РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 150/2011 НА КОМИСИЯТА
от 18 февруари 2011 година
за изменение на приложение III към Регламент (ЕО) № 853/2004 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на дивеч и отглеждан в стопанства дивеч и месо от дивеч и отглеждан в стопанства дивеч
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 853/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно определяне на специфични хигиенни правила за храните от животински произход (1), и по-специално член 10, параграф 1 от него,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 853/2004 определя специфичните хигиенни правила за храните от животински произход. В него, освен друго, се определят и изискванията по отношение на производството и пускането на пазара на месо от дивеч и отглеждан в стопанства дивеч. Предприятията за хранителни продукти гарантират, че такова месо се пуска на пазара само при условие че е произведено в съответствие с приложение III, раздели III и IV от същия регламент.
(2)
В приложение III, раздел III от Регламент (ЕО) № 853/2004 се предвижда, че при определени условия предприятията за хранителни продукти могат да осъществяват клане на мястото на произход с разрешението на компетентния орган на щраусови, отглеждани в стопанства, и на някои копитни животни, отглеждани в стопанства. По-конкретно сред тези условия фигурира изискването закланите животни да бъдат придружавани до кланицата от декларация от предприятието за хранителни продукти, което е отгледало животните, и от сертификат, издаден и подписан от официалния ветеринар или от одобрения ветеринар.
(3)
Сертификатът, издаден и подписан от официалния ветеринар или от одобрен ветеринар, удостоверява благоприятния резултат от проверката преди настъпване на смъртта, правилното клане и оттичането на кръвта и датата и часа на клане.
(4)
С Регламент (ЕО) № 1099/2009 на Съвета от 24 септември 2009 г. относно защитата на животните по време на умъртвяване (2) се определят правилата за умъртвяване на животни, отглеждани или държани за производство на храни, вълна, кожа, кожухарска кожа или други продукти. В регламента се предвижда, че стопанските оператори гарантират, че определени кланични операции се извършват единствено от лица, притежаващи свидетелство за квалификация за тези операции, доказващо тяхната способност да ги извършват в съответствие с правилата, определени в същия регламент.
(5)
Постоянното присъствие на официалния ветеринарен лекар или на одобрения ветеринарен лекар във фермата по време на клане и обезкръвяване може да бъде счетено за ненужно ако стопанските оператори от хранително-вкусовата промишленост, които извършват кланични операции, разполагат със съответното ниво на квалификация и притежават свидетелство за квалификация за тези операции в съответствие с Регламент (ЕО) № 1099/2009. В тези случаи следва да се даде възможност удостоверяването на правилното извършване на клането и обезкървяването, както и на датата и часа на извършване на клането, да бъде извършено от стопанските оператори от хранително-вкусовата промишленост, вместо от официалния или одобрения ветеринарен лекар.
(6)
Освен това в приложение III, раздел IV, глава II от Регламент (ЕО) № 853/2004 се предвижда, че възможно най-бързо след убиването на едър дивеч обученото лица трябва да направи преглед на тялото и на всички извадени вътрешности, за да установи има ли характеристики, които показват, че месото може да изложи на риск здравето на хората. Ако по време на прегледа не са констатирани необичайни характеристики, които показват, че месото може да изложи на риск здравето на хората, не е забелязано необичайно поведение на животното преди да бъде убито и няма никакви съмнения за замърсяване на околната среда, обученото лице трябва да прикрепи към тялото на животното декларация с номер, която удостоверява това.
(7)
Опитът, натрупан при прилагането на тези правила, показва, че е разумно да се предвиди възможността декларацията да не се прикрепя към тялото на животното, както и възможността въпросната декларация да се отнася за повече от едно тяло, при условие че може да се установи и гарантира наличието на ясна взаимовръзка между телата на животните и декларацията.
(8)
С Регламент (ЕО) № 1774/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 3 октомври 2002 г. за установяване на здравни правила относно странични животински продукти, непредназначени за консумация от човека (3) се определят правила за здравето на животните и общественото здраве, приложими за събирането, превоза, складирането, обработката, преработката и използването или унищожаването на страничните животински продукти, с цел да се предотврати това те да представляват риск за здравето на животните или общественото здраве. В приложение VIII, глава VII от същия регламент се определят изискванията по отношение на производството на ловни трофеи.
(9)
Освен това съгласно посочения регламент предприятията за производство на технически продукти подлежат на одобрение от компетентния орган, при условие че са изпълнени определени условия. Тези условия включват inter alia задължение за предприятията за производство на технически продукти да спазват специфичните изисквания за производство, определени в същия регламент.
(10)
В приложение III, раздел IV, глава II от Регламент (ЕО) № 853/2004 се предвижда, че за едрия дивеч не е необходимо главата и вътрешностите да придружават тялото, освен ако видът не е предразположен към Trichinosis (прасета, еднокопитни животни и други), и в такъв случай главата (без бивните зъби) и диафрагмата задължително придружават тялото.
(11)
В някои от държавите-членки, в които съществува дългогодишна традиция в ловуването на дивеч, е обичай използването на цели глави на животни, включително и на такива склонни към заразяване с Trichinella, като ловен трофей. Изискванията в приложение III, раздел IV, глава II от Регламент (ЕО) № 853/2004 създават трудности за ловците и за предприятията за производство на технически продукти по отношение на производството на ловни трофеи в случаите на животински видове, предразположени към заразяване с Trichinella.
(12)
Поради това следва да се даде възможност на компетентния орган да позволи изпращането на глави от животни, предразположени към заразяване с Trichinella, на одобреното предприятие за производство на технически продукти за целите на производството на ловни трофеи, дори и преди да е наличен резултатът от изследванията за Trichinella. Във всички подобни случаи следва да се предоставят достатъчни гаранции за проследимост.
(13)
Поради това Регламент (ЕО) № 853/2004 следва да бъде съответно изменен.
(14)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Приложение III към Регламент (ЕО) № 853/2004 се изменя в съответствие с приложението към настоящия регламент.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 18 февруари 2011 година.
RÈGLEMENT (UE) No 150/2011 DE LA COMMISSION
du 18 février 2011
modifiant l’annexe III du règlement (CE) no 853/2004 du Parlement européen et du Conseil en ce qui concerne le gibier sauvage et d’élevage et les viandes de gibier sauvage et d’élevage
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne,
vu le règlement (CE) no 853/2004 du Parlement européen et du Conseil du 29 avril 2004 fixant des règles spécifiques d’hygiène applicables aux denrées alimentaires d’origine animale (1), et notamment son article 10, paragraphe 1,
considérant ce qui suit:
(1)
Le règlement (CE) no 853/2004 fixe des règles spécifiques d’hygiène applicables aux denrées alimentaires d’origine animale. Il établit, entre autres dispositions, les exigences applicables à la production et à la mise sur le marché des viandes de gibier sauvage et d’élevage. Les exploitants du secteur alimentaire sont tenus de veiller à ce que de telles viandes ne soient mises sur le marché que si elles sont produites conformément à l’annexe III, sections III et IV, dudit règlement.
(2)
En vertu de l'annexe III, section III, du règlement (CE) no 853/2004, les exploitants du secteur alimentaire peuvent abattre les oiseaux coureurs (ratites) et certains ongulés d’élevage sur le lieu d’origine, avec le consentement de l’autorité compétente et sous certaines conditions. Ces conditions prévoient, entre autres, que les animaux abattus doivent être acheminés jusqu’à l’abattoir accompagnés d’une déclaration établie par l’exploitant du secteur alimentaire qui les a élevés et d’un certificat établi et signé par le vétérinaire officiel ou agréé.
(3)
Le certificat délivré et signé par le vétérinaire officiel ou agréé doit attester que le résultat de l’inspection ante mortem est favorable et que l’abattage et la saignée ont été effectués correctement; il doit en outre indiquer la date et l’heure de l’abattage.
(4)
Le règlement (CE) no 1099/2009 du Conseil du 24 septembre 2009 sur la protection des animaux au moment de leur mise à mort (2) établit des règles applicables à la mise à mort des animaux élevés ou détenus pour la production de denrées alimentaires, de laine, de peau, de fourrure ou d’autres produits. Aux termes de ce règlement, les exploitants doivent veiller à ce que certaines opérations d’abattage ne soient réalisées que par les personnes titulaires d’un certificat de compétence adéquat attestant leur aptitude à effectuer ces opérations conformément aux règles en question.
(5)
En vertu du même règlement, la présence du vétérinaire officiel ou agréé tout au long de l’abattage et de la saignée dans l’exploitation peut être considérée inutile dès lors que les exploitants du secteur alimentaire effectuant les opérations d’abattage possèdent le niveau de compétence approprié pour ces opérations, attesté par un certificat idoine. Dans de tels cas, il conviendrait d’autoriser les exploitants du secteur alimentaire (plutôt que les vétérinaires officiels ou agréés) à attester que l’abattage et la saignée ont été effectués correctement et à indiquer la date et l’heure de l’abattage.
(6)
En outre, le règlement (CE) no 853/2004, dans son annexe III, section IV, chapitre II, prévoit que, dès que possible après la mise à mort du gros gibier sauvage, la personne formée doit procéder à un examen du corps et des viscères éventuellement retirés, de manière à détecter toute caractéristique susceptible d’indiquer que la viande présente un risque sanitaire. Si aucune caractéristique de ce type n’est décelée lors de cet examen, si aucun comportement anormal n’a été observé avant la mise à mort et s’il n’existe aucune suspicion de contamination de l’environnement, la personne formée doit attacher au corps de l’animal une déclaration numérotée attestant cette situation.
(7)
L’expérience dans l’application de ces règles montre qu’il est raisonnable de prévoir la possibilité de ne pas attacher la déclaration au corps de l’animal, ou de prévoir qu’une déclaration puisse se rapporter à plus d’un corps, pour autant qu’un rapport puisse toujours être établi sans équivoque entre une déclaration et les corps des animaux auxquels elle se rapporte.
(8)
Le règlement (CE) no 1774/2002 du Parlement européen et du Conseil du 3 octobre 2002 établissant des règles sanitaires applicables aux sous-produits animaux non destinés à la consommation humaine (3) établit les règles sanitaires et de police sanitaire applicables à la collecte, au transport, à l’entreposage, à la manipulation, à la transformation et à l’utilisation ou l’élimination des sous-produits animaux, visant à éviter tout risque que ces produits pourraient entraîner pour la santé animale ou la santé publique. Ce même règlement définit en son annexe VIII, chapitre VII, les exigences applicables à la production de trophées de chasse.
(9)
En outre, en vertu de ce règlement, les usines de produits techniques sont soumises à l’agrément de l’autorité compétente, pour autant que certaines conditions soient remplies. Parmi celles-ci figure l’obligation pour les usines de produits techniques de s’engager à respecter les exigences spécifiques énoncées dans ce règlement.
(10)
En vertu de l'annexe III, section IV, chapitre II, du règlement (CE) no 853/2004, dans le cas du gros gibier sauvage, la tête et les viscères ne doivent pas accompagner le corps jusqu’à l’établissement de traitement du gibier, sauf pour les espèces susceptibles d’être porteuses de trichinose, dont la tête (à l’exception des défenses) et le diaphragme doivent accompagner le corps.
(11)
Dans certains États membres possédant une longue tradition de chasse au gibier, il n’est pas rare que la tête entière d’un animal serve de trophée de chasse, y compris dans le cas d’animaux susceptibles d’être porteurs de trichinose. Les exigences de l'annexe III, section IV, chapitre II, du règlement (CE) no 853/2004 posent problème aux chasseurs et aux usines de produits techniques qui utilisent pour la production de trophées de chasse des espèces susceptibles d’être porteuses de trichinose.
(12)
Aussi conviendrait-il de donner la possibilité à l’autorité compétente de permettre l’envoi de têtes provenant d’animaux susceptibles d’être porteurs de trichinose à des usines agréées de produits techniques en vue de la production de trophées de chasse avant que les résultats des tests de détection de la trichinose ne soient communiqués. Dans tous les cas, des garanties suffisantes de traçabilité doivent être fournies.
(13)
Il convient dès lors de modifier le règlement (CE) no 853/2004 en conséquence.
(14)
Les mesures prévues dans le présent règlement sont conformes à l’avis du comité permanent de la chaîne alimentaire et de la santé animale,
A ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
L’annexe III du règlement (CE) no 853/2004 est modifiée conformément à l’annexe du présent règlement.
Article 2
Le présent règlement entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 18 février 2011.