РЕШЕНИЕ 2011/210/ОВППС НА СЪВЕТА
от 1 април 2011 година
относно военна операция на Европейския съюз в подкрепа на операциите за хуманитарна помощ, в отговор на кризисното положение в Либия („EUFOR Libya“)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 28 и член 43, параграф 2 от него,
като взе предвид предложението на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност,
като има предвид, че:
(1)
В своята резолюция относно мира и сигурността в Африка, приета на 26 февруари 2011 г. (Резолюция 1970 (2011) на ССООН), Съветът за сигурност на ООН (Съвета за сигурност) изрази дълбокото си безпокойство от положението в Либия и осъди насилието и употребата на сила срещу граждански лица. Освен това Съветът за сигурност призова всички държави-членки на Организацията на обединените нации да осигурят хуманитарна и друга сродна помощ в Либия.
(2)
В своята резолюция относно положението в Либия, приета на 17 март 2011 г. (Резолюция 1973 (2011) на ССООН), Съветът за сигурност припомни Резолюция 1970 (2011) на ССООН и изрази решимостта си да гарантира защитата на гражданското население и на населените с граждански лица области, както и бързото и безпрепятствено преминаване на хуманитарната помощ и безопасността на хуманитарните служители. Съветът за сигурност на ООН приветства и реакцията на съседни държави, и по-конкретно Тунис и Египет, в отговор на нуждите на бежанците и чуждестранните работници и призова международната общност да подкрепи тези усилия.
(3)
Освен това Съветът за сигурност оправомощи държави членки, които са нотифицирали генералния секретар на ООН и които действат индивидуално или чрез регионални организации или договорености и в сътрудничество с него и с държавите, членуващи в Лигата на арабските държави, да предприемат всички необходими мерки за защита на гражданското население и населените с граждански лица области в Либия, застрашени от нападение, като същевременно се изключва присъствието на чуждестранна окупационна сила на либийска територия под каквато и да е форма.
(4)
В заключенията си от 21 март 2011 г. Съветът изрази загрижеността си във връзка с положението в Либия и осъди грубото и систематично нарушаване на правата на човека, насилието и бруталните репресии на режима срещу либийския народ. Съветът изрази задоволство от приемането на Резолюция 1973 (2011) на ССООН и подчерта решимостта на Съюза да допринесе за нейното изпълнение и да действа колективно и решително за тази цел заедно с всички международни партньори, по-специално с Лигата на арабските държави и други регионални заинтересовани страни. Съветът потвърди, че основната цел на Съюза е защитата на гражданското население и оказването на подкрепа на либийския народ да осъществи стремежите си към демократично общество.
Съветът изрази също готовността на Съюза да окаже, в рамките на общата политика за сигурност и отбрана, подкрепа за хуманитарната помощ в отговор на искането на Службата на ООН за координация по хуманитарни въпроси (OCHA) и с координационната роля на ООН.
(5)
На 24 март 2011 г. Съветът одобри концепция за управление на кризи в отговор на кризата в Либия. По-нататъшното планиране следва да се съсредоточи върху подкрепата за предоставянето на хуманитарна помощ. По-специално операцията няма да се отрази върху неутралността или безпристрастността на участващите в хуманитарните дейности. Всяко решение за започване на операцията трябва да бъде предшествано от искане на ОСНА и трябва да бъде взето с оглед на настоящата оценка на риска и на заплахата.
(6)
С правителствата на Египет и Тунис се провеждат дейности за съгласуване и консултиране, за да се осигури тяхното разрешение за възможно военно присъствие на Съюза в техните страни.
(7)
Комитетът по политика и сигурност (КПС) следва да упражнява, под ръководството на Съвета и на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност (върховният представител), политически контрол върху военната операция на Съюза, да ѝ осигурява стратегическо ръководство и да приема необходимите решения в съответствие с член 38, трета алинея от Договора за Европейския съюз (ДЕС).
(8)
Необходимо е да се договорят и сключат международни споразумения за участието на трети държави в операции на Съюза и за статута на силите и личния състав на Съюза.
(9)
Произтичащите от настоящото решение оперативни разходи с военни или отбранителни последици следва да се поемат от държавите-членки в съответствие с член 41, параграф 2 от ДЕС и в съответствие с Решение 2008/975/ОВППС на Съвета от 18 декември 2008 г. за създаване на механизъм за администриране на финансирането на общите разходи за операциите на Европейския съюз с военни и отбранителни последици (Athena) (1).
(10)
Член 28, параграф 1 от ДЕС дава правомощия на Съвета да приема решения за определяне на средствата, които трябва да се предоставят на Съюза. Референтната сума на общите разходи за военната операция на Европейския съюз за първоначалния четиримесечен срок представлява най-добрата оценка към настоящия момент и не засяга окончателните стойности за включване в бюджета, който трябва да се одобри в съответствие с правилата, предвидени в Athena.
(11)
В съответствие с член 5 от Протокола относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), Дания не участва в изготвянето и изпълнението на решения и действия на Съюза, свързани с въпросите на отбраната. Поради това Дания не участва във финансирането на настоящата операция,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Мисия
1. С цел укрепване на мандатите, предоставени с резолюции 1970 и 1973 (2011) на Съвета за сигурност на ООН, Съюзът, при отправено искане от Службата за координация по хуманитарните въпроси на ООН (OCHA), провежда в рамките на общата политика за сигурност и отбрана военна операция, наричана по-долу „EUFOR Libya“, в подкрепа на хуманитарната помощ в региона. Операцията се провежда при пълно зачитане на Насоките относно използването на военни и граждански сили и средства за защита при подкрепа на хуманитарните действия на ООН при сложни извънредни ситуации и Ръководството относно използването на чуждестранни военни средства при подкрепа за хуманитарните операции в контекста на настоящата криза в Северна Африка.
2. В подкрепа на тази политическа цел EUFOR Libya, при отправено искане от OCHA и при пълно зачитане на Ръководството и Насоките, посочени в параграф 1:
-
ще допринася за безопасното движение и евакуиране на разселени лица,
-
ще оказва с конкретни способности подкрепа за дейността на хуманитарните организации.
Член 2
Назначаване на командващ операцията на ЕС
За командващ операцията на Европейския съюз EUROF Libya се назначава контраадмирал Claudio GAUDIOSI.
Член 3
Определяне на щаба на операцията на ЕС
Оперативният щаб на EUFOR Libya се установява в Рим.
Член 4
Планиране и започване на операцията
Решението за започване на военната операция на Европейския съюз се приема от Съвета, с оглед на настоящата оценка на риска и заплахата, след одобрение на оперативния план и правилата за участие.
Член 5
Политически контрол и стратегическо ръководство
1. Под ръководството на Съвета и на върховния представител КПС упражнява политически контрол и стратегическо ръководство на EUFOR Libya. Съветът упълномощава КПС да взема необходимите решения в съответствие с член 38, трета алинея от ДЕС. Това упълномощаване включва правомощия за изменение на документите за планиране, включително оперативния план, командната верига и правилата за участие. То включва и правомощия за вземане на решения относно назначаването на командващ операцията на Европейския съюз и на командващ силите на Европейския съюз. Правото за вземане на решения по отношение на целите и прекратяването на EUFOR Libya остава в компетентност на Съвета.
2. КПС докладва редовно на Съвета.
3. КПС получава редовно доклади от председателя на Военния комитет на Европейския съюз (ВКЕС) относно провеждането на EUFOR Libya. КПС може според случая да кани на свои заседания командващия операцията на Европейския съюз или командващия силите на Европейския съюз.
Член 6
Военно ръководство
1. ВКЕС наблюдава правилното изпълнение на EUFOR Libya, провеждана под ръководството на командващия операцията на Европейския съюз.
2. ВКЕС получава редовно доклади от командващия операцията на Европейския съюз. Комитетът може според случая да кани на свои заседания командващия операцията или командващия силите на Европейския съюз.
3. Председателят на ВКЕС действа като основно лице за контакт с командващия операцията на Европейския съюз.
Член 7
Изпълнение и съгласуваност на действията на Съюза
1. Върховният представител осигурява изпълнението на настоящото решение и съгласуваността му с външната дейност на Съюза като цяло, включително дейността на Съюза в областта на хуманитарната помощ.
2. Командващият операцията на Европейския съюз подпомага върховния представител в изпълнението на настоящото решение.
Член 8
Сътрудничество с други участници
1. Планирането и провеждането на операцията се осъществяват в тясно сътрудничество и взаимно допълване с OCHA, която координира цялостно хуманитарната дейност, с Организацията на северноатлантическия договор и с други участници.
2. EUFOR Libya си сътрудничат тясно с определения(те) координатор(и) на ООН и с определения(те) координатор(и) на Лигата на арабските държави и членуващите в нея държави.
3. Провеждат се консултации с Африканския съюз съобразно необходимостта.
Член 9
Участие на трети държави
1. Без да се засяга независимостта на Съюза при вземането на решения или единната институционална рамка и съгласно съответните насоки на Европейския съвет, трети държави, и по-конкретно членуващите в Лигата на арабските държави, могат да бъдат поканени да участват в операцията.
2. Съветът упълномощава КПС да покани трети държави да предоставят принос и да взема съответните решения относно приемането на предложения за принос по препоръка на командващия операцията на Европейския съюз и ВКЕС.
3. Конкретните условия за участието на трети държави са предмет на споразумения, които се сключват съгласно член 37 от ДЕС и в съответствие с процедурата, предвидена в член 218 от ДФЕС. Когато Съюзът и трета държава са сключили споразумение, установяващо рамката за нейното участие в операции на Съюза за управление на кризи, разпоредбите на това споразумение се прилагат по отношение на настоящата операция.
4. Трети държави със съществен военен принос към EUFOR Libya имат същите права и задължения по отношение на текущото управление на операцията като държавите-членки, участващи в операцията.
5. Съветът упълномощава КПС да вземе необходимите решения за създаване на Комитет на участващите държави, ако трети държави имат съществен военен принос.
Член 10
Статут на силите на Съюза и личния им състав
Статутът на силите на Съюза и личния им състав, включително привилегиите, имунитетите и други гаранции, необходими за осъществяването и безпрепятственото изпълнение на тяхната мисия, могат да бъдат предмет на споразумения, сключени съгласно член 37 от ДЕС, и в съответствие с процедурата, предвидена в член 218, параграф 3 от ДФЕС.
Член 11
Финансови разпоредби
1. Общите разходи за EUFOR Libya се управляват в съответствие с Решение 2008/975/ОВППС.
2. Референтната сума за общите разходи на EUFOR Libya възлиза на 7 900 000 евро. Процентът от референтната сума, посочена в член 25, параграф 1 от Решение 2008/975/ОВППС, е 30 %.
Член 12
Предоставяне на информация на трети страни
1. Върховният представител се упълномощава да предоставя на Африканския съюз, Египет, Лигата на арабските държави, Организацията на обединените нации, Тунис и на други трети страни, свързани с настоящото решение, класифицирана информация и класифицирани документи на Съюза, изготвени за целите на EUFOR Libya, до съответното ниво на класификация и съгласно разпоредбите относно сигурността на Съвета (2).
2. Върховният представител е упълномощен да предоставя на Африканския съюз, Египет, Лигата на арабските държави, ООН, Тунис и на други трети страни, свързани с настоящото решение, некласифицирани документи на Съюза, свързани с разискванията на Съвета относно EUFOR Libya, по отношение на които съществува задължение за служебна тайна съгласно член 6, параграф 1 от Процедурния правилник на Съвета (3).
Член 13
Влизане в сила и прекратяване
1. Настоящото решение влиза в деня на приемането му.
2. EUFOR Libya се прекратява най-късно четири месеца след достигане на първоначална оперативна готовност, освен ако Съветът не реши друго.
3. Настоящото решение се отменя на по-късната от двете дати - датата на закриване на щаба на операцията на Европейския съюз или на щаба на въоръжените сили, в съответствие с одобрените планове за прекратяване на EUFOR Libya и без да се засягат съответните процедури по отношение на одита и представянето на счетоводните отчети за нея, установени в Решение 2008/975/ОВППС.
Съставено в Брюксел на 1 април 2011 година.
DÉCISION 2011/210/PESC DU CONSEIL
du 1er avril 2011
relative à une opération militaire de l'Union européenne à l'appui d'opérations d'aide humanitaire en réponse à la situation de crise en Libye (opération EUFOR Libye)
LE CONSEIL DE L'UNION EUROPÉENNE,
vu le traité sur l'Union européenne, et notamment son article 28 et son article 43, paragraphe 2,
vu la proposition du haut représentant de l'Union pour les affaires étrangères et la politique de sécurité,
considérant ce qui suit:
(1)
Dans sa résolution concernant la paix et la sécurité en Afrique, adoptée le 26 février 2011 [résolution 1970 (2001)], le Conseil de sécurité des Nations unies (Conseil de sécurité) s'est déclaré gravement préoccupé par la situation en Libye et a condamné la violence et l'usage de la force contre des civils. Le Conseil de sécurité a également demandé à tous les États membres des Nations unies de rendre accessibles en Libye une aide humanitaire et une aide connexe.
(2)
Dans sa résolution sur la situation en Libye, adoptée le 17 mars 2011 [résolution 1973 (2011)], le Conseil de sécurité a rappelé sa résolution 1970 (2011) et s'est déclaré résolu à assurer la protection des populations et zones civiles et à assurer l'acheminement sans obstacle ni contretemps de l'aide humanitaire et la sécurité du personnel humanitaire. Il s'est également félicité que les États voisins, en particulier la Tunisie et l'Égypte, aient répondu aux besoins des réfugiés et travailleurs étrangers, et a demandé à la communauté internationale d'appuyer ces efforts.
(3)
Le Conseil de sécurité a par ailleurs autorisé les États membres qui ont adressé au secrétaire général des Nations unies une notification à cet effet, agissant à titre national ou dans le cadre d'organismes ou d'accords régionaux et en coopération avec lui et les États membres de la Ligue des États arabes, à prendre toutes mesures nécessaires pour protéger les populations et zones civiles menacées d'attaque en Libye, tout en excluant le déploiement d'une force d'occupation étrangère sous quelque forme que ce soit et sur n'importe quelle partie du territoire libyen.
(4)
Dans ses conclusions du 21 mars 2011, le Conseil s'est déclaré préoccupé par la situation en Libye et a condamné les violations flagrantes et systématiques des droits de l'homme, la violence et la répression brutale perpétrées par le régime contre le peuple libyen. Il s'est félicité de l'adoption de la résolution 1973 (2011) du Conseil de sécurité des Nations unies et a souligné que l'Union était déterminée à participer à sa mise en œuvre et à agir collectivement et résolument à cet effet, avec l'ensemble des partenaires internationaux, notamment la Ligue des États arabes et d'autres acteurs régionaux. Il a confirmé que le but principal de l'Union était de protéger la population civile et de contribuer à ce que le peuple libyen puisse réaliser ses aspirations à une société démocratique.
Le Conseil a également indiqué que l'Union était prête à fournir un appui à l'aide humanitaire par un soutien relevant de la politique de sécurité et de défense commune, en réponse à la demande formulée par le bureau de la coordination des affaires humanitaires des Nations unies (BCAH) et sous la coordination des Nations unies.
(5)
Le 24 mars 2011, le Conseil a approuvé un concept de gestion de crise en réaction à la crise en Libye. Une planification plus étendue devrait se concentrer sur l'appui à l'aide humanitaire. En particulier, l'opération n'aura pas d'impact sur la neutralité ou sur l'impartialité des acteurs humanitaires. Toute décision de lancer l'opération doit être précédée d'une demande du BCAH et doit être prise à la lumière d'une évaluation actuelle du risque et de la menace.
(6)
Une coordination étroite et des consultations avec les gouvernements égyptien et tunisien se mettent en place afin d'assurer leur accord sur une présence militaire éventuelle de l'Union dans leurs pays respectifs.
(7)
Il convient que le Comité politique et de sécurité (COPS) exerce le contrôle politique de l'opération militaire de l'Union, sous la responsabilité du Conseil et du haut représentant de l'Union pour les affaires étrangères et la politique de sécurité (haut représentant), fournisse la direction stratégique et prenne les décisions appropriées, conformément à l'article 38, troisième alinéa, du traité sur l'Union européenne (TUE).
(8)
Il est nécessaire que des accords internationaux concernant la participation d'États tiers aux opérations de l'Union et le statut des forces et du personnel de l'Union soient négociés et conclus.
(9)
Il convient que les dépenses opérationnelles afférentes à la présente décision, qui a des implications militaires ou dans le domaine de la défense, soient à la charge des États membres, en application de l'article 41, paragraphe 2, du TUE et conformément à la décision 2008/975/PESC du Conseil du 18 décembre 2008 créant un mécanisme de gestion du financement des coûts communs des opérations de l'Union européenne ayant des implications militaires ou dans le domaine de la défense («ATHENA») (1).
(10)
L'article 28, paragraphe 1, du TUE autorise le Conseil à adopter des décisions fixant les moyens à mettre à la disposition de l'Union. Le montant de référence financière, couvrant une première période de quatre mois, pour les coûts communs de l'opération militaire de l'Union européenne, constitue la meilleure estimation actuelle et ne préjuge pas les chiffres définitifs à incorporer dans un budget devant être approuvé conformément aux règles énoncées dans ATHENA.
(11)
Conformément à l'article 5 du protocole sur la position du Danemark annexé au TUE et au traité sur le fonctionnement de l'Union européenne (TFUE), le Danemark ne participe pas à l'élaboration et à la mise en œuvre des décisions et actions de l'Union qui ont des implications en matière de défense. Le Danemark ne contribue donc pas au financement de la présente opération,
A ADOPTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
Article premier
Mission
1. S'appuyant sur les mandats figurant dans les résolutions 1970 et 1973 (2011) du Conseil de sécurité des Nations unies, l'Union mène, si une telle opération est demandée par le bureau de coordination des affaires humanitaires des Nations unies (BCAH) et dans le cadre de la politique de sécurité et de défense commune, une opération militaire, ci-après dénommée EUFOR Libye, afin de fournir un appui à l'aide humanitaire dans la région. L'opération se conforme pleinement aux directives sur l'utilisation des ressources de l'armée et de la protection civile dans le cadre d'opérations d'aide humanitaire d'urgence complexes menées par les Nations unies, ainsi qu'aux directives sur l'utilisation de ressources de l'armée étrangère à l'appui d'opérations humanitaires dans le contexte de la crise actuelle en Afrique du Nord [Guidance on the use of Foreign Military Assets to Support Humanitarian Operations in the Context of the Current Crisis in North Africa].
2. À l'appui de cet objectif politique, l'opération EUFOR Libye, sur demande du BCAH et dans le plein respect des directives visées au paragraphe 1:
-
contribue à assurer la sécurité des déplacements et de l'évacuation des personnes déplacées,
-
apporte son appui aux agences humanitaires dans leurs activités à l'aide de moyens spécifiques.
Article 2
Nomination du commandant de l'opération de l'Union européenne
Le vice-amiral Claudio GAUDIOSI est nommé commandant de l'opération de l'Union européenne EUFOR Libye.
Article 3
Désignation de l'état-major de l'opération de l'Union européenne
L'état-major opérationnel d'EUFOR Libye est situé à Rome.
Article 4
Planification et lancement de l'opération
La décision de lancer l'opération militaire de l'Union européenne est adoptée par le Conseil, à la lumière d'une évaluation actuelle du risque et de la menace, à la suite de l'approbation du plan d'opération et des règles d'engagement.
Article 5
Contrôle politique et direction stratégique
1. Sous la responsabilité du Conseil et du haut représentant, le COPS exerce le contrôle politique et la direction stratégique d'EUFOR Libye. Le Conseil autorise le COPS à prendre les décisions appropriées, conformément à l'article 38, troisième alinéa, du TUE. Cette autorisation inclut la compétence de modifier les documents de planification, y compris le plan d'opération, la chaîne de commandement et les règles d'engagement. Elle inclut également la compétence de prendre des décisions concernant la nomination du commandant de l'opération de l'Union européenne et du commandant de la force de l'Union européenne. Le pouvoir de décision concernant les objectifs et la fin d'EUFOR Libye demeure de la compétence du Conseil.
2. Le COPS rend compte au Conseil à intervalles réguliers.
3. Le COPS reçoit, à intervalles réguliers, des rapports du président du comité militaire de l'Union européenne (CMUE) en ce qui concerne la conduite d'EUFOR Libye. Le COPS peut, s'il y a lieu, inviter le commandant de l'opération de l'Union européenne ou le commandant de la force de l'Union européenne à ses réunions.
Article 6
Direction militaire
1. Le CMUE assure le suivi de la bonne exécution d'EUFOR Libye conduite sous la responsabilité du commandant de l'opération de l'Union européenne.
2. Le CMUE reçoit, à intervalles réguliers, des rapports du commandant de l'opération de l'Union européenne. Il peut, s'il y a lieu, l'inviter ou inviter le commandant de la force de l'Union européenne à ses réunions.
3. Le président du CMUE fait office de point de contact principal avec le commandant de l'opération de l'Union européenne.
Article 7
Mise en œuvre et cohérence de la réponse de l'Union
1. Le haut représentant assure la mise en œuvre de la présente décision et veille à sa cohérence avec l'action extérieure de l'Union dans son ensemble, y compris avec les activités de l'Union dans le domaine de l'aide humanitaire.
2. Le commandant de l'opération de l'Union européenne assiste le haut représentant dans la mise en œuvre de la présente décision.
Article 8
Coopération avec d'autres acteurs
1. L'opération est planifiée et conduite en collaboration étroite et en complémentarité avec le BCAH, qui coordonne la réponse humanitaire globale, l'Organisation du traité de l'Atlantique Nord et d'autres acteurs.
2. EUFOR Libye coopère étroitement avec le ou les coordinateurs désignés des Nations unies, ainsi qu'avec le ou les coordinateurs désignés de la Ligue des États arabes et avec ses États membres.
3. Des consultations sont menées avec l'Union africaine, s'il y a lieu.
Article 9
Participation d'États tiers
1. Sans préjudice de l'autonomie décisionnelle de l'Union et du cadre institutionnel unique, et conformément aux orientations pertinentes du Conseil européen, les États tiers, et notamment les États membres de la Ligue des États arabes, peuvent être invités à participer à l'opération.
2. Le Conseil autorise le COPS à inviter des États tiers à proposer des contributions et à prendre, sur recommandation du commandant de l'opération de l'Union européenne et du CMUE, les décisions appropriées concernant l'acceptation des contributions proposées.
3. Les modalités précises de la participation d'États tiers font l'objet d'accords conclus en application de l'article 37 du TUE et conformément à la procédure prévue à l'article 218 du TFUE. Si l'Union et un État tiers ont conclu un accord établissant un cadre pour la participation de ce dernier à des opérations de gestion de crise menées par l'Union, les dispositions de cet accord s'appliquent dans le cadre de la présente opération.
4. Les États tiers qui apportent des contributions militaires importantes à EUFOR Libye ont les mêmes droits et obligations que les États membres participant à l'opération pour ce qui concerne la gestion courante de celle-ci.
5. Le Conseil autorise le COPS à prendre les décisions appropriées concernant la mise en place d'un comité des contributeurs, au cas où des États tiers apporteraient des contributions militaires importantes.
Article 10
Statut des forces et du personnel placés sous la direction de l'Union
Le statut des forces et du personnel placés sous la direction de l'Union, y compris les privilèges, immunités et autres garanties nécessaires à l'accomplissement et au bon déroulement de leur mission, peut faire l'objet d'accords conclus en application de l'article 37 du TUE et conformément à la procédure prévue à l'article 218, paragraphe 3, du TFUE.
Article 11
Dispositions financières
1. Les coûts communs d'EUFOR Libye sont gérés conformément à la décision 2008/975/PESC.
2. Le montant de référence financière pour les coûts communs d'EUFOR Libye s'élève à 7 900 000 EUR. Le pourcentage du montant de référence visé à l'article 25, paragraphe 1, de la décision 2008/975/PESC est fixé à 30 %.
Article 12
Communication d'informations à des tiers
1. Le haut représentant est autorisé à communiquer à l'Union africaine, à l'Égypte, à la Ligue des États arabes, à la Tunisie et aux Nations unies, ainsi qu'à d'autres parties tierces associées à la présente décision des informations et des documents classifiés de l'Union établis aux fins d'EUFOR Libye jusqu'au niveau de classification approprié pour chacune d'elles et conformément au règlement de sécurité du Conseil (2).
2. Le haut représentant est autorisé à communiquer à l'Union africaine, à l'Égypte, à la Ligue des États arabes, à la Tunisie et aux Nations unies, ainsi qu'à d'autres parties tierces associées à la présente décision des documents non classifiés de l'Union concernant les délibérations du Conseil relatives à l'EUFOR Libye qui relèvent du secret professionnel, conformément à l'article 6, paragraphe 1, du règlement intérieur du Conseil (3).
Article 13
Entrée en vigueur et fin
1. La présente décision entre en vigueur le jour de son adoption.
2. EUFOR Libye prend fin au plus tard quatre mois après avoir atteint la capacité opérationnelle initiale, sauf si le Conseil en décide autrement.
3. La présente décision est abrogée à compter de la dernière des dates de fermeture de l'état-major de l'opération de l'Union européenne ou de l'état-major de la force, conformément aux plans approuvés pour la fin d'EUFOR Libye, et sans préjudice des procédures pertinentes concernant la vérification et la reddition de ses comptes, telles qu'établies dans la décision 2008/975/PESC.
Fait à Bruxelles, le 1er avril 2011.