ДИРЕКТИВА 2010/30/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 19 май 2010 година
относно посочването на консумацията на енергия и на други ресурси от продукти, свързани с енергопотреблението, върху етикети и в стандартна информация за продуктите
(преработена версия)
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 194, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Директива 92/75/ЕИО на Съвета от 22 септември 1992 г. относно посочване на консумацията на енергия и други ресурси от домакински уреди в етикети и стандартна информация, свързана с продуктите (3) е била съществено изменена (4). Тъй като следва да бъдат направени допълнителни изменения в нея, тя следва да бъде преработена от съображения за яснота.
(2)
Приложното поле на Директива 92/75/ЕИО е ограничено до домакински уреди. Съобщение на Комисията от 16 юли 2008 г. относно план за действие за устойчиво потребление и производство и за устойчива промишлена политика показа, че разширяването на приложното поле на Директива 92/75/ЕИО до продукти, свързани с енергопотреблението, които при употреба оказват значително пряко или непряко въздействие върху консумацията на енергия, би могло да засили потенциалното взаимодействие между съществуващите законодателни мерки, по-специално Директива 2009/125/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 г. за създаване на рамка за определяне на изискванията за екодизайн към продукти, свързани с енергопотреблението (5). Настоящата директива не следва да засяга прилагането на Директива 2009/125/ЕО. Заедно с посочената директива и с други инструменти на Съюза, настоящата директива представлява част от по-широка правна рамка и в контекста на един цялостен подход води до допълнителни икономии на енергия и до ползи за околната среда.
(3)
В заключенията на председателството от заседанието на Европейския съвет от 8 и 9 март 2007 г. се изтъква необходимостта от увеличаване на енергийната ефективност в Съюза, за да се постигне целта за намаляване с 20 % до 2020 г. на консумацията на енергия в Съюза, определят се цели за развиване на енергия от възобновяеми източници в целия ЕС и намаляване на емисиите на парникови газове, като се настоява за цялостно и бързо изпълнение на основните цели, определени в Съобщението на Комисията от 19 октомври 2006 г., озаглавено „План за действие за енергийна ефективност: реализиране на потенциал“. В плана за действие се изтъкват изключителните възможности за икономии на енергия в сектор „Продукти“.
(4)
Подобряването на ефективността на продуктите, свързани с енергопотреблението, посредством информиран избор от страна на потребителите, е от полза за икономиката на ЕС като цяло.
(5)
Предоставянето на точна, подходяща и съпоставима информация за конкретната консумация на енергия от продукти, свързани с енергопотреблението, следва да окаже влияние върху крайните ползватели при избора им в полза на онези продукти, които при употреба консумират или водят непряко до консумацията на по-малко енергия и други основни ресурси и по този начин да накара производителите да предприемат стъпки за намаляване на консумираната енергия и други основни ресурси от продуктите, които те произвеждат. Това също така би следвало косвено да насърчи ефективната употреба на тези продукти, за да се постигне целта на ЕС за 20 % енергийна ефективност. При липсата на такава информация действието единствено на пазарните сили няма да може да насърчи рационалното използване на енергията и на другите основни ресурси за тези продукти.
(6)
Следва да се припомни, че в законодателството на Съюза и в националните законодателства се дават определени права на потребителите по отношение на закупени продукти, включително право на обезщетение или замяна на продукта.
(7)
Комисията следва да предостави списък с приоритети на продукти, свързани с енергопотреблението, които могат да бъдат обхванати от делегиран акт съгласно настоящата директива. Такъв списък следва да бъде включен в плана за работа, посочен в Директива 2009/125/ЕО.
(8)
Информацията играе основна роля за действието на пазарните сили и затова е необходимо да се въведат единни етикети за всички продукти от един и същи вид, да се осигури на потенциалните купувачи допълнителна стандартизирана информация за изразходваната енергия и други основни ресурси от тези продукти, както и да се вземат мерки да се осигури същата информация и на потенциалните крайни ползватели, които не виждат изложен продукта и следователно нямат възможност да видят етикета. За да бъде ефективна и успешна употребата на етикета, той следва да бъде лесно разпознаваем за крайните ползватели, опростен и кратък. За тази цел съществуващото оформление на етикета следва да се запази като основно средство за информиране на крайните ползватели относно енергийната ефективност на продуктите. Консумацията на енергия и другите показатели в информацията за продуктите следва да се измерват в съответствие с хармонизираните стандарти и методи.
(9)
Както беше изтъкнато в направената от Комисията оценка на въздействието, придружаваща предложението за настоящата директива, схемата за обозначаване на енергийната ефективност се използва като модел в различни страни по света.
(10)
Държавите-членки следва редовно да наблюдават спазването на настоящата директива и да включат необходимата информация в доклада, който са задължени да предоставят на Комисията съгласно настоящата директива на всеки четири години, като се обърне особено внимание на задълженията на доставчиците и търговците.
(11)
В Регламент (ЕО) № 765/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 9 юли 2008 г. за определяне на изискванията за акредитация и надзор на пазара във връзка с предлагането на пазара на продукти (6) се съдържат общи разпоредби относно надзора на пазара във връзка с предлагането на продукти на пазара. За да се постигнат целите ѝ, в настоящата директива се установяват по-подробни разпоредби в това отношение. Въпросните разпоредби са в съответствие с Регламент (ЕО) № 765/2008.
(12)
Една напълно доброволна схема ще доведе до положение, в което само някои продукти ще носят етикети или ще имат стандартна продуктова информация, с риск това да доведе до объркване или дори до погрешна информация на някои крайни ползватели. Настоящата схема следва да осигури за всички съответни продукти посочването на консумацията на енергия и на други основни ресурси чрез поставяне на етикет и стандартен продуктов фиш.
(13)
Продуктите, свързани с енергопотреблението, при употреба оказват пряко или непряко въздействие върху консумацията на множество разнообразни форми на енергия, като електричеството и газта са най-важните сред тях. Затова настоящата директива следва да обхваща всички продукти, свързани с енергопотреблението, които оказват пряко или непряко въздействие върху консумацията на енергия, независимо от формата на енергията, по време на употреба.
(14)
Продуктите, свързани с енергопотреблението, които оказват голямо пряко или непряко въздействие върху консумацията на енергия или съответно на други основни ресурси и които дават адекватна възможност за повишаване на ефективността следва да бъдат обхванати от делегиран акт, когато предоставянето на информация с помощта на етикети може да стимулира крайните ползватели да купуват по-ефективни продукти.
(15)
За да се постигнат целите на Съюза, свързани с изменението на климата и енергийната сигурност, и предвид очакването, че общата консумация на енергия от продукти ще продължи да нараства в дългосрочен план, делегираните актове съгласно настоящата директива могат, където е необходимо, също така да подчертаят на етикета високата обща консумация на енергия на продукта.
(16)
Редица държави-членки са въвели политика на обществени поръчки, която изисква възлагащите органи да купуват енергоефективни продукти. Редица държави-членки са въвели стимули за енергоефективни продукти. Критериите за приемливост на продуктите от гледна точка на обществените поръчки може да се различават съществено в отделните държави-членки. Посочването на класа на енергийната ефективност за определени продукти, уредени в делегираните актове съгласно настоящата директива, може да намали фрагментацията на обществените поръчки и мерките за стимулиране и да улесни навлизането на енергоефективни продукти.
(17)
Стимулите, които държавите-членки могат да предвидят за насърчаването на употребата на енергоефективни продукти, може да представляват държавна помощ. Настоящата директива не засяга резултатите от евентуални бъдещи процедури за държавна помощ, които могат да бъдат открити съгласно членове 107 и 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) по отношение на тези стимули и не следва да обхваща въпроси, свързани с данъчното облагане и фискални въпроси. Държавите-членки сами определят вида на такива стимули.
(18)
Насърчаването на употребата на енергоефективни продукти чрез етикетиране, обществени поръчки и стимули не следва да влошава цялостните екологични показатели и функционирането на тези продукти.
(19)
На Комисията следва да бъдат предоставени правомощия да приеме делегирани актове в съответствие с член 290 ДФЕС по отношение на посочването върху етикети и в стандартна информация за продуктите на консумацията на енергия и на други основни ресурси от продукти, свързани с енергопотреблението, при употребата им. От особена важност е Комисията да проведе подходящи консултации по време на подготвителната си работа, включително на експертно равнище.
(20)
Комисията следва редовно да представя на Европейския парламент и на Съвета обобщение, което да обхваща ЕС и всяка държава-членка поотделно, на докладите относно дейностите по осигуряване изпълнението и равнището на съответствие, представени от държавите-членки съгласно настоящата директива.
(21)
Комисията следва да отговаря за адаптирането на класификациите на етикетирането, за да осигури предвидимост за промишлеността и разбираемост за потребителите.
(22)
В различна степен в зависимост от съответния продукт технологичното развитие и възможностите за значителна допълнителна икономия на енергия могат да наложат допълнителна продуктова диференциация, както и преглед на класификацията, като този преглед следва да включва по-специално възможността за изменение. Този преглед следва да се извърши възможно най-бързо по отношение на продукти, които поради големите си иновативни характеристики могат да допринесат значително за енергийната ефективност.
(23)
Когато Комисията прави преглед на напредъка и изготвя доклади относно изпълнението на плана за действие за устойчиво потребление и производство и за устойчива промишлена политика през 2012 г., тя по-специално ще анализира необходимостта от по-нататъшни действия за подобряване на енергийните и екологичните показатели на продуктите, включително inter alia на възможността да се предостави на потребителите информация относно въглеродния отпечатък на продуктите или въздействието на продуктите върху околната среда в рамките на жизнения им цикъл.
(24)
Задължението за транспониране на настоящата директива в националното право следва да бъде ограничено до разпоредбите, които представляват изменение по същество в сравнение с Директива 92/75/ЕИО. Задължението за транспониране на разпоредбите, които не са изменени, произтича от Директива 92/75/ЕИО.
(25)
Когато държавите-членки изпълняват разпоредбите на настоящата директива, те следва да се стремят да се въздържат от приемането на мерки, които могат да наложат ненужни бюрократични и усложнени задължения на засегнатите участници на пазара, по-специално на малките и средните предприятия.
(26)
Настоящата директива не следва да засяга задълженията на държавите-членки по отношение на сроковете за транспониране в националното право и за прилагане на Директива 92/75/ЕИО.
(27)
В съответствие с точка 34 от Междуинституционалното споразумение за по-добро законотворчество (7) държавите-членки се насърчават да съставят, за себе си и в интерес на Общността, свои собствени таблици, които да показват, доколкото е възможно, съответствието между настоящата директива и мерките за транспониране, и да ги оповестят,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Приложно поле
1. Настоящата директива установява рамка за хармонизирането на националните мерки по отношение на информацията за крайните ползватели, особено посредством етикети и стандартна информация за продуктите, по отношение на консумацията на енергия и когато е приложимо, на други основни ресурси при употреба, както и допълнителна информация, касаеща продукти, свързани с енергопотреблението, като по този начин позволява на крайните ползватели да избират по-ефективни продукти.
2. Настоящата директива се прилага за продукти, свързани с енергопотреблението, които при употреба оказват значително пряко или непряко въздействие върху консумацията на енергия и когато е приложимо, на други основни ресурси.
3. Настоящата директива не се прилага за:
а)
продукти втора употреба;
б)
никакви превозни средства за пътници или товари;
в)
фирмената табелка с техническите данни или съответния ѝ еквивалент, поставени на продуктите с цел безопасност.
Член 2
Определения
За целите на настоящата директива:
а)
„продукт, свързан с енергопотреблението“ или „продукт“ е всяка стока, която при употреба оказва влияние върху консумацията на енергия и която се предлага на пазара и/или се пуска в експлоатация в Съюза, включително части, които са предназначени за вграждане в продукти, свързани с енергопотреблението и обхванати от настоящата директива, които се предлагат на пазара и/или се пускат в експлоатация за крайните ползватели като отделни части и чиито екологични показатели могат да бъдат оценени независимо;
б)
„фиш“ означава стандартна таблица с информация за даден продукт;
в)
„други основни ресурси“ означава вода, химикали или други вещества, използвани от даден продукт при нормална употреба;
г)
„допълнителна информация“ означава друга информация относно показателите и характеристиките на даден продукт, която е свързана със или е полезна за преценяване на консумацията на енергия или на други основни ресурси въз основа на измерими данни;
д)
„пряко въздействие“ означава въздействието на продукти, които реално консумират енергия при употреба;
е)
„непряко въздействие“ означава въздействието на продукти, които не консумират енергия, но при употреба допринасят за икономиите на енергия;
ж)
„търговец“ означава търговец на дребно или друго лице, което продава, наема, предлага на лизинг или излага продукти на крайни ползватели;
з)
„доставчик“ означава производител или негов упълномощен представител в Съюза или вносител, който пуска на пазара или в експлоатация продукти на пазара на Съюза. При отсъствие на такова лице за доставчик се смята всяко физическо или юридическо лице, което пуска на пазара или в експлоатация продуктите, обхванати от настоящата директива;
и)
„пускане на пазара“ означава първото доставяне на продукт на пазара на Съюза с цел да бъде разпространен или използван в рамките на Съюза срещу възнаграждение или безплатно, независимо от техниката на продаване;
й)
„пускане в експлоатация“ означава първото използване по предназначение на продукт в Съюза;
к)
„неразрешена употреба на етикет“ означава използването на етикет не от органи на държавите-членки или от институции на ЕС по-начин, който не е предвиден в настоящата директива или в делегиран акт.
Член 3
Отговорности на държавите-членки
1. Държавите-членки гарантират, че:
а)
всички доставчици и търговци, установени на тяхната територия, изпълняват задълженията, предвидени в членове 5 и 6;
б)
по отношение на обхванатите от настоящата директива продукти се забранява поставянето на други етикети, маркировки, символи или надписи, които не съответстват на изискванията на настоящата директива и на съответните делегирани актове, ако поставянето им може да подведе или обърка крайните ползватели относно консумацията на енергия или съответно на други основни ресурси при употреба;
в)
въвеждането на система от етикети и фишове за консумираната или спестена енергия се съпътства от образователна и информационна кампания с цел да се насърчават енергийната ефективност и по-отговорното ползване на енергията от крайните ползватели;
г)
вземат се подходящи мерки, за да бъдат насърчени съответните национални или регионални органи, които отговарят за изпълнението на настоящата директива, да си сътрудничат и да си предоставят взаимно информация, както и да предоставят такава на Комисията с цел подпомагане на прилагането на настоящата директива. Административното сътрудничество и обменът на информация използват максимално предимствата на електронните средства за комуникация, те са ефективни спрямо разходите и могат да получават помощ чрез подходящи програми на ЕС. При необходимост това сътрудничество осигурява сигурността и поверителността на обработването и опазването на чувствителната информация, получена при тази процедура. Комисията взема подходящи мерки, за да насърчава и подпомага сътрудничеството между държавите-членки, посочено в настоящата буква.
2. Когато дадена държава-членка установи, че определен продукт не отговаря на всички съответни изисквания по отношение на етикета и фиша, предвидени в настоящата директива и в делегираните ѝ актове, доставчикът е длъжен да осигури съответствието на продукта с тези изисквания при ефективни и пропорционални условия, наложени от държавата-членка.
Когато има достатъчно сведения, че даден продукт може да не отговаря на изискванията, съответната държава-членка взема всички необходими предпазни мерки и мерки, насочени към възстановяване на съответствието в точно определен срок, като се вземат предвид причинените вреди.
Когато продуктът продължава да не отговаря на изискванията, съответната държава-членка взема решение за ограничаване или забрана на предлагането на пазара и/или пускането в експлоатация на въпросния продукт или за осигуряване на изтеглянето му от пазара. В случаите на изтегляне на продукта от пазара или на забрана за пускането му на пазара Комисията и другите държави-членки се информират незабавно.
3. На всеки четири години държавите-членки представят на Комисията доклад, в който предоставят и информация относно своите действия по осигуряване на изпълнението и постигнатото на териториите им равнище на съответствие.
Комисията може да определи подробни изисквания под формата на насоки относно общото съдържание на тези доклади.
4. Комисията редовно предоставя за сведение на Европейския парламент и на Съвета обобщена информация относно тези доклади.
Член 4
Изисквания за информацията
Държавите-членки гарантират, че:
а)
информацията за консумираната електроенергия, други форми на енергия и когато е приложимо, други основни ресурси при употреба, и допълнителната информация се предлагат, в съответствие с делегираните актове съгласно настоящата директива, на вниманието на крайните ползватели посредством фиш и етикет за продуктите, предложени за продажба, отдаване под наем, лизинг или изложени за крайния ползвател пряко или непряко с помощта на всякакви средства за дистанционна продажба, включително интернет;
б)
информацията, посочена в буква а), се предоставя за продукти за вграждане или монтиране само когато се изисква от приложимия делегиран акт;
в)
всяка реклама на конкретен модел продукти, свързани с енергопотреблението, които са обхванати от делегиран акт съгласно настоящата директива, включва информация относно енергийния клас на продукта, когато се предоставя информация за енергопотреблението или цената;
г)
всички рекламни материали с техническа информация относно продукти, свързани с енергопотреблението, в които се описват конкретни технически показатели на продукта, а именно технически ръководства и брошури на производителя, било от отпечатани или онлайн, предоставят на крайните ползватели необходимата информация относно консумацията на енергия или включват информация относно енергийния клас на продукта.
Член 5
Отговорности на доставчиците
Държавите-членки гарантират, че:
а)
доставчиците, които предлагат на пазара или въвеждат в експлоатация продукти, попадащи в обхвата на даден делегиран акт, поставят етикети и фишове в съответствие с настоящата директива и делегирания акт;
б)
доставчиците изготвят техническа документация, която е достатъчна, за да даде възможност да се оцени точността на предоставената на етикета и във фиша информация. Тази техническа документация включва:
i)
общо описание на продукта;
ii)
когато е от значение, резултати от проведени проектни изчисления;
iii)
протоколи от изпитвания, ако са проведени, включително изпитвания, проведени от съответните нотифицирани организации, посочени в друго законодателство на Съюза;
iv)
когато стойностите са използвани за сходни модели - данни, с помощта на които тези модели могат да бъдат идентифицирани.
За целта доставчиците могат да използват документация, изготвена според изискванията, установени в съответното законодателство на Съюза;
в)
доставчиците съхраняват наличната техническа документация за проверка в срок от пет години, считано от датата на производство на последния съответен продукт.
При поискване, в срок от 10 работни дни от получаване на искането от компетентния орган на държавата-членки или от Комисията, доставчиците осигуряват на органите за пазарен надзор на съответната държава-членка и на Комисията електронен вариант на техническата документация;
г)
доставчиците предоставят безплатно на търговците необходимите етикети във връзка с етикетирането и информацията за продукта.
Без да се засяга изборът на доставчиците на система за доставка на етикети, доставчиците своевременно доставят етикети при поискване от търговците;
д)
освен етикети доставчиците предоставят и фиш за продукта;
е)
доставчиците включват фиш за продукта във всички брошури за продукта. Ако доставчикът не предлага брошури за продукта, той предоставя фишовете заедно с другата литература, която се предоставя за продукта;
ж)
доставчиците носят отговорност за точността на доставяните от тях етикети и фишове;
з)
счита се, че доставчиците са дали съгласието си за публикуването на информацията, предоставена на етикета или във фиша.
Член 6
Отговорности на търговците
Държавите-членки гарантират, че:
а)
търговците поставят правилно етикетите, така че да се виждат добре и да са четливи, и включват фиша в брошурата за продукта или в другата литература, която придружава продуктите при продажбата им на крайни ползватели;
б)
когато се излага за продажба даден продукт, обхванат от делегиран акт, търговците прилагат подходящ етикет на добре видимо място, както е посочено в съответния делегиран акт, и във вариант на подходящия език.
Член 7
Дистанционна продажба и други форми на продажба
Когато продуктите се предлагат за продажба, отдаване под наем или лизинг, чрез поръчка по пощата, по каталог, чрез интернет, чрез телемаркетинг или по всякакъв друг начин, който предполага, че потенциалните крайни ползватели не могат да видят предлагания продукт, в делегираните актове се предвижда разпоредба, която да гарантира, че на потенциалните крайни ползватели се предоставя информацията, съдържаща се върху етикета на продукта и във фиша, преди да закупят продукта. Делегираните актове, където е необходимо, определят по какъв начин етикетът, фишът или посочената върху етикета или във фиша информация се показва или предоставя на потенциалния краен ползвател.
Член 8
Свободно движение
1. Държавите-членки не забраняват, ограничават или възпрепятстват предлагането на пазара или въвеждането в експлоатация на своите територии на продукти, които попадат в обхвата и отговарят на изискванията на настоящата директива и на приложимия делегиран акт.
2. Освен ако имат доказателства за обратното, държавите-членки приемат, че етикетите и фишовете отговарят на разпоредбите на настоящата директива и делегираните актове. Държавите-членки изискват от доставчиците да представят доказателства по смисъла на член 5 относно точността на информацията, представена на етикетите или във фишовете, когато имат причина да смятат, че тази информация е неточна.
Член 9
Обществени поръчки и стимули
1. Когато даден продукт е обхванат от делегиран акт, възлагащите органи, сключващи договори за обществени поръчки за строителство, доставки или услуги, както е посочено в Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги (8), които не са изключени по силата на членове 12-18 от посочената директива, се стремят да възлагат поръчки само за такива продукти, които изпълняват критериите за най-високи показатели и са от най-високия клас енергийна ефективност. Държавите-членки могат също да изискат от възлагащите органи да възлагат поръчки само за такива продукти, които изпълняват тези критерии. Държавите-членки могат да обвържат прилагането на тези критерии с изисквания за икономическа ефективност, икономическа приложимост и техническа пригодност, както и достатъчна степен на конкуренция.
2. Параграф 1 се прилага за поръчки, чиято стойност е равна на или е по-висока от долните граници, определени в член 7 от Директива 2004/18/ЕО.
3. Когато държавите-членки предоставят стимули за продукт, обхванат от делегиран акт, те целят най-високите показатели, включително най-високият клас енергийна ефективност, установен в приложимия делегиран акт. Данъчното облагане и фискалните мерки не представляват стимули за целите на настоящата директива.
4. Когато държавите-членки предоставят стимули за продукти, както за крайните ползватели, използващи високоефективни продукти, така и за промишлените сектори, които рекламират и произвеждат такива продукти, те изразяват стойностите на показателите в класове, както е определено в приложимия делегиран акт, освен когато налагат по-високи нива на показателите спрямо границата за най-висок клас енергийна ефективност в делегирания акт. Държавите-членки могат да налагат по-високи нива на показателите спрямо границата за най-висок клас енергийна ефективност в делегирания акт.
Член 10
Делегирани актове
1. Комисията установява подробните изисквания относно етикетите и фишовете в делегирани актове в съответствие с членове 11, 12 и 13 по отношение на всеки вид продукт съгласно настоящия член.
Когато даден продукт отговаря на критериите, изброени в параграф 2, той попада в обхвата на делегиран акт в съответствие с параграф 4.
Разпоредбите в делегираните актове по отношение на информацията за консумацията на енергия и за други основни ресурси при употреба, посочвана върху етикета и във фиша, дават възможност на крайните ползватели да направят по-добре информиран избор и позволяват на органите за пазарен надзор да проверяват дали продуктите съответстват на представената информация.
Когато делегиран акт съдържа разпоредби по отношение както на енергийната ефективност на даден продукт, така и на консумацията му на основни ресурси, оформлението и съдържанието на етикета подчертават енергийната ефективност на продукта.
2. Критериите, посочени в параграф 1, са следните:
а)
съгласно най-новите налични данни и предвид предлаганите на пазара на Съюза количества продуктите имат значителен потенциал за икономия на енергия и когато това е приложимо, на други основни ресурси;
б)
продуктите с равностойна функционалност, налични на пазара, имат големи различия в съответните стойности на показателите;
в)
Комисията отчита съответното законодателство на Съюза и актовете на саморегулиране, като доброволни споразумения, които се очаква да доведат по-бързо или с по-малки разходи до постигане на целите на политиката в сравнение със задължителните изисквания.
3. Когато изготвя проект на делегиран акт, Комисията:
а)
отчита екологичните параметри, определени в приложение I, част 1 от Директива 2009/125/ЕО, които са идентифицирани като значими в съответната мярка за изпълнение, приета съгласно Директива 2009/125/ЕО, и които са от значение за крайния ползвател при употребата на продукта;
б)
оценява въздействието на акта върху околната среда, крайните ползватели и производителите, включително върху малките и средните предприятия (МСП), по отношение на конкурентоспособността, включително на пазарите извън Съюза, и по отношение на иновациите, достъпа до пазари и разходите и ползите;
в)
извършва подходящи консултации със заинтересованите лица;
г)
определя датата или датите за изпълнение, както и въвежданите на етапи или преходни мерки или периоди, като отчита по-специално възможното влияние върху МСП или върху някои специфични групи продукти, произвеждани главно от МСП.
4. В делегираните актове се посочват по-специално:
а)
точното определение на вида продукти, който да бъде включен;
б)
стандартите или методите на измерване, които да се използват за получаване на информацията, посочена в член 1, параграф 1;
в)
елементите на техническата документация, изисквана съгласно член 5;
г)
оформлението и съдържанието на етикета, посочен в член 4, който има, доколкото е възможно, еднакво оформление при всички групи продукти и във всички случаи, се виждат ясно и са четливи. В обозначението на етикета се запазва като основа класификацията от „A“ до „G“; степените на класификация отговарят на значителна икономия на енергия и разходи от гледна точка на крайния ползвател.
Могат да се добавят три допълнителни класа, ако технологичният напредък го налага. Тези допълнителни класове ще бъдат „А+“, „А++“ и „А+++“ за класа с най-висока ефективност. По принцип общият брой класове ще бъде ограничен до седем, освен ако има още класове, които да са запълнени.
Цветовата схема включва не повече от седем различни класа от тъмнозелено до червено. Цветовият код само за класа с най-висока ефективност е винаги тъмнозелено. Ако има повече от седем класа, може да се дублира само червеният цвят.
Прави се преглед на класификацията, по-специално когато значителна част от продуктите на вътрешния пазар достигнат най-високите класове енергийна ефективност и когато може да бъде постигната допълнителна икономия чрез по-нататъшна диференциация на продуктите.
Подробни критерии за евентуална нова класификация на продуктите ще се определят, където е подходящо, според конкретния случай в съответния делегиран акт;
д)
мястото върху изложения продукт, където да се постави етикетът, и начинът, по който етикетът и/или информацията да бъдат осигурени при предлагане за продажба съгласно член 7. Където е подходящо, делегираните актове може да предвиждат етикетът да се закрепя към продукта или да се отпечатва върху опаковката или да съдържат подробни изисквания за отпечатването на етикетите в каталозите, за етикетирането при дистанционните продажби и при продажбите по интернет;
е)
съдържанието и където е подходящо, формата и други елементи от фиша или друга информация, посочена в член 4 и член 5, буква в). Информацията на етикета се съдържа и във фиша;
ж)
специфичното съдържание на етикета за реклама, включващо съответно енергийния клас и стойностите на друг подобен показател или други подобни показатели на продукта в четлива и добре видима форма;
з)
срокът на класификацията за целите на етикетирането, където е подходящо, в съответствие с буква г);
и)
нивото на точност на данните върху етикетите и във фишовете;
й)
датата за оценката и за евентуалното преразглеждане на делегирания акт, като се отчита темпът на техническия напредък.
Член 11
Упражняване на делегирането
1. Правомощията да приема делегираните актове, посочени в член 10, се предоставят на Комисията за срок от пет години, считано от 19 юни 2010 г. Комисията изготвя доклад относно делегираните правомощия не по-късно от шест месеца преди края на петгодишния срок. Делегирането на правомощията се подновява автоматично за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не го оттеглят в съответствие с член 12.
2. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира едновременно Европейския парламент и Съвета за него.
3. Правомощията да приема делегирани актове се предоставят на Комисията при условията, предвидени в членове 12 и 13.
Член 12
Оттегляне на делегирането
1. Делегирането на правомощията, посочено в член 10, може да бъде оттеглено от Европейския парламент или от Съвета.
2. Институцията, започнала вътрешна процедура за вземане на решение дали да оттегли делегирането на правомощията, полага усилия да информира другата институция и Комисията в разумен срок преди да вземе окончателно решение, като посочва делегираните правомощия, които могат да бъдат оттеглени, както и евентуалните причини за оттеглянето.
3. С решението за оттегляне се прекратява делегирането на правомощията, посочени в същото решение. То поражда действие незабавно или на посочена в него по-късна дата. Решението за оттегляне не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила. То се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 13
Възражения срещу делегирани актове
1. Европейският парламент или Съветът могат да възразят срещу делегирания акт в срок от два месеца от датата на нотификацията.
По инициатива на Европейския парламент или на Съвета този срок се удължава с два месеца.
2. Ако към момента на изтичането на посочения срок нито Европейският парламент, нито Съветът не е възразил срещу делегирания акт, той се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и влиза в сила на посочената в него дата.
Делегираният акт може да се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и да влезе в сила преди изтичането на посочения срок, ако и Европейският парламент, и Съветът са информирали Комисията за намерението си да не правят възражения.
3. Ако Европейският парламент или Съветът възразят срещу делегиран акт, той не влиза в сила. Институцията, която възразява срещу делегирания акт, посочва причините за това.
Член 14
Оценка
Не по-късно от 31 декември 2014 г. Комисията извършва преглед на ефективността на настоящата директива и на делегираните ѝ актове и представя доклад на Европейския парламент и на Съвета.
В този доклад Комисията също прави оценка на:
а)
приноса на член 4, буква в) по отношение на целта на настоящата директива;
б)
ефективността на член 9, параграф 1;
в)
необходимостта от изменение на член 10, параграф 4, буква г) предвид техническото развитие и разбирането от потребителите на оформлението на етикета.
Член 15
Санкции
Държавите-членки установяват правилата относно санкциите, които се прилагат при нарушение на националните разпоредби, приети съгласно настоящата директива и делегираните ѝ актове, включително при неразрешена употреба на етикета, и вземат всички необходими мерки, за да гарантират изпълнението им. Предвидените санкции са ефективни, пропорционални и възпиращи. Държавите-членки нотифицират тези разпоредби на Комисията до 20 юни 2011 г. и нотифицират незабавно на Комисията всички последващи изменения на тези разпоредби.
Член 16
Транспониране
1. Държавите-членки въвеждат в сила най-късно до 20 юни 2011 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, които са необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби.
Те прилагат тези разпоредби от 20 юли 2011 г.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Те включват също така декларация, че позоваванията в съществуващите законови, подзаконови и административни разпоредби на Директива 92/75/ЕИО се считат за позовавания на настоящата директива. Условията и редът на позоваване и текстът на декларацията се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното право, които те приемат в областта, обхваната от настоящата директива.
Член 17
Отмяна
Директива 92/75/ЕИО, изменена с регламента, посочен в приложение I, част А, се отменя считано от 21 юли 2011 г., без да се засягат задълженията на държавите-членки относно сроковете за транспониране в националното право и за прилагане на същата директива, които са посочени в приложение I, част Б.
Позоваванията на Директива 92/75/ЕИО се считат за позовавания на настоящата директива и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение II.
Член 18
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила в деня след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 5, букви г), ж) и з) се прилагат от 31 юли 2011 г.
Член 19
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 19 май 2010 година.
DIRECTIVE 2010/30/UE DU PARLEMENT EUROPÉEN ET DU CONSEIL
du 19 mai 2010
concernant l’indication, par voie d’étiquetage et d’informations uniformes relatives aux produits, de la consommation en énergie et en autres ressources des produits liés à l’énergie
(refonte)
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
LE PARLEMENT EUROPÉEN ET LE CONSEIL DE L’UNION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne, et notamment son article 194, paragraphe 2,
vu la proposition de la Commission européenne,
vu l’avis du Comité économique et social européen (1),
après consultation du Comité des régions,
statuant conformément à la procédure législative ordinaire (2),
considérant ce qui suit:
(1)
La directive 92/75/CEE du Conseil du 22 septembre 1992 concernant l’indication de la consommation des appareils domestiques en énergie et en autres ressources par voie d’étiquetage et d’informations uniformes relatives aux produits (3) a été modifiée de façon substantielle (4). Étant donné que de nouvelles modifications s’imposent, il convient, dans un souci de clarté, de procéder à la refonte de ladite directive.
(2)
Le champ d’application de la directive 92/75/CEE se limite aux appareils domestiques. La communication de la Commission du 16 juillet 2008 sur le plan d’action pour une consommation et une production durables et pour une politique industrielle durable a démontré que l’extension du champ d’application de la directive 92/75/CEE aux produits liés à l’énergie ayant une incidence significative directe ou indirecte sur la consommation d’énergie pendant leur utilisation pourrait renforcer les synergies potentielles entre les mesures législatives existantes, et notamment avec la directive 2009/125/CE du Parlement européen et du Conseil du 21 octobre 2009 établissant un cadre pour la fixation d’exigences en matière d’écoconception applicables aux produits liés à l’énergie (5). La présente directive ne devrait pas porter atteinte à l’application de la directive 2009/125/CE. Elle fait partie, avec la directive précitée et d’autres instruments de l’Union, d’un cadre juridique plus large et, dans le cadre d’une approche globale, entraîne des économies d’énergie supplémentaires, ainsi que des effets bénéfiques pour l’environnement.
(3)
Les conclusions de la présidence du Conseil européen des 8 et 9 mars 2007 soulignent qu’il est nécessaire d’accroître l’efficacité énergétique dans l’Union afin d’atteindre l’objectif visant à économiser 20 % de la consommation énergétique de l’Union d’ici à 2020, fixent des objectifs pour le développement des énergies renouvelables dans l’ensemble de l’Union et la réduction des émissions de gaz à effet de serre, et appellent à une mise en œuvre rapide et complète des mesures clés mises en avant dans la communication de la Commission du 19 octobre 2006 intitulée «Plan d’action pour l’efficacité énergétique: Réaliser le potentiel». Ce plan d’action met en lumière les possibilités d’économies d’énergie considérables dans le secteur des produits.
(4)
L’amélioration de l’efficacité des produits liés à l’énergie par le choix informé des consommateurs bénéficie à l’économie de l’Union dans son ensemble.
(5)
La fourniture d’une information exacte, pertinente et comparable sur la consommation énergétique spécifique des produits liés à l’énergie devrait orienter le choix de l’utilisateur final au profit des produits consommant, directement ou indirectement, moins d’énergie et d’autres ressources essentielles pendant l’utilisation. Les fabricants seront, par conséquent, amenés à prendre des mesures en vue de réduire la consommation en énergie et en autres ressources essentielles des produits qu’ils fabriquent. Afin de contribuer à atteindre l’objectif de l’Union de 20 % en matière d’efficacité énergétique, cette information devrait encourager également, de manière indirecte, l’utilisation rationnelle de ces produits. En l’absence de cette information, l’action des forces du marché ne permettra pas à elle seule de promouvoir, pour ces produits, l’utilisation rationnelle de l’énergie et d’autres ressources essentielles.
(6)
Il convient de rappeler qu’il existe des législations de l’Union et nationales qui confèrent certains droits aux consommateurs en ce qui concerne les produits achetés, y compris le dédommagement ou l’échange du produit.
(7)
La Commission devrait établir une liste prioritaire de produits liés à l’énergie qui pourraient être régis par un acte délégué adopté en vertu de la présente directive. Cette liste pourrait être incluse dans le plan de travail visé dans la directive 2009/125/CE.
(8)
L’information joue un rôle capital dans le fonctionnement des forces du marché et, à cet effet, il est nécessaire d’introduire une étiquette uniforme pour tous les produits d’un même type, de fournir aux acheteurs potentiels des informations complémentaires normalisées relatives au coût en énergie et à la consommation de ces produits en autres ressources essentielles et de prendre des mesures afin que ces informations soient données également aux utilisateurs finals potentiels qui ne voient pas le produit exposé et n’ont donc pas la possibilité de voir l’étiquette. Par souci d’efficacité, l’étiquette devrait être facilement reconnaissable pour les utilisateurs finals, simple et concise. À cette fin, il convient de conserver la présentation actuelle de l’étiquette comme base de l’information fournie à l’utilisateur final sur l’efficacité énergétique des produits. La consommation d’énergie et les autres données concernant les produits devraient être mesurées selon des normes et des méthodes harmonisées.
(9)
Comme l’indique l’analyse d’impact de la Commission accompagnant sa proposition de directive, le système d’étiquetage énergétique a été repris comme modèle dans différents pays du monde.
(10)
Les États membres devraient contrôler régulièrement le respect de la présente directive et inclure les informations pertinentes dans le rapport qu’en vertu de la présente directive, ils doivent remettre tous les quatre ans à la Commission, en accordant une attention particulière aux responsabilités des fournisseurs et des distributeurs.
(11)
Le règlement (CE) no 765/2008 du Parlement européen et du Conseil du 9 juillet 2008 fixant les prescriptions relatives à l’accréditation et à la surveillance du marché pour la commercialisation des produits (6) contient des dispositions générales relatives à la surveillance du marché pour la commercialisation des produits. Aux fins des objectifs de la présente directive, celle-ci prévoit des dispositions plus détaillées à cet égard. Ces dispositions sont compatibles avec le règlement (CE) no 765/2008.
(12)
Un système purement facultatif aurait pour conséquence que seuls quelques produits seraient étiquetés ou dotés d’informations uniformes relatives au produit, au risque de créer la confusion chez certains utilisateurs finals, voire d’entraîner une mauvaise information de ceux-ci. Le présent système devrait, par conséquent, assurer l’information sur la consommation d’énergie et d’autres ressources essentielles par voie d’étiquetage et au moyen de fiches d’information uniformes pour tous les produits concernés.
(13)
Les produits liés à l’énergie ont, pendant leur utilisation, une incidence directe ou indirecte sur la consommation d’énergie sous une grande variété de formes, dont les plus importantes sont l’électricité et le gaz. La présente directive devrait, dès lors, couvrir les produits liés à l’énergie qui ont, pendant leur utilisation, une incidence directe ou indirecte sur la consommation de toute forme d’énergie.
(14)
Les produits liés à l’énergie qui ont une incidence directe ou indirecte sur la consommation d’énergie ou, le cas échéant, de ressources essentielles pendant leur utilisation et qui offrent des possibilités suffisantes d’amélioration du rendement énergétique devraient être régis par un acte délégué, lorsque la fourniture d’informations par voie d’étiquetage peut inciter les utilisateurs finals à acheter des produits plus performants.
(15)
Pour atteindre les objectifs de l’Union en matière de changement climatique et de sécurité énergétique, et compte tenu du fait que le volume total d’énergie consommé par les produits devrait continuer à augmenter à long terme, les actes délégués adoptés en vertu de la présente directive pourraient également prévoir, le cas échéant, la mise en évidence sur l’étiquette de la consommation énergétique totale élevée du produit.
(16)
Dans un certain nombre d’États membres, des règles relatives à la passation des marchés publics imposent aux pouvoirs adjudicateurs de conclure des marchés pour la fourniture de produits économes en énergie. Un certain nombre d’États membres ont également mis en place des mesures d’incitation pour ce type de produit. Les critères d’admissibilité des produits à un marché public ou au bénéfice d’une mesure d’incitation peuvent fortement varier d’un État membre à l’autre. La référence aux classes de performances en tant que niveaux pour certains produits, conformément aux actes délégués adoptés en vertu de la directive, pourrait réduire la fragmentation des marchés publics et des mesures d’incitation et favoriser l’utilisation de produits économes en énergie.
(17)
Les mesures d’incitation éventuellement mises en place par des États membres pour promouvoir les produits économes en énergie pourraient constituer une aide d’État. La présente directive ne préjuge pas de l’issue d’éventuelles procédures relatives aux aides d’État qui pourraient être intentées à l’égard de ces mesures d’incitation en vertu des articles 107 et 108 du traité sur le fonctionnement de l’Union européenne et elle ne devrait pas couvrir les impôts et les questions fiscales. Les États membres sont libres de décider de la nature de ces mesures d’incitation.
(18)
La promotion de produits économes en énergie par voie d’étiquetage, de marchés publics ou de mesures d’incitation ne devrait pas nuire aux performances globales en matière d’environnement ni au fonctionnement de tels produits.
(19)
Il convient d’habiliter la Commission à adopter des actes délégués conformément à l’article 290 du traité sur le fonctionnement de l’Union européenne en ce qui concerne l’étiquetage et les informations uniformes relatives à la consommation en énergie et en autres ressources essentielles des produits liés à l’énergie pendant leur utilisation. Il est particulièrement important que la Commission procède aux consultations appropriées tout au long de son travail préparatoire, y compris au niveau des experts.
(20)
La Commission devrait soumettre régulièrement au Parlement européen et au Conseil une synthèse, couvrant l’Union et chaque État membre séparément, des rapports présentés par les États membres en vertu de la présente directive sur les activités de contrôle de la mise en œuvre et sur le niveau de conformité.
(21)
La Commission devrait être chargée de l’adaptation des classements figurant sur l’étiquette en vue de permettre aux entreprises de prévoir leur production et aux consommateurs de s’y retrouver.
(22)
Dans une mesure qui varie selon le produit concerné, les progrès technologiques et le potentiel d’économies d’énergie supplémentaires significatives pourraient rendre nécessaire une plus grande différenciation des produits et justifier un réexamen des classements. Ce réexamen devrait porter notamment sur la possibilité d’un changement d’échelle. Il devrait être réalisé le plus rapidement possible dans le cas de produits qui, en raison de leurs caractéristiques très innovantes, peuvent contribuer de manière significative à l’efficacité énergétique.
(23)
Lorsqu’elle analysera en 2012 les progrès réalisés et fera rapport sur la mise en œuvre du plan d’action pour une consommation et une production durables et pour une politique industrielle durable, la Commission examinera en particulier si de nouvelles mesures pour améliorer la performance énergétique et environnementale des produits sont nécessaires, y compris, entre autres, la possibilité de fournir aux consommateurs des informations sur l’empreinte carbonique des produits ou sur leur impact environnemental tout au long de leur cycle de vie.
(24)
L’obligation de transposer la présente directive en droit national devrait être limitée aux dispositions qui constituent une modification de fond par rapport à la directive 92/75/CEE. L’obligation de transposer les dispositions inchangées résulte de la directive 92/75/CEE.
(25)
Lorsqu’ils mettent en œuvre les dispositions de la présente directive, les États membres devraient s’efforcer de s’abstenir d’adopter des mesures qui pourraient entraîner des obligations administratives inutilement lourdes pour les acteurs du marché concernés, en particulier les petites et moyennes entreprises.
(26)
La présente directive ne devrait pas porter atteinte aux obligations des États membres concernant les délais de transposition en droit national et d’application de la directive 92/75/CEE.
(27)
Conformément au point 34 de l’accord interinstitutionnel «Mieux légiférer» (7), les États membres sont encouragés à établir, pour eux-mêmes et dans l’intérêt de l’Union, leurs propres tableaux, qui illustrent, dans la mesure du possible, la concordance entre la présente directive et les mesures de transposition, et à les rendre publics,
ONT ADOPTÉ LA PRÉSENTE DIRECTIVE:
Article premier
Champ d’application
1. La présente directive établit un cadre pour l’harmonisation des mesures nationales concernant l’information des utilisateurs finals, notamment par voie d’étiquetage et d’informations uniformes relatives aux produits, sur la consommation d’énergie et, le cas échéant, d’autres ressources essentielles pendant l’utilisation ainsi que des renseignements complémentaires relatifs aux produits liés à l’énergie, permettant ainsi aux utilisateurs finals de choisir des produits ayant un meilleur rendement.
2. La présente directive s’applique aux produits liés à l’énergie qui ont une incidence significative directe ou indirecte sur la consommation d’énergie et, le cas échéant, sur d’autres ressources essentielles pendant leur utilisation.
3. La présente directive ne s’applique pas:
a)
aux produits d’occasion;
b)
à tout moyen de transport de personnes ou de marchandises;
c)
à la plaquette de puissance ou son équivalent, apposée pour des motifs de sécurité sur les produits.
Article 2
Définitions
Aux fins de la présente directive, on entend par:
a)
«produit lié à l’énergie» ou «produit», tout bien ayant une incidence sur la consommation d’énergie pendant son utilisation et mis sur le marché et/ou mis en service dans l’Union, y compris les pièces prévues pour être intégrées dans un produit lié à l’énergie régi par la présente directive et qui sont mises sur le marché et/ou mises en service sous forme de pièces détachées destinées aux utilisateurs finals et dont la performance environnementale peut être évaluée de manière indépendante;
b)
«fiche», un tableau d’information uniformisé relatif à un produit;
c)
«autres ressources essentielles», l’eau, les produits chimiques ou toute autre substance consommée par un produit au cours d’une utilisation normale;
d)
«renseignements complémentaires», les autres renseignements relatifs au rendement et aux caractéristiques d’un produit, fondés sur des données mesurables, qui concernent ou aident à évaluer sa consommation en énergie ou en autres ressources essentielles;
e)
«incidence directe», l’incidence des produits qui consomment réellement de l’énergie pendant l’utilisation;
f)
«incidence indirecte», l’incidence des produits qui ne consomment pas d’énergie mais qui contribuent à la conservation d’énergie pendant l’utilisation;
g)
«distributeur», un détaillant ou toute autre personne qui vend, loue, offre en location-vente ou expose des produits à destination de l’utilisateur final;
h)
«fournisseur», le fabricant ou son représentant agréé dans l’Union ou l’importateur qui met le produit sur le marché ou le met en service dans l’Union. En leur absence, toute personne physique ou morale qui met sur le marché ou met en service des produits relevant de la présente directive est considérée comme un fournisseur;
i)
«mise sur le marché», la première mise à disposition sur le marché de l’Union d’un produit en vue de sa distribution ou de son utilisation dans l’Union, à titre onéreux ou gratuit, indépendamment de la technique de vente mise en œuvre;
j)
«mise en service», la première utilisation d’un produit, aux fins pour lesquelles il a été conçu, dans l’Union;
k)
«utilisation non autorisée de l’étiquette», l’utilisation de l’étiquette par un utilisateur autre que les autorités d’un État membre ou les institutions de l’Union, d’une manière non prévue dans la présente directive ou dans un acte délégué.
Article 3
Responsabilités des États membres
1. Les États membres veillent à ce que:
a)
tous les fournisseurs et distributeurs établis sur leur territoire remplissent les obligations établies aux articles 5 et 6;
b)
si elle risque d’induire en erreur l’utilisateur final ou de créer chez lui une confusion en ce qui concerne la consommation d’énergie ou, le cas échéant, d’autres ressources essentielles pendant l’utilisation, l’apposition d’autres étiquettes, marques, symboles ou inscriptions qui ne satisfont pas aux exigences de la présente directive et des actes délégués correspondants soit interdite sur les produits régis par la présente directive;
c)
l’introduction du système d’étiquettes et de fiches relatif à la consommation ou aux économies d’énergie soit assortie de campagnes d’information à caractère éducatif et promotionnel destinées à promouvoir l’efficacité énergétique et une utilisation plus responsable de l’énergie de la part des utilisateurs finals;
d)
des mesures appropriées soient prises pour encourager les autorités nationales ou régionales responsables de la mise en œuvre de la présente directive à coopérer et à s’échanger des informations, ainsi qu’à échanger des informations avec la Commission, en vue de faciliter l’application de la présente directive. La coopération administrative et l’échange d’informations reposent autant que possible sur les moyens de communication électroniques, sont efficaces au regard du coût et peuvent bénéficier de l’assistance des programmes pertinents de l’Union. Cette coopération garantit la sécurité et la confidentialité du traitement et la protection des informations sensibles communiquées dans le cadre de cette procédure, le cas échéant. La Commission prend les mesures appropriées pour encourager la coopération entre États membres visée au présent point, et pour y contribuer.
2. Lorsqu’un État membre constate qu’un produit ne respecte pas toutes les exigences prévues par la présente directive et ses actes délégués en ce qui concerne l’étiquette et la fiche, le fournisseur est tenu de mettre ce produit en conformité avec ces exigences dans des conditions effectives et proportionnées fixées par ledit État membre.
Lorsque la non-conformité d’un produit a clairement été établie, l’État membre concerné prend les mesures préventives nécessaires, ainsi que des mesures visant à assurer la conformité du produit dans un délai précis, compte tenu du préjudice occasionné.
Si la non-conformité persiste, l’État membre concerné prend une décision restreignant ou interdisant la mise sur le marché et/ou la mise en service du produit en question ou veille à ce qu’il soit retiré du marché. Si le produit est retiré du marché ou si sa mise sur le marché est interdite, la Commission et les autres États membres en sont immédiatement informés.
3. Tous les quatre ans, les États membres soumettent à la Commission un rapport contenant des informations détaillées sur leurs activités de mise en œuvre et le niveau de conformité sur leur territoire.
La Commission peut fournir des précisions sur le contenu commun de ces rapports dans des lignes directrices.
4. La Commission fournit régulièrement au Parlement européen et au Conseil pour information une synthèse desdits rapports.
Article 4
Obligations d’information
Les États membres veillent à ce que:
a)
l’information sur la consommation en énergie électrique et en autres formes d’énergie ainsi que, le cas échéant, en autres ressources essentielles pendant l’utilisation et les informations complémentaires soient, conformément aux actes délégués adoptés en vertu de la présente directive, portées à la connaissance des utilisateurs finals au moyen d’une fiche et d’une étiquette relatives aux produits offerts à la vente, à la location ou à la location-vente ou exposés à destination de l’utilisateur final, directement ou indirectement par tout mode de vente à distance, y compris l’internet;
b)
l’information visée au point a) ne soit fournie pour les produits intégrés ou installés que lorsque l’acte délégué qui leur est applicable l’exige;
c)
toute publicité, dans laquelle des informations ayant trait à l’énergie ou au prix sont divulguées, pour un modèle spécifique de produits liés à l’énergie régis par un acte délégué adopté en vertu de la présente directive, comporte une référence à la classe d’efficacité énergétique du produit;
d)
tout matériel promotionnel technique sur les produits liés à l’énergie qui décrit les paramètres techniques spécifiques d’un produit, à savoir les manuels techniques et les brochures de fabricants, qu’il soit imprimé ou disponible en ligne, fournisse aux utilisateurs finals les informations nécessaires concernant la consommation d’énergie ou comporte une référence à la classe d’efficacité énergétique du produit.
Article 5
Responsabilités des fournisseurs
Les États membres veillent à ce que:
a)
les fournisseurs qui mettent sur le marché ou qui mettent en service les produits régis par un acte délégué fournissent une étiquette et une fiche conformément à la présente directive et à l’acte délégué;
b)
les fournisseurs produisent une documentation technique suffisante pour permettre d’évaluer l’exactitude des informations figurant sur l’étiquette et sur la fiche. Cette documentation technique comprend:
i)
une description générale du produit,
ii)
s’il y a lieu, les résultats des calculs de conception effectués,
iii)
les rapports d’essais, s’ils sont disponibles, y compris ceux effectués par des organismes notifiés compétents, tels que définis aux termes d’autres réglementations de l’Union,
iv)
lorsque les chiffres sont utilisés pour des modèles similaires, les références permettant l’identification de ces derniers.
À cette fin, les fournisseurs peuvent utiliser la documentation déjà établie conformément aux exigences établies dans la législation pertinente de l’Union;
c)
les fournisseurs mettent cette documentation technique à disposition, aux fins de contrôle, pendant une période prenant fin cinq ans après la fabrication du dernier produit concerné.
Les fournisseurs mettent à la disposition des autorités de surveillance du marché des États membres et de la Commission une version électronique de la documentation technique, si elles en font la demande, dans un délai de dix jours ouvrables suivant la réception de la demande de l’autorité compétente d’un État membre ou de la Commission;
d)
les fournisseurs fournissent gratuitement aux distributeurs les étiquettes nécessaires, en ce qui concerne l’étiquetage et les informations relatives aux produits.
Sans préjudice de la possibilité de choisir leur système de livraison des étiquettes, les fournisseurs livrent rapidement les étiquettes aux distributeurs qui en font la demande;
e)
les fournisseurs fournissent, outre les étiquettes, une fiche d’information;
f)
les fournisseurs incluent une fiche d’information dans toutes les brochures relatives au produit. Lorsque le fournisseur ne fournit pas de brochures relatives au produit, il fournit des fiches dans les autres documents fournis avec le produit;
g)
les fournisseurs soient responsables de l’exactitude des informations figurant sur les étiquettes et les fiches qu’ils fournissent;
h)
les fournisseurs soient réputés avoir marqué leur accord pour la publication des informations figurant sur l’étiquette ou dans la fiche.
Article 6
Responsabilités des distributeurs
Les États membres veillent à ce que:
a)
les distributeurs apposent correctement, de façon visible et lisible, les étiquettes et qu’ils incluent la fiche dans la brochure relative au produit ou dans les autres documents fournis avec le produit au moment de sa vente à l’utilisateur final;
b)
les distributeurs apposent, chaque fois qu’un produit régi par un acte délégué est exposé, une étiquette appropriée à l’emplacement bien visible prévu dans l’acte délégué applicable et dans la langue appropriée.
Article 7
Vente à distance et autres formes de vente
Lorsque les produits sont offerts à la vente, à la location ou à la location-vente par correspondance, sur catalogue, via l’internet, par démarchage téléphonique ou par tout autre moyen qui implique qu’on ne peut pas s’attendre à ce que l’utilisateur final potentiel voie le produit exposé, les actes délégués contiennent des dispositions visant à garantir que les utilisateurs finals potentiels reçoivent les informations relatives au produit figurant sur l’étiquette et dans la fiche avant d’acheter le produit. Les actes délégués précisent, le cas échéant, la façon dont l’étiquette ou la fiche, ou les informations qu’elles contiennent, sont montrées ou fournies à l’utilisateur final potentiel.
Article 8
Libre circulation
1. Les États membres ne peuvent pas interdire, restreindre ou empêcher la mise sur le marché ou la mise en service, sur leur territoire, des produits qui sont régis par la présente directive ou l’acte délégué applicable et qui y satisfont.
2. Jusqu’à preuve du contraire, les États membres considèrent que les étiquettes et les fiches satisfont aux dispositions de la présente directive et des actes délégués. Ils exigent que les fournisseurs apportent des preuves au sens de l’article 5 quant à l’exactitude des informations figurant sur leurs étiquettes ou fiches, lorsqu’ils ont des raisons de soupçonner que ces informations sont incorrectes.
Article 9
Passation de marchés publics et mesures d’incitation
1. Lorsqu’un produit est régi par un acte délégué, les pouvoirs adjudicateurs qui passent des marchés publics de travaux, de fournitures ou de services conformément à la directive 2004/18/CE du Parlement européen et du Conseil du 31 mars 2004 relative à la coordination des procédures de passation des marchés publics de travaux, de fournitures et de services (8), qui ne sont pas exclus en vertu des articles 12 à 18 de ladite directive, veillent à n’acquérir que des produits qui satisfont aux critères consistant à présenter les niveaux de performance les plus élevés et à appartenir à la classe d’efficacité énergétique la plus élevée. Les États membres peuvent aussi imposer aux pouvoirs adjudicateurs de n’acquérir que des produits qui satisfont auxdits critères. Les États membres peuvent subordonner l’application desdits critères à l’efficacité au regard du coût, à la faisabilité économique et à l’adéquation technique, ainsi qu’à un niveau de concurrence suffisant.
2. Le paragraphe 1 s’applique aux marchés dont la valeur est supérieure ou égale aux seuils fixés à l’article 7 de la directive 2004/18/CE.
3. Lorsqu’ils mettent en place des mesures d’incitation pour un produit régi par un acte délégué, les États membres visent à atteindre les niveaux de performance les plus élevés, y compris la classe d’efficacité énergétique la plus élevée, fixés dans l’acte délégué applicable. Les impôts et les mesures fiscales ne constituent pas des incitations aux fins de la présente directive.
4. Lorsqu’ils mettent en place des mesures d’incitation pour des produits, tant pour les utilisateurs finals qui utilisent des produits à haute efficacité que pour les entreprises qui promeuvent et produisent ces produits, les États membres expriment les niveaux de performance des produits en classes, conformément à l’acte délégué applicable, sauf lorsqu’ils imposent des niveaux de performance supérieurs au seuil fixé dans l’acte délégué pour la classe d’efficacité énergétique la plus élevée. Les États membres peuvent imposer des niveaux de performance supérieurs au seuil fixé dans l’acte délégué pour la classe d’efficacité énergétique la plus élevée.
Article 10
Actes délégués
1. La Commission définit les spécifications relatives à l’étiquette et à la fiche au moyen d’actes délégués conformément aux articles 11, 12 et 13, pour chaque type de produit conformément au présent article.
Le produit qui satisfait aux critères énoncés au paragraphe 2 est régi par un acte délégué conformément au paragraphe 4.
Les dispositions des actes délégués concernant les informations figurant sur l’étiquette et dans la fiche, relatives à la consommation du produit en énergie ou en autres ressources essentielles pendant son utilisation, permettent aux utilisateurs finals d’effectuer leur achat en meilleure connaissance de cause et aux autorités de surveillance du marché de vérifier si les produits satisfont aux informations fournies.
Lorsqu’un acte délégué prévoit des dispositions concernant à la fois l’efficacité énergétique et la consommation du produit en ressources essentielles, le dessin et le contenu de l’étiquette mettent en évidence l’efficacité énergétique du produit.
2. Les critères visés au paragraphe 1 sont les suivants:
a)
les produits doivent avoir un potentiel élevé d’économies d’énergie et, le cas échéant, d’autres ressources essentielles, compte tenu des chiffres disponibles les plus récents et des quantités mises sur le marché de l’Union;
b)
les produits disponibles sur le marché présentant des fonctionnalités équivalentes doivent avoir des niveaux de performances pertinents très variés;
c)
la Commission tient compte de la législation de l’Union et des mesures d’autorégulation pertinentes, telles que les accords volontaires, qui visent à atteindre les objectifs stratégiques plus rapidement ou à un moindre coût que des exigences contraignantes.
3. Lorsqu’elle élabore un projet d’acte délégué, la Commission:
a)
tient compte des caractéristiques environnementales énoncées à l’annexe I, partie 1, de la directive 2009/125/CE qui sont considérées comme significatives dans la mesure d’exécution applicable adoptée au titre de la directive 2009/125/CE et qui présentent un intérêt pour l’utilisateur final pendant l’utilisation du produit;
b)
évalue les incidences de l’acte sur l’environnement, les utilisateurs finals et les fabricants, notamment les incidences sur les petites et moyennes entreprises (PME) en termes de compétitivité, y compris sur les marchés des pays tiers, de l’innovation, de l’accès au marché et des coûts et avantages;
c)
consulte les parties intéressées de manière appropriée;
d)
fixe la ou les dates d’application, les mesures ou périodes transitoires ou mises en œuvre par étapes, compte tenu notamment des conséquences éventuelles pour les PME, ou pour des groupes de produits spécifiques essentiellement fabriqués par des PME.
4. Les actes délégués indiquent en particulier:
a)
la définition exacte du type de produits à mentionner;
b)
les normes et les méthodes de mesure à appliquer pour obtenir les informations visées à l’article 1er, paragraphe 1;
c)
les précisions relatives à la documentation technique exigée en vertu de l’article 5;
d)
le dessin et le contenu de l’étiquette visée à l’article 4, qui, dans toute la mesure du possible, présente des caractéristiques uniformes quant au dessin dans l’ensemble des groupes de produits et est, dans tous les cas, clairement visible et lisible. Le modèle de l’étiquette utilise comme base la classification «A à G»; les degrés de la classification correspondent à des économies significatives d’énergie et de coût pour les utilisateurs finals.
Trois classes supplémentaires peuvent être ajoutées à la classification en fonction des progrès technologiques. Ces classes supplémentaires seront désignées par les signes A+, A++ et A+++ pour la classe la plus efficace. En principe, le nombre total de classes sera limité à sept, sauf si un plus grand nombre de classes sont encore peuplées.
L’échelle de couleurs comprend au maximum sept couleurs différentes allant du vert foncé au rouge. Seul le code couleur de la classe la plus élevée est toujours le vert foncé. S’il y a plus de sept classes, seule la couleur rouge peut être subdivisée.
La classification est revue en particulier lorsque, dans le marché intérieur, une proportion importante de produits atteint les deux classes d’efficacité énergétique les plus élevées et lorsque des économies supplémentaires peuvent être réalisées par une plus grande différenciation des produits.
Les critères détaillés pour une éventuelle reclassification des produits sont, le cas échéant, définis au cas par cas dans l’acte délégué applicable;
e)
l’endroit où l’étiquette doit être apposée sur le produit exposé et la manière dont l’étiquette et/ou l’information doit être fournie dans le cas des offres de vente prévues par l’article 7. Si nécessaire, les actes délégués peuvent prévoir que l’étiquette est apposée sur le produit ou imprimée sur l’emballage, ou définir des exigences relatives à l’impression des étiquettes dans les catalogues ou à leur utilisation dans le cas des ventes à distance et des ventes via l’internet;
f)
le contenu de la fiche ou des informations complémentaires prévues à l’article 4 et à l’article 5, point c), et, si nécessaire, son format ainsi que d’autres précisions à cet égard. Les informations figurant sur l’étiquette sont également incluses dans la fiche;
g)
le contenu spécifique de l’étiquette indiquant, notamment, selon le cas, la classe énergétique et d’autres niveaux pertinents de performance du produit, de façon lisible et visible;
h)
la durée du classement énergétique, le cas échéant, conformément au point d);
i)
le degré d’exactitude des informations figurant sur l’étiquette et dans les fiches;
j)
la date à laquelle l’acte délégué sera évalué et, éventuellement, modifié, en tenant compte du rythme des progrès technologiques.
Article 11
Exercice de la délégation
1. Le pouvoir d’adopter les actes délégués visés à l’article 10 est conféré à la Commission pour une période de cinq ans à compter du 19 juin 2010. La Commission présente un rapport relatif aux pouvoirs délégués au plus tard six mois avant la fin de la période de cinq ans. La délégation de pouvoir est automatiquement renouvelée pour des périodes d’une durée identique, sauf si le Parlement européen ou le Conseil la révoque conformément à l’article 12.
2. Aussitôt qu’elle adopte un acte délégué, la Commission le notifie simultanément au Parlement européen et au Conseil.
3. Le pouvoir d’adopter des actes délégués conféré à la Commission est soumis aux conditions fixées par les articles 12 et 13.
Article 12
Révocation de la délégation
1. La délégation de pouvoir visée à l’article 10 peut être révoquée par le Parlement européen ou le Conseil.
2. L’institution qui a entamé une procédure interne afin de décider si elle entend révoquer la délégation de pouvoir s’efforce d’informer l’autre institution et la Commission, dans un délai raisonnable avant de prendre une décision finale, en indiquant les pouvoirs délégués qui pourraient faire l’objet d’une révocation ainsi que les motifs éventuels de celle-ci.
3. La décision de révocation met un terme à la délégation des pouvoirs spécifiés dans ladite décision. Elle prend effet immédiatement ou à une date ultérieure qu’elle précise. Elle n’affecte pas la validité des actes délégués déjà en vigueur. Elle est publiée au Journal officiel de l’Union européenne.
Article 13
Objections aux actes délégués
1. Le Parlement européen ou le Conseil peuvent formuler des objections à l’égard de l’acte délégué dans un délai de deux mois à compter de la date de notification.
Sur l’initiative du Parlement européen ou du Conseil, ce délai est prolongé de deux mois.
2. Si, à l’expiration de ce délai, ni le Parlement européen ni le Conseil n’ont formulé d’objections à l’égard de l’acte délégué, celui-ci est publié au Journal officiel de l’Union européenne et entre en vigueur à la date qu’il indique.
L’acte délégué peut être publié au Journal officiel de l’Union européenne et entrer en vigueur avant l’expiration de ce délai si le Parlement européen et le Conseil ont tous les deux informé la Commission de leur intention de ne pas formuler d’objections.
3. Si le Parlement européen ou le Conseil formulent des objections à l’égard d’un acte délégué, celui-ci n’entre pas en vigueur. L’institution qui formule des objections à l’égard de l’acte délégué en expose les motifs.
Article 14
Évaluation
Le 31 décembre 2014 au plus tard, la Commission examine l’efficacité de la présente directive et de ses actes délégués et soumet un rapport au Parlement européen et au Conseil.
À cette occasion, la Commission examine également:
a)
la contribution de l’article 4, point c), à la réalisation de l’objectif de la présente directive;
b)
l’efficacité de l’article 9, paragraphe 1;
c)
à la lumière de l’évolution technologique et de la compréhension par les consommateurs de la présentation de l’étiquette, la nécessité de modifier l’article 10, paragraphe 4, point d).
Article 15
Sanctions
Les États membres déterminent le régime des sanctions applicables en cas d’infraction aux dispositions nationales adoptées en vertu de la présente directive et de ses actes délégués, y compris en cas d’utilisation non autorisée de l’étiquette, et prennent les mesures nécessaires pour en garantir l’application. Les sanctions ainsi prévues doivent être effectives, proportionnées et dissuasives. Les États membres communiquent ces dispositions à la Commission au plus tard le 20 juin 2011 et l’informent sans délai de toute modification ultérieure apportée auxdites dispositions.
Article 16
Transposition
1. Les États membres mettent en vigueur les dispositions législatives, réglementaires et administratives nécessaires pour se conformer à la présente directive au plus tard le 20 juin 2011. Ils en informent immédiatement la Commission.
Ils appliquent ces dispositions à partir du 20 juillet 2011.
Lorsque les États membres adoptent ces dispositions, celles-ci contiennent une référence à la présente directive ou sont accompagnées d’une telle référence lors de leur publication officielle. Elles contiennent également une mention précisant que les références faites, dans les dispositions législatives, réglementaires et administratives en vigueur, à la directive 92/75/CEE s’entendent comme faites à la présente directive. Les modalités de cette référence et la formulation de cette mention sont arrêtées par les États membres.
2. Les États membres communiquent à la Commission le texte des dispositions essentielles de droit interne qu’ils adoptent dans le domaine régi par la présente directive.
Article 17
Abrogation
La directive 92/75/CEE, telle que modifiée par le règlement indiqué à l’annexe I, partie A, est abrogée avec effet au 21 juillet 2011, sans préjudice des obligations des États membres en ce qui concerne les délais de transposition en droit national et d’application de ladite directive indiqués à l’annexe I, partie B.
Les références faites à la directive 92/75/CEE s’entendent comme faites à la présente directive et sont à lire selon le tableau de correspondance figurant à l’annexe II.
Article 18
Entrée en vigueur
La présente directive entre en vigueur le jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
L’article 5, points d), g) et h), est applicable à compter du 31 juillet 2011.
Article 19
Destinataires
Les États membres sont destinataires de la présente directive.
Fait à Strasbourg, le 19 mai 2010.