от наблюдение, посочени в част Б от приложение II, се предоставя от доставчици на аеронавигационно обслужване.
8. Доставчиците на аеронавигационно обслужване гарантират, че преди пускането в експлоатация на системите, посочени в член 2, параграф 1, букви б), в) и г), те прилагат най-ефективните решения за разгръщане, като вземат предвид местните условия на работа, ограничения и потребности, както и функционалните възможности на ползвателите на въздушното пространство.
Член 6
Защита на радиочестотния спектър
1. Най-късно на 5 февруари 2015 г. държавите-членки гарантират, че към транспондерите на вторични обзорни РЛС на борда въздухоплавателни средства, прелитащи над територията на държава-членка, не се отправят прекомерен брой запитвания от наземните наблюдателни станции, които или изискват отговор или, ако не изискват такъв, са достатъчно мощни, за да надвишат прага на чувствителност на приемника на транспондера на вторичната обзорна РЛС.
2. За целите на параграф 1 общият брой на тези запитвания не трябва да предизвиква транспондера на дадена вторична обзорна РЛС да надвишава стойностите за брой отговори в секунда (без да се броят незаявените предавания), посочени в точка 3.1.1.7.9.1 (за отговори в режим A/С) и в точка 3.1.2.10.3.7.3 (за отговори в режим S) от приложение 10 към Чикагската конвенция, том IV, четвърто издание.
3. Най-късно на 5 февруари 2015 г. държавите-членки гарантират, че работата на наземен предавател, инсталиран в дадена държава-членка, не води до смущения в работата на други системи за наблюдение.
4. В случай на несъгласие между държави-членки относно мерките, посочени в параграфи 1 и 3, съответните държави-членки повдигат въпроса пред Комисията, която предприема действия.
Член 7
Свързани процедури
1. Доставчиците на аеронавигационно обслужване извършват оценка на степента на ефективност на наземните вериги на наблюдение преди пускането им в действие, както и редовно по време на обслужването, в съответствие с изискванията, посочени в приложение V.
2. Операторите гарантират, че проверка се извършва поне на всеки 2 години и, ако бъде установено нарушено функциониране при дадено въздухоплавателно средство, елементите от данни, определени в част А, точка 3 от приложение II, част Б, точка 3 от приложение II и в част В, точка 2 от приложение II (ако е приложимо) се доставят коректно на изхода на транспондерите на вторичните обзорни РЛС, инсталирани на борда на тяхното въздухоплавателно средство. Ако някои от елементите от данни не се доставят коректно, операторът проучва въпроса преди започването на следващия полет и всяка необходима корекция се въвежда в съответствие с обичайните процедури за поддръжка и ремонт на въздухоплавателно средство и неговото авиационно оборудване.
3. Държавите-членки гарантират, че назначаването на 24-битови адреси на въздухоплавателните средства по ИКАО, оборудвани с транспондери, работещи в режим S, е в съответствие с условията на глава 9 (и нейното допълнение), приложение 10 към Чикагската конвенция, том III, второ издание, включително всички изменения до № 85.
4. Операторите гарантират, че на борда на въздухоплавателно средство, което те експлоатират, всички транспондери, работещи в режим S, използват 24-битов адрес на въздухоплавателните средства по ИКАО, който съответства на регистрацията, дадена от държавата, в която е регистрирано въздухоплавателното средство.
Член 8
Държавни въздухоплавателни средства
1. Държавите-членки гарантират, че до 7 декември 2017 г. най-късно държавните въздухоплавателни средства, експлоатирани в съответствие с член 2, параграф 2, ще бъдат оборудвани с транспондери на вторичната обзорна РЛС, разполагащи с функционалните възможности, определени в част А от приложение II.
2. Държавите-членки гарантират, че до 1 януари 2019 г. най-късно, транспортните държавни въздухоплавателни средства с максимална сертифицирана излетна маса, превишаваща 5 700 kg, или с максимална крайцерска действителна въздушна скорост, надвишаваща 250 възела, изпълняващи полети, посочени в член 2, параграф 2, са оборудвани с транспондери на вторична обзорна РЛС, разполагащи, в допълнение към функционалните възможности, установени в част А от приложение II, с функционалните възможности, определени в части Б и В от същото приложение.
3. Държавите-членки предоставят на Комисията най-късно до 1 юли 2016 г. списъка на държавните въздухоплавателни средства, които не могат да бъдат оборудвани с транспондери на вторичната обзорна РЛС, отговарящи на изискванията, установени в част А от приложение II, заедно с обосновка за липсата на оборудване.
Държавите-членки предоставят на Комисията най-късно до 1 юли 2018 г. списъка на транспортните държавни въздухоплавателни средства с максимална сертифицирана излетна маса, превишаваща 5 700 kg, или с максимална крайцерска действителна въздушна скорост, надвишаваща 250 възела, които не могат да бъдат оборудвани с транспондери на вторичната обзорна РЛС, отговарящи на изискванията, посочени в част Б и част В от приложение II, заедно с обосновка за липсата на оборудване,
Обосновката за липса на оборудване може да бъде една от следните:
а)
непреодолими технически причини;
б)
държавни въздухоплавателни средства, експлоатирани в съответствие с член 2, параграф 2, които ще бъдат изведени от експлоатация най-късно до 1 януари 2020 г.;
в)
ограничения, свързани с възлагането на поръчки.
4. Когато държавни въздухоплавателни средства не могат да бъдат оборудвани с транспондери на вторичната обзорна РЛС, както е посочено в параграф 1 или 2, поради причината, посочена в параграф 3, буква в), държавите-членки включват в обосновките си своите планове за възлагане на поръчки във връзка с посочените въздухоплавателни средства.
5. Доставчиците на аеронавигационно обслужване гарантират, че държавните въздухоплавателни средства, посочени в параграф 3, могат да бъдат обслужвани, при условие че системата за управление на въздушното движение притежава функционалните възможности да ги обслужва безопасно.
6. Държавите-членки публикуват процедурите за обслужване на държавни въздухоплавателни средства, които не са оборудвани в съответствие с параграф 1 или 2, в националния сборник за аеронавигационна информация.
7. Доставчиците на аеронавигационно обслужване съобщават всяка година на държавата-членка, която ги е назначила, своите планове за обслужване на държавни въздухоплавателни средства, които не са оборудвани в съответствие с параграф 1 или 2. Тези планове се определят, вземайки предвид ограниченията в капацитета, свързани с процедурите, посочени в параграф 6.
Член 9
Изисквания за безопасност
1. Държавите-членки гарантират, че най-късно от 5 февруари 2015 г. засегнатите страни ще извършват оценка на безопасността за всички съществуващи системи, посочени в член 2, параграф 1, букви б), в) и г).
2. Държавите-членки гарантират, че всички промени в съществуващите системи, посочени в член 2, параграф 1, букви б), в) и г), или въвеждането на нови системи, се предхождат от оценка на безопасността, включително определяне на заплахите, оценка на риска и възможностите за намаляването му, извършвана от заинтересованите страни.
3. По време на оценките, посочени в параграфи 1 и 2, се спазват най-малко изискванията, посочени в приложение VI.
Член 10
Съответствие или годност за използване на компонентите
Преди издаването на декларацията на ЕО за съответствие или годност за използване, предвидена в член 5 от Регламент (ЕО) № 552/2004, производителите на компоненти за системите, посочени в член 2, параграф 1 от настоящия регламент, или техните упълномощени представители, установени в Съюза, оценяват съответствието или годността за използване на тези компоненти съгласно изискванията, предвидени в приложение VII.
Въпреки това процедури за сертифициране в съответствие с Регламент (ЕО) № 216/2008 на Европейския парламент и на Съвета (4) се считат за приемливи процедури за оценката на съответствието на компонентите, ако в рамките на тези процедури се доказва съответствие с приложимите изисквания относно оперативната съвместимост, експлоатационните характеристики и безопасността, предвидени в настоящия регламент.
Член 11
Проверка на системите
1. Доставчиците на аеронавигационно обслужване, които могат да докажат или са доказали, че изпълняват условията, посочени в приложение VIII, провеждат проверка на системите, посочени в член 2, параграф 1, букви б), в) и г), съгласно изискванията, изложени в приложение IX, част А.
2. Доставчиците на аеронавигационно обслужване, които не могат да докажат, че изпълняват условията, изложени в приложение VIII, възлагат на нотифициран орган проверката на системите, посочени в член 2, параграф 1, букви б), в) и г). Тази проверка се провежда в съответствие с изискванията, изложени в приложение IX, част Б.
3. Процесите на сертифициране, отговарящи на изискванията на Регламент (ЕО) № 216/2008, се считат за приемливи процедури за проверка на системите, ако в рамките на тези процеси се доказва съответствие с приложимите изисквания относно оперативната съвместимост, експлоатационните характеристики и безопасността, предвидени в настоящия регламент.
Член 12
Допълнителни изисквания
1. Доставчиците на аеронавигационно обслужване гарантират, че всички членове на персонала им, чиито задължения го налагат, са надлежно запознати с изискванията по настоящия регламент и са подходящо обучени за изпълнение на служебните си задължения.
2. Доставчиците на аеронавигационно обслужване:
а)
изготвят и поддържат работни наръчници, съдържащи необходимите инструкции и информация, за да позволят на всички засегнати служители да прилагат разпоредбите на настоящия регламент;
б)
гарантират, че наръчниците, посочени в буква а), са достъпни и актуални, като актуализацията и разпространението им са обект на съответно управление на качеството и на конфигуриране на документацията;
в)
гарантират, че работните методи и оперативните процедури са в съответствие с настоящия регламент.
3. Операторите предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че персоналът, експлоатиращ и поддържащ оборудване за наблюдение, е надлежно запознат със съответните разпоредби на настоящия регламент, че е подходящо обучен за изпълнение на служебните си задължения, както и че в пилотската кабина са на разположение инструкции за използване на това оборудване, когато това е възможно.
4. Държавите-членки гарантират спазването на настоящия регламент, включително публикуването на съответната информация относно оборудването за наблюдение в националните сборници за аеронавигационна информация.
Член 13
Изключения относно веригата за съвместно наблюдение
1. В специалния случай на участъци, в които обслужването на въздушното движение се извършва от военни единици или под военен надзор и когато ограничения, свързани с възлагането на поръчки, не позволяват спазването на член 5, параграф 3, държавите-членки съобщават на Комисията най-късно до 31 декември 2017 г. датата за постигане на съвместимост на веригата за съвместно наблюдение, която не може да бъде по-късно от 2 януари 2025 г.
2. След консултация с управителя на мрежата и не по-късно от 31 декември 2018 г. Комисията може да направи преглед на освобождаванията, съобщени по параграф 1, които могат да окажат значително въздействие по отношение на ЕМУВД.
Член 14
Освобождавания на въздухоплавателни средства
1. Определени видове въздухоплавателни средства със свидетелство за летателна годност, издадено първоначално преди 8 януари 2015 г., които имат максимална излетна маса над 5 700 kg или максимална крайцерска действителна въздушна скорост, надвишаваща 250 възела, и чийто бордови цифров интерфейс не поддържа пълния набор от параметри, подробно описани в част В от приложение II, могат да бъдат освободени от задължението за спазване на изискванията по член 5, параграф 5, буква в).
2. Определени видове въздухоплавателни средства със свидетелство за летателна годност, издадено първоначално преди 1 януари 1990 г., които имат максимална излетна маса над 5 700 kg или максимална крайцерска действителна въздушна скорост, надвишаваща 250 възела, могат да бъдат освободени от задължението за спазване на изискванията по член 5, параграф 6.
3. Съответните държави-членки предоставят на Комисията най-късно до 1 юли 2017 г. подробна информация, която обосновава необходимостта от освобождаване на тези видове въздухоплавателни средства въз основа на критериите, съдържащи се в параграф 5.
4. Комисията разглежда исканията за освобождаване, посочени в параграф 3, и след консултация със заинтересованите страни приема решение.
5. Критериите, посочени в параграф 3, включват:
а)
специфични видове въздухоплавателни средства, които са в края на своя експлоатационен цикъл;
б)
специфични видове въздухоплавателни средства, които се произвеждат в ограничен брой;
в)
непропорционални разходи за преоборудване.
Член 15
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 4, член 5, параграфи 1 и 2 и член 7, параграф 1 се прилагат от 13 декември 2011 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 22 ноември 2011 година.
RÈGLEMENT D’EXÉCUTION (UE) No 1207/2011 DE LA COMMISSION
du 22 novembre 2011
fixant les exigences relatives à la performance et à l’interopérabilité des activités de surveillance pour le ciel unique européen
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne,
vu le règlement (CE) no 552/2004 du Parlement européen et du Conseil du 10 mars 2004 concernant l’interopérabilité du réseau européen de gestion du trafic aérien («règlement sur l’interopérabilité») (1), et notamment son article 3, paragraphe 5,
considérant ce qui suit:
(1)
La Commission a mandaté Eurocontrol, conformément à l’article 8, paragraphe 1, du règlement (CE) no 549/2004 du Parlement européen et du Conseil du 10 mars 2004 fixant le cadre pour la réalisation du ciel unique européen («règlement-cadre») (2), et notamment son article 8, paragraphe 1, pour définir des exigences relatives à la performance et à l’interopérabilité des activités de surveillance au sein du réseau européen de gestion du trafic aérien (EATMN). Le présent règlement se fonde sur le rapport de mandat du 9 juillet 2010.
(2)
Une exploitation sans solution de continuité dépend de la cohérence des exigences minimales établies pour la séparation entre aéronefs qui sont appliquées dans l’espace aérien du ciel unique européen.
(3)
Pour garantir l’interopérabilité, il y a lieu d’appliquer des principes communs pour l’échange de données de surveillance entre les systèmes. De plus, il y a lieu de déterminer les capacités et performances minimales applicables aux composants embarqués des systèmes de surveillance.
(4)
Les capacités des composants des systèmes de surveillance embarqués devraient laisser aux prestataires de service de navigation aérienne une certaine souplesse en ce qui concerne le choix des solutions de surveillance au sol les plus adaptées à leur environnement spécifique.
(5)
Le présent règlement devrait être mis en œuvre sans préjudice du déploiement d’autres applications et technologies de surveillance ayant des effets bénéfiques dans des environnements spécifiques.
(6)
Les exploitants doivent être avisés suffisamment tôt pour pouvoir doter de nouvelles capacités les aéronefs neufs et de la flotte existante. Il convient d’en tenir compte au moment de fixer les dates auxquelles l’équipement deviendra obligatoire.
(7)
Il y a lieu de définir les critères d’une éventuelle dérogation, justifiée notamment par des considérations économiques ou des impératifs techniques, qui permette exceptionnellement aux exploitants de ne pas doter certains types précis d’aéronefs de certaines des capacités requises, et d’établir les procédures appropriées permettant à la Commission de statuer à cet égard.
(8)
Afin de garantir l’interopérabilité des systèmes de surveillance embarqués et au sol, l’adresse OACI 24 bits de l’aéronef devrait être attribuée et exploitée conformément aux prescriptions de l’Organisation de l’aviation civile internationale (l’«OACI»).
(9)
La base établie par la mise en œuvre des capacités de l’«ADS-B Out» par les exploitants d’aéronefs doit permettre le déploiement d’applications au sol et faciliter également celui d’applications embarquées futures.
(10)
Les systèmes de réseau européen de gestion du trafic aérien (EATMN) devraient favoriser la mise en œuvre de concepts d’exploitation avancés, approuvés et validés pour toutes les phases de vol tel que notamment prévu dans le plan directeur de gestion du trafic aérien pour la réalisation du système européen de nouvelle génération pour la gestion du trafic aérien (SESAR).
(11)
Les performances des systèmes relevant du présent règlement et de leurs composants devraient être régulièrement évaluées en tenant compte de l’environnement local dans lequel ils sont exploités.
(12)
L’application uniforme de procédures spécifiques dans l’espace aérien du ciel unique européen est primordiale pour assurer l’interopérabilité et une exploitation sans solution de continuité.
(13)
Les radiofréquences utilisées par les systèmes de surveillance devraient être protégées pour éviter tout brouillage préjudiciable. Les États membres devraient prendre les mesures qui s’imposent à cet égard.
(14)
Le présent règlement ne devrait s’appliquer ni aux opérations ni à l’entraînement militaires visés à l’article 1er, paragraphe 2, du règlement (CE) no 549/2004.
(15)
En vue de maintenir ou de relever les niveaux actuels de sécurité des opérations, les États membres devraient être tenus de faire en sorte que les parties concernées réalisent une évaluation de la sécurité comprenant l’identification des dangers ainsi que l’évaluation et les procédures d’atténuation des risques. L’application harmonisée desdites procédures aux systèmes relevant du présent règlement requiert la définition de spécifications particulières de sécurité pour toutes les exigences d’interopérabilité et de performance.
(16)
Conformément au règlement (CE) no 552/2004, les mesures d’exécution en matière d’interopérabilité devraient décrire les procédures spécifiques d’évaluation de la conformité à utiliser pour apprécier la conformité ou l’aptitude à l’emploi de composants, ainsi que pour la vérification des systèmes.
(17)
En ce qui concerne les services de la circulation aérienne fournis principalement aux aéronefs exploités au titre de la circulation aérienne générale sous surveillance militaire, les contraintes liées à la passation des marchés pourraient faire obstacle à la conformité avec le présent règlement.
(18)
Les mesures prévues par le présent règlement sont conformes à l’avis du comité du ciel unique,
A ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
Objet
Le présent règlement établit les exigences applicables aux systèmes contribuant à la fourniture de données de surveillance, à leurs composants et aux procédures associées afin de garantir l’harmonisation des performances, l’interopérabilité et l’efficacité des systèmes concernés au sein de l’EATMN et à des fins de coordination civile/militaire.
Article 2
Champ d’application
1. Le présent règlement s’applique à la chaîne de surveillance constituée des systèmes suivants:
a)
systèmes de surveillance embarqués, leurs composants et procédures associées;
b)
systèmes de surveillance au sol, leurs composants et procédures associées;
c)
systèmes de traitement des données de surveillance, leurs composants et procédures associées;
d)
systèmes de communications sol-sol utilisés pour diffuser des données de surveillance, leurs composants et procédures associées.
2. Le présent règlement s’applique à tous les vols effectués dans le cadre de la circulation aérienne générale selon les règles de la navigation aux instruments à l’intérieur de l’espace aérien prévues à l’article 1er, paragraphe 3, du règlement (CE) no 551/2004 du Parlement européen et du Conseil (3), à l’exception des paragraphes 3 et 4 de l’article 7, qui s’appliquent à tous les vols effectués dans le cadre de la circulation aérienne générale.
3. Le présent règlement s’applique aux prestataires de services de la circulation aérienne qui fournissent des services de contrôle de la circulation aérienne fondés sur des données de surveillance, ainsi qu’aux prestataires de services de communication, de navigation ou de surveillance qui exploitent des systèmes visés au paragraphe 1.
Article 3
Définitions
Aux fins du présent règlement, les définitions figurant à l’article 2 du règlement (CE) no 549/2004 s’appliquent.
Les définitions suivantes s’appliquent également:
1) «données de surveillance»: tout élément de donnée, horodaté ou non, au sein du système de surveillance, qui se rapporte à:
2) «exploitant»: une personne, un organisme ou une entreprise qui se livre ou se propose de se livrer à l’exploitation d’un ou de plusieurs aéronefs;
3) «ADS-B» (automatic dependent surveillance - broadcast): surveillance dépendante automatique en mode diffusion, une technique de surveillance selon laquelle un aéronef fournit automatiquement, par liaison de données, des données dérivées des systèmes embarqués de navigation et de détermination de la position;
4) «ADS-B Out»: la fourniture de données de surveillance ADS-B, considérée du point de vue de la transmission depuis un aéronef;
5) «brouillage préjudiciable»: brouillage entravant la réalisation des exigences de performance;
6) «chaîne de surveillance»: un système composé de l’association des composants embarqués et au sol, utilisé pour déterminer les éléments de données de surveillance respectifs de l’aéronef, y compris le système de traitement des données de surveillance, s’il est déployé;
7) «chaîne de surveillance coopérative»: une chaîne de surveillance qui nécessite des composants au sol et des composants embarqués pour déterminer des éléments de données de surveillance;
8) «système de traitement des données de surveillance»: un système qui traite toutes les données d’entrée de surveillance reçues pour établir une estimation optimale des données de surveillance actuelles de l’aéronef;
9) «identification d’un aéronef»: un groupe de lettres, de chiffres ou une combinaison de lettres et de chiffres identique à l’indicatif d’appel de l’aéronef à utiliser dans les communications air-sol, ou son équivalent en code, et qui est utilisé pour identifier l’aéronef dans les communications sol-sol des services de la circulation aérienne;
10) «aéronef d’État»: tout aéronef utilisé à des fins militaires, de douanes ou de police;
11) «aéronef d’État de type “transport”»: un aéronef d’État à voilure fixe conçu pour assurer le transport de personnes ou de marchandises;
12) «extrapoler»: prévoir, prédire ou étendre des données connues sur la base de valeurs recensées dans un intervalle de temps déjà observé;
13) «manque»: position extrapolée sur une période plus longue que la période maximale de rafraîchissement des systèmes de surveillance au sol;
14) «moment d’applicabilité»: le moment auquel l’élément de donnée a été mesuré par la chaîne de surveillance ou le moment pour lequel il a été calculé par celle-ci;
15) «exactitude»: le degré de conformité de la valeur fournie d’un élément de donnée avec sa valeur réelle au moment où l’élément de donnée sort de la chaîne de surveillance;
16) «disponibilité»: le degré auquel un système ou composant est opérationnel et accessible lorsqu’il doit être utilisé;
17) «intégrité»: le degré de non-conformité non décelée (au niveau du système) de la valeur d’entrée de l’élément de donnée avec sa valeur de sortie;
18) «continuité»: la probabilité qu’un système remplira la fonction requise sans interruption intempestive, en supposant que le système est disponible à l’initiation de l’opération prévue;
19) «actualité»: l’écart entre le moment de sortie d’un élément de donnée et le moment d’applicabilité de ce même élément de donnée.
Article 4
Exigences en matière de performance
1. Les prestataires de services de navigation aérienne garantissent une exploitation sans solution de continuité dans l’espace aérien relevant de leur responsabilité et à la frontière des espaces aériens adjacents en appliquant des niveaux minimaux adéquats pour la séparation entre aéronefs.
2. Les prestataires de services de navigation aérienne veillent à ce que les systèmes visés à l’article 2, paragraphe 1, points b) à d), soient déployés de manière à permettre l’application des niveaux minimaux de séparation conformément au paragraphe 1.
3. Les prestataires de services de navigation aérienne veillent à ce que les données de sortie de la chaîne de surveillance visée à l’article 2, paragraphe 1, respectent les exigences prévues à l’annexe I, pour autant que les fonctions du composant embarqué utilisées satisfassent aux exigences prévues à l’annexe II.
4. Si un prestataire de services de navigation aérienne identifie un aéronef dont l’avionique indique une anomalie fonctionnelle, il informe l’exploitant du vol de l’écart par rapport aux exigences de performance. L’exploitant effectue une enquête avant d’entamer le vol suivant et toute rectification nécessaire est apportée conformément aux procédures normales d’entretien et correctives pour l’aéronef et son avionique.
Article 5
Exigences d’interopérabilité
1. Les prestataires de services de navigation aérienne veillent à ce que toutes les données de surveillance transférées de leurs systèmes tels que visés à l’article 2, paragraphe 1, points b) et c), à d’autres prestataires de services de navigation aérienne satisfassent aux exigences prévues à l’annexe III.
2. Les prestataires de services de navigation aérienne, lorsqu’ils transfèrent à d’autres prestataires de services de navigation aérienne des données de surveillance de leurs systèmes tels que visés à l’article 2, paragraphe 1, points b) et c), établissent, avec ces autres prestataires, des accords formels pour l’échange de données conformément aux exigences prévues à l’annexe IV.
3. Les prestataires de services de navigation aérienne veillent à ce que, le 2 janvier 2020 au plus tard, la chaîne de surveillance coopérative soit dotée de la capacité nécessaire pour leur permettre de réaliser l’identification d’un aéronef donné en utilisant l’identification d’aéronef par liaison descendante mise à disposition par des aéronefs équipés conformément à l’annexe II.
4. Les exploitants veillent à ce que:
a)
les aéronefs assurant des vols visés à l’article 2, paragraphe 2, et dont le certificat de navigabilité individuel a été délivré pour la première fois le 8 janvier 2015 ou après, soient équipés de transpondeurs SSR (radar secondaire de surveillance) dotés des capacités prévues dans la partie A de l’annexe II;
b)
les aéronefs ayant une masse maximale certifiée au décollage supérieure à 5 700 kg ou ayant une capacité maximale de vitesse vraie au niveau de vol de croisière supérieure à 250 nœuds, assurant des vols visés à l’article 2, paragraphe 2, et dont le certificat de navigabilité individuel a été délivré pour la première fois le 8 janvier 2015 ou après, soient équipés de transpondeurs SSR dotés, en plus des capacités prévues dans la partie A de l’annexe II des capacités définies dans la partie B de ladite annexe;
c)
les aéronefs à voilure fixe ayant une masse maximale certifiée au décollage supérieure à 5 700 kg ou ayant une capacité maximale de vitesse vraie au niveau de vol de croisière supérieure à 250 nœuds, assurant des vols visés à l’article 2, paragraphe 2, et dont le certificat de navigabilité individuel a été délivré pour la première fois le 8 janvier 2015 ou après, soient équipés de transpondeurs SSR dotés, en plus des capacités prévues dans la partie A de l’annexe II, des capacités prévues dans la partie C de ladite annexe.
5. Les exploitants veillent à ce que, le 7 décembre 2017 au plus tard:
a)
les aéronefs assurant des vols visés à l’article 2, paragraphe 2, et dont le certificat de navigabilité individuel a été délivré pour la première fois avant le 8 janvier 2015, soient équipés de transpondeurs SSR dotés des capacités prévues dans la partie A de l’annexe II;
b)
les aéronefs ayant une masse maximale certifiée au décollage supérieure à 5 700 kg ou ayant une capacité maximale de vitesse vraie au niveau de vol de croisière supérieure à 250 nœuds, assurant des vols visés à l’article 2, paragraphe 2, et dont le certificat de navigabilité individuel a été délivré pour la première fois avant le 8 janvier 2015, soient équipés de transpondeurs SSR dotés, en plus des capacités prévues dans la partie A de l’annexe II, des capacités prévues dans la partie B de ladite annexe;
c)
les aéronefs à voilure fixe ayant une masse maximale certifiée au décollage supérieure à 5 700 kg ou ayant une capacité maximale de vitesse vraie au niveau de vol de croisière supérieure à 250 nœuds, assurant des vols visés à l’article 2, paragraphe 2, et dont le certificat de navigabilité individuel a été délivré pour la première fois avant le 8 janvier 2015, soient équipés de transpondeurs SSR dotés, en plus des capacités prévues dans la partie A de l’annexe II, des capacités prévues dans la partie C de ladite annexe.
6. Les exploitants veillent à ce que les aéronefs équipés conformément aux paragraphes 4 et 5, et ayant une masse maximale certifiée au décollage supérieure à 5 700 kg ou ayant une capacité maximale de vitesse vraie de croisière supérieure à 250 nœuds, fonctionnent en diversité d’antenne, conformément au paragraphe 3.1.2.10.4 de l’annexe 10 de la convention de Chicago, volume IV, quatrième édition, y compris tous les amendements jusqu’au no 85.
7. Les États membres peuvent imposer des prescriptions de transport conformément au point b) du paragraphe 4 et au point b) du paragraphe 5 à tous les aéronefs assurant des vols visés à l’article 2, paragraphe 2, dans des zones où les services de surveillance utilisant les données de surveillance figurant à la partie B de l’annexe II sont fournis par des prestataires de services de navigation aérienne.
8. Avant de mettre en service les systèmes visés à l’article 2, paragraphe 1, points b), c) et d), les prestataires de services de navigation aérienne veillent à ce que les solutions de déploiement les plus efficaces soient mises en place en tenant compte des environnements d’exploitation, contraintes et besoins locaux, ainsi que des capacités des utilisateurs de l’espace aérien.
Article 6
Protection des radiofréquences
1. Le 5 février 2015 au plus tard, les États membres veillent à ce qu’un transpondeur SSR embarqué sur tout aéronef survolant un État membre ne soit pas soumis à des interrogations excessives qui sont transmises par des interrogateurs de surveillance au sol et qui suscitent des réponses ou, lorsqu’elles ne suscitent pas de réponse, sont de puissance suffisante pour dépasser le niveau minimal du récepteur du transpondeur SSR.
2. Aux fins du paragraphe 1, la somme des interrogations susmentionnées ne provoquera pas, chez le transpondeur SSR, de dépassements des taux de réponse par seconde, à l’exception de toute transmission erratique, spécifiés au paragraphe 3.1.1.7.9.1 (modes de réponse A et C) et au paragraphe 3.1.2.10.3.7.3 (mode de réponse S) de l’annexe 10 de la convention de Chicago, volume IV, quatrième édition.
3. Le 5 février 2015 au plus tard, les États veillent à ce que l’utilisation d’un émetteur au sol exploité dans un État membre ne provoque pas de brouillage préjudiciable pour d’autres systèmes de surveillance.
4. En cas de désaccord entre États membres au sujet des mesures visées aux paragraphes 1 et 3, les États membres concernés saisissent la Commission.
Article 7
Procédures associées
1. Conformément aux exigences de l’annexe V, les prestataires de services de navigation aérienne évaluent le niveau de performance de la chaîne de surveillance au sol avant sa mise en service et font de même régulièrement pendant le service.
2. Les exploitants veillent à ce qu’un contrôle soit réalisé au moins tous les deux ans et dès qu’une anomalie est détectée sur un aéronef donné, afin que les éléments de données indiqués au point 3 de la partie A de l’annexe II, au point 3 de la partie B de l’annexe II et au point 2 de la partie C de l’annexe II, le cas échéant, soient correctement fournis à la sortie des transpondeurs SSR embarqués sur leurs aéronefs. Si l’un des éléments de données n’est pas correctement fourni, l’exploitant effectue une enquête avant d’entamer le vol suivant et toute rectification nécessaire est apportée conformément aux procédures normales d’entretien et correctives pour l’aéronef et son avionique.
3. Les États membres veillent à ce que l’attribution d’une adresse OACI 24 bits à un aéronef équipé d’un transpondeur mode S respecte les dispositions du chapitre 9 et son appendice de l’annexe 10 de la convention de Chicago, volume III, deuxième édition, y compris tous les amendements jusqu’au no 85.
4. Les exploitants veillent à ce que tout transpondeur mode S installé à bord d’un aéronef qu’ils exploitent fonctionne avec une adresse OACI 24 bits de l’aéronef correspondant à l’immatriculation attribuée par l’État d’immatriculation de l’aéronef.
Article 8
Aéronefs d’État
1. Les États membres veillent à ce que, le 7 décembre 2017 au plus tard, les aéronefs d’État assurant des vols conformément à l’article 2, paragraphe 2, soient équipés d’un transpondeur SSR doté des capacités prévues dans la partie A de l’annexe II.
2. Les États membres veillent à ce que, le 1er janvier 2019 au plus tard, les aéronefs d’État de type «transport» ayant une masse maximale certifiée au décollage supérieure à 5 700 kg ou ayant une capacité maximale de vitesse vraie au niveau de vol de croisière supérieure à 250 nœuds, assurant des vols conformément à l’article 2, paragraphe 2, soient équipés d’un transpondeur SSR doté, en plus des capacités prévues dans la partie A de l’annexe II, des capacités définies dans les parties B et C de ladite annexe.
3. Le 1er juillet 2016 au plus tard, les États membres communiquent à la Commission la liste des aéronefs d’État qui ne peuvent pas être équipés d’un transpondeur SSR satisfaisant aux exigences de la partie A de l’annexe II, ainsi que les raisons justifiant la non-installation.
Les États membres communiquent à la Commission, le 1er juillet 2018 au plus tard, la liste des aéronefs d’État de type «transport» ayant une masse maximale certifiée au décollage supérieure à 5 700 kg ou ayant une capacité maximale de vitesse vraie au niveau de vol de croisière supérieure à 250 nœuds, qui ne peuvent pas être équipés d’un transpondeur SSR satisfaisant aux exigences des parties B et C de l’annexe II, ainsi que les raisons justifiant la non-installation.
Les raisons justifiant la non-installation sont les suivantes:
a)
impératifs techniques;
b)
aéronef d’État assurant des vols conformément à l’article 2, paragraphe 2, et qui sera retiré du service opérationnel au 1er janvier 2020 au plus tard;
c)
contraintes liées à la passation des marchés.
4. Lorsqu’un aéronef d’État ne peut pas être équipé d’un transpondeur SSR comme spécifié aux paragraphes 1 ou 2 pour la raison indiquée au paragraphe 3, les États membres joignent à leur justification les plans de passation de marchés pour les aéronefs concernés.
5. Les prestataires de services de la circulation aérienne veillent à ce que les aéronefs d’État visés au paragraphe 3 puissent être pris en charge, pour autant qu’ils puissent être manœuvrés de manière sûre dans les limites de capacité du système de gestion du trafic aérien.
6. Les États membres publient, dans les publications nationales d’information aéronautique, les procédures relatives à la manœuvre des aéronefs d’État non équipés conformément aux paragraphes 1 ou 2.
7. Les prestataires de services de la circulation aérienne communiquent à l’État membre qui les a désignés, sur une base annuelle, leurs plans pour la manœuvre des aéronefs d’État non équipés conformément aux paragraphes 1 ou 2. Ces plans sont définis en tenant compte des limites de capacité liées aux procédures visées au paragraphe 6.
Article 9
Exigences de sécurité
1. Les États membres veillent à ce que, le 5 février 2015 au plus tard, une évaluation de la sécurité soit effectuée par les parties concernées pour tous les systèmes existants visés à l’article 2, paragraphe 1, points b), c) et d).
2. Les États membres veillent à ce que toute modification des systèmes existants visés à l’article 2, paragraphe 1, points b), c) et d), ou l’introduction de nouveaux systèmes, soit précédée d’une évaluation de la sécurité, comprenant l’identification des dangers ainsi que l’évaluation et l’atténuation des risques, effectuée par les parties concernées.
3. Lors des évaluations visées aux paragraphes 1 et 2, il est tenu compte au minimum des exigences de l’annexe VI.
Article 10
Conformité ou aptitude à l’emploi des composants
Avant de délivrer la déclaration CE de conformité ou d’aptitude à l’emploi prévue à l’article 5 du règlement (CE) no 552/2004, les fabricants de composants des systèmes visés à l’article 2, paragraphe 1, du présent règlement ou leurs mandataires établis dans l’Union évaluent la conformité ou l’aptitude à l’emploi de ces composants conformément aux exigences définies dans l’annexe VII.
Cependant, les procédures de certification conformes au règlement (CE) no 216/2008 du Parlement européen et du Conseil (4) sont considérées comme des procédures acceptables pour l’évaluation de la conformité des composants si elles incluent la démonstration de la conformité avec les exigences d’interopérabilité, de performance et de sécurité applicables du présent règlement.
Article 11
Vérification des systèmes
1. Les prestataires de services de navigation aérienne qui peuvent démontrer ou ont démontré qu’ils remplissent les conditions posées à l’annexe VIII procèdent à une vérification des systèmes visés à l’article 2, paragraphe 1, points b), c) et d), conformément aux exigences prévues dans la partie A de l’annexe IX.
2. Les prestataires de services de navigation aérienne qui ne peuvent pas démontrer qu’ils remplissent les conditions énumérées dans l’annexe VIII sous-traitent à un organisme notifié une vérification des systèmes visés à l’article 2, paragraphe 1, points b), c) et d). Cette vérification est effectuée conformément aux exigences prévues dans la partie B de l’annexe IX.
3. Les procédures de certification conformes au règlement (CE) no 216/2008 sont considérées comme des procédures acceptables pour la vérification des systèmes si elles incluent la démonstration de la conformité avec les exigences applicables du présent règlement en matière d’interopérabilité, de performance et de sécurité.
Article 12
Exigences complémentaires
1. Les prestataires de services de navigation aérienne veillent à ce que tous les membres du personnel concernés soient dûment informés des exigences fixées dans le présent règlement et soient convenablement formés aux fonctions qu’ils exercent.
2. Les prestataires de services de navigation aérienne:
a)
élaborent et actualisent des manuels d’exploitation contenant les instructions et informations nécessaires pour permettre à l’ensemble du personnel concerné d’appliquer le présent règlement;
b)
veillent à ce que les manuels visés au point a) soient accessibles et tenus à jour et à ce que leur mise à jour et leur diffusion fassent l’objet d’une gestion adéquate de la qualité et de la configuration de la documentation;
c)
veillent à ce que les méthodes de travail et les procédures d’exploitation soient conformes au présent règlement.
3. Les exploitants prennent les mesures nécessaires pour veiller à ce que les membres du personnel qui utilisent et entretiennent l’équipement de surveillance soient dûment informés des dispositions pertinentes du présent règlement, qu’ils soient convenablement formés aux fonctions qu’ils exercent et, dans la mesure du possible, que des instructions d’utilisation de l’équipement de surveillance soient disponibles dans la cabine de pilotage.
4. Les États membres veillent au respect des dispositions du présent règlement, notamment en faisant paraître les informations utiles sur l’équipement de surveillance dans les publications nationales d’information aéronautique.
Article 13
Dérogations relatives à la chaîne de surveillance coopérative
1. En ce qui concerne le cas particulier des zones d’approche où les services de la circulation aérienne sont assurés par des unités militaires ou placés sous surveillance militaire, et lorsque les contraintes liées à la passation des marchés entravent une conformité avec l’article 5, paragraphe 3, les États membres communiquent à la Commission, le 31 décembre 2017 au plus tard, la date de mise en conformité de la chaîne de surveillance coopérative. Cette date ne peut être postérieure au 2 janvier 2025.
2. Après consultation du gestionnaire de réseau et le 31 décembre 2018 au plus tard, la Commission peut examiner les dérogations communiquées en vertu du paragraphe 1 qui pourraient avoir une incidence significative sur l’EATMN.
Article 14
Dérogations relatives aux aéronefs
1. Peuvent bénéficier d’une dérogation aux exigences de l’article 5, paragraphe 5, point c), les aéronefs de types spécifiques dont le premier certificat de navigabilité a été délivré avant le 8 janvier 2015, qui ont soit une masse maximale au décollage supérieure à 5 700 kg, soit une vitesse vraie maximale au niveau de vol de croisière supérieure à 250 nœuds, et à bord desquels la série complète des paramètres détaillés à la partie C de l’annexe II n’est pas disponible sur bus numérique.
2. Peuvent bénéficier d’une dérogation aux exigences visées à l’article 5, paragraphe 6, les aéronefs de types spécifiques dont le premier certificat de navigabilité a été délivré avant le 1er janvier 1990, qui ont soit une masse maximale au décollage supérieure à 5 700 kg, soit une vitesse vraie maximale au niveau de vol de croisière supérieure à 250 nœuds.
3. Les États membres concernés communiquent à la Commission, le 1er juillet 2017 au plus tard, les informations détaillées qui justifient la nécessité d’accorder une dérogation à ces types particuliers d’aéronef sur la base des critères énoncés au paragraphe 5.
4. La Commission examine les demandes de dérogation visées au paragraphe 3 et, après consultation des parties intéressées, adopte une décision.
5. Les critères visés au paragraphe 3 incluent les indications suivantes:
a)
aéronefs de types particuliers arrivés en fin de cycle de production;
b)
aéronefs de types particuliers construits en nombre limité;
c)
coûts de modernisation disproportionnés.
Article 15
Entrée en vigueur et application
Le présent règlement entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
L’article 4, l’article 5, paragraphes 1 et 2, et l’article 7, paragraphe 1, s’appliquent à partir du 13 décembre 2013.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 22 novembre 2011.