РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 513/2011 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 11 май 2011 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1060/2009 относно агенциите за кредитен рейтинг
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 114 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след като предадоха проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейската централна банка (1),
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Публикуваният на 25 февруари 2009 г. доклад, изготвен от експертната група на високо равнище, председателствана от Жак дьо Ларозиер, съгласно възложена от Комисията задача, достигна до заключението, че е необходимо укрепване на надзорната рамка на финансовия сектор на Европейския съюз, за да се намали рискът от бъдещи финансови кризи, както и тяхната сериозност. Тя препоръча мащабни реформи на надзорната структура. Експертната група достигна и до заключението, че следва да бъде създадена Европейска система за финансов надзор (ЕСФН), която да включва три европейски надзорни органа - един за ценните книжа, един за застраховането и професионалното пенсионно осигуряване и един за банковото дело, и препоръча да се създаде Европейски съвет за системен риск.
(2)
В съобщението си от 4 март 2009 г., озаглавено „Движеща сила за възстановяването на Европа“, Комисията предложи да се подготви проект на законодателен акт, с който да бъде създадена ЕСФН, а в съобщението си от 27 май 2009 г., озаглавено „Европейски финансов надзор“, даде повече информация относно вероятната структура на тази нова надзорна рамка, като обърна специално внимание на особеностите на надзора над агенциите за кредитен рейтинг.
(3)
В заключенията си от 19 юни 2009 г. Европейския съвет препоръча да бъде създадена ЕСФН, съставена от мрежа от национални финансови надзорници, работещи съвместно с трите нови европейски надзорни органа. ЕСФН следва да цели повишаване на качеството и последователността на националния надзор, укрепване на надзора върху презграничните групи чрез създаване на колегии от надзорници и утвърждаване на единен европейски наръчник, приложим към всички финансови институции в общия пазар. Европейският съвет подчерта, че Европейският орган за ценни книжа и пазари следва да има надзорни правомощия по отношение на агенциите за кредитен рейтинг. Освен това Комисията следва да запази компетентността си по осигуряване прилагането на Договорите, и по-специално дял VII, глава 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) във връзка с общите правила относно конкуренцията, както е предвидено в разпоредбите, приети с цел прилагане на тези правила.
(4)
С Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета (4) бе създаден Европейският надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари) (ЕОЦКП).
(5)
Следва да бъде ясно определен обхватът на компетентността на ЕОЦКП, така че участниците на финансовите пазари да могат да определят органа, компетентен по отношение на дейността на агенциите за кредитен рейтинг. ЕОЦКП следва да разполага с обща компетентност съгласно Регламент (ЕО) № 1060/2009 на Европейския парламент и на Съвета (5) по въпроси, свързани с регистрацията и текущия надзор над регистрираните агенции за кредитен рейтинг.
(6)
ЕОЦКП следва да носи изключителната отговорност за регистрацията и надзора над агенциите за кредитен рейтинг в Съюза. ЕОЦКП следва да продължи да носи юридическа отговорност и в случаите, в които е делегирал конкретни задачи на компетентните органи. Ръководителите, а също и други служители на компетентните органи, следва да участват в процеса на вземане на решения в рамките на ЕОЦКП в съответствие с Регламент (ЕС) № 1095/2010 в качеството им на членове на органи на ЕОЦКП, като например на неговия Съвет на надзорниците или на неговите вътрешни групи. ЕОЦКП следва да има изключителни правомощия да сключва споразумения за сътрудничество за обмен на информация с надзорните органи на трети държави. Тези споразумения за сътрудничество следва да се прилагат по отношение на компетентните органи в зависимост от степента, в която участват в процеса на вземане на решения в рамките на ЕОЦКП, или в случаите, в които изпълняват задачи от името на ЕОЦКП.
(7)
Прозрачността на информацията, която емитентът на финансов инструмент с присъден рейтинг предоставя на избраната агенция за кредитен рейтинг, би могла да има много по-голяма добавена стойност за функционирането на пазара и защитата на инвеститорите. Следователно следва да се обмисли какъв е най-добрият начин за увеличаване на прозрачността на информацията, на която се основават рейтингите на всички финансови инструменти. На първо място, разкриването на тази информация на други регистрирани или сертифицирани агенции за кредитен рейтинг вероятно ще засили конкуренцията между агенциите за кредитен рейтинг, тъй като може да доведе по-специално до увеличаване на броя на непоисканите рейтинги. Присъждането на такива непоискани рейтинги следва да допринесе за използването на повече от един рейтинг за всеки финансов инструмент. Също така това вероятно ще спомогне за предотвратяването на възможни случаи на конфликт на интереси, особено в рамките на модела „емитентът плаща“, и следва да подобри качеството на рейтингите. На второ място, разкриването на тази информация на целия пазар може също така да повиши способността на инвеститорите да разработват свои собствени анализи на риска, като сами извършват комплексна проверка въз основа на тази допълнителна информация. Разкриването може да доведе и до намаляване на зависимостта от кредитни рейтинги, издадени от агенции за кредитен рейтинг. За да се постигнат тези основни цели, Комисията следва допълнително да оцени тези въпроси, като проучи допълнително подходящия обем на задължението за оповестяване предвид въздействието върху местните секюритизационни пазари, продължаването на диалога със заинтересованите лица, наблюдението на развитието на пазара и нормативната уредба, както и опита, натрупан от други юрисдикции. Въз основа на тази оценка Комисията следва да представи подходящи законодателни предложения. Оценката и предложението на Комисията следва да дадат възможност за определянето на нови задължения за прозрачност по начин, който е най-подходящият, за да се отговори на обществения интерес, и съответства в най-голяма степен на целта за защита на инвеститорите.
(8)
Тъй като кредитните рейтинги се използват в целия Съюз, традиционното разграничаване между компетентните органи на държавата по произход и останалите компетентни органи и използването на координация в областта на надзора чрез колегии не са най-подходящата форма за надзора над агенциите за кредитен рейтинг. След създаването на ЕОЦКП запазването на тази форма вече не е необходимо. Поради тази причина процесът на регистрация следва да бъде опростен, а сроковете - съответно съкратени.
(9)
ЕОЦКП следва да отговаря за регистрацията и текущия надзор над агенциите за кредитен рейтинг, но не и за контрола над ползвателите на самите кредитни рейтинги. Следователно компетентните органи, посочени в съответното секторно законодателство за упражняване на надзора над кредитните институции, инвестиционните посредници, животозастрахователните, застрахователните и презастрахователните предприятия, предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК), институциите за професионално пенсионно осигуряване и алтернативните инвестиционни фондове, следва да продължат да носят отговорност за надзора над използването на кредитни рейтинги от финансовите институции и субектите, върху които се упражнява надзор на национално равнище в контекста и за целите на прилагането на други директиви за финансовите услуги, и над използването на кредитните рейтинги в проспекти.
(10)
Необходим е ефективен инструмент за установяване на хармонизирани регулаторни технически стандарти с цел да се улесни прилагането в ежедневната практика на Регламент (ЕО) № 1060/2009 и да се гарантират равнопоставеност и подходяща защита на инвеститорите и потребителите в рамките на Съюза. Уместно е на ЕОЦКП като структура, разполагаща със силно специализиран експертен опит, да бъде възложено разработването на проекти на регулаторни технически стандарти.
(11)
В областта на агенциите за кредитен рейтинг ЕОЦКП следва да представи на Комисията проекти за регулаторни технически стандарти във връзка с информацията, която агенциите за кредитен рейтинг трябва да предоставят в заявленията за регистрация, информацията, която агенциите за кредитен рейтинг трябва да предоставят в заявленията за сертифициране и за оценяване на систематичното им значение за финансовата стабилност или за целостта на финансовите пазари, представянето, включително структурата, формата, метода и периода на докладване, на информацията, която агенциите за кредитен рейтинг трябва да оповестяват във връзка с оценката на съответствието на методологиите за определяне на кредитен рейтинг с изискванията, установени в Регламент (ЕО) № 1060/2009, съдържанието и формата на периодичното докладване на данните за кредитните рейтинги, които ще бъдат изисквани от агенциите за кредитен рейтинг за целите на текущия надзор, осъществяван от ЕОЦКП. В съответствие с Регламент (ЕС) № 1095/2010 проектите за регулаторни технически стандарти следва да бъдат приети от Комисията, за да бъдат правно обвързващи. При разработването на проекти на регулаторни технически стандарти ЕОЦКП следва да взема предвид и ако е целесъобразно и необходимо, да актуализира вече издадените от Европейския комитет на регулаторите на ценни книжа насоки относно съдържанието на Регламент (ЕО) № 1060/2009.
(12)
В областите, които не са обхванати от регулаторни технически стандарти, ЕОЦКП следва да има правомощията да издава и да актуализира необвързващи насоки по въпроси, свързани с прилагането на Регламент (ЕО) № 1060/2009.
(13)
За да изпълнява ефективно задълженията си, ЕОЦКП следва да може, чрез обикновено искане или с решение, да изиска цялата необходима информация от агенциите за кредитен рейтинг, лицата, участващи в дейностите по определяне на кредитен рейтинг, оценяваните лица и свързаните с тях трети лица, трети лица, на които агенциите за кредитен рейтинг са възложили оперативни функции, и лица, които по друг начин са тясно и до голяма степен свързани или имат отношение към агенции за кредитен рейтинг или дейности по определяне на кредитен рейтинг. Последната категория лица следва да включва например служителите на агенциите за кредитен рейтинг, които не участват пряко в дейностите по определяне на кредитен рейтинг, но поради функциите, които изпълняват в агенцията за кредитен рейтинг, биха могли да разполагат с важна информация по конкретен случай. В тази категория могат да бъдат включени и предприятия, които са предоставяли услуги на агенции за кредитен рейтинг. Предприятията, които използват кредитни рейтинги, не следва да попадат в тази категория. Ако ЕОЦКП изиска информацията с обикновено искане, лицето, от което се изисква информацията, не е задължено да я предостави, но при доброволен отговор на искането предоставената информация не следва да бъде неточна или подвеждаща. Информацията следва да бъде предоставяна без забавяне.
(14)
За да упражнява ефективно своите надзорни правомощия, ЕОЦКП следва да има право да провежда разследвания и проверки на място.
(15)
Компетентните органи следва да предават всяка информация, изисквана съгласно Регламент (ЕО) № 1060/2009, и да подпомагат и да си сътрудничат с ЕОЦКП. ЕОЦКП и компетентните органи следва също така да осъществяват тясно сътрудничество и със секторните компетентни органи, които отговарят за надзора над предприятията, посочени в член 4, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1060/2009. ЕОЦКП следва да може да делегира конкретни надзорни задачи на компетентните органи на държавите-членки, например когато изпълнението на дадена надзорна задача изисква познания и опит относно местните условия, които са налични в по-голяма степен на национално равнище. Задачите, които следва да могат да бъдат делегирани, включват изпълнението на конкретни задачи по разследване и проверки на място. Преди да делегира задачите, ЕОЦКП следва да се консултира със съответния компетентен орган относно подробните условия, свързани с подобно делегиране на задачи, включително относно обхвата на задачата, която ще се делегира, графика за изпълнение на задачата и предоставянето на необходимата информация от ЕОЦКП и на него. ЕОЦКП следва да осигури компенсация за компетентните органи, които изпълняват делегирани задачи, в съответствие с регламент за таксите, който предстои да бъде приет от Комисията чрез делегиран акт. ЕОЦКП не следва да може да делегира правомощието по приемане на решения относно регистрации.
(16)
Необходимо е да се гарантира, че компетентните органи могат да поискат от ЕОЦКП да прецени дали са налице условия за прекратяване на регистрацията на агенция за кредитен рейтинг и да поискат от ЕОЦКП да спре използването на кредитните рейтинги, когато считат, че дадена агенция за кредитен рейтинг извършва тежко и трайно нарушение на Регламент (ЕО) № 1060/2009. ЕОЦКП следва да разгледа искането и да вземе необходимите мерки.
(17)
ЕОЦКП следва да може да налага периодични имуществени санкции, така че агенциите за кредитен рейтинг да бъдат принудени да прекратят констатираното нарушение, да предоставят пълната информация, изискана от ЕОЦКП, или да допуснат провеждането на разследване или проверка на място.
(18)
ЕОЦКП следва също така да има право да налага глоби на агенциите за кредитен рейтинг, когато счете, че те са извършили, при условията на умисъл или небрежност, нарушение на Регламент (ЕО) № 1060/2009. Глобите следва да се налагат в зависимост от тежестта на нарушенията. Нарушенията следва да бъдат разделени в различни групи, за които да бъдат определени специални глоби. За определяне на глобата за конкретно нарушение ЕОЦКП следва да използва двуетапна методология, състояща се от определянето на базов размер и при необходимост, корекция на този базов размер с определени коефициенти. Базовият размер следва да бъде определен при отчитане на годишния оборот на съответната агенция за кредитен рейтинг, а корекцията следва да се извършва чрез намаляване или увеличаване на базовия размер посредством прилагането на съответните коефициенти в съответствие с настоящия регламент.
(19)
В настоящия регламент се предвиждат коефициенти, свързани с утежняващи и смекчаващи обстоятелства, с цел да се предоставят на ЕОЦКП необходимите инструменти за определяне на глоба, която е пропорционална на тежестта на нарушението, извършено от агенция за кредитен рейтинг, като отчита обстоятелствата, при които е било извършено нарушението.
(20)
Преди да вземе решение за налагане на глоба или на периодични имуществени санкции, ЕОЦКП следва да даде на лицата, по отношение на които е започнато съответно производство, възможност да бъдат изслушани, за да се спази тяхното право на защита.
(21)
Държавите-членки следва да запазят компетентност по отношение на определянето и прилагането на правилата относно санкциите, приложими при нарушение на задължението на финансовите институции и други субекти да използват за регулаторни цели само кредитни рейтинги, присъдени от агенции за кредитен рейтинг, регистрирани в съответствие с Регламент (ЕО) № 1060/2009.
(22)
Настоящият регламент не следва да създава прецедент за налагането от страна на европейските надзорни органи на имуществени или неимуществени санкции на участниците на финансовите пазари или други предприятия по отношение на друг тип дейности.
(23)
ЕОЦКП следва да се въздържа от налагане на глоби или периодични имуществени санкции, когато в резултат от наказателно производство съгласно националното право има влязла в сила предишна оправдателна или осъдителна присъда, основана на същите или на по същество еднакви факти.
(24)
Глобите и периодичните имуществени санкции, налагани от ЕОЦКП, следва да могат да бъдат изпълнявани принудително и принудителното им изпълнение следва да се урежда от гражданскопроцесуалните норми, които са в сила в държавата, на чиято територия се развива производството. Гражданскопроцесуалните норми следва да не включват наказателнопроцесуални норми, но следва да е възможно да включват административнопроцесуални норми.
(25)
В случай на нарушение от страна на агенциите за кредитен рейтинг ЕОЦКП следва да разполага с правомощието да предприеме набор от надзорни мерки, включително, но не само - да изиска от агенцията за кредитен рейтинг да прекрати нарушението, да спре използването на рейтингите за регулаторни цели, временно да забрани на агенцията за кредитен рейтинг да присъжда рейтинги и като крайна мярка - да прекрати регистрацията, когато агенцията за кредитен рейтинг е извършила тежко нарушение или повече от едно нарушение на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1060/2009. Надзорните мерки следва да се прилагат от ЕОЦКП, като се отчитат естеството и тежестта на нарушението, и следва да са съобразени с принципа на пропорционалност. Преди да вземе решение за надзорни мерки, ЕОЦКП следва да даде на лицата, срещу които има започнато съответно производство, възможност да бъдат изслушани, за да се спази тяхното право на защита.
(26)
Настоящият регламент зачита основните права и съблюдава принципите, признати по-специално в Хартата на основните права на Европейския съюз и от конституционните традиции в държавите-членки. Следователно настоящият регламент следва да се тълкува и прилага в съответствие с тези права и принципи, включително свързаните със свободата на печата и свободата на изразяване в медиите и с правото на устен и писмен превод за тези, които не говорят или не разбират езика на производството, като част от общото право на справедлив съдебен процес.
(27)
От съображения за правна сигурност е целесъобразно да се определят ясни преходни мерки за предаването на ЕОЦКП на преписките и работната документация от компетентните органи.
(28)
Регистрацията на дадена агенция за кредитен рейтинг, извършена от компетентен орган, следва да продължи да бъде валидна на цялата територия на Съюза след прехвърлянето на надзорни правомощия от компетентните органи към ЕОЦКП.
(29)
На Комисията следва да бъдат предоставени правомощията да приема делегирани актове в съответствие с член 290 ДФЕС, за да конкретизира допълнително или да измени критериите за оценяване на съответствието на регулаторната и надзорна рамка на трети държави с цел отчитане на тенденциите на финансовите пазари, да приема регламент за таксите и подробни правила относно глобите и периодичните имуществени санкции, както и да изменя приложенията към Регламент (ЕО) № 1060/2009. От особено значение е Комисията да проведе подходящи консултации по време на подготвителния етап, включително на експертно равнище.
(30)
При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури ранно и непрекъснато предаване на информация за съответните документи на Европейския парламент и на Съвета.
(31)
Европейският парламент и Съветът следва да разполагат със срок от три месеца, считано от датата на нотификацията, за да възразят срещу делегиран акт. По инициатива на Европейския парламент или на Съвета този срок следва да може да бъде удължен с три месеца по отношение на важни проблемни области. Също така Европейският парламент и Съветът следва да могат да информират другите институции за намерението си да не правят възражения. Подобно одобрение на делегирани актове на ранен етап е особено уместно в случаите, когато е необходимо да бъдат спазени срокове, например когато в основния акт са предвидени срокове, в рамките на които Комисията трябва да приеме делегирани актове.
(32)
В Декларацията по член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз, приложена към Заключителния акт на Междуправителствената конференция, която прие Договора от Лисабон, Конференцията отбеляза намерението на Комисията при изготвяне на проектите за делегирани актове в областта на финансовите услуги да продължи да се консултира с определените от държавите-членки експерти в съответствие с нейната установена практика.
(33)
Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (6) се прилага за обработването на личните данни за целите на Регламент (ЕО) № 1060/2009.
(34)
Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (7) се прилага изцяло към обработването на лични данни за целите на Регламент (ЕО) № 1060/2009.
(35)
Доколкото целите на настоящия регламент, а именно създаването на ефикасна и ефективна надзорна рамка за агенциите за кредитен рейтинг чрез възлагане на функциите по надзора над дейностите по определяне на кредитните рейтинги в Съюза на един надзорен орган, осигуряването на единно звено за контакт за агенциите за кредитен рейтинг и гарантирането на последователност при прилагане на правилата за агенции за кредитен рейтинг, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки и следователно, поради паневропейската структура и въздействието на рейтинговите дейности, върху които се упражнява надзор, могат да бъдат постигнати по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалността, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на тези цели.
(36)
Регламент (ЕО) № 1060/2009 следва да бъде съответно изменен,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Изменения
Регламент (ЕО) № 1060/2009 се изменя, както следва:
1)
В член 3, параграф 1 се добавят следните букви:
„п)
„компетентни органи“ са органите, посочени от всяка държава-членка в съответствие с член 22;
р)
„секторно законодателство“ означава правните актове на Съюза, посочени в член 4, параграф 1, първа алинея;
с)
„секторни компетентни органи“ означава националните компетентни органи, посочени в съответното секторно законодателство във връзка с надзора над кредитните институции, инвестиционните посредници, животозастрахователните, застрахователните и презастрахователните предприятия, предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК), както и институциите за професионално пенсионно осигуряване и алтернативните инвестиционни фондове.“;
2)
Член 4 се изменя, както следва:
а)
в параграф 1 първа алинея се заменя със следното:
„1. Кредитните институции по смисъла на Директива 2006/48/ЕО, инвестиционните посредници по смисъла на Директива 2004/39/ЕО, застрахователните предприятия, за които се прилага Първа директива 73/239/ЕИО на Съвета от 24 юли 1973 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно достъпа до и упражняването на пряка застрахователна дейност, различна от животозастраховане (8), застрахователните предприятия по смисъла на Директива 2002/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 ноември 2002 г. относно животозастраховането (9), презастрахователните предприятия по смисъла на Директива 2005/68/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2005 г. относно презастраховането (10), ПКИПЦК по смисъла на Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) (11), институциите за професионално пенсионно осигуряване по смисъла на Директива 2003/41/ЕО и алтернативните инвестиционни фондове могат да използват кредитни рейтинги за регулаторни цели само ако те са присъдени от агенции за кредитен рейтинг, които са установени в Съюза и са регистрирани в съответствие с настоящия регламент.
б)
параграф 3 се изменя, както следва:
i)
букви б), в) и г) се заменят със следното:
„б)
агенцията за кредитен рейтинг е проверила и е в състояние да докаже във всеки момент пред Европейския надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари), създаден с Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета (12) (наричан по-нататък „ЕОЦКП“), че извършените от агенцията за кредитен рейтинг от третата държава дейности по определяне на кредитен рейтинг, в резултат на които е присъден подлежащият на признаване кредитен рейтинг, отговарят на изисквания, които са най-малко толкова строги, колкото изискванията, предвидени в членове 6-12;
в)
няма ограничения по отношение на способността на ЕОЦКП да оценява и следи за спазването от установената в трета държава агенция за кредитен рейтинг на изискванията, посочени в буква б);
г)
при поискване от ЕОЦКП агенцията за кредитен рейтинг предоставя цялата информация, която е необходима на ЕОЦКП за упражняването на текущ надзор за спазването на изискванията на настоящия регламент;
ii)
буква з) се заменя със следното:
„з)
съществува подходящо споразумение за сътрудничество между ЕОЦКП и съответния надзорен орган за установената в трета държава агенция за кредитен рейтинг. ЕОЦКП гарантира, че в това споразумение за сътрудничество се определят най-малко:
i)
механизмът за обмен на информация между ЕОЦКП и съответния надзорен орган за установената в трета държава агенция за кредитен рейтинг; и
ii)
процедурите за координация на надзорните органи, за да може ЕОЦКП да осъществява текущо наблюдение върху дейностите по определяне на кредитен рейтинг, в резултат на които е присъден признатият кредитен рейтинг.“;
3)
Член 5 се изменя, както следва:
а)
параграф 2 се заменя със следното:
„2. Посочената в параграф 1 агенция за кредитен рейтинг може да подаде заявление за сертифициране. Заявлението се подава пред ЕОЦКП в съответствие с приложимите разпоредби на член 15.“;
б)
в параграф 3 първа алинея се заменя със следното:
„3. ЕОЦКП разглежда и взема решение по заявлението за сертифициране в съответствие с предвидената в член 16 процедура. Решението за сертифициране се основава на критериите, предвидени в параграф 1, букви а)-г) от настоящия член.“;
в)
параграф 4 се заменя със следното:
„4. Посочената в параграф 1 агенция за кредитен рейтинг може също така да подаде заявление за освобождаване:
а)
във всеки отделен случай - от спазването на някои или всички изисквания, установени в раздел А от приложение I и в член 7, параграф 4, ако агенцията за кредитен рейтинг може да докаже, че изискванията са непропорционални предвид естеството, мащаба и сложността на извършваната от нея стопанска дейност, както и предвид естеството и различните видове присъждани от нея кредитни рейтинги;
б)
от изискването за физическо присъствие в Съюза, когато такова изискване би било прекалено обременително и непропорционално на естеството, мащаба и сложността на извършваната от нея стопанска дейност, както и предвид естеството и различните видове присъждани от нея кредитни рейтинги.
Заявлението за освобождаване по първа алинея, буква а) или б) се подава от агенцията за кредитен рейтинг заедно със заявлението за сертифициране. При оценяване на заявлението ЕОЦКП взема предвид размера на агенцията за кредитен рейтинг по параграф 1, като отчита естеството, мащаба и сложността на извършваната от нея стопанска дейност и естеството и различните видове присъждани от нея кредитни рейтинги, както и въздействието на кредитните рейтинги, присъждани от агенцията за кредитен рейтинг, върху финансовата стабилност или цялост на финансовите пазари на една или повече държави-членки. Въз основа на преценката на тези фактори ЕОЦКП може да разреши такова освобождаване по отношение на агенцията за кредитен рейтинг по параграф 1.“;
г)
параграф 5 се заличава;
д)
в параграф 6 трета алинея се заменя със следното:
„За да отчете тенденциите на финансовите пазари, Комисията приема, посредством делегирани актове в съответствие с член 38а и при условията на членове 38б и 38в, мерки за допълнително конкретизиране или изменение на критериите, предвидени във втора алинея, букви а), б) и в) от настоящия параграф.“;
е)
параграфи 7 и 8 се заменят със следното:
„7. ЕОЦКП сключва споразумения за сътрудничество със съответните надзорни органи на трети държави, чиято правна и надзорна уредба е призната за еквивалентна на настоящия регламент в съответствие с параграф 6. С тези споразумения се определят най-малко:
а)
механизмът за обмен на информация между ЕОЦКП и надзорните органи на съответните трети държави; и
б)
процедурите относно координацията на надзорните дейности.
8. Членове 20 и 24 се прилагат mutatis mutandis по отношение на сертифицираните агенции за кредитен рейтинг и присъдените от тях кредитни рейтинги.“;
4)
В член 6 параграф 3 се изменя, както следва:
а)
в първа алинея уводната част се заменя със следното:
„3. По искане на агенция за кредитен рейтинг ЕОЦКП може да я освободи от спазване на изискванията по раздел А, точки 2, 5 и 6 от приложение I и член 7, параграф 4, ако агенцията за кредитен рейтинг може да докаже, че тези изисквания са непропорционални предвид естеството, мащаба и сложността на нейната стопанска дейност, както и предвид естеството и различните видове присъждани кредитни рейтинги, както и че:“;
б)
втора алинея се заменя със следното:
„Когато става въпрос за група от агенции за кредитен рейтинг, ЕОЦКП гарантира, че най-малко една от агенциите за кредитен рейтинг в групата не е освободена от спазване на изискванията по раздел А, точки 2, 5 и 6 от приложение I и член 7, параграф 4.“;
5)
Член 9 се заменя със следното:
„Член 9
Възлагане на дейности на външни подизпълнители
Възлагането на външни подизпълнители на важни оперативни функции се извършва по начин, който не води до съществено влошаване на качеството на вътрешния контрол в агенцията за кредитен рейтинг и способността на ЕОЦКП да упражнява надзор върху спазването на задълженията по настоящия регламент от страна на агенцията за кредитен рейтинг.“
6)
В член 10 параграф 6 се заменя със следното:
„6. Агенциите за кредитен рейтинг не използват наименованието на ЕОЦКП или на компетентен орган по начин, който да показва или предполага признаване или одобрение от ЕОЦКП или даден компетентен орган на кредитните рейтинги или на каквито и да е дейности по определяне на кредитен рейтинг на тази агенция.“;
7)
В член 11 параграфи 2 и 3 се заменят със следното:
„2. Агенциите за кредитен рейтинг предоставят на разположение в централно хранилище, създадено от ЕОЦКП, информация за резултатите от тяхната дейност за минали периоди, включително относно честотата на промяна на рейтингите, както и информация относно присъждани в миналото кредитни рейтинги и промяна на тези рейтинги. Агенциите за кредитен рейтинг предоставят информация в хранилището по стандартен образец, установен от ЕОЦКП. ЕОЦКП осигурява публичен достъп до тази информация и публикува на годишна основа обобщена информация за наблюдаваните основни тенденции.
3. Всяка година до 31 март агенциите за кредитен рейтинг предоставят на ЕОЦКП информация, свързана с въпросите по раздел Д, част II, точка 2 от приложение I.“;
8)
Член 14 се изменя, както следва:
а)
параграф 2 се заменя със следното:
„2. Регистрацията е валидна на цялата територия на Съюза от момента, в който поражда действие решението за регистрация на агенция за кредитен рейтинг, прието от ЕОЦКП в съответствие с член 16, параграф 3 или член 17, параграф 3.“;
б)
в параграф 3 втора алинея се заменя със следното:
„Агенциите за кредитен рейтинг уведомяват без неоправдано забавяне ЕОЦКП за всяка съществена промяна в условията на първоначалната регистрация, включително за всякакви случаи на откриване или закриване на клон в рамките на Съюза.“;
в)
параграфи 4 и 5 се заменят със следното:
„4. Без да се засяга член 16 или член 17, ЕОЦКП регистрира агенцията за кредитен рейтинг, ако в резултат на разглеждането на заявлението установи, че агенцията за кредитен рейтинг отговаря на условията за присъждане на кредитни рейтинги съгласно настоящия регламент, като взема предвид членове 4 и 6.“
„5. 5. ЕОЦКП не налага във връзка с регистрацията изисквания, които не са предвидени в настоящия регламент.“;
9)
Членове 15-21 се заменят със следното:
„Член 15
Заявление за регистрация
1. Агенциите за кредитен рейтинг подават заявление за регистрация до ЕОЦКП. Заявлението съдържа информация по въпросите, предвидени в приложение II.
2. Когато заявлението за регистрация се подава от група от агенции за кредитен рейтинг, членовете на групата упълномощават един от тях да подаде всички заявления до ЕОЦКП от името на групата. Упълномощената агенция за кредитен рейтинг предоставя за всеки член от групата информацията по предвидените в приложение II въпроси.
3. Агенциите за кредитен рейтинг подават заявленията си на някой от официалните езици на институциите на Съюза. Разпоредбите на Регламент № 1 от 15 април 1958 г. за определяне на езиковия режим на Европейската икономическа общност (13) се прилагат mutatis mutandis по отношение на всички други съобщения между ЕОЦКП и агенциите за кредитен рейтинг и техните служители.
4. В срок от 20 работни дни от получаване на заявлението ЕОЦКП преценява дали заявлението е пълно. Ако заявлението не е пълно, ЕОЦКП определя срок, в рамките на който агенцията за кредитен рейтинг да предостави допълнителна информация.
След като прецени, че заявлението е пълно, ЕОЦКП уведомява за това агенцията за кредитен рейтинг.
Член 16
Разглеждане от ЕОЦКП на заявлението за регистрация на агенция за кредитен рейтинг
1. В срок от 45 работни дни от уведомлението, посочено в член 15, параграф 4, втора алинея, ЕОЦКП разглежда заявлението за регистрация на агенция за кредитен рейтинг, като отчита спазването от нейна страна на предвидените в настоящия регламент условия.
2. ЕОЦКП може да удължи срока за разглеждане с 15 работни дни, по-специално ако агенцията за кредитен рейтинг:
а)
предвижда да признава кредитни рейтинги съгласно член 4, параграф 3;
б)
предвижда да възлага на външни подизпълнители; или
в)
иска да бъде освободена от спазване на изисквания в съответствие с член 6, параграф 3.
3. В срок от 45 работни дни от уведомлението, посочено в член 15, параграф 4, втора алинея, или в срок от 60 работни дни от уведомлението, когато се прилага параграф 2 от настоящия член, ЕОЦКП приема надлежно мотивирано решение за регистрация или решение за отказ на регистрация.
4. Решението, прието от ЕОЦКП съгласно параграф 3, поражда действие на петия работен ден след приемането му.
Член 17
Разглеждане от ЕОЦКП на заявленията за регистрация на група от агенции за кредитен рейтинг
1. В срок от 55 работни дни от уведомлението, посочено в член 15, параграф 4, втора алинея, ЕОЦКП разглежда заявленията за регистрация на група от агенции за кредитен рейтинг, като отчита спазването от тяхна страна на предвидените в настоящия регламент условия.
2. ЕОЦКП може да удължи срока за разглеждане с 15 работни дни, по-специално ако някоя от агенциите за кредитен рейтинг от групата:
а)
предвижда да признава кредитни рейтинги съгласно член 4, параграф 3;
б)
предвижда да възлага на външни подизпълнители; или
в)
иска да бъде освободена от спазване на изисквания в съответствие с член 6, параграф 3.
3. В срок от 55 работни дни от уведомлението, посочено в член 15, параграф 4, втора алинея, или в срок от 70 работни дни от уведомлението, когато се прилага параграф 2 от настоящия член, ЕОЦКП приема надлежно мотивирано индивидуално решение за регистрация или решение за отказ на регистрация по отношение на всяка от агенциите за кредитен рейтинг в групата.
4. Решението, прието от ЕОЦКП съгласно параграф 3, поражда действие на петия работен ден след приемането му.
Член 18
Уведомяване за решението за регистрация, за отказ или за прекратяване на регистрация на агенция за кредитен рейтинг и публикуване на списъка на регистрираните агенции за кредитен рейтинг
1. В срок от пет работни дни след приемането на решение по член 16, 17 или 20 ЕОЦКП съобщава решението си на съответната агенция за кредитен рейтинг. Ако ЕОЦКП откаже да регистрира агенция за кредитен рейтинг или прекрати регистрацията на агенция за кредитен рейтинг, той надлежно мотивира решението си.
2. ЕОЦКП съобщава на Комисията, на Европейския надзорен орган (Европейски банков орган), създаден с Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (14) („ЕБО“), на Европейския надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване), създаден с Регламент (ЕС) № 1094/2010 на Европейския парламент и на Съвета (15) („ЕОЗППО“), на компетентните органи и на секторните компетентни органи всяко решение съгласно членове 16, 17 или 20.
3. ЕОЦКП публикува на електронната си страница списък с агенциите за кредитен рейтинг, регистрирани в съответствие с настоящия регламент. Този списък се актуализира в рамките на пет работни дни след приемането на решение съгласно член 16, 17 или 20. Комисията публикува актуализирания списък в Официален вестник на Европейския съюз в срок от 30 дни след актуализирането му.
Член 19
Такси за регистрация и надзор
1. ЕОЦКП начислява такси на агенциите за кредитен рейтинг в съответствие с настоящия регламент и регламента за таксите, посочен в параграф 2. Тези такси изцяло покриват разходите на ЕОЦКП по регистрацията и надзора на агенциите за кредитен рейтинг и по възстановяването на всякакви разходи, които могат да възникнат за компетентните органи при извършване на дейности съгласно настоящия регламент, по-специално в резултат на делегиране на задачи в съответствие с член 30.
2. Комисията приема регламент за таксите. Този регламент определя по-специално вида на таксите и случаите, в които се дължат такси, размера на таксите, начина на плащане и начина, по който ЕОЦКП възстановява на компетентните органи всякакви разходи, които могат да възникнат за тях при извършване на дейности съгласно настоящия регламент, по-специално в резултат на делегиране на задачи в съответствие с член 30.
Размерът на таксата, начислена на дадена агенция за кредитен рейтинг, покрива всички административни разходи и е пропорционален на оборота на съответната агенция за кредитен рейтинг.
Комисията приема регламента за таксите, посочен в първа алинея, чрез делегиран акт в съответствие с член 38а и при условията на членове 38б и 38в.
Член 20
Прекратяване на регистрация
1. Без да се засяга член 24, ЕОЦКП прекратява регистрацията на дадена агенция за кредитен рейтинг, ако агенцията за кредитен рейтинг:
а)
изрично се откаже от регистрацията или не е предоставяла кредитни рейтинги през предходните шест месеца;
б)
е получила регистрацията въз основа на неверни твърдения или по друг неправомерен начин; или
в)
вече не отговаря на условията, при които е регистрирана.
2. Когато компетентен орган на държава-членка, в която се използват присъдените от съответната агенция кредитни рейтинги, счита, че е изпълнено някое от условията, посочени в параграф 1, той може да поиска от ЕОЦКП да разгледа въпроса, дали са спазени условията за прекратяване на регистрацията на съответната агенция за кредитен рейтинг. Ако ЕОЦКП реши да не прекратява регистрацията на съответната агенция за кредитен рейтинг, той надлежно мотивира решението си.
3. Решението за прекратяване на регистрацията незабавно поражда действие на цялата територия на Съюза, като се спазва посоченият в член 24, параграф 4 преходен период за използване на кредитните рейтинги.
ГЛАВА II
НАДЗОР ОТ СТРАНА НА ЕОЦКП
Член 21
ЕОЦКП
1. Без да се засяга член 25а, ЕОЦКП следи за прилагането на настоящия регламент.
2. В съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1095/2010 ЕОЦКП издава и актуализира насоки за сътрудничеството между ЕОЦКП, компетентните органи и секторните компетентни органи за целите на настоящия регламент и за целите на съответното секторно законодателство, включително процедурите и подробните условия, свързани с делегирането на задачи.
3. В съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1095/2010 до 7 юни 2011 г. ЕОЦКП в сътрудничество с ЕБО и ЕОЗППО издава и актуализира насоки за прилагането на режима за признаване по член 4, параграф 3 от настоящия регламент.
4. До 2 януари 2012 г. ЕОЦКП представя за одобрение от Комисията в съответствие с член 10 от Регламент (ЕС) № 1095/2010 проект на регулаторни технически стандарти за:
а)
информацията, която агенциите за кредитен рейтинг трябва да предоставят в заявлението за регистрация съгласно приложение II;
б)
информацията, която агенциите за кредитен рейтинг трябва да предоставят при подаване на заявление за сертифициране и при оценяване на систематичното им значение за финансовата стабилност или цялост на финансовите пазари съгласно член 5;
в)
представянето, включително структурата, формата, метода и периода на докладване, на информацията, която агенциите за кредитен рейтинг оповестяват в съответствие с член 11, параграф 2 и раздел Д, част II, точка 1 от приложение I;
г)
оценяването на съответствието на методологиите за определяне на кредитен рейтинг с изискванията, предвидени в член 8, параграф 3;
д)
съдържанието и формата на периодичното докладване на данни за кредитните рейтинги, които ще бъдат изисквани от агенциите за кредитен рейтинг за целите на текущия надзор, упражняван от ЕОЦКП.
5. ЕОЦКП публикува за първи път до 1 януари 2012 г., а след това ежегодно доклад за прилагането на настоящия регламент. Докладът съдържа по-специално оценка на прилагането на приложение I от страна на агенциите за кредитен рейтинг, регистрирани съгласно настоящия регламент.
6. ЕОЦКП представя ежегодно на Европейския парламент, Съвета и Комисията доклад относно приетите надзорни мерки и санкциите, наложени от ЕОЦКП съгласно настоящия регламент, включително глоби и периодични имуществени санкции.
7. ЕОЦКП си сътрудничи с ЕБО и ЕОЗППО при изпълнението на своите задачи и се консултира с тези органи, преди да издаде и актуализира насоките и да представи проектите на регулаторни технически стандарти, посочени в параграфи 2, 3 и 4.
10)
Вмъква се следният член:
„Член 22а
Проверка за спазването на задължението за бек-тестване
1. При упражняване на текущия надзор върху агенциите за кредитен рейтинг, регистрирани съгласно настоящия регламент, ЕОЦКП редовно проверява спазването на член 8, параграф 3.
2. Без да се засяга член 23, в рамките на проверката, посочена в параграф 1, ЕОЦКП също така:
а)
проверява провеждането на бек-тестването от страна на агенциите за кредитен рейтинг;
б)
анализира резултатите от бек-тестването; и
в)
проверява дали в кредитните агенции съществуват процеси за отразяване на резултатите от бек-тестването в техните рейтингови методологии.“;
11)
Членове 23-27 се заменят със следното:
„Член 23
Ненамеса в съдържанието на рейтингите или методологиите
При изпълнението на задълженията си съгласно настоящия регламент ЕОЦКП, Комисията и органите на публична власт на държавите-членки не се намесват по отношение на съдържанието на кредитните рейтинги или методологиите.
Член 23а
Упражняване на правомощията, посочени в членове 23б-23г
Правомощията, предоставени на ЕОЦКП или на длъжностно лице, или на друго оправомощено от ЕОЦКП лице съгласно членове 23б-23г, не може да бъдат използвани, за да се изисква разкриването на информация или документи, които са предмет на правно призната привилегия.
Член 23б
Искане за информация
1. ЕОЦКП може чрез обикновено искане или с решение да поиска от агенциите за кредитен рейтинг, от лицата, участващи в дейностите по определяне на кредитния рейтинг, от оценяваните лица и свързаните с тях трети лица, от трети лица, на които агенциите за кредитен рейтинг са възложили оперативни функции или дейности, и от лица, които по друг начин са тясно и до голяма степен свързани или имат отношение към агенции за кредитен рейтинг или дейности по определяне на кредитен рейтинг, да предоставят цялата информация, необходима на органа за изпълнение на задълженията му съгласно настоящия регламент.
2. Когато изпраща обикновено искане за информацията съгласно параграф 1, ЕОЦКП:
а)
се позовава на настоящия член като правно основание за искането;
б)
посочва целта на искането;
в)
уточнява каква информация се изисква;
г)
определя срок за предоставяне на информацията;
д)
информира лицето, от което се изисква информацията, че няма задължение за предоставянето ѝ, но че при отговор от негова страна предоставената информация не може да бъде неточна или подвеждаща;
е)
посочва глобата, предвидена в член 36а във връзка с раздел II, точка 7 от приложение III, за неточни или подвеждащи отговори на поставените въпроси.
3. Когато изисква предоставянето на информация съгласно параграф 1 с решение, ЕОЦКП:
а)
се позовава на настоящия член като правно основание за искането;
б)
посочва целта на искането;
в)
уточнява каква информация се изисква;
г)
определя срок за предоставяне на информацията;
д)
посочва периодичните имуществени санкции, предвидени в член 36б, за предоставяне на непълна информация;
е)
посочва глобата, предвидена в член 36а във връзка с раздел II, точка 7 от приложение III, за неточни или подвеждащи отговори на поставените въпроси; и
ж)
посочва правото на обжалване на решението пред Апелативния съвет , както и правото решението да бъде обжалвано пред Съда на Европейския съюз в съответствие с членове 60 и 61 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
4. Посочените в параграф 1 лица, техните представители или, в случай на юридически лица или на асоциации без правосубектност, лицата, упълномощени да ги представляват по закон или съгласно учредителните им актове, предоставят изискваната информация. Надлежно упълномощени адвокати могат да предоставят информацията от името на своите клиенти. Последните остават изцяло отговорни, ако предоставената информация е непълна, неточна или подвеждаща.
5. ЕОЦКП незабавно изпраща копие от обикновеното искане или от решението до компетентните органи на държавата-членка, в която е установено или в която живее посоченото в параграф 1 лице, до което се отнася искането за информация.
Член 23в
Общи разследвания
1. За да изпълни задълженията си съгласно настоящия регламент, ЕОЦКП може да извършва всички необходими разследвания по отношение на лицата, посочени в член 23б, параграф 1. За целта длъжностните лица и други оправомощени от ЕОЦКП лица имат правомощия:
а)
да проверяват всички документи, данни, процедури и всякакви други материали, отнасящи се до изпълнението на техните задачи, независимо от носителя, на който се съхраняват;
б)
да вземат или получават заверени копия или извлечения от такива документи, данни, процедури и други материали;
в)
да призоват и да искат от всяко лице, посочено в член 23б, параграф 1, от неговия представител или неговите служители да дадат устно или писмено обяснение на факти или документи, свързани с предмета и целта на проверката, и да запишат отговорите;
г)
да задават въпроси на всяко друго физическо или юридическо лице, което даде съгласие за това, с цел да съберат информация, свързана с предмета на разследването;
д)
да искат съхранявана информация за телефонни разговори и пренос на данни.
2. Длъжностните лица и други лица, оправомощени от ЕОЦКП за целите на разследванията, посочени в параграф 1, упражняват своите правомощия след представяне на писмено разрешение, в което се посочват предметът и целта на разследването. В разрешението се посочват и периодичните имуществени санкции, предвидени в член 36б, в случай че изискваните документи, данни, процедури или други материали или отговорите на въпросите, поставени на лицата, посочени в член 23б, параграф 1, не са представени или са непълни, и глобите, предвидени в член 36а във връзка с раздел II, точка 8 от приложение III, за неточни или подвеждащи отговори на въпросите, поставени на лицата, посочени в член 23б, параграф 1.
3. Лицата, посочени в член 23б, параграф 1, допускат провеждането на разследванията, започнати въз основа на решение на ЕОЦКП. В решението се посочват предметът и целта на разследването, периодичните имуществени санкции, предвидени в член 36б, правните средства за защита, предвидени в Регламент (ЕС) № 1095/2010, както и правото на обжалване на решението пред Съда на Европейския съюз.
4. В разумен срок преди започването на разследването ЕОЦКП информира компетентния орган на държавата-членка, на чиято територия то ще се проведе, за предстоящото разследване и за самоличността на оправомощените лица. По искане на ЕОЦКП служителите на съответния компетентен орган подпомагат оправомощените лица при изпълнението на техните задължения. По искане на служителите на компетентния орган на съответната държава-членка те също могат да присъстват по време на разследването.
5. Ако съгласно националната уредба относно искането за предоставяне на съхранявана информация за телефонни разговори или пренос на данни, посочено в параграф 1, буква д), е необходимо разрешение от съдебен орган, се подава искане за такова разрешение. Искане за такова разрешение може да се подаде и като предохранителна мярка.
6. Когато се подава искане за разрешение по параграф 5, националният съдебен орган прави проверка на автентичността на решението на ЕОЦКП и на това, дали предвидените принудителни мерки не са произволни или прекомерни предвид предмета на разследването. При проверката на пропорционалността на принудителните мерки националният съдебен орган може да поиска от ЕОЦКП подробно обяснение, по-специално относно съображенията на ЕОЦКП, на които се основава предположението за нарушение на настоящия регламент, както и относно тежестта на предполагаемото нарушение и естеството на участието на лицето, по отношение на което се вземат принудителните мерки. Националният съдебен орган обаче не може нито да преценява необходимостта от провеждане на разследването, нито да изисква да му бъде предоставена информацията, съдържаща се в преписката на ЕОЦКП. Законосъобразността на решението на ЕОЦКП подлежи на преглед единствено от Съда на Европейския съюз по реда на процедурата, предвидена в Регламент (ЕС) № 1095/2010.
Член 23г
Проверки на място
1. С цел изпълнение на задълженията си съгласно настоящия регламент ЕОЦКП може да извършва всички необходими проверки на място в служебните помещения на юридическите лица, посочени в член 23б, параграф 1. Когато това е необходимо за целите на правилното извършване и ефикасността на проверките, ЕОЦКП може да извършва проверки на място без предварително предупреждение.
2. Длъжностните лица и другите лица, оправомощени от ЕОЦКП да извършват проверки на място, могат да влизат в служебните помещения и площи на юридическите лица при наличие на решение за провеждане на разследване, прието от ЕОЦКП, и разполагат с всички правомощия, предвидени в член 23в, параграф 1. Те разполагат и с правомощието да запечатват всички служебни помещения, счетоводни книги или документи за срока и в степента, необходими за проверката.
3. Длъжностните лица и другите лица, оправомощени от ЕОЦКП да извършват проверки на място, упражняват правомощията си, след като представят писмено разрешение, в което се посочват предметът, целта на проверката и предвидените в член 36б периодични имуществени санкции в случаите, когато съответните лица не допуснат извършването на проверката. В разумен срок преди извършване на проверката ЕОЦКП уведомява за проверката компетентния орган на държавата-членка, на чиято територия ще се проведе тя.
4. Лицата, посочени в член 23б, параграф 1, допускат извършването на проверки на място, разпоредено с решение на ЕОЦКП. В решението се посочват предметът и целта на проверката, както и датата, на която тя ще започне, и периодичните имуществени санкции, предвидени в член 36б, правните средства за защита, предвидени в Регламент (ЕС) № 1095/2010, както и правото на обжалване на решението пред Съда на Европейския съюз. ЕОЦКП взема тези решения, след като се консултира с компетентния орган на държавата-членка, на чиято територия ще се проведе проверката.
5. По искане на ЕОЦКП служителите, както и лицата, оправомощени или назначени от компетентния орган на държавата-членка, на чиято територия ще се проведе проверката, активно подпомагат длъжностните лица и другите лица, оправомощени от ЕОЦКП. За тази цел те разполагат с правомощията по параграф 2. По тяхно искане служители на компетентния орган на съответната държава-членка могат също да присъстват на проверките на място.
6. ЕОЦКП може също така да изиска от компетентните органи да изпълнят от негово име конкретни задачи по разследване и проверки на място, както е предвидено в настоящия член и в член 23в, параграф 1. За целта компетентните органи разполагат със същите правомощия като ЕОЦКП, както е предвидено в настоящия член и в член 23в, параграф 1.
7. Когато длъжностните лица и другите придружаващи лица, оправомощени от ЕОЦКП, установят, че дадено лице се противопоставя на проверка, разпоредена съгласно настоящия член, компетентният орган на съответната държава-членка им оказва необходимото съдействие, като иска при необходимост съдействие от полицията или от подобен правоохранителен орган, с което да им даде възможност да проведат проверката.
8. Ако съгласно националната уредба за проверката на място, предвидена в параграф 1, или за съдействието, предвидено в параграф 7, е необходимо разрешение от съдебен орган, се подава искане за такова разрешение. Искане за такова разрешение може да се подаде и като предохранителна мярка.
9. Когато се подава искане за разрешение съгласно параграф 8, националният съдебен орган прави проверка на автентичността на решението на ЕОЦКП и на това, дали предвидените принудителни мерки не са произволни или прекомерни предвид предмета на проверката. При проверката на пропорционалността на принудителните мерки националният съдебен орган може да поиска от ЕОЦКП подробно обяснение, по-специално относно съображенията на ЕОЦКП, на които се основава предположението за нарушение на настоящия регламент, както и относно тежестта на предполагаемото нарушение и естеството на участието на лицето, по отношение на което се вземат принудителните мерки. Националният съдебен орган обаче не може нито да оценява необходимостта от извършване на проверката, нито да изисква да му бъде предоставена информацията, съдържаща се в преписката на ЕОЦКП. Законосъобразността на решението на ЕОЦКП подлежи на преглед единствено от Съда на Европейския съюз по реда на процедурата, предвидена в Регламент (ЕС) № 1095/2010.
Член 23д
Процедурни правила за предприемане на надзорни мерки и налагане на глоби
1. Когато при изпълнение на задълженията си съгласно настоящия регламент ЕОЦКП установи, че има сериозни признаци за възможно наличие на факти, които могат да съставляват едно или повече от нарушенията, изброени в приложение III, ЕОЦКП назначава независим разследващ служител в рамките на ЕОЦКП, който да разследва случая. Разследващият служител не участва и не трябва да е участвал в прекия или непрекия надзор и в процеса на регистрация на съответната агенция за кредитен рейтинг и изпълнява функциите си независимо от Съвета на надзорниците на ЕОЦКП.
2. Разследващият служител разследва предполагаемите нарушения, като взема предвид коментарите, представени от лицата, по отношение на които се провежда разследването, и представя на Съвета на надзорниците на ЕОЦКП пълната преписка с констатациите си.
С цел изпълнение на задълженията си разследващият служител може да упражнява правомощията да изисква информация в съответствие с член 23б и да провежда разследвания и проверки на място в съответствие с членове 23в и 23г. Когато упражнява тези правомощия, разследващият служител спазва член 23а.
При изпълнение на задълженията си разследващият служител има достъп до всички документи и до цялата информация, събрана от ЕОЦКП в хода на надзорната му дейност.
3. След приключване на разследването и преди да представи на Съвета на надзорниците на ЕОЦКП преписката с констатациите, разследващият служител дава на лицата, по отношение на които се провежда разследването, възможност да бъдат изслушани по въпросите, свързани с предмета на разследването. Разследващият служител основава констатациите си само на онези факти, по които лицата, по отношение на които се провежда разследването, са имали възможност да изразят становище.
Правото на защита на засегнатите от разследването лица се зачита напълно в хода на разследванията по настоящия член.
4. Когато представя на Съвета на надзорниците на ЕОЦКП преписката с констатациите си, разследващият служител уведомява за това лицата, по отношение на които се провежда разследването. Лицата, по отношение на които се провежда разследването, имат право на достъп до преписката при зачитане на законния интерес на други лица от запазване на търговските им тайни. Правото на достъп до преписката не включва достъп до поверителна информация, засягаща трети лица.
5. Въз основа на преписката, съдържаща констатациите на разследващия служител, и - когато има искане на засегнатите лица за това - след като изслуша лицата, по отношение на които се провежда разследването в съответствие с членове 25 и 36в, Съветът на надзорниците на ЕОЦКП решава дали лицата, по отношение на които се провежда разследването, са извършили едно или повече от нарушенията, изброени в приложение III, и съответно предприема надзорни мерки в съответствие с член 24 и налага глоба в съответствие с член 36а.
6. Разследващият служител не участва в обсъжданията на Съвета на надзорниците на ЕОЦКП, нито се намесва по друг начин в процеса на вземане на решение от страна на Съвета на надзорниците на ЕОЦКП.
7. Комисията приема допълнителни процедурни правила за упражняването на правомощията по налагане на глоби или периодични имуществени санкции, включително разпоредби относно правото на защита, сроковете и събирането на глобите или периодичните имуществени санкции, и приема подробни правила относно давностните срокове за налагането и изпълнението на санкциите.
Правилата, посочени в първа алинея, се приемат чрез делегирани актове в съответствие с член 38а и при условията на членове 38б и 38в.
8. ЕОЦКП се обръща към компетентните национални органи с цел започване на наказателно преследване, когато при изпълнение на своите задължения по настоящия регламент установи, че има сериозни признаци за възможно наличие на факти, които могат да съставляват престъпления. Освен това ЕОЦКП се въздържа от налагането на глоби или периодични имуществени санкции в случаи, при които предходна оправдателна или осъдителна присъда, основана на същите или на по същество еднакви факти, вече е влязла в сила в резултат от наказателно производство съгласно националното право.
Член 24
Надзорни мерки на ЕОЦКП
1. Когато в съответствие с член 23д, параграф 5 Съветът на надзорниците на ЕОЦКП установи, че агенция за кредитен рейтинг е извършила някое от нарушенията, изброени в приложение III, той взема едно или повече от следните решения:
а)
прекратяване на регистрацията на агенцията за кредитен рейтинг;
б)
временна забрана за агенцията за кредитен рейтинг да присъжда кредитни рейтинги, валидни в целия Съюз, докато нарушението не бъде прекратено;
в)
прекратяване на използването за регулаторни цели на кредитните рейтинги, присъдени от съответната агенция за кредитен рейтинг и валидни в целия Съюз, докато нарушението не бъде прекратено;
г)
искане към агенцията за кредитен рейтинг да прекрати нарушението;
д)
публикуване на известия.
2. Когато взема решенията, посочени в параграф 1, Съветът на надзорниците на ЕОЦКП отчита естеството и тежестта на нарушението, като отчита следните критерии:
а)
продължителността и честотата на нарушението;
б)
дали нарушението е разкрило сериозни или системни слабости в процедурите на предприятието или в системите за управление или вътрешния контрол;
в)
дали нарушението е спомогнало, предизвикало или по друг начин е довело до финансово престъпление;
г)
дали нарушението е извършено при условията на умисъл или на небрежност.
3. Преди да вземе решенията, посочени в параграф 1, букви а), б) и в), Съветът на надзорниците на ЕОЦКП информира за тях ЕБО и ЕОЗППО.
4. Кредитните рейтинги могат да продължат да се използват за регулаторни цели след приемането на решенията по параграф 1, букви а) и в), през период, който не надвишава:
а)
десет работни дни от датата на обявяване на решението на ЕОЦКП по параграф 5, ако има кредитни рейтинги на същия финансов инструмент или лице, присъдени от други агенции за кредитен рейтинг, регистрирани съгласно настоящия регламент; или
б)
три месеца от датата на обявяване на решението на ЕОЦКП по параграф 5, ако няма кредитни рейтинги на същия финансов инструмент или лице, присъдени от други агенции за кредитен рейтинг, регистрирани съгласно настоящия регламент.
Съветът на надзорниците на ЕОЦКП може да удължи, включително по искане на ЕБО или ЕОЗППО, периода по първа алинея, буква б) с три месеца при изключителни обстоятелства, свързани с възможна дезорганизация на пазара или финансова нестабилност.
5. Съветът на надзорниците на ЕОЦКП без неоправдано забавяне уведомява съответната агенция за кредитен рейтинг за всяко решение, прието съгласно параграф 1, и изпраща всяко такова решение на компетентните органи и секторните компетентни органи, Комисията, ЕБО и ЕОЗППО. Той обявява това решение на електронната си страница си в срок от 10 работни дни от датата на приемането му.
Когато обявява решението си по реда на първа алинея, Съветът на надзорниците на ЕОЦКП посочва и правото на съответната агенция за кредитен рейтинг да обжалва решението, както и, когато е приложимо, факта на подаването на такава жалба, като посочва, че жалбата не спира изпълнението на решението, както и че Апелативният съвет може да спре изпълнението на обжалваното решение в съответствие с член 60, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
Член 25
Изслушване на засегнатите лица
1. Преди да вземе решение съгласно член 24, параграф 1, Съветът на надзорниците на ЕОЦКП дава на лицата, по отношение на които е започнато производство, възможността да бъдат изслушани във връзка с констатациите на ЕОЦКП. Съветът на надзорниците на ЕОЦКП основава своите решения само на констатации, по които лицата, по отношение на които е започнато производство, са имали възможност да изразят становище.
Първа алинея не се прилага, ако са необходими спешни действия с цел да се предотврати съществена и неизбежна вреда на финансовата система. В такъв случай Съветът на надзорниците на ЕОЦКП може да приеме временно решение и дава възможност на засегнатите лица да бъдат изслушани възможно най-бързо след приемане на решението.
2. Правото на защита на лицата, по отношение на които е започнато производство, се зачита напълно в рамките на производството. Те имат правото на достъп до преписката на ЕОЦКП при зачитане на законния интерес на други лица от запазване на търговските им тайни. Правото на достъп до преписката не включва достъп до поверителна информация.
Член 25а
Секторни компетентни органи, отговорни за надзора и за осигуряването на прилагането на член 4, параграф 1 (използване на кредитните рейтинги)
Секторните компетентни органи отговарят за надзора и за осигуряването на прилагането на член 4, параграф 1 в съответствие със съответното секторно законодателство.
ГЛАВА III
СЪТРУДНИЧЕСТВО МЕЖДУ ЕОЦКП, КОМПЕТЕНТНИТЕ ОРГАНИ И СЕКТОРНИТЕ КОМПЕТЕНТНИ ОРГАНИ
Член 26
Задължение за сътрудничество
ЕОЦКП, ЕБО, ЕОЗППО, компетентните органи и секторните компетентни органи си сътрудничат, когато е необходимо за целите на настоящия регламент и на съответното секторно законодателство.
Член 27
Обмен на информация
1. ЕОЦКП, компетентните органи и секторните компетентни органи без неоправдано забавяне си предоставят информацията, необходима за изпълнението на задълженията им съгласно настоящия регламент и съгласно съответното секторно законодателство.
2. ЕОЦКП може да предоставя на централните банки, Европейската система на централните банки и Европейската централна банка в качеството им на парични институции, на Европейския съвет за системен риск и по целесъобразност, на други органи на публичната власт, които отговарят за надзора над платежните системи и системите за сетълмент, поверителна информация, предназначена за изпълнението на задачите им. По същия начин тези органи или институции не могат да бъдат възпрепятствани при предоставянето на ЕОЦКП на информацията, необходима на ЕОЦКП за изпълнението на задълженията му съгласно настоящия регламент.“;
12)
Членове 28 и 29 се заличават;
13)
Членове 30, 31 и 32 се заменят със следното:
„Член 30
Делегиране на задачи от ЕОЦКП на компетентните органи
1. Когато това е необходимо за правилното изпълнение на надзорните задачи, ЕОЦКП може да делегира конкретни надзорни задачи на компетентните органи на държава-членка в съответствие с насоките, издадени от ЕОЦКП съгласно член 21, параграф 2. Тези надзорни задачи могат по-специално да включват правомощията да се изисква информация в съответствие с член 23б и да се провеждат разследвания и проверки на място в съответствие с член 23г, параграф 6.
2. Преди да делегира някоя задача, ЕОЦКП се консултира със съответния компетентен орган. Тези консултации са свързани със:
а)
обхвата на задачата, която ще се делегира;
б)
срока за изпълнение на задачата, която ще се делегира; и
в)
предоставянето на необходимата информация от ЕОЦКП и на него.
3. В съответствие с регламента за таксите, който се приема от Комисията в съответствие с член 19, параграф 2, ЕОЦКП възстановява на компетентния орган направените във връзка с изпълнението на делегираните задачи разходи.
4. ЕОЦКП прави преглед на делегирането, посочено в параграф 1, през подходящи интервали от време. Делегирането може да бъде оттеглено по всяко време.
Делегирането на задачи не засяга отговорността на ЕОЦКП и не ограничава способността на органа да провежда и наблюдава делегираната дейност. Не се делегират надзорни отговорности по настоящия регламент, включително във връзка с решения за регистрация, окончателни оценки и последващи решения, свързани с нарушения.
Член 31
Уведомления и искания за спиране от компетентните органи
1. Ако компетентен орган на дадена държава-членка е убеден, че на територията на неговата или на друга държава-членка се извършват или са били извършвани действия в нарушение на настоящия регламент, той съобщава този факт на ЕОЦКП, като предоставя възможно най-конкретни данни. Ако компетентният орган на държавата-членка счита това за целесъобразно за целите на разследването, той може също да предложи на ЕОЦКП да разгледа необходимостта от използване на правомощията по членове 23б и 23в по отношение на агенцията за кредитен рейтинг, която участва в тези действия.
ЕОЦКП предприема подходящи действия. Той съобщава на компетентния орган, който го е уведомил, резултатите от своите действия и, доколкото е възможно, го уведомява за настъпили междувременно съществени промени.
2. Без да се засяга задължението за уведомяване по параграф 1, ако компетентният орган на държава-членка, който извършва уведомяването, смята, че регистрирана агенция за кредитен рейтинг, чиито кредитни рейтинги се използват на територията на тази държава-членка, нарушава задълженията по настоящия регламент и нарушенията са достатъчно тежки и трайни, за да се отразят съществено на защитата на инвеститорите или на стабилността на финансовата система в тази държава-членка, компетентният орган, който извършва уведомяването, може да поиска ЕОЦКП да прекрати използването за регулаторни цели на кредитните рейтинги на съответната агенция за кредитен рейтинг от посочените в член 4, параграф 1 финансови институции и други субекти. Компетентният орган, който извършва уведомяването, надлежно мотивира своето искане пред ЕОЦКП.
Ако ЕОЦКП прецени, че искането е неоснователно, той уведомява писмено компетентния орган, който го е отправил, като се мотивира. Ако ЕОЦКП прецени, че искането е основателно, той предприема подходящи мерки за уреждане на въпроса.
Член 32
Професионална тайна
1. Задължението за запазване на професионална тайна се прилага по отношение на ЕОЦКП, компетентните органи и всички лица, които работят или са работили за ЕОЦКП, за компетентните органи или за всяко друго лице, на което ЕОЦКП е делегирал задачи, включително одитори и експерти, с които ЕОЦКП е сключил договор. Информацията, представляваща професионална тайна, не може да се разкрива на друго лице или орган, освен ако това разкриване е необходимо във връзка със съдебни производства.
2. Цялата информация, която съгласно настоящия регламент се получава или обменя между ЕОЦКП, компетентните органи, секторните компетентни органи и други органи и субекти, посочени в член 27, параграф 2, се счита за поверителна, освен когато ЕОЦКП или съответният компетентен орган, или друг орган или субект посочат в момента на предоставянето ѝ, че тази информация може да бъде разкрита, или когато това разкриване е необходимо във връзка със съдебни производства.“;
14)
Член 33 се заличава;
15)
Членове 34 и 35 се заменят със следното:
„Член 34
Споразумение за обмен на информация
ЕОЦКП може да сключи споразумения за сътрудничество, предвиждащи обмен на информация с надзорните органи на трети държави, само ако по отношение на разкриваната информация съществуват гаранции за запазване на професионална тайна, които са най-малко еквивалентни на гаранциите, предвидени в член 32.
Този обмен на информация има за цел изпълнение на задачите на тези надзорни органи.
По отношение на предоставянето на лични данни на трети държави, ЕОЦКП прилага Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (16).
Член 35
Разкриване на информация от страна на трети държави
ЕОЦКП може да разкрива информация, получена от надзорните органи на трети държави, само ако ЕОЦКП или надзорните органи са получили изричното съгласие на надзорния орган, който е предоставил информацията и, когато е приложимо, само ако информацията се разкрива единствено за целите, за които този надзорен орган е дал съгласие, или когато такова разкриване е необходимо във връзка със съдебни производства.
16)
Заглавието на глава I от дял IV „Санкции, процедура на комитет и доклади“ се заменя със „Санкции, глоби, периодични имуществени санкции, процедура на комитет, делегирани правомощия и доклади“;
17)
В член 36 първа и втора алинея се заменят със следното:
„Държавите-членки установяват система от санкции за нарушения на член 4, параграф 1 и вземат всички необходими мерки за осигуряване на тяхното прилагане. Предвидените санкции са ефективни, пропорционални и възпиращи.
Държавите-членки гарантират, че секторният компетентен орган оповестява публично информация за всяка санкция, която е била наложена за нарушаване на разпоредбите на член 4, параграф 1, освен ако такова оповестяване би застрашило сериозно финансовите пазари или би причинило несъразмерно голяма вреда на засегнатите лица.“;
18)
Вмъкват се следните членове:
„Член 36а
Глоби
1. Когато в съответствие с член 23д, параграф 5 Съветът на надзорниците на ЕОЦКП установи, че агенция за кредитен рейтинг е извършила, при условията на умисъл или небрежност, някое от нарушенията, изброени в приложение III, той приема решение за налагане на глоба в съответствие с параграф 2.
Нарушение от страна на агенция за кредитен рейтинг се счита се извършено при условията на умисъл, ако ЕОЦКП е открила обективни елементи, от които личи, че агенцията за кредитен рейтинг или висшето ѝ ръководство са действали съзнателно с цел извършване на нарушение.
2. Основният размер на глобите, посочени в параграф 1, е в следните граници:
а)
за нарушения по точки 1-5, 11-15, 19, 20, 23, 28, 30, 32, 33, 35, 41, 43, 50 и 51 от раздел I на приложение III глобите са в размер на най-малко 500 000 EUR, но не повече от 750 000 EUR;
б)
за нарушения по точки 6-8, 16-18, 21, 22, 24, 25, 27, 29, 31, 34, 37-40, 42, 45-47, 48, 49, 52 и 54 от раздел I на приложение III глобите са в размер на най-малко 300 000 EUR, но не повече от 450 000 EUR;
в)
за нарушения по точки 9, 10, 26, 36, 44 и 53 от раздел I на приложение III глобите са в размер на най-малко 100 000 EUR, но не повече от 200 000 EUR;
г)
за нарушения по точки 1, 6, 7 и 8 от раздел II на приложение III глобите са в размер на най-малко 50 000 EUR, но не повече от 150 000 EUR;
д)
за нарушения по точки 2, 4 и 5 от раздел II на приложение III глобите са в размер на най-малко 25 000 EUR, но не повече от 75 000 EUR;
е)
за нарушения по точка 3 от раздел II на приложение III глобите са в размер на най-малко 10 000 EUR, но не повече от 50 000 EUR;
ж)
за нарушения по точки 1-3 и 11 от раздел III на приложение III глобите са в размер на най-малко 150 000 EUR, но не повече от 300 000 EUR;
з)
за нарушения по точки 4, 6, 8 и 10 от раздел III на приложение III глобите са в размер на най-малко 90 000 EUR, но не повече от 200 000 EUR;
и)
за нарушения по точки 5, 7 и 9 от раздел III на приложение III глобите са в размер на най-малко 40 000 EUR, но не повече от 100 000 EUR.
За да реши дали основният размер на глобите следва да определен по-близо до долната или горната граница, или до средната стойност на сумите, предвидени в първа алинея, ЕОЦКП взема предвид годишния оборот за предходната стопанска година на съответната агенция за кредитен рейтинг. Основният размер е в долната граница за агенции за кредитен рейтинг, чийто годишен оборот е под 10 милиона евро, по средата - за агенции за кредитен рейтинг, чийто годишен оборот е между 10 и 50 милиона евро, и в горната граница - за агенции за кредитен рейтинг, чийто годишен оборот надвишава 50 милиона евро.
3. При необходимост основният размер на глобите, определен в посочените в параграф 2 граници, се адаптира чрез отчитане на утежняващи или смекчаващи обстоятелства в съответствие със съответните коефициенти, предвидени в приложение IV.
Съответният утежняващ коефициент се прилага поотделно към основния размер на глобата. Ако е приложим повече от един утежняващ коефициент, разликата между основния размер и размера, получен след прилагането на всеки отделен утежняващ коефициент, се добавя към основния размер.
Съответният смекчаващ коефициент се прилага поотделно към основния размер на глобата. Ако е приложим повече от един смекчаващ коефициент, разликата между основния размер и размера, получен след прилагането на всеки отделен смекчаващ коефициент, се изважда от основния размер.
4. Независимо от параграфи 2 и 3 глобата не надвишава 20 % от годишния оборот на съответната агенция за кредитен рейтинг за предходната стопанска година, а ако агенцията за кредитен рейтинг пряко или непряко е получила финансова полза от нарушението, глобата е равна най-малко на размера на финансовата полза.
В случай че действие или бездействие на дадена агенция за кредитен рейтинг съставлява повече от едно от нарушенията, изброени в приложение III, се налага само по-голямата глоба, изчислена в съответствие с параграфи 2 и 3 и свързана с едно от тези нарушения.
Член 36б
Периодични имуществени санкции
1. Съветът на надзорниците на ЕОЦКП с решение налага периодична имуществена санкция, за да принуди:
а)
агенция за кредитен рейтинг да прекрати нарушението в съответствие с решение, взето съгласно член 24, параграф 1, буква г);
б)
лице, посочено в член 23б, параграф 1, да предостави пълната информация, която е била изискана с решение съгласно член 23б;
в)
лице, посочено в член 23б, параграф 1, да допусне провеждането на разследване, и по-специално да предостави пълна документация, данни, процедури или други изисквани материали и да допълни и коригира друга информация, предоставена в хода на разследването, започнато с решение, взето съгласно член 23в;
г)
лице, посочено в член 23б, параграф 1, да допусне извършването на проверка на място, разпоредена с решение, взето съгласно член 23г.
2. Периодичните имуществени санкции трябва да са ефективни и пропорционални. Периодичната имуществена санкция се налага за всеки ден, докато кредитната агенция или съответното лице започне да спазва съответното решение, посочено в параграф 1.
3. Независимо от параграф 2 размерът на периодичната имуществена санкция е 3 % от средния дневен оборот през предходната стопанска година или, по отношение на физически лица - 2 % от средния дневен доход през предходната календарна година. Той се изчислява от датата, посочена в решението за налагане на периодична имуществена санкция.
4. Периодична имуществена санкция може да бъде наложена за не повече от шест месеца след уведомяването за взетото от ЕОЦКП решение.
Член 36в
Изслушване на лицата, по отношение на които е започнато производство
1. Преди да вземе решение за налагане на глоба и/или периодична имуществена санкция съгласно член 36а или член 36б, параграф 1, букви а)-г), Съветът на надзорниците на ЕОЦКП предоставя на лицата, по отношение на които е започнато производство, възможността да бъдат изслушани във връзка с констатациите на ЕОЦКП. Съветът на надзорниците на ЕОЦКП основава своите решения само на констатации, по които лицата, по отношение на които е започнато производство, са имали възможност да изразят становище.
2. Правото на защита на лицата, по отношение на които е започнато производство, се зачита напълно в рамките на производството. Те имат правото на достъп до преписката на ЕОЦКП при зачитане на законния интерес на други лица от запазване на търговските им тайни. Правото на достъп до преписката не включва достъп до поверителна информация или вътрешни подготвителни документи на ЕОЦКП.
Член 36г
Оповестяване, характер, изпълнение и разпределение на глоби и периодични имуществени санкции
1. ЕОЦКП оповестява публично информация за всяка глоба и периодична имуществена санкция, наложени съгласно членове 36а и 36б, освен ако такова оповестяване би застрашило сериозно финансовите пазари или би причинило несъразмерно голяма вреда на засегнатите лица.
2. Глобите или периодичните имуществени санкции, наложени съгласно членове 36а и 36б, са с административен характер.
3. Глобите и периодичните имуществени санкции, наложени съгласно членове 36а и 36б, могат да се изпълняват принудително.
Принудителното изпълнение се урежда от разпоредбите на гражданскопроцесуалните норми, които са в сила в държавата-членка, на чиято територия се осъществява. Изпълнителното основание се прилага към решението, без да са необходими допълнителни формалности освен проверка за автентичност на решението от страна на органа, който правителството на всяка държава-членка е определило за тази цел и за който е уведомило ЕОЦКП и Съда на Европейския съюз.
След изпълнението на тези формалности по молба на заинтересованата страна последната може да пристъпи към принудително изпълнение в съответствие с националното законодателство, като сезира пряко компетентния орган.
Принудителното изпълнение може да бъде спряно само с решение на Съда на Европейския съюз. Независимо от това контролът по жалби относно правомерността на принудителното изпълнение е от компетентността на съдилищата на съответната държава-членка.
4. Сумите на глобите и периодичните имуществени санкции се внасят в приход на общия бюджет на Европейския съюз.
Член 36д
Обжалване пред Съда на Европейския съюз
Съдът на Европейския съюз разполага с неограничени контролни правомощия по отношение на решения, с които ЕОЦКП е наложил глоба или периодична имуществена санкция. Той може да отмени, намали или увеличи размера на наложената глоба или периодична имуществена санкция.“;
19)
Член 37 се заменя със следното:
„Член 37
Изменения на приложенията
За да отчете тенденциите, включително международните тенденции на финансовите пазари, по-специално във връзка с нови финансови инструменти, Комисията може да приема, посредством делегирани актове в съответствие с член 38а и при условията по членове 38б и 38в, мерки за изменение на приложенията, освен на приложение III.“;
20)
В член 38 параграф 2 се заличава;
21)
Вмъкват се следните членове:
„Член 38а
Упражняване на делегирането
1. Правомощията да приема делегираните актове, посочени в член 5, параграф 6, трета аления, член 19, параграф 2, член 23д, параграф 7 и член 37 се предоставят на Комисията за срок от четири години, считано от 1 юни 2011. Комисията изготвя доклад относно делегираните правомощия най-късно шест месеца преди изтичането на четиригодишния срок. Делегирането на правомощията се подновява автоматично за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не го оттегли в съответствие с член 38б.
2. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира едновременно Европейския парламент и Съвета за това.
3. Правомощията за приемане на делегирани актове се предоставят на Комисията при условията, предвидени в членове 38б и 38в.
Член 38б
Оттегляне на делегирането
1. Делегирането на правомощия, посочено в член 5, параграф 6, трета алинея, член 19, параграф 2, член 23д, параграф 7 и член 37 може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета.
2. Институцията, започнала вътрешна процедура за вземане на решение дали да оттегли делегирането на правомощия, полага усилия да информира другата институция и Комисията в рамките на разумен срок преди вземането на окончателното решение, като посочва делегираните правомощия, които може да бъдат оттеглени.
3. С решението за оттегляне се прекратява делегирането на правомощията, посочено в същото решение. Решението влиза в сила незабавно или на посочена в него по-късна дата. Решението не засяга действието на делегираните актове, които вече са в сила. То се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 38в
Възражения срещу делегираните актове
1. Европейският парламент или Съветът могат да възразят срещу делегиран акт в срок от три месеца от датата на нотификацията.
По инициатива на Европейския парламент или на Съвета този срок се удължава с три месеца.
2. Ако при изтичането на срока, посочен в параграф 1, нито Европейският парламент, нито Съветът са възразили срещу делегирания акт, той се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и влиза в сила на посочената в него дата.
Делегираният акт може да бъде публикуван в Официален вестник на Европейския съюз и да влезе в сила преди изтичането на посочения срок, ако и Европейският парламент, и Съветът са информирали Комисията за намерението си да не правят възражения.
3. Ако в рамките на срока, посочен в параграф 1, Европейският парламент или Съветът възрази срещу делегиран акт, той не влиза в сила. В съответствие с член 296 от Договора за функционирането на Европейския съюз институцията, която възразява срещу делегирания акт, посочва причините за това.“;
22)
Член 39 се изменя, както следва:
а)
параграф 2 се заличава;
б)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Като взема предвид развитието на регулаторната и надзорната уредба на трети държави в областта на агенциите за кредитен рейтинг, до 1 юли 2011 г. Комисията представя доклад на Европейския парламент и на Съвета относно въздействието на това развитие и на посочените в член 40 преходни разпоредби върху стабилността на финансовите пазари в Съюза.“;
23)
Вмъква се следният член:
„Член 39a
Доклад на ЕОЦКП
До 31 декември 2011 г. ЕОЦКП извършва оценка на нуждите от персонал и ресурси, свързани с поемането на неговите правомощия и задължения в съответствие с настоящия регламент, и представя доклад пред Европейския парламент, Съвета и Комисията.“
24)
В член 40 трета алинея се заменя със следното:
„Съществуващите агенции за кредитен рейтинг могат да продължат да присъждат кредитни рейтинги, които могат да се използват за регулаторни цели от финансовите институции и останалите субекти, посочени в член 4, параграф 1, освен ако им бъде отказана регистрация. При отказ на регистрация се прилагат разпоредбите на член 24, параграфи 4 и 5.“;
25)
Вмъква се следният член:
„Член 40а
Преходни мерки, свързани с ЕОЦКП
1. На 1 юли 2011 г. се прекратяват всички правомощия и задължения, свързани с дейността по надзора и правоприлагането в областта на агенциите за кредитен рейтинг, които са възложени на компетентните органи - независимо дали действат като компетентни органи на държавата-членка по произход или не - и на колегии, когато има създадени такива.
Заявление за регистрация, получено от компетентните органи на държавата-членка по произход или от съответната колегия до 7 септември 2010 г., обаче не се предава на ЕОЦКП, а решението за регистрация или за отказ на регистрация се взема от тези органи и съответната колегия.
2. Без да се засяга параграф 1, втора алинея, всякакви преписки и работни документи, свързани с дейността по надзора и правоприлагането в областта на агенциите за кредитен рейтинг, включително текущите прегледи и действия по правоприлагане, или заверени копия от тях, се предават на ЕОЦКП на посочената в параграф 1 дата.
3. Компетентните органи и колегиите, посочени в параграф 1, осигуряват предаването на ЕОЦКП на всички налични материали и работни документи или на заверени копия от тях възможно най-бързо и във всеки случай най-късно до 1 юли 2011 г. Тези компетентни органи и колегии също така предоставят на ЕОЦКП необходимото съдействие и съвети, за да улеснят ефективното и ефикасно прехвърляне и продължаване на дейността по надзора и правоприлагането в областта на агенциите за кредитен рейтинг.
4. ЕОЦКП е законен правоприемник на посочените в параграф 1 компетентни органи и колегии по всякакви административни или съдебни производства, произтичащи от дейността по надзора и правоприлагането, осъществявана от тези компетентни органи и колегии във връзка с въпроси, които попадат в приложното поле на настоящия регламент.
5. Всяка регистрация на агенция за кредитен рейтинг, извършена в съответствие с дял III, глава I от страна на компетентен орган, посочен в параграф 1 от настоящия член, остава валидна след прехвърлянето на правомощията към ЕОЦКП.
6. До 1 юли 2014 г. и в рамките на текущия надзор, който упражнява, ЕОЦКП извършва най-малко една проверка на всички агенции за кредитен рейтинг, по отношение на които притежава надзорни правомощия.“;
26)
Приложение I се изменя в съответствие с приложение I към настоящия регламент;
27)
Добавят се приложенията, които се съдържат в приложение II към настоящия регламент.
Член 2
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 11 май 2011 година.
RÈGLEMENT (UE) No 513/2011 DU PARLEMENT EUROPÉEN ET DU CONSEIL
du 11 mai 2011
modifiant le règlement (CE) no 1060/2009 sur les agences de notation de crédit
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
LE PARLEMENT EUROPÉEN ET LE CONSEIL DE L'UNION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l'Union européenne, et notamment son article 114,
vu la proposition de la Commission européenne,
après transmission du projet d'acte législatif aux parlements nationaux,
vu l'avis de la Banque centrale européenne (1),
vu l'avis du Comité économique et social européen (2),
statuant conformément à la procédure législative ordinaire (3),
considérant ce qui suit:
(1)
Le rapport final, présenté le 25 février 2009 par un groupe à haut niveau d'experts présidé par Jacques de Larosière, sous mandat de la Commission, a conclu à la nécessité de renforcer le cadre de la surveillance du secteur financier dans l'Union européenne pour réduire le risque de crises financières futures et leur gravité. Il a recommandé des réformes profondes de la structure de surveillance. Le groupe d'experts a aussi recommandé la création d'un système européen de surveillance financière (SESF), comprenant trois autorités européennes de surveillance, une pour le secteur bancaire, une pour le secteur des valeurs mobilières et une pour le secteur des assurances et des pensions professionnelles, ainsi qu'un conseil européen du risque systémique.
(2)
La Commission a proposé, dans sa communication du 4 mars 2009 intitulée «L'Europe, moteur de la relance», de présenter un projet législatif visant à créer le SESF; elle a fourni davantage de détails sur l'architecture possible de ce nouveau cadre de surveillance dans sa communication du 27 mai 2009 intitulée «Surveillance financière européenne», en soulignant le caractère spécifique de la surveillance des agences de notation de crédit.
(3)
Le Conseil européen, dans ses conclusions du 19 juin 2009, a recommandé l'établissement du SESF, composé d'un réseau d'autorités nationales de surveillance financière travaillant de manière coordonnée avec trois nouvelles autorités européennes de surveillance. Le SESF devrait viser à rehausser la qualité et la cohérence de la surveillance nationale, à renforcer le contrôle des groupes transfrontaliers par la création de collèges des autorités de surveillance et à établir un «recueil réglementaire unique» européen applicable à tous les acteurs des marchés financiers au sein du marché intérieur. Le Conseil européen a souligné qu'une autorité européenne des marchés financiers devait disposer de pouvoirs de surveillance à l'égard des agences de notation de crédit. Par ailleurs, la Commission devrait rester compétente pour faire respecter les traités, et notamment le chapitre I du titre VII du traité sur le fonctionnement de l'Union européenne relatif aux règles communes sur la concurrence, conformément aux dispositions adoptées pour la mise en œuvre de ces règles.
(4)
Le règlement (UE) no 1095/2010 du Parlement européen et du Conseil (4) a institué l'Autorité européenne de surveillance (Autorité européenne des marchés financiers) (AEMF).
(5)
L'étendue des compétences de l'AEMF devrait être clairement définie, afin que les acteurs des marchés financiers puissent identifier l'autorité compétente dans la sphère d'activité des agences de notation de crédit. L'AEMF devrait être investie d'une compétence générale au titre du règlement (CE) no 1060/2009 du Parlement européen et du Conseil (5) concernant l'enregistrement et la surveillance continue des agences de notation de crédit enregistrées.
(6)
L'AEMF devrait être exclusivement responsable de l'enregistrement et de la surveillance des agences de notation de crédit dans l'Union. Dans les cas où l'AEMF délègue des tâches spécifiques aux autorités compétentes, l'AEMF devrait rester juridiquement responsable. Les dirigeants et d'autres membres du personnel des autorités compétentes devraient être associés au processus de prise de décision au sein de l'AEMF conformément au règlement (UE) no 1095/2010, en tant que membres d'organes de l'AEMF tels que son conseil des autorités de surveillance ou ses groupes d'experts internes. L'AEMF devrait avoir la compétence exclusive pour conclure des accords de coopération en matière d'échange d'informations avec les autorités de surveillance de pays tiers. Dans la mesure où ces autorités compétentes participent au processus de prise de décision au sein de l'AEMF ou accomplissent des tâches au nom de l'AEMF, ces autorités devraient être couvertes par lesdits accords de coopération.
(7)
La transparence des informations fournies par l'émetteur d'un instrument financier noté à l'agence de notation de crédit désignée pourrait avoir une importante valeur ajoutée potentielle pour le fonctionnement du marché et la protection des investisseurs. Il convient dès lors de prêter attention à la meilleure manière d'étendre la transparence des informations sous-jacentes aux notations de tous les instruments financiers. En premier lieu, il est probable que la divulgation de ces informations à d'autres agences de notation de crédit enregistrées ou certifiées renforce la concurrence entre les agences de notation de crédit puisque ces informations pourraient entraîner, notamment, une augmentation du nombre de notations non sollicitées. L'émission de notations non sollicitées devrait encourager l'utilisation de plus d'une notation pour chaque instrument financier. Il est aussi vraisemblable que cela contribue à prévenir les conflits d'intérêts liés au modèle de «l'émetteur-payeur» et renforce la qualité des notations. En second lieu, la divulgation des informations à l'ensemble du marché pourrait également accroître chez les investisseurs la capacité de développer leur propre analyse des risques, en appuyant leur diligence appropriée sur ces informations supplémentaires. Cette divulgation pourrait aussi entraîner une diminution de la dépendance vis-à-vis des notations de crédit émises par les agences de notation de crédit. Pour atteindre ces objectifs fondamentaux, la Commission devrait approfondir l'analyse de ces questions en donnant davantage d'attention à la portée de l'obligation de divulgation des informations, par rapport à son impact sur les marchés locaux de titrisation, à la poursuite du dialogue avec les parties intéressées, à la surveillance du marché et l'évolution de la réglementation, et à l'expérience acquise par d'autres juridictions. À la lumière de cette évaluation, la Commission devrait présenter des propositions législatives appropriées. L'évaluation et les propositions de la Commission devraient permettre de définir de nouvelles obligations de transparence de la manière la plus propre à satisfaire l'intérêt général, et la plus cohérente pour la protection des investisseurs.
(8)
Les notations de crédit étant utilisées dans toute l'Union, la distinction traditionnelle entre l'autorité compétente d'origine et les autres autorités compétentes, et le recours à une coordination par les collèges des autorités de surveillance, ne constituent pas la structure la plus adaptée à la surveillance des agences de notation de crédit. À la suite de la création de l'AEMF, le maintien d'une telle structure n'est plus nécessaire. La procédure d'enregistrement devrait donc être simplifiée et les délais réduits en conséquence.
(9)
L'AEMF devrait être responsable de l'enregistrement et de la surveillance continue des agences de notation de crédit, mais pas de la surveillance des utilisateurs de notations de crédit. Il convient donc que les autorités compétentes désignées en vertu de la législation sectorielle pertinente afin de surveiller les établissements de crédit, les entreprises d'investissement, les entreprises d'assurance non-vie, d'assurance vie ou de réassurance, les organismes de placement collectif en valeurs mobilières (OPCVM), les institutions de retraite professionnelle et les fonds d'investissement alternatifs conservent la responsabilité de la surveillance de l'utilisation des notations de crédit par ces établissements financiers et autres entités faisant l'objet d'une surveillance au niveau national dans le cadre et aux fins de l'application d'autres directives sur les services financiers, ainsi que de l'utilisation des notations de crédit dans les prospectus.
(10)
Un instrument efficace est nécessaire afin de définir des normes techniques de réglementation harmonisées pour faciliter l'application du règlement (CE) no 1060/2009 dans la pratique quotidienne et assurer des conditions de concurrence homogènes et une protection adéquate des investisseurs et des consommateurs dans toute l'Union. La solution la plus efficace et la plus appropriée consiste à confier le développement des projets de normes techniques de réglementation à l'AEMF, en sa qualité d'organisme expert hautement spécialisé.
(11)
En ce qui concerne les agences de notation de crédit, l'AEMF devrait soumettre à la Commission des projets de normes techniques de réglementation concernant les informations que doit fournir une agence de notation de crédit aux fins de sa demande d'enregistrement, les informations que doit fournir une agence de notation de crédit aux fins de sa demande de certification et d'évaluation de son importance systémique pour la stabilité financière ou l'intégrité des marchés financiers, la présentation (structure, format, méthode et période de notification) des informations qu'elle est tenue de divulguer, l'évaluation de la conformité des méthodes de notation de crédit aux exigences énoncées dans le règlement (CE) no 1060/2009, ainsi que le contenu et la forme des notifications périodiques sur les données de notation qu'il y a lieu de demander à une agence de notation de crédit aux fins de la surveillance continue exercée par l'AEMF. Conformément au règlement (UE) no 1095/2010, la Commission devrait approuver ces projets de normes techniques de réglementation pour les rendre juridiquement contraignants. Lorsqu'elle développe ses projets de normes techniques de réglementation, l'AEMF devrait examiner les orientations déjà formulées par le comité européen des régulateurs des marchés de valeurs mobilières en ce qui concerne le contenu du règlement (CE) no 1060/2009 et les mettre à jour si elle l'estime approprié et nécessaire.
(12)
Dans les domaines non couverts par des normes techniques de réglementation, l'AEMF devrait être habilitée à émettre et mettre à jour des orientations non contraignantes sur les questions relatives à l'application du règlement (CE) no 1060/2009.
(13)
Pour s'acquitter efficacement de ses missions, l'AEMF devrait pouvoir exiger tous les renseignements nécessaires, par simple demande ou par voie de décision, aux agences de notation de crédit, aux personnes qui prennent part à des activités de notation de crédit, aux entités notées et aux tiers liés, aux tierces parties auprès desquelles les agences de notation de crédit ont externalisé des fonctions opérationnelles et aux personnes qui ont un lien étroit et substantiel à un autre titre avec des agences de notation de crédit ou des activités de notation de crédit. Ce dernier groupe de personnes devrait inclure, par exemple, les membres du personnel d'une agence de notation de crédit qui ne prennent pas directement part à des activités de notation mais qui, du fait de leurs fonctions au sein de l'agence, sont susceptibles de détenir des renseignements importants sur un dossier donné. Les entreprises qui ont fourni des services à une agence de notation de crédit peuvent également relever de cette catégorie. Les entreprises utilisatrices des notations de crédit ne devraient pas relever de cette catégorie. Si l'AEMF exige les renseignements par simple demande, le destinataire de la demande n'est pas tenu de les communiquer mais, dans le cas où il le fait volontairement, les renseignements fournis ne devraient pas être inexacts ni trompeurs. Ces renseignements devraient être communiqués sans retard.
(14)
Afin d'exercer efficacement ses pouvoirs de surveillance, l'AEMF devrait pouvoir mener des enquêtes et des inspections sur place.
(15)
Les autorités compétentes devraient communiquer toutes les informations requises en vertu du règlement (CE) no 1060/2009 à l'AEMF, l'assister et coopérer avec elle. L'AEMF et les autorités compétentes devraient, en outre, coopérer étroitement avec les autorités compétentes sectorielles chargées de la surveillance des entreprises visées à l'article 4, paragraphe 1, du règlement (CE) no 1060/2009. L'AEMF devrait pouvoir déléguer des tâches de surveillance spécifiques à l'autorité compétente d'un État membre, par exemple lorsqu'une tâche de surveillance exige des connaissances et une expérience de la situation locale qui sont plus aisément disponibles au niveau national. Le type de tâches qui devraient pouvoir être déléguées comprennent l'exécution de missions d'enquête spécifiques et d'inspections sur place. Préalablement à la délégation de tâches, l'AEMF devrait consulter l'autorité compétente concernée au sujet des conditions précises qui s'attachent à cette délégation de tâches, notamment la portée de la tâche à déléguer, le calendrier d'exécution de cette tâche et la transmission par l'AEMF et à l'AEMF des informations nécessaires. L'AEMF devrait rémunérer les autorités compétentes pour l'accomplissement des tâches déléguées conformément à un règlement sur les frais adopté par la Commission par la voie d'un acte délégué. L'AEMF ne devrait pas être habilitée à déléguer le pouvoir d'adopter des décisions d'enregistrement.
(16)
Il y a lieu de veiller à ce que les autorités compétentes puissent demander à l'AEMF d'examiner si les conditions sont réunies pour le retrait de l'enregistrement d'une agence de notation de crédit, et demander que l'AEMF suspende l'utilisation des notations lorsqu'il est estimé que cette agence a enfreint de manière grave et persistante le règlement (CE) no 1060/2009. L'AEMF devrait évaluer ces demandes et prendre les mesures appropriées.
(17)
L'AEMF devrait pouvoir infliger des astreintes dans le but de contraindre les agences de notation de crédit à mettre fin à une infraction, à fournir les renseignements complets exigés par l'AEMF ou à se soumettre à une enquête ou une inspection sur place.
(18)
L'AEMF devrait aussi être habilitée à infliger des amendes aux agences de notation de crédit lorsqu'elle constate que celles-ci ont enfreint, délibérément ou par négligence, le règlement (CE) no 1060/2009. Les amendes devraient être infligées selon le niveau de gravité des infractions. Les infractions devraient être réparties en différents groupes auxquels seraient attribuées des amendes d'un montant spécifique. Pour calculer l'amende correspondant à une infraction spécifique, l'AEMF devrait procéder en deux temps: d'abord fixer le montant de base puis ajuster ce montant de base, le cas échéant, en lui appliquant certains coefficients. Le montant de base devrait être établi en prenant en compte le chiffre d'affaires annuel de l'agence de notation de crédit concernée, et les ajustements devraient être faits en majorant ou minorant le montant de base par l'application des coefficients pertinents conformément au présent règlement.
(19)
Le présent règlement établit des coefficients correspondant à des circonstances aggravantes ou atténuantes, afin de donner à l'AEMF les outils nécessaires afin de décider d'une amende qui soit proportionnée à la gravité d'une infraction commise par une agence de notation de crédit, compte tenu des circonstances dans lesquelles ladite infraction a été commise.
(20)
Avant de prendre la décision d'infliger une amende ou des astreintes, l'AEMF devrait accorder aux personnes qui font l'objet de la procédure la possibilité d'être entendues afin de respecter les droits de la défense.
(21)
Les États membres devraient rester compétents pour l'instauration et la mise en œuvre des règles régissant les sanctions applicables aux établissements financiers et autres entités lorsqu'ils manquent à l'obligation de n'utiliser, à des fins réglementaires, que des notations de crédit émises par des agences de notation de crédit enregistrées conformément au règlement (CE) no 1060/2009.
(22)
Le présent règlement ne devrait pas constituer un précédent pour ce qui est des sanctions, financières ou non, que pourraient infliger les Autorités européennes de surveillance à des acteurs des marchés financiers ou à d'autres entreprises en rapport avec d'autres types d'activités.
(23)
L'AEMF devrait s'abstenir d'infliger des amendes ou des astreintes dans les cas où un acquittement ou une condamnation, prononcés antérieurement pour des faits identiques ou pour des faits analogues en substance, ont acquis force de chose jugée à l'issue d'une procédure pénale dans le cadre du droit national.
(24)
Les décisions de l'AEMF infligeant des amendes et des astreintes devraient être exécutables et leur exécution devrait être régie par les règles de procédure civile en vigueur dans l'État sur le territoire duquel elle a lieu. Les règles de procédure civile ne devraient pas inclure de règles de procédure pénale; toutefois, il devrait être possible qu'elles comprennent des règles de procédure administrative.
(25)
En cas d'infraction commise par une agence de notation de crédit, l'AEMF devrait être habilitée à prendre toute une série de mesures de surveillance, comprenant, de façon non limitative, le fait d'enjoindre à l'agence de notation de crédit de mettre fin à l'infraction, de suspendre l'utilisation de notations de crédit à des fins réglementaires, d'interdire temporairement à l'agence de notation de crédit d'émettre des notations de crédit et, en dernier ressort, de lui retirer son enregistrement si elle a enfreint de manière grave ou répétée le règlement (CE) no 1060/2009. L'AEMF devrait appliquer ces mesures de surveillance en tenant compte de la nature et de la gravité de l'infraction et dans le respect du principe de proportionnalité. Avant de prendre une décision relative à des mesures de surveillance, l'AEMF devrait accorder aux personnes qui font l'objet de la procédure la possibilité d'être entendues afin de respecter les droits de la défense.
(26)
Le présent règlement respecte les droits fondamentaux et observe les principes consacrés notamment par la Charte des droits fondamentaux de l'Union européenne et par les traditions constitutionnelles des États membres. Par conséquent, il convient de l'interpréter et de l'appliquer conformément à ces droits et principes, y compris ceux qui ont trait à la liberté de la presse et à la liberté d'expression dans les médias, et au droit à l'interprétation et la traduction pour les personnes qui ne parlent pas ou ne comprennent pas la langue de la procédure dans le cadre général du droit à un procès équitable.
(27)
Pour des raisons de sécurité juridique, il convient d'arrêter des mesures transitoires claires concernant la transmission à l'AEMF des dossiers et des documents de travail de la part des autorités compétentes.
(28)
L'enregistrement d'une agence de notation de crédit délivré par une autorité compétente devrait rester valable dans toute l'Union après la transition des pouvoirs de surveillance des autorités compétentes à l'AEMF.
(29)
Il convient d'habiliter la Commission à adopter des actes délégués, conformément à l'article 290 du traité sur le fonctionnement de l'Union européenne, afin de préciser ou de modifier les critères à appliquer pour apprécier l'équivalence du cadre de réglementation et de surveillance d'un pays tiers de manière à tenir compte de l'évolution des marchés financiers, à adopter un règlement sur les frais et les modalités relatives aux amendes et aux astreintes, et à modifier les annexes du règlement (CE) no 1060/2009. Il est particulièrement important que la Commission procède aux consultations appropriées tout au long de son travail préparatoire, y compris au niveau des experts.
(30)
Lorsqu'elle prépare et élabore des actes délégués, la Commission devrait garantir une transmission précoce et continue des informations et des documents pertinents au Parlement européen et au Conseil.
(31)
Le Parlement européen et le Conseil devraient disposer de trois mois à compter de la date de notification pour formuler des objections à l'égard d'un acte délégué. Sur l'initiative du Parlement européen ou du Conseil, il devrait être possible de prolonger ce délai de trois mois dans des domaines importants et sensibles. Le Parlement européen et le Conseil devraient également pouvoir informer les autres institutions de leur intention de ne pas formuler d'objections. Cette approbation rapide des actes délégués est particulièrement indiquée lorsque les délais doivent être respectés, par exemple lorsqu'il y a des calendriers établis dans l'acte de base pour l'adoption, par la Commission, des actes délégués.
(32)
Dans la déclaration ad article 290 du traité sur le fonctionnement de l'Union européenne, annexée à l'acte final de la conférence intergouvernementale qui a adopté le traité de Lisbonne, la Conférence a pris acte de l'intention de la Commission de continuer à consulter les experts désignés par les États membres dans l'élaboration de ses projets d'actes délégués dans le domaine des services financiers, conformément à sa pratique constante.
(33)
La directive 95/46/CE du Parlement européen et du Conseil du 24 octobre 1995 relative à la protection des personnes physiques à l'égard du traitement des données à caractère personnel et à la libre circulation de ces données (6) s'applique au traitement des données à caractère personnel effectué aux fins du règlement (CE) no 1060/2009.
(34)
Le règlement (CE) no 45/2001 du Parlement européen et du Conseil du 18 décembre 2000 relatif à la protection des personnes physiques à l'égard du traitement des données à caractère personnel par les institutions et organes communautaires et à la libre circulation de ces données (7) s'applique pleinement au traitement des données à caractère personnel effectué aux fins du règlement (CE) no 1060/2009.
(35)
Étant donné que les objectifs du présent règlement, à savoir mettre en place un cadre de surveillance des agences de notation de crédit fonctionnant de manière effective et efficace en confiant à une seule autorité la surveillance des activités de notation de crédit dans l'Union, offrir aux agences de notation de crédit un point de contact unique et assurer une application cohérente des règles relatives aux agences de notation de crédit, ne peuvent pas être réalisés de manière suffisante par les États membres et peuvent donc, en raison de la structure et de l'impact paneuropéens des activités de notation de crédit à surveiller, être mieux réalisés au niveau de l'Union, celle-ci peut prendre des mesures conformément au principe de subsidiarité consacré à l'article 5 du traité sur l'Union européenne. Conformément au principe de proportionnalité tel qu'énoncé audit article, le présent règlement n'excède pas ce qui est nécessaire pour atteindre ces objectifs.
(36)
Le règlement (CE) no 1060/2009 devrait donc être modifié en conséquence,
ONT ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
Modifications
Le règlement (CE) no 1060/2009 est modifié comme suit:
1)
à l'article 3, paragraphe 1, les points suivants sont ajoutés:
«p) “autorités compétentes”: les autorités désignées par chaque État membre conformément à l'article 22;
q) “législation sectorielle”: les actes juridiques de l'Union visés à l'article 4, paragraphe 1, premier alinéa;
r) “autorités compétentes sectorielles”: les autorités compétentes nationales désignées en vertu de la législation sectorielle pertinente aux fins de la surveillance des établissements de crédit, des entreprises d'investissement, des entreprises d'assurance non-vie, des entreprises d'assurance vie, des entreprises de réassurance, des organismes de placement collectif en valeurs mobilières (OPCVM), des institutions de retraite professionnelle et des fonds d'investissement alternatifs.»
2)
l'article 4 est modifié comme suit:
a)
au paragraphe 1, le premier alinéa est remplacé par le texte suivant:
«1. Les établissements de crédit au sens de la directive 2006/48/CE, les entreprises d'investissement au sens de la directive 2004/39/CE, les entreprises d'assurance non-vie régies par la première directive 73/239/CEE du Conseil du 24 juillet 1973 portant coordination des dispositions législatives, réglementaires et administratives concernant l'accès à l'activité de l'assurance directe autre que l'assurance sur la vie, et son exercice (8), les entreprises d'assurance vie au sens de la directive 2002/83/CE du Parlement européen et du Conseil du 5 novembre 2002 concernant l'assurance directe sur la vie (9), les entreprises de réassurance au sens de la directive 2005/68/CE du Parlement européen et du Conseil du 16 novembre 2005 relative à la réassurance (10), les OPCVM au sens de la directive 2009/65/CE du Parlement européen et du Conseil du 13 juillet 2009 portant coordination des dispositions législatives, réglementaires et administratives concernant certains organismes de placement collectif en valeurs mobilières (OPCVM) (11), les institutions de retraite professionnelle au sens de la directive 2003/41/CE et les fonds d'investissement alternatifs ne peuvent utiliser à des fins réglementaires que des notations de crédit émises par des agences de notation de crédit établies dans l'Union et enregistrées conformément au présent règlement.
b)
le paragraphe 3 est modifié comme suit:
i)
les points b), c) et d) sont remplacés par le texte suivant:
«b)
l'agence de notation de crédit a vérifié et est à même de démontrer en permanence à l'Autorité européenne de surveillance (Autorité européenne des marchés financiers) instituée par le règlement (UE) no 1095/2010 du Parlement européen et du Conseil (12) (AEMF) que les activités de notation de crédit menées par l'agence de notation de crédit du pays tiers qui ont donné lieu à l'émission de la notation de crédit à avaliser satisfont à des exigences au moins aussi strictes que celles énoncées aux articles 6 à 12;
c)
l'AEMF n'est pas limitée dans sa capacité à évaluer et à vérifier le respect par l'agence de notation de crédit établie dans le pays tiers des exigences visées au point b);
d)
l'agence de notation de crédit fournit à l'AEMF, à la demande de celle-ci, toutes les informations nécessaires pour lui permettre de vérifier à tout moment que les exigences du présent règlement sont respectées;
ii)
le point h) est remplacé par le texte suivant:
«h)
un accord de coopération approprié a été conclu entre l'AEMF et l'autorité de surveillance concernée de l'agence de notation de crédit instituée dans un pays tiers. L'AEMF veille à ce qu'un tel accord de coopération prévoie au moins:
i)
un mécanisme d'échange d'informations entre l'AEMF et l'autorité de surveillance concernée de l'agence de notation de crédit instituée dans un pays tiers; et
ii)
des procédures relatives à la coordination des activités de surveillance, qui permettent à l'AEMF de surveiller en permanence les activités de notation de crédit qui donnent lieu à l'émission de la notation de crédit avalisée.»
3)
l'article 5 est modifié comme suit:
a)
le paragraphe 2 est remplacé par le texte suivant:
«2. L'agence de notation de crédit visée au paragraphe 1 peut demander une certification. La demande est adressée à l'AEMF conformément aux dispositions y afférentes de l'article 15.»
b)
au paragraphe 3, le premier alinéa est remplacé par le texte suivant:
«3. L'AEMF examine la demande de certification et décide de la suite à lui donner conformément à la procédure énoncée à l'article 16. La décision relative à la certification est basée sur les critères énoncés au paragraphe 1, points a) à d), du présent article.»
c)
le paragraphe 4 est remplacé par le texte suivant:
«4. L'agence de notation de crédit visée au paragraphe 1 peut également demander à être exemptée:
a)
au cas par cas, du respect de certaines ou de toutes les exigences énoncées à l'annexe I, section A, et à l'article 7, paragraphe 4, si l'agence de notation de crédit est en mesure de prouver que compte tenu de la nature, de l'ampleur et de la complexité de son activité, ainsi que de la nature et de l'éventail des notations de crédit qu'elle émet, ces exigences ne sont pas proportionnées;
b)
de l'exigence relative à une présence physique dans l'Union lorsque cette exigence se révélerait trop lourde et disproportionnée compte tenu de la nature, de l'ampleur et de la complexité de son activité, ainsi que de la nature et de l'éventail des notations de crédit qu'elle émet.
L'agence de notation de crédit joint la demande d'exemption au titre du premier alinéa, point a) ou b), à sa demande de certification. Lors de l'évaluation de la demande d'exemption, l'AEMF prend en considération la taille de l'agence de notation de crédit visée au paragraphe 1, compte tenu de la nature, de l'ampleur et de la complexité de son activité, et de la nature et de l'éventail des notations de crédit qu'elle émet, ainsi que de l'impact des notations de crédit émises par l'agence de notation de crédit sur la stabilité financière et l'intégrité des marchés financiers d'un ou de plusieurs États membres. Sur la base de ces considérations, l'AEMF peut accorder une telle exemption à l'agence de notation de crédit visée au paragraphe 1.»
d)
le paragraphe 5 est supprimé;
e)
au paragraphe 6, le troisième alinéa est remplacé par le texte suivant:
«Afin de tenir compte de l'évolution des marchés financiers, la Commission adopte, par voie d'actes délégués, en conformité avec l'article 38 bis et dans le respect des conditions fixées par les articles 38 ter et 38 quater, des mesures afin de préciser davantage ou de modifier les critères établis au deuxième alinéa, points a), b) et c), du présent paragraphe.»
f)
les paragraphes 7 et 8 sont remplacés par le texte suivant:
«7. L'AEMF établit des accords de coopération avec les autorités de surveillance concernées des pays tiers dont les cadres juridiques et les dispositifs de surveillance ont été considérés comme équivalents à ceux résultant du présent règlement conformément au paragraphe 6. Ces accords prévoient au moins:
a)
un mécanisme d'échange d'informations entre l'AEMF et les autorités de surveillance concernées des pays tiers concernés; et
b)
des procédures relatives à la coordination des activités de surveillance.
8. Les articles 20 et 24 s'appliquent mutatis mutandis aux agences de notation de crédit certifiées et aux notations qu'elles émettent.»
4)
l'article 6, paragraphe 3, est modifié comme suit:
a)
au premier alinéa, la partie introductive est remplacée par le texte suivant:
«3. À la demande d'une agence de notation de crédit, l'AEMF peut exempter une agence de notation de crédit du respect des exigences énoncées à l'annexe I, section A, points 2, 5 et 6, et à l'article 7, paragraphe 4, si ladite agence de notation de crédit est en mesure de démontrer que, compte tenu de la nature, de l'ampleur et de la complexité de son activité ainsi que de la nature et de l'éventail des notations de crédit qu'elle émet, ces exigences ne sont pas proportionnées et que:»
b)
le deuxième alinéa est remplacé par le texte suivant:
«Dans le cas d'un groupe d'agences de notation de crédit, l'AEMF veille à ce qu'au moins une des agences de notation de crédit faisant partie du groupe ne bénéficie pas d'une exemption en ce qui concerne les exigences énoncées à l'annexe I, section A, points 2, 5 et 6, et à l'article 7, paragraphe 4.»
5)
l'article 9 est remplacé par le texte suivant:
«Article 9
Externalisation
L'externalisation de fonctions opérationnelles importantes ne peut pas porter matériellement atteinte à la qualité du contrôle interne de l'agence de notation de crédit ni à la possibilité pour l'AEMF de contrôler le respect, par l'agence de notation de crédit, des obligations qui lui incombent en vertu du présent règlement.»
6)
à l'article 10, le paragraphe 6 est remplacé par le texte suivant:
«6. Une agence de notation de crédit ne peut utiliser le nom de l'AEMF ou d'une quelconque autorité compétente d'une manière qui puisse indiquer ou laisser entendre que l'AEMF ou une quelconque autorité avalise ou approuve les notations de crédit, ou une quelconque activité de notation de crédit, de cette agence.»
7)
à l'article 11, les paragraphes 2 et 3 sont remplacés par le texte suivant:
«2. Une agence de notation de crédit communique à un registre central, établi par l'AEMF, des données relatives à sa performance passée, y compris la fréquence de transition des notations, ainsi que des informations relatives aux notations de crédit émises dans le passé et à leurs modifications. Une agence de notation de crédit transmet ces informations audit registre sous une forme normalisée, conformément à ce que prévoit l'AEMF. L'AEMF rend ces informations accessibles au public et publie chaque année un résumé des principales évolutions constatées.
3. Une agence de notation de crédit fournit annuellement, au plus tard le 31 mars, à l'AEMF les informations visées à l'annexe I, section E, partie II, point 2.»
8)
l'article 14 est modifié comme suit:
a)
le paragraphe 2 est remplacé par le texte suivant:
«2. L'enregistrement est effectif sur tout le territoire de l'Union dès que la décision d'enregistrement d'une agence de notation de crédit adoptée par l'AEMF comme prévu à l'article 16, paragraphe 3, ou à l'article 17, paragraphe 3, a pris effet.»
b)
au paragraphe 3, le deuxième alinéa est remplacé par le texte suivant:
«Une agence de notation de crédit notifie sans retard injustifié à l'AEMF toute modification substantielle des conditions de l'enregistrement initial, y compris de toute ouverture ou fermeture d'une succursale dans l'Union.»;
c)
les paragraphes 4 et 5 sont remplacés par le texte suivant:
«4. Sans préjudice des articles 16 ou 17, l'AEMF enregistre une agence de notation de crédit si elle conclut de l'examen de la demande que ladite agence se conforme aux conditions fixées par le présent règlement pour l'émission de notations de crédit, compte tenu des articles 4 et 6.
5. L'AEMF ne peut pas imposer de conditions en matière d'enregistrement qui ne sont pas prévues par le présent règlement.»
9)
les articles 15 à 21 sont remplacés par le texte suivant:
«Article 15
Demande d'enregistrement
1. L'agence de notation de crédit soumet sa demande d'enregistrement à l'AEMF. Cette demande contient les informations visées à l'annexe II.
2. Lorsqu'un groupe d'agences de notation de crédit demande l'enregistrement, les membres du groupe donnent à l'un d'entre eux mandat de soumettre toutes les demandes à l'AEMF au nom du groupe. L'agence de notation de crédit mandatée fournit les informations visées à l'annexe II pour chaque membre du groupe.
3. Une agence de notation de crédit soumet sa demande dans n'importe laquelle des langues officielles des institutions de l'Union. Les dispositions du règlement no 1 du 15 avril 1958 portant fixation du régime linguistique de la Communauté économique européenne (13) s'appliquent mutatis mutandis à toute autre communication entre l'AEMF et les agences de notation de crédit et leur personnel.
4. Dans les vingt jours ouvrables suivant la réception de la demande, l'AEMF vérifie si celle-ci est complète. Si la demande est incomplète, l'AEMF fixe un délai à l'échéance duquel l'agence de notation de crédit doit lui communiquer des informations complémentaires.
Après avoir vérifié que la demande est complète, l'AEMF le notifie à l'agence de notation de crédit.
Article 16
Examen par l'AEMF de la demande d'enregistrement d'une agence de notation de crédit
1. Dans un délai de quarante-cinq jours ouvrables à compter de la notification visée à l'article 15, paragraphe 4, deuxième alinéa, l'AEMF examine la demande d'enregistrement d'une agence de notation de crédit en se fondant sur le respect par l'agence de notation de crédit des conditions énoncées dans le présent règlement.
2. L'AEMF peut prolonger la période d'examen de quinze jours ouvrables, notamment si l'agence de notation de crédit:
a)
envisage d'avaliser des notations de crédit en vertu de l'article 4, paragraphe 3;
b)
envisage d'externaliser des activités; ou
c)
demande à être exemptée du respect d'exigences conformément à l'article 6, paragraphe 3.
3. Dans un délai de quarante-cinq jours ouvrables ou, si le paragraphe 2 du présent article s'applique, de soixante jours ouvrables à compter de la notification visée à l'article 15, paragraphe 4, deuxième alinéa, l'AEMF adopte une décision d'enregistrement ou de refus d'enregistrement dûment motivée.
4. La décision adoptée par l'AEMF conformément au paragraphe 3 prend effet le cinquième jour ouvrable suivant son adoption.
Article 17
Examen par l'AEMF des demandes d'enregistrement émanant de groupes d'agences de notation de crédit
1. Dans un délai de cinquante-cinq jours ouvrables à compter de la notification visée à l'article 15, paragraphe 4, deuxième alinéa, l'AEMF examine les demandes d'enregistrement d'un groupe d'agences de notation de crédit en se fondant sur le respect par lesdites agences de notation de crédit des conditions énoncées par le présent règlement.
2. L'AEMF peut prolonger la période d'examen de quinze jours ouvrables, notamment si l'une des agences de notation de crédit du groupe:
a)
envisage d'avaliser des notations de crédit en vertu de l'article 4, paragraphe 3;
b)
envisage d'externaliser des activités; ou
c)
demande à être exemptée du respect d'exigences conformément à l'article 6, paragraphe 3.
3. Dans un délai de cinquante-cinq jours ouvrables ou, si le paragraphe 2 du présent article s'applique, de soixante-dix jours ouvrables à compter de la notification visée à l'article 15, paragraphe 4, deuxième alinéa, l'AEMF adopte une décision individuelle d'enregistrement ou de refus d'enregistrement dûment motivée pour chacune des agences de notation de crédit du groupe.
4. La décision adoptée par l'AEMF conformément au paragraphe 3 prend effet le cinquième jour ouvrable suivant son adoption.
Article 18
Notification d'une décision d'enregistrement, de refus d'enregistrement ou de retrait d'un enregistrement et publication de la liste des agences de notation de crédit enregistrées
1. Dans les cinq jours ouvrables suivant l'adoption d'une décision en vertu de l'article 16, 17 ou 20, l'AEMF notifie sa décision à l'agence de notation de crédit concernée. Si elle refuse d'enregistrer une agence de notation de crédit ou lui retire son enregistrement, l'AEMF en indique dûment les motifs dans sa décision.
2. L'AEMF communique à la Commission, à l'Autorité européenne de surveillance (Autorité bancaire européenne) instituée par le règlement (UE) no 1093/2010 du Parlement européen et du Conseil (14) (ABE), à l'Autorité européenne de surveillance (Autorité européenne des assurances et des pensions professionnelles) instituée par le règlement (UE) no 1094/2010 du Parlement européen et du Conseil (15) (AEAPP), aux autorités compétentes et aux autorités compétentes sectorielles toute décision prise en vertu de l'article 16, de l'article 17 ou de l'article 20.
3. L'AEMF publie sur son site internet la liste des agences de notation de crédit enregistrées conformément au présent règlement. Cette liste est actualisée dans les cinq jours ouvrables suivant l'adoption d'une décision en vertu de l'article 16, de l'article 17 ou de l'article 20. La Commission publie cette liste actualisée au Journal officiel de l'Union européenne dans un délai de trente jours après une telle mise à jour.
Article 19
Frais d'enregistrement et de surveillance
1. L'AEMF facture des frais aux agences de notation de crédit, conformément au présent règlement et au règlement sur les frais visé au paragraphe 2. Ces frais couvrent l'intégralité des dépenses que l'AEMF doit supporter pour enregistrer et surveiller les agences de notation de crédit et pour rembourser les coûts susceptibles d'être supportés par les autorités compétentes au titre de la réalisation de leur travail conformément au présent règlement, en particulier du fait d'une délégation de tâches conformément à l'article 30.
2. La Commission adopte un règlement sur les frais. Ce règlement précise notamment les types de frais perçus, les éléments donnant lieu à leur perception, leur montant, leurs modalités de paiement, et les modalités du remboursement par l'AEMF aux autorités compétentes des coûts susceptibles d'être supportés par celles-ci au titre de la réalisation de leur travail conformément au présent règlement, en particulier du fait d'une délégation de tâches conformément à l'article 30.
Le montant des frais facturés à une agence de notation de crédit couvre la totalité des coûts administratifs et est proportionné au chiffre d'affaires de l'agence de notation de crédit concernée.
La Commission adopte le règlement sur les frais visé au premier alinéa par voie d'actes délégués, en conformité avec l'article 38 bis et dans le respect des conditions fixées par les articles 38 ter et 38 quater.
Article 20
Retrait de l'enregistrement
1. Sans préjudice de l'article 24, l'AEMF retire l'enregistrement d'une agence de notation de crédit qui:
a)
renonce expressément à l'enregistrement ou n'a pas émis de notations de crédit au cours des six derniers mois;
b)
a obtenu son enregistrement au moyen de fausses déclarations ou par tout autre moyen irrégulier; ou
c)
ne remplit plus les conditions auxquelles elle a été enregistrée.
2. L'autorité compétente d'un État membre où sont utilisées les notations de crédit émises par l'agence de notation de crédit concernée, qui estime que l'une des conditions visées au paragraphe 1 est remplie, peut demander à l'AEMF d'examiner si les conditions du retrait de l'enregistrement de l'agence de notation de crédit concernée sont réunies. Si l'AEMF décide de ne pas retirer l'enregistrement de l'agence de notation de crédit concernée, elle en indique dûment les motifs.
3. La décision de retrait de l'enregistrement prend immédiatement effet dans toute l'Union, sous réserve de la période de transition pour l'utilisation des notations de crédit visée à l'article 24, paragraphe 4.
CHAPITRE II
SURVEILLANCE EXERCÉE PAR L'AEMF
Article 21
AEMF
1. Sans préjudice de l'article 25 bis, l'AEMF veille à l'application du présent règlement.
2. Conformément à l'article 16 du règlement (UE) no 1095/2010, l'AEMF formule des orientations, et en assure la mise à jour, au sujet de la coopération entre l'AEMF, les autorités compétentes et les autorités compétentes sectorielles aux fins du présent règlement et de la législation sectorielle pertinente, y compris les procédures et modalités détaillées de délégation des tâches.
3. Conformément à l'article 16 du règlement (UE) no 1095/2010, l'AEMF, en concertation avec l'ABE et l'AEAPP, formule des orientations, ou en assure la mise à jour, avant le 7 juin 2011, au sujet de l'application du système d'aval prévu à l'article 4, paragraphe 3, du présent règlement.
4. Au plus tard le 2 janvier 2012, l'AEMF soumet à l'approbation de la Commission, conformément à l'article 10 du règlement (UE) no 1095/2010, des projets de normes techniques de réglementation concernant:
a)
les informations à fournir par l'agence de notation de crédit dans sa demande d'enregistrement, prévues à l'annexe II;
b)
les informations que l'agence de notation de crédit doit fournir aux fins de la demande de certification et de l'évaluation de son importance systémique pour la stabilité financière ou l'intégrité des marchés financiers, prévues à l'article 5;
c)
la présentation des informations que les agences de notation de crédit sont tenues de communiquer conformément à l'article 11, paragraphe 2, et à l'annexe I, section E, partie II, point 1, notamment en ce qui concerne la structure, le format, la méthode et la période de notification;
d)
l'évaluation de la conformité des méthodes de notation de crédit aux exigences énoncées à l'article 8, paragraphe 3;
e)
le contenu et la forme des notifications périodiques sur les données de notation qu'il y a lieu de demander aux agences de notation de crédit aux fins de la surveillance continue exercée par l'AEMF.
5. L'AEMF publie chaque année et, pour la première fois, au plus tard le 1er janvier 2012, un rapport sur l'application du présent règlement. Ce rapport contient en particulier une évaluation de la mise en œuvre de l'annexe I par les agences de notation de crédit enregistrées conformément au présent règlement.
6. L'AEMF présente chaque année au Parlement européen, au Conseil et à la Commission un rapport sur les mesures de surveillance et les sanctions infligées par l'AEMF, y compris sur les amendes et astreintes.
7. L'AEMF coopère avec l'ABE et avec l'AEAPP lors de l'accomplissement de ses tâches et consulte l'ABE et l'AEAPP avant de formuler des orientations, de les mettre à jour et de soumettre les projets de normes techniques de réglementation visés aux paragraphes 2, 3 et 4.
10)
l'article suivant est inséré:
«Article 22 bis
Examen du respect de l'obligation de contrôles a posteriori
1. Dans l'exercice de la surveillance continue des agences de notation de crédit enregistrées au titre du présent règlement, l'AEMF vérifie périodiquement la conformité avec l'article 8, paragraphe 3.
2. Sans préjudice de l'article 23, l'AEMF procède également, dans le cadre de l'examen visé au paragraphe 1:
a)
à la vérification de l'exécution de contrôles a posteriori par les agences de notation de crédit;
b)
à l'analyse des résultats desdits contrôles; et
c)
à la vérification du fait que les agences de notation de crédit ont bien mis en place des procédures afin de tenir compte des résultats des contrôles a posteriori dans leurs méthodes de notation.»
11)
les articles 23 à 27 sont remplacés par le texte suivant:
«Article 23
Non-interférence avec le contenu des notations ou des méthodes
Dans l'exercice de leurs missions au titre du présent règlement, ni l'AEMF, ni la Commission, ni aucune autorité publique d'un État membre n'interfèrent avec le contenu des notations de crédit ou les méthodes utilisées.
Article 23 bis
Exercice des pouvoirs visés aux articles 23 ter à 23 quinquies
Les pouvoirs conférés à l'AEMF ou à tout agent ou à toute autre personne autorisée par l'AEMF au titre des articles 23 ter à 23 quinquies ne peuvent être employés pour demander la divulgation de renseignements ou de documents qui relèvent de la protection de la confidentialité.
Article 23 ter
Demandes de renseignements
1. L'AEMF peut demander, par simple demande ou par voie de décision, aux agences de notation de crédit, aux personnes qui prennent part aux activités de notation de crédit, aux entités notées et aux tiers liés ainsi qu'aux tierces parties auprès desquelles les agences de notation de crédit ont externalisé certaines tâches ou activités opérationnelles et aux personnes qui ont un lien étroit et substantiel à un autre titre avec des agences de notation de crédit ou des activités de notation de crédit, de fournir tous les renseignements nécessaires pour s'acquitter de ses missions au titre du présent règlement.
2. Lorsqu'elle sollicite des renseignements par simple demande en vertu du paragraphe 1, l'AEMF:
a)
se réfère au présent article en tant que base juridique de la demande;
b)
précise le but de la demande;
c)
indique la nature des renseignements demandés;
d)
fixe un délai dans lequel ces renseignements doivent être fournis;
e)
indique à la personne à qui les renseignements sont demandés qu'elle n'est pas tenue de les communiquer mais que toute réponse donnée volontairement à la demande de renseignements ne doit pas être inexacte ou trompeuse;
f)
indique l'amende prévue à l'article 36 bis, en liaison avec l'annexe III, section II, point 7, dans le cas où les réponses aux questions posées seraient inexactes ou trompeuses.
3. Lorsqu'elle sollicite des renseignements par voie de décision en vertu du paragraphe 1, l'AEMF:
a)
se réfère au présent article en tant que base juridique de la demande;
b)
précise le but de la demande;
c)
indique la nature des renseignements demandés;
d)
fixe un délai dans lequel ces renseignements doivent être fournis;
e)
indique les astreintes prévues à l'article 36 ter dans le cas où les renseignements communiqués seraient incomplets;
f)
indique l'amende prévue à l'article 36 bis, en liaison avec l'annexe III, section II, point 7, dans le cas où les réponses aux questions posées seraient inexactes ou trompeuses; et
g)
informe du droit de former un recours contre la décision auprès de la commission de recours et d'en demander le réexamen par la Cour de justice de l'Union européenne conformément aux articles 60 et 61 du règlement (UE) no 1095/2010.
4. Les personnes visées au paragraphe 1 ou leurs représentants et, dans le cas de personnes morales ou d'associations n'ayant pas la personnalité juridique, les personnes habilitées à les représenter selon la loi ou en vertu de leurs statuts, sont tenues de fournir les renseignements demandés. Les avocats dûment mandatés peuvent fournir les renseignements demandés au nom de leurs mandants. Ces derniers restent pleinement responsables du caractère complet, exact et non dénaturé des renseignements fournis.
5. L'AEMF fait parvenir sans délai une copie de la simple demande ou de sa décision à l'autorité compétente de l'État membre où sont domiciliées ou établies les personnes visées au paragraphe 1 qui sont concernées par la demande de renseignements.
Article 23 quater
Enquêtes générales
1. Pour l'accomplissement des tâches qui lui sont assignées par le présent règlement, l'AEMF peut mener toutes les enquêtes nécessaires auprès des personnes visées à l'article 23 ter, paragraphe 1. À cette fin, les agents de l'AEMF et les autres personnes mandatées par celle-ci sont investis des pouvoirs suivants:
a)
examiner les dossiers, données, procédures et tout autre document pertinent pour l'exécution des tâches de l'AEMF, quel que soit leur support;
b)
prendre ou obtenir des copies certifiées conformes ou prélever des extraits de ces dossiers, données, procédures et autres documents;
c)
convoquer toute personne visée à l'article 23 ter, paragraphe 1, ou ses représentants ou des membres de son personnel, et lui demander de fournir oralement ou par écrit des explications sur des faits ou des documents en rapport avec l'objet et le but de l'enquête, et enregistrer ses réponses;
d)
interroger toute autre personne physique ou morale qui accepte de l'être aux fins de recueillir des informations concernant l'objet d'une enquête;
e)
demander des enregistrements téléphoniques et d'échanges de données.
2. Les agents de l'AEMF et les autres personnes mandatées par celle-ci pour mener les enquêtes visées au paragraphe 1 exercent leurs pouvoirs sur production d'un mandat écrit qui indique l'objet et le but de l'enquête. Ce mandat mentionne également les astreintes prévues à l'article 36 ter dans le cas où les dossiers, données, procédures ou tout autre document demandé, ou les réponses des personnes visées à l'article 23 ter, paragraphe 1, aux questions posées, ne seraient pas fournis ou seraient incomplets, ainsi que les amendes prévues à l'article 36 bis, en liaison avec l'annexe III, section II, point 8, dans le cas où les réponses des personnes visées à l'article 23 ter, paragraphe 1, aux questions posées, seraient inexactes ou trompeuses.
3. Les personnes visées à l'article 23 ter, paragraphe 1, sont tenues de se soumettre aux enquêtes ordonnées par voie de décision de l'AEMF. La décision indique l'objet et le but de l'enquête, les astreintes prévues à l'article 36 ter, les voies de droit existant en vertu du règlement (UE) no 1095/2010 ainsi que le droit de recours qui peut être ouvert devant la Cour de justice de l'Union européenne contre la décision.
4. En temps utile avant l'enquête, l'AEMF informe l'autorité compétente de l'État membre dans lequel l'enquête doit être menée de l'enquête prévue et de l'identité des personnes mandatées. À la demande de l'AEMF, les agents de l'autorité compétente concernée prêtent assistance aux personnes mandatées dans l'exécution de leur mission. Les agents de l'autorité compétente concernée peuvent également, sur demande, assister à l'enquête.
5. Si, en vertu du droit national, une demande d'enregistrements téléphoniques ou d'échanges de données, visée au paragraphe 1, point e), requiert l'autorisation d'une autorité judiciaire, cette autorisation est sollicitée. L'autorisation peut également être demandée à titre préventif.
6. Lorsqu'une autorisation visée au paragraphe 5 est demandée, l'autorité judiciaire nationale contrôle que la décision de l'AEMF est authentique et que les mesures coercitives envisagées ne sont ni arbitraires ni excessives par rapport à l'objet des enquêtes. Lorsqu'elle contrôle la proportionnalité des mesures coercitives, l'autorité judiciaire nationale peut demander à l'AEMF des explications détaillées, notamment sur les motifs qui incitent l'AEMF à suspecter qu'une infraction au présent règlement a été commise, ainsi que sur la gravité de l'infraction suspectée et sur la nature de l'implication de la personne qui fait l'objet des mesures coercitives. Cependant, l'autorité judiciaire nationale ne met pas en cause la nécessité des enquêtes ni n'exige la communication des informations figurant dans le dossier de l'AEMF. Le contrôle de la légalité de la décision de l'AEMF est réservé à la Cour de justice de l'Union européenne selon la procédure établie par le règlement (UE) no 1095/2010.
Article 23 quinquies
Inspections sur place
1. Pour l'accomplissement des tâches qui lui sont assignées par le présent règlement, l'AEMF peut procéder à toutes les inspections sur place nécessaires dans les locaux professionnels des personnes morales visées à l'article 23 ter, paragraphe 1. Lorsque la bonne conduite et l'efficacité des inspections l'exigent, l'AEMF peut procéder à une inspection sur place sans préavis.
2. Les agents de l'AEMF et les autres personnes mandatées par celle-ci pour procéder à une inspection sur place peuvent pénétrer dans les locaux et sur les terrains professionnels des personnes morales faisant l'objet d'une décision d'enquête arrêtée par l'AEMF et sont investis de tous les pouvoirs définis à l'article 23 quater, paragraphe 1. Ils ont également le pouvoir d'apposer des scellés sur tous les locaux professionnels et livres ou documents pendant la durée de l'inspection et dans la mesure où cela est nécessaire aux fins de celle-ci.
3. Les agents de l'AEMF et les autres personnes mandatées par celle-ci pour procéder à une inspection sur place exercent leurs pouvoirs sur production d'un mandat écrit qui indique l'objet et le but de l'inspection ainsi que les astreintes prévues à l'article 36 ter dans le cas où les personnes concernées ne se soumettent pas à l'inspection. En temps utile avant l'inspection, l'AEMF avise l'autorité compétente de l'État membre dans lequel l'inspection doit être effectuée.
4. Les personnes visées à l'article 23 ter, paragraphe 1, sont tenues de se soumettre aux inspections sur place ordonnées par voie de décision de l'AEMF. La décision indique l'objet et le but de l'inspection, précise la date à laquelle elle commence et indique les astreintes prévues à l'article 36 ter, les voies de droit existant en vertu du règlement (UE) no 1095/2010 ainsi que le droit de recours qui peut être ouvert devant la Cour de justice de l'Union européenne contre la décision. L'AEMF prend ces décisions après avoir consulté l'autorité compétente de l'État membre dans lequel l'inspection doit être menée.
5. Les agents de l'autorité compétente de l'État membre dans lequel l'inspection doit être menée ainsi que les agents mandatés ou désignés par celle-ci prêtent, à la demande de l'AEMF, activement assistance aux agents de l'AEMF et aux autres personnes mandatées par celle-ci. Ils disposent à cette fin des pouvoirs définis au paragraphe 2. Les agents de l'autorité compétente de l'État membre concerné peuvent aussi, sur demande, assister aux inspections sur place.
6. L'AEMF peut également demander aux autorités compétentes d'accomplir, en son nom, des missions d'enquête spécifiques et des inspections sur place prévues par le présent article et par l'article 23 quater, paragraphe 1. Les autorités compétentes disposent, à cette fin, des mêmes pouvoirs que l'AEMF, définis dans le présent article et à l'article 23 quater, paragraphe 1.
7. Lorsque les agents de l'AEMF et les autres personnes mandatées par celle-ci qui les accompagnent constatent qu'une personne s'oppose à une inspection ordonnée en vertu du présent article, l'autorité compétente de l'État membre concerné leur prête l'assistance nécessaire, en requérant au besoin la force publique ou une autorité disposant d'un pouvoir de contrainte équivalent, pour leur permettre d'effectuer leur inspection sur place.
8. Si, en vertu du droit national, l'inspection sur place prévue au paragraphe 1 ou l'assistance prévue au paragraphe 7 requiert l'autorisation d'une autorité judiciaire, cette autorisation est sollicitée. L'autorisation peut également être demandée à titre préventif.
9. Lorsqu'une autorisation visée au paragraphe 8 est demandée, l'autorité judiciaire nationale contrôle que la décision de l'AEMF est authentique et que les mesures coercitives envisagées ne sont ni arbitraires ni excessives par rapport à l'objet de l'inspection. Lorsqu'elle contrôle la proportionnalité des mesures coercitives, l'autorité judiciaire nationale peut demander à l'AEMF des explications détaillées, notamment sur les motifs qui incitent l'AEMF à suspecter qu'une infraction au présent règlement a été commise, ainsi que sur la gravité de l'infraction suspectée et sur la nature de l'implication de la personne qui fait l'objet des mesures coercitives. Cependant, l'autorité judiciaire nationale ne met pas en cause la nécessité de l'inspection ni n'exige la communication des informations figurant dans le dossier de l'AEMF. Le contrôle de la légalité de la décision de l'AEMF est réservé à la Cour de justice de l'Union européenne selon la procédure établie par le règlement (UE) no 1095/2010.
Article 23 sexies
Règles de procédure pour l'adoption de mesures de surveillance et l'imposition d'amendes
1. Lorsqu'elle constate, dans l'accomplissement de ses missions au titre du présent règlement, qu'il existe de sérieux indices de l'existence de faits susceptibles de constituer une ou plusieurs des infractions énumérées à l'annexe III, l'AEMF désigne, en son sein, un enquêteur indépendant pour ouvrir une enquête. L'enquêteur désigné ne participe pas, ni n'a participé, directement ou indirectement, à la surveillance ou à la procédure d'enregistrement de l'agence de notation de crédit concernée par l'enquête et il exerce ses fonctions indépendamment du conseil des autorités de surveillance de l'AEMF.
2. L'enquêteur examine les infractions présumées, en tenant compte de toute observation communiquée par les personnes qui font l'objet de l'enquête, et présente au conseil des autorités de surveillance de l'AEMF un dossier complet contenant ses conclusions.
Afin de s'acquitter de ses tâches, l'enquêteur peut exercer le pouvoir d'exiger des renseignements conformément à l'article 23 ter et de mener des enquêtes et des inspections sur place conformément aux articles 23 quater et 23 quinquies. Lorsqu'il exerce ces pouvoirs, l'enquêteur se conforme à l'article 23 bis.
Dans l'accomplissement de ses tâches, l'enquêteur a accès à tous les documents et informations recueillis par l'AEMF dans l'exercice de ses activités de surveillance.
3. Dès l'achèvement de son enquête et avant de transmettre le dossier contenant ses conclusions au conseil des autorités de surveillance de l'AEMF, l'enquêteur donne la possibilité aux personnes qui font l'objet de l'enquête d'être entendues sur les sujets qui font l'objet de l'enquête. L'enquêteur fonde ses conclusions uniquement sur des faits au sujet desquels les personnes faisant l'objet de l'enquête ont eu l'occasion de faire valoir leurs observations.
Les droits de la défense des personnes concernées sont pleinement assurés durant les enquêtes menées en vertu du présent article.
4. Lorsqu'il présente au conseil des autorités de surveillance de l'AEMF le dossier contenant ses conclusions, l'enquêteur en informe les personnes qui font l'objet de l'enquête. Ces personnes ont le droit d'avoir accès au dossier, sous réserve de l'intérêt légitime d'autres personnes à ce que leurs secrets d'affaires ne soient pas divulgués. Le droit d'accès au dossier ne s'étend pas aux informations confidentielles concernant des tiers.
5. Sur la base du dossier contenant les conclusions de l'enquêteur et, à la demande des personnes concernées, après avoir entendu les personnes qui font l'objet de l'enquête, conformément aux articles 25 et 36 quater, le conseil des autorités de surveillance de l'AEMF décide si une ou plusieurs des infractions énumérées à l'annexe III a été commise par les personnes qui ont fait l'objet de l'enquête et, le cas échéant, prend une mesure de surveillance conformément à l'article 24 et inflige une amende conformément à l'article 36 bis.
6. L'enquêteur ne participe pas aux délibérations du conseil des autorités de surveillance de l'AEMF, ni n'intervient en aucune façon dans le processus de prise de décision de ce conseil.
7. La Commission adopte d'autres règles de procédure pour l'exercice du pouvoir d'infliger des amendes ou des astreintes, y compris des dispositions relatives aux droits de la défense, des dispositions temporelles ainsi que des dispositions concernant la perception des amendes ou des astreintes, et elle adopte les modalités détaillées concernant les délais de prescription pour l'imposition et l'exécution des sanctions.
Les règles visées au premier alinéa sont adoptées par voie d'actes délégués en conformité avec l'article 38 bis et dans le respect des conditions fixées par les articles 38 ter et 38 quater.
8. Lorsqu'elle constate, dans l'accomplissement de ses missions au titre du présent règlement, qu'il existe de sérieux indices de l'existence de faits susceptibles de constituer des infractions pénales, l'AEMF saisit les autorités nationales concernées aux fins de poursuites pénales. En outre, l'AEMF s'abstient d'infliger des amendes ou des astreintes dans les cas où un acquittement ou une condamnation, prononcés antérieurement pour des faits identiques ou pour des faits analogues en substance, ont acquis force de chose jugée à l'issue d'une procédure pénale dans le cadre du droit national.
Article 24
Mesures de surveillance mises en œuvre par l'AEMF
1. Lorsque, conformément à l'article 23 sexies, paragraphe 5, le conseil des autorités de surveillance de l'AEMF constate qu'une agence de notation de crédit a commis une des infractions énumérées à l'annexe III, l'AEMF prend une ou plusieurs des décisions suivantes:
a)
retirer l'enregistrement de l'agence de notation de crédit;
b)
interdire temporairement à l'agence de notation de crédit d'émettre des notations de crédit avec effet dans l'ensemble de l'Union, jusqu'à ce qu'il ait été mis fin à l'infraction;
c)
suspendre l'utilisation à des fins réglementaires des notations de crédit émises par l'agence de notation de crédit, avec effet dans l'ensemble de l'Union, jusqu'à ce qu'il ait été mis fin à l'infraction;
d)
exiger de l'agence de notation de crédit qu'elle mette fin à l'infraction;
e)
émettre une communication au public.
2. Lorsqu'il prend les décisions visées au paragraphe 1, le conseil des autorités de surveillance de l'AEMF tient compte de la nature et de la gravité de l'infraction, en fonction des critères suivants:
a)
la durée et la fréquence de l'infraction;
b)
si l'infraction a révélé des faiblesses sérieuses ou systémiques affectant les procédures de l'entreprise ou ses systèmes de gestion ou dispositifs de contrôle interne;
c)
si un délit financier a été facilité ou occasionné par l'infraction ou est imputable, d'une quelconque manière, à ladite infraction;
d)
si l'infraction a été commise délibérément ou par négligence.
3. Avant de prendre les décisions visées au paragraphe 1, points a), b) et c), le conseil des autorités de surveillance de l'AEMF en informe l'ABE et l'AEAPP.
4. Les notations de crédit peuvent continuer à être utilisées à des fins réglementaires après l'adoption des décisions visées au paragraphe 1, points a) et c), pendant une période n'excédant pas:
a)
dix jours ouvrables à compter de la date à laquelle la décision de l'AEMF est rendue publique en application du paragraphe 5, s'il existe, pour le même instrument financier ou la même entité, des notations de crédit émises par d'autres agences de notation de crédit enregistrées conformément au présent règlement; ou
b)
trois mois à compter de la date à laquelle la décision de l'AEMF est rendue publique en application du paragraphe 5, s'il n'existe pas, pour le même instrument financier ou la même entité, de notations de crédit émises par d'autres agences de notation de crédit enregistrées conformément au présent règlement.
Le conseil des autorités de surveillance de l'AEMF peut prolonger, notamment à la demande de l'ABE ou de l'AEAPP, la période visée au premier alinéa, point b), de trois mois dans des circonstances exceptionnelles liées à un risque de perturbation du marché ou d'instabilité financière.
5. Sans retard injustifié, le conseil des autorités de surveillance de l'AEMF notifie toute décision adoptée conformément au paragraphe 1 à l'agence de notation de crédit concernée et communique ladite décision aux autorités compétentes et aux autorités compétentes sectorielles, à la Commission, à l'ABE et à l'AEAPP. Il rend publique ladite décision sur son site internet dans un délai de dix jours ouvrables à compter de la date d'adoption de la décision.
Lorsqu'il rend publique sa décision conformément au premier alinéa, le conseil des autorités de surveillance de l'AEMF rend publics également le droit, pour l'agence de notation de crédit concernée, de former un recours contre la décision et, le cas échéant, le fait qu'un tel recours a été formé, en précisant que le recours n'a pas d'effet suspensif, ainsi que la possibilité pour la commission de recours de suspendre l'application de la décision contestée conformément à l'article 60, paragraphe 3, du règlement (UE) no 1095/2010.
Article 25
Audition des personnes concernées
1. Avant de prendre une des décisions prévues à l'article 24, paragraphe 1, le conseil des autorités de surveillance de l'AEMF accorde aux personnes faisant l'objet de la procédure la possibilité d'être entendues sur les conclusions de l'AEMF. Le conseil des autorités de surveillance de l'AEMF ne fonde ses décisions que sur les conclusions au sujet desquelles les personnes faisant l'objet de la procédure ont eu l'occasion de faire valoir leurs observations.
Le premier alinéa ne s'applique pas si une action urgente est nécessaire pour empêcher que le système financier ne subisse un dommage important et imminent. Dans ce cas, le conseil des autorités de surveillance de l'AEMF peut adopter une décision provisoire et accorde aux personnes concernées la possibilité d'être entendues le plus rapidement possible après avoir pris sa décision.
2. Les droits de la défense des personnes faisant l'objet de la procédure sont pleinement assurés au cours de la procédure. Elles ont le droit d'avoir accès au dossier de l'AEMF sous réserve de l'intérêt légitime des autres personnes à ce que leurs secrets d'affaires ne soient pas divulgués. Le droit d'accès au dossier ne s'étend pas aux informations confidentielles.
Article 25 bis
Autorités compétentes sectorielles chargées de la surveillance et de l'exécution de l'article 4, paragraphe 1 (utilisation des notations de crédit)
Les autorités compétentes sectorielles sont chargées de la surveillance et de l'exécution de l'article 4, paragraphe 1, conformément à la législation sectorielle pertinente.
CHAPITRE III
COOPÉRATION ENTRE L'AEMF, LES AUTORITÉS COMPÉTENTES ET LES AUTORITÉS COMPÉTENTES SECTORIELLES
Article 26
Obligation de coopérer
L'AEMF, l'ABE, l'AEAPP, les autorités compétentes et les autorités compétentes sectorielles coopèrent chaque fois que nécessaire aux fins du présent règlement et de la législation sectorielle pertinente.
Article 27
Échange d'informations
1. L'AEMF, les autorités compétentes et les autorités compétentes sectorielles se communiquent mutuellement, sans retard injustifié, les informations nécessaires à l'accomplissement de leurs missions au titre du présent règlement et de la législation sectorielle pertinente.
2. L'AEMF peut transmettre aux banques centrales, au Système européen de banques centrales et à la Banque centrale européenne, agissant en qualité d'autorités monétaires, au Comité européen du risque systémique et, s'il y a lieu, à d'autres autorités publiques chargées de la surveillance des systèmes de paiement et de règlement, des informations confidentielles destinées à l'exécution de leurs tâches. De même, ces autorités ou organes ne sont pas empêchés de communiquer à l'AEMF toute information dont celle-ci pourrait avoir besoin pour accomplir ses missions au titre du présent règlement.»
12)
les articles 28 et 29 sont supprimés;
13)
les articles 30, 31 et 32 sont remplacés par le texte suivant:
«Article 30
Délégation de tâches par l'AEMF à des autorités compétentes
1. Si cela est nécessaire pour le bon déroulement d'une tâche de surveillance, l'AEMF peut déléguer des tâches spécifiques de surveillance à l'autorité compétente d'un État membre, conformément aux orientations émises par l'AEMF en application de l'article 21, paragraphe 2. Ces tâches spécifiques de surveillance peuvent notamment comprendre le pouvoir de demander des renseignements conformément à l'article 23 ter et de procéder à des enquêtes et des inspections sur place conformément à l'article 23 quinquies, paragraphe 6.
2. Préalablement à la délégation de tâches, l'AEMF consulte l'autorité compétente concernée. Cette consultation porte sur:
a)
la portée de la tâche à déléguer;
b)
le calendrier d'exécution de la tâche à déléguer; et
c)
la transmission par et à l'AEMF des informations nécessaires.
3. Conformément au règlement sur les frais adopté par la Commission en vertu de l'article 19, paragraphe 2, l'AEMF rembourse aux autorités compétentes les coûts supportés dans l'accomplissement de tâches déléguées.
4. L'AEMF réexamine la délégation visée au paragraphe 1 selon une fréquence appropriée. Une délégation de tâches peut être révoquée à tout moment.
La délégation de tâches ne modifie pas la responsabilité de l'AEMF et ne limite pas la faculté qu'a l'AEMF de mener et de superviser l'activité déléguée. Les compétences de surveillance au titre du présent règlement, notamment les décisions d'enregistrement, ainsi que les évaluations finales et les décisions de suivi relatives aux infractions, ne sont pas déléguées.
Article 31
Notifications et demandes de suspension par des autorités compétentes
1. Lorsqu'une autorité compétente d'un État membre constate que des actes contraires au présent règlement sont en train d'être commis ou ont été commis sur le territoire de son État membre ou sur celui d'un autre État membre, elle notifie ce fait de manière aussi précise que possible à l'AEMF. Dans le cas où elle l'estime opportun aux fins de l'enquête, l'autorité compétente peut aussi suggérer à l'AEMF d'évaluer la nécessité d'exercer les pouvoirs énoncés aux articles 23 ter et 23 quater à l'égard de l'agence de notation de crédit impliquée dans ces actes.
L'AEMF prend les mesures appropriées. Elle communique à l'autorité compétente qui a effectué ladite notification les résultats de son intervention et, dans la mesure du possible, l'informe de tout développement important intervenu entre-temps.
2. Sans préjudice du devoir de notification énoncé au paragraphe 1, lorsque l'autorité compétente d'un État membre ayant effectué une notification considère qu'une agence de notation de crédit enregistrée, dont les notations de crédit sont utilisées sur le territoire dudit État membre, enfreint les obligations découlant du présent règlement et que les infractions sont suffisamment graves et persistantes pour avoir une incidence significative sur la protection des investisseurs ou sur la stabilité du système financier dans cet État membre, ladite autorité compétente ayant effectué la notification peut demander que l'AEMF suspende l'utilisation, à des fins réglementaires, des notations de crédit de l'agence de notation de crédit concernée par les établissements financiers et les autres entités visés à l'article 4, paragraphe 1. L'autorité compétente qui a effectué la notification adresse à l'AEMF une demande dûment motivée.
Lorsqu'elle considère que la demande n'est pas justifiée, l'AEMF informe l'autorité compétente qui a effectué la notification par écrit, en précisant les motifs de sa décision. Lorsqu'elle considère que la demande est justifiée, l'AEMF prend les mesures appropriées pour régler la question.
Article 32
Secret professionnel
1. L'obligation de secret professionnel s'applique à l'AEMF, aux autorités compétentes et à toutes les personnes qui travaillent ou ont travaillé pour l'AEMF, pour les autorités compétentes ou pour toute autre personne à laquelle l'AEMF a délégué des tâches, y compris les auditeurs et les experts mandatés par l'AEMF. Les informations couvertes par le secret professionnel ne sont pas divulguées à une autre personne ou autorité, sauf lorsque cette divulgation est nécessaire dans le cadre de procédures judiciaires.
2. Toutes les informations qu'obtiennent, ou que s'échangent, au titre du présent règlement, l'AEMF, les autorités compétentes, les autorités compétentes sectorielles et d'autres autorités et organes visés à l'article 27, paragraphe 2, sont considérées comme confidentielles, sauf lorsque l'AEMF ou l'autorité compétente ou l'autre autorité ou organe concerné(e) précise, au moment où il ou elle les communique, que ces informations peuvent être divulguées ou lorsque cette divulgation est nécessaire dans le cadre de procédures judiciaires.»
14)
l'article 33 est supprimé;
15)
les articles 34 et 35 sont remplacés par le texte suivant:
«Article 34
Accord relatif à l'échange d'informations
L'AEMF ne peut conclure des accords de coopération prévoyant l'échange d'informations avec les autorités de surveillance de pays tiers que si les informations divulguées sont couvertes par des garanties de secret professionnel au moins équivalentes à celles prévues à l'article 32.
Cet échange d'informations est destiné à l'exécution des tâches de l'AEMF ou desdites autorités de surveillance.
En ce qui concerne les transferts de données à caractère personnel vers un pays tiers, l'AEMF applique le règlement (CE) no 45/2001 du Parlement européen et du Conseil du 18 décembre 2000 relatif à la protection des personnes physiques à l'égard du traitement des données à caractère personnel par les institutions et organes communautaires et à la libre circulation de ces données (16).
Article 35
Divulgation d'informations en provenance des pays tiers
L'AEMF ne peut divulguer les informations qu'elle a reçues des autorités de surveillance d'un pays tiers que si l'AEMF ou une autorité compétente a obtenu le consentement exprès de l'autorité de surveillance qui a communiqué ces informations et, le cas échéant, si les informations ne sont divulguées qu'aux seules fins pour lesquelles ladite autorité de surveillance a donné son accord, ou si cette divulgation est nécessaire dans le cadre de procédures judiciaires.
16)
au titre IV, le titre du chapitre I «Sanctions, procédure de comité et rapports» est remplacé par le titre «Sanctions, amendes, astreintes, procédure de comité, pouvoirs délégués et rapports»;
17)
à l'article 36, les premier et deuxième alinéas sont remplacés par le texte suivant:
«Les États membres déterminent le régime des sanctions applicables aux violations de l'article 4, paragraphe 1, et prennent toute mesure nécessaire pour assurer la mise en œuvre de celles-ci. Les sanctions ainsi prévues sont effectives, proportionnées et dissuasives.
Les États membres veillent à ce que l'autorité compétente sectorielle rende publique toute sanction qui a été infligée pour violations de l'article 4, paragraphe 1, sauf dans les cas où cette publication perturberait gravement les marchés financiers ou causerait un préjudice disproportionné aux parties en cause.»
18)
les articles suivants sont insérés:
«Article 36 bis
Amendes
1. Lorsque, conformément à l'article 23 sexies, paragraphe 5, le conseil des autorités de surveillance de l'AEMF constate qu'une agence de notation de crédit a, délibérément ou par négligence, commis une des infractions énumérées à l'annexe III, il adopte une décision infligeant une amende conformément au paragraphe 2.
Une agence de notation de crédit est censée avoir commis délibérément une infraction si l'AEMF constate que des facteurs objectifs démontrent que l'agence de notation de crédit ou sa haute direction a délibérément agi dans le but de commettre cette infraction.
2. Le montant de base des amendes visées au paragraphe 1 est compris à l'intérieur des fourchettes suivantes:
a)
pour les infractions visées à l'annexe III, section I, points 1 à 5, 11 à 15, 19, 20, 23, 28, 30, 32, 33, 35, 41, 43, 50 et 51, les montants des amendes sont compris entre 500 000 EUR et 750 000 EUR;
b)
pour les infractions visées à l'annexe III, section I, points 6 à 8, 16 à 18, 21, 22, 24, 25, 27, 29, 31, 34, 37 à 40, 42, 45 à 47, 48, 49, 52 et 54, les montants des amendes sont compris entre 300 000 EUR et 450 000 EUR;
c)
pour les infractions visées à l'annexe III, section I, points 9, 10, 26, 36, 44 et 53, les montants des amendes sont compris entre 100 000 EUR et 200 000 EUR;
d)
pour les infractions visées à l'annexe III, section II, points 1, 6, 7 et 8, les montants des amendes sont compris entre 50 000 EUR et 150 000 EUR;
e)
pour les infractions visées à l'annexe III, section II, points 2, 4 et 5, les montants des amendes sont compris entre 25 000 EUR et 75 000 EUR;
f)
pour les infractions visées à l'annexe III, section II, point 3, les montants des amendes sont compris entre 10 000 EUR et 50 000 EUR;
g)
pour les infractions visées à l'annexe III, section III, points 1 à 3 et 11, les montants des amendes sont compris entre 150 000 EUR et 300 000 EUR;
h)
pour les infractions visées à l'annexe III, section III, points 4, 6, 8 et 10, les montants des amendes sont compris entre 90 000 EUR et 200 000 EUR;
i)
pour les infractions visées à l'annexe III, section III, points 5, 7 et 9, les montants des amendes sont compris entre 40 000 EUR et 100 000 EUR.
Pour décider si le montant de base des amendes devrait se situer aux limites inférieures ou supérieures des fourchettes établies au premier alinéa, ou au milieu, l'AEMF tient compte du chiffre d'affaires annuel de l'agence de notation de crédit concernée au titre de l'exercice précédent. Le montant de base est fixé à la limite inférieure des fourchettes pour les agences de notation de crédit dont le chiffre d'affaires annuel est inférieur à 10 000 000 EUR, au milieu pour celles dont le chiffre d'affaires annuel est compris entre 10 000 000 EUR et 50 000 000 EUR, et à la limite supérieure pour celles qui ont un chiffre d'affaires annuel supérieur à 50 000 000 EUR.
3. Les montants de base définis à l'intérieur des fourchettes établies au paragraphe 2 sont adaptés, au besoin, en tenant compte de circonstances aggravantes ou atténuantes en appliquant les coefficients pertinents définis à l'annexe IV.
Chaque coefficient aggravant pertinent s'applique, l'un après l'autre, au montant de base. Si plusieurs coefficients aggravants s'appliquent, les différences entre le montant de base et le montant obtenu après application de chaque coefficient aggravant sont ajoutées au montant de base.
Chaque coefficient atténuant pertinent s'applique, l'un après l'autre, au montant de base. Si plusieurs coefficients atténuants s'appliquent, les différences entre le montant de base et le montant obtenu après application de chaque coefficient atténuant sont retranchées du montant de base.
4. Nonobstant les paragraphes 2 et 3, l'amende n'excède pas 20 % du chiffre d'affaires annuel de l'agence de notation de crédit concernée au titre de l'exercice précédent et, lorsque l'agence de notation de crédit a obtenu, directement ou indirectement, un avantage financier grâce à l'infraction, l'amende est au moins égale à l'avantage financier ainsi obtenu.
Dans le cas où un acte ou une omission commis par une agence de notation de crédit constitue plus d'une des infractions énumérées à l'annexe III, seule s'applique l'amende la plus élevée, en rapport avec une de ces infractions, calculée conformément aux paragraphes 2 et 3.
Article 36 ter
Astreintes
1. Le conseil des autorités de surveillance de l'AEMF, par voie de décision, inflige une astreinte pour contraindre:
a)
une agence de notation de crédit à mettre fin à une infraction, conformément à une décision prise en vertu de l'article 24, paragraphe 1, point d);
b)
une personne visée à l'article 23 ter, paragraphe 1, à fournir les renseignements complets qui ont été exigés par voie de décision conformément à l'article 23 ter;
c)
une personne visée à l'article 23 ter, paragraphe 1, à se soumettre à une enquête et, en particulier, à fournir des dossiers, des données et des procédures complets ou tout autre document exigé, et à compléter et rectifier d'autres informations fournies dans le cadre d'une enquête lancée par voie de décision prise en vertu de l'article 23 quater;
d)
une personne visée à l'article 23 ter, paragraphe 1, à se soumettre à une inspection sur place ordonnée par voie de décision prise en vertu de l'article 23 quinquies.
2. Une astreinte est effective et proportionnée. L'astreinte est infligée quotidiennement jusqu'à ce que l'agence de notation de crédit ou la personne concernée se conforme à la décision visée au paragraphe 1.
3. Nonobstant le paragraphe 2, le montant d'une astreinte équivaut à 3 % du chiffre d'affaires journalier moyen au titre de l'exercice précédent ou, s'il s'agit de personnes physiques, à 2 % du revenu journalier moyen au titre de l'année civile précédente. Ce montant est calculé à compter de la date stipulée dans la décision infligeant l'astreinte.
4. Une astreinte peut être infligée pour une période n'excédant pas six mois à compter de la notification de la décision de l'AEMF.
Article 36 quater
Audition des personnes faisant l'objet de la procédure
1. Avant de prendre une décision infligeant une amende et/ou une astreinte prévue à l'article 36 bis et à l'article 36 ter, paragraphe 1, points a) à d), le conseil des autorités de surveillance de l'AEMF accorde aux personnes faisant l'objet de la procédure la possibilité d'être entendues sur les conclusions de l'AEMF. Le conseil des autorités de surveillance de l'AEMF ne fonde ses décisions que sur les conclusions au sujet desquelles les personnes faisant l'objet de la procédure ont eu l'occasion de faire valoir leurs observations.
2. Les droits de la défense des personnes faisant l'objet de la procédure sont pleinement assurés au cours de la procédure. Elles ont le droit d'avoir accès au dossier de l'AEMF sous réserve de l'intérêt légitime des autres personnes à ce que leurs secrets d'affaires ne soient pas divulgués. Le droit d'accès au dossier ne s'étend pas aux informations confidentielles ni aux documents internes préparatoires de l'AEMF.
Article 36 quinquies
Publication, nature, exécution et affectation des amendes et des astreintes
1. L'AEMF rend publique toute amende ou astreinte infligée en vertu des articles 36 bis et 36 ter, sauf dans les cas où cette publication perturberait gravement les marchés financiers ou causerait un préjudice disproportionné aux parties en cause.
2. Les amendes et astreintes infligées en vertu des articles 36 bis et 36 ter sont de nature administrative.
3. Les amendes et astreintes infligées en vertu des articles 36 bis et 36 ter forment titre exécutoire.
L'exécution forcée est régie par les règles de la procédure civile en vigueur dans l'État sur le territoire duquel elle a lieu. La formule exécutoire est apposée, sans autre contrôle que celui de la vérification de l'authenticité du titre, par l'autorité que le gouvernement de chacun des États membres désignera à cet effet et dont il donnera connaissance à l'AEMF et à la Cour de justice de l'Union européenne.
Après l'accomplissement de ces formalités à la demande de l'intéressé, celui-ci peut poursuivre l'exécution forcée en saisissant directement l'organe compétent, conformément au droit national.
L'exécution forcée ne peut être suspendue qu'en vertu d'une décision de la Cour de justice de l'Union européenne. Toutefois, le contrôle de la régularité des mesures d'exécution relève de la compétence des juridictions nationales.
4. Les montants des amendes et astreintes sont affectés au budget général de l'Union européenne.
Article 36 sexies
Contrôle de la Cour de justice de l'Union européenne
La Cour de justice de l'Union européenne statue avec compétence de pleine juridiction sur les recours formés contre les décisions par lesquelles l'AEMF a infligé une amende ou une astreinte. Elle peut annuler, réduire ou majorer l'amende ou l'astreinte infligée.»
19)
l'article 37 est remplacé par le texte suivant:
«Article 37
Modification des annexes
Afin de tenir compte de l'évolution des marchés financiers, notamment sur le plan international, en particulier en ce qui concerne de nouveaux instruments financiers, la Commission peut adopter, par voie d'actes délégués, en conformité avec l'article 38 bis et dans le respect des conditions fixées par les articles 38 ter et 38 quater, des mesures visant à modifier les annexes, à l'exclusion de l'annexe III.»
20)
à l'article 38, le paragraphe 2 est supprimé;
21)
les articles suivants sont insérés:
«Article 38 bis
Exercice de la délégation
1. Le pouvoir d'adopter les actes délégués visés à l'article 5, paragraphe 6, troisième alinéa, à l'article 19, paragraphe 2, à l'article 23 sexies, paragraphe 7, et à l'article 37 est conféré à la Commission pour une période de quatre ans à compter du 1er juin 2011. La Commission présente un rapport relatif aux pouvoirs délégués au plus tard six mois avant la fin de la période de quatre ans. La délégation de pouvoir est automatiquement renouvelée pour des périodes d'une durée identique, sauf si le Parlement européen ou le Conseil la révoque conformément à l'article 38 ter.
2. Aussitôt qu'elle adopte un acte délégué, la Commission le notifie simultanément au Parlement européen et au Conseil.
3. Le pouvoir d'adopter des actes délégués conféré à la Commission est soumis aux conditions fixées par les articles 38 ter et 38 quater.
Article 38 ter
Révocation de délégation
1. La délégation de pouvoir visée à l'article 5, paragraphe 6, troisième alinéa, à l'article 19, paragraphe 2, à l'article 23 sexies, paragraphe 7, et à l'article 37 peut être révoquée à tout moment par le Parlement européen ou par le Conseil.
2. L'institution qui a entamé une procédure interne afin de décider si elle entend révoquer la délégation de pouvoir s'efforce d'informer l'autre institution et la Commission, dans un délai raisonnable avant de prendre une décision finale, en indiquant les pouvoirs délégués qui pourraient faire l'objet d'une révocation.
3. La décision de révocation met un terme à la délégation des pouvoirs spécifiés dans ladite décision. Elle prend effet immédiatement ou à une date ultérieure qu'elle précise. Elle n'affecte pas la validité des actes délégués déjà en vigueur. Elle est publiée au Journal officiel de l'Union européenne.
Article 38 quater
Objections aux actes délégués
1. Le Parlement européen ou le Conseil peuvent formuler des objections à l'égard d'un acte délégué dans un délai de trois mois à compter de la date de notification.
Sur l'initiative du Parlement européen ou du Conseil, ce délai est prolongé de trois mois.
2. Si, à l'expiration du délai visé au paragraphe 1, ni le Parlement européen ni le Conseil n'ont formulé d'objections à l'égard de l'acte délégué, celui-ci est publié au Journal officiel de l'Union européenne et entre en vigueur à la date qu'il indique.
L'acte délégué peut être publié au Journal officiel de l'Union européenne et entrer en vigueur avant l'expiration de ce délai si le Parlement européen et le Conseil ont tous les deux informé la Commission de leur intention de ne pas formuler d'objections.
3. Si le Parlement européen ou le Conseil formulent des objections à l'égard d'un acte délégué dans le délai visé au paragraphe 1, celui-ci n'entre pas en vigueur. Conformément à l'article 296 du traité sur le fonctionnement de l'Union européenne, l'institution qui formule des objections à l'égard de l'acte délégué en expose les motifs.»
22)
l'article 39 est modifié comme suit:
a)
le paragraphe 2 est supprimé;
b)
le paragraphe 3 est remplacé par le texte suivant:
«3. Au plus tard le 1er juillet 2011, et compte tenu de l'évolution du cadre réglementaire et de surveillance des agences de notation de crédit dans les pays tiers, la Commission présente un rapport au Parlement européen et au Conseil sur les effets de cette évolution et des dispositions transitoires visées à l'article 40 sur la stabilité des marchés financiers dans l'Union.»
23)
l'article suivant est inséré:
«Article 39 bis
Rapport de l'AEMF
Au plus tard le 31 décembre 2011, l'AEMF évalue ses besoins en personnel et en ressources au regard des pouvoirs et obligations découlant du présent règlement et soumet un rapport au Parlement européen, au Conseil et à la Commission.»
24)
à l'article 40, le troisième alinéa est remplacé par le texte suivant:
«Les agences de notation de crédit existantes peuvent continuer à émettre des notations de crédit qui peuvent être utilisées à des fins réglementaires par les établissements financiers et les autres entités visés à l'article 4, paragraphe 1, sauf si l'enregistrement est refusé. En cas de refus d'enregistrement, l'article 24, paragraphes 4 et 5, s'applique.»
25)
l'article suivant est inséré:
«Article 40 bis
Mesures transitoires liées à l'AEMF
1. Toutes les compétences et missions liées aux activités de surveillance et d'exécution dans le domaine des agences de notation de crédit qui ont été conférées aux autorités compétentes, qu'elles agissent ou non en tant qu'autorités compétentes de l'État membre d'origine, et aux collèges des autorités de surveillance (ci-après dénommés “collèges”), lorsque ceux-ci ont été institués, expirent le 1er juillet 2011.
Toutefois, les demandes d'enregistrement reçues par les autorités compétentes de l'État membre d'origine ou par le collège concerné au plus tard le 7 septembre 2010 ne sont pas communiquées à l'AEMF, et la décision d'enregistrement ou de refus d'enregistrement est prise par lesdites autorités compétentes et le collège concerné.
2. Sans préjudice du paragraphe 1, deuxième alinéa, tout dossier et document de travail ayant trait aux activités de surveillance et d'exécution dans le domaine des agences de notation de crédit, y compris les examens en cours et les mesures d'exécution, ou leurs copies certifiés conformes, sont repris par l'AEMF à la date visée au paragraphe 1.
3. Les autorités compétentes et les collèges visés au paragraphe 1 veillent à ce que tout dossier et document de travail existants, ou leurs copies certifiées conformes, soient transférés à l'AEMF dès que possible et au plus tard avant le 1er juillet 2011. Lesdites autorités compétentes et lesdits collèges apportent en outre toute l'assistance souhaitée et fournissent les conseils nécessaires à l'AEMF afin de faciliter le transfert et la reprise effectifs et efficaces des activités de surveillance et d'exécution dans le domaine des agences de notation de crédit.
4. L'AEMF agit en tant que successeur juridique des autorités compétentes et des collèges visés au paragraphe 1 dans toute procédure administrative ou judiciaire résultant des activités de surveillance et d'exécution menées par lesdites autorités compétentes et lesdits collèges concernant des matières qui relèvent du présent règlement.
5. L'enregistrement d'une agence de notation de crédit conformément au titre III, chapitre I, par une autorité compétente visée au paragraphe 1 du présent article reste valide après le transfert des compétences à l'AEMF.
6. Au plus tard le 1er juillet 2014 et dans le cadre de sa surveillance continue, l'AEMF mène au moins une enquête sur toutes les agences de notation de crédit relevant de ses compétences en matière de surveillance.»
26)
l'annexe I est modifiée conformément à l'annexe I du présent règlement;
27)
les annexes figurant à l'annexe II du présent règlement sont ajoutées.
Article 2
Entrée en vigueur
Le présent règlement entre en vigueur le jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l'Union européenne.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Strasbourg, le 11 mai 2011.