РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 640/2010 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 7 юли 2010 година
за създаване на програма за документацията за улова на червен тон (Thunnus thynnus) и за изменение на Регламент (ЕО) № 1984/2003 на Съвета
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 43, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Съюзът е договаряща страна по Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право от 10 декември 1982 г., одобрена с Решение 98/392/ЕО на Съвета (3), по Споразумението за прилагане на разпоредбите на посочената Конвенцията, свързани с опазването и управлението на трансгранично преминаващите и далекомигриращи рибни запаси, ратифицирано с Решение 98/414/ЕО на Съвета (4) и по Споразумението за насърчаване на съблюдаването на международните мерки за опазване и управление от риболовните кораби в открито море, прието с Решение 96/428/ЕО на Съвета (5). В рамката на тези международни задължения Съюзът участва в усилията за осигуряване на устойчиво управление на запасите от далекомигриращи риби.
(2)
Съгласно Решение 86/238/ЕИО на Съвета (6) Съюзът е договаряща страна по Международната конвенция за опазване на рибата тон в Атлантическия океан (Конвенция ICCAT). Конвенцията ICCAT предвижда рамка за регионално сътрудничество при опазването и управлението на видовете тон и тоноподобни в Атлантическия океан и прилежащите към него морета чрез създаването на Международна комисия за опазване на рибата тон в Атлантическия океан (ICCAT) и за приемане на препоръки, приложими за зоната на конвенцията ICCAT, които са обвързващи както за договарящите страни, сътрудничещите недоговарящи страни, образувания или риболовни организации (ДС).
(3)
С Регламент (ЕО) № 1984/2003 на Съвета от 8 април 2003 г. за въвеждане в Общността на режим на статистическа регистрация на червен тон, риба меч и едроок тон (7) бяха изпълнени препоръки 1992-01, 1993-03, 1996-10, 1997-04, 1998-12, 03-19 и 06-15 на ICCAT, както и резолюции 1993-02, 1994-04 и 1994-05 за програма за статистически документ за червения тон.
(4)
Като част от мерките за регулиране на запасите от червен тон, за подобряване на качеството и надеждността на статистическите данни и за предотвратяване, възпиране и премахване на незаконния риболов, на годишната си среща в Ресифе (Recife) (Бразилия) на 15 ноември 2009 г. ICCAT прие Препоръка 09-11 за изменение на Препоръка 08-12 за програма на ICCAT за документацията за улова на червен тон. Тази препоръка влезе в сила на 1 юни 2010 г. и е необходимо да бъде изпълнена от Съюза.
(5)
За да се гарантират лесното разбиране и еднообразното прилагане на разпоредбите на програмата на ICCAT за документацията за улова на червен тон, съответните разпоредби от Регламент (ЕО) № 1984/2003, отнасящи се до статистическия документ и удостоверението за реекспорт на червен тон на ICCAT, следва да бъдат заличени. Поради това Регламент (ЕО) № 1984/2003 следва да бъде съответно изменен.
(6)
На Комисията следва да се предоставят правомощия да приема делегирани актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз по отношение на транспонирането на нови мерки за опазване, приети от ICCAT, като по този начин тя актуализира и допълва приложенията към настоящия регламент. От особено значение е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе необходимите консултации, включително на експертно равнище,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет и приложно поле
С настоящия регламент се създава програма на Съюза за документацията за улова на червен тон с цел подкрепяне изпълнението на приетите от Международната комисия за опазване на рибата тон в Атлантическия океан (ICCAT) мерки за опазване и управление, която включва разпоредбите на програмата на ICCAT за документацията за улова на червен тон с оглед идентифициране на произхода на всичкия червен тон.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„червен тон“ е рибата от вида Тhunnus thynnus, която попада в кодовете от Комбинираната номенклатура, изброени в приложение I;
б)
„вътрешна търговия“ е
i)
търговията в една държава-членка или между две или повече държави-членки с червен тон, уловен в зоната на Конвенцията ICCAT от кораб за улов или далян на Съюза и разтоварен на територията на Съюза; и
ii)
търговията в една държава-членка или между две или повече държави-членки с отгледан в рибни стопанства червен тон, уловен в зоната на Конвенцията ICCAT от кораб за улов на Съюза и поставен в клетки в рибно стопанство на територията на Съюза;
в)
„износ“ е всяко пренасяне към трета държава на червен тон, уловен от кораб за улов или далян на Съюза в зоната на Конвенцията ICCAT, включително от територията на Съюза, от трети държави или от риболовни райони;
г)
„внос“ е въвеждането на територията на Съюза, включително за поставяне в клетки, угояване, отглеждане в рибни стопанства или претоварване, на червен тон, уловен в зоната на Конвенцията ICCAT от кораб за улов или далян на трета държава;
д)
„реекспорт“ е всяко пренасяне от територията на Съюза на червен тон, който преди това е бил внесен на територията на Съюза;
е)
„зона на конвенцията ICCAT“ е зоната, определена от Международната конвенция за опазване на рибата тон в Атлантическия океан;
ж)
„държава-членка на знамето“ е държавата-членка, под чието знаме плава корабът за улов;
з)
„държава-членка на даляна“ е държавата-членка, в чиито води е разположен далянът;
и)
„държава-членка на рибното стопанство“ е държавата-членка, в която е установено рибното стопанство;
й)
„ДС“ означава договарящи страни, сътрудничещи недоговарящи страни, образувания или риболовни организации на ICCAT;
к)
„партида“ означава количество продукти от червен тон с еднакво представяне и с произход от една и съща географска зона и един и същ риболовен кораб или от група риболовни кораби или от един и същ далян.
ГЛАВА II
ДОКУМЕНТ ЗА УЛОВ НА ЧЕРВЕН ТОН
Член 3
Общи разпоредби
1. Държавите-членки изискват попълнен документ за улов на червен тон („документ за улов“) за всяко количество червен тон, разтоварен или претоварен в техните пристанища, поставен в клетки съгласно посоченото в приложение IV и събран в техните рибни стопанства.
2. Всяка партида червен тон, която се търгува на вътрешния пазар, внесена на територията на Съюза, изнесена или реекспортирана от нея, се придружава от заверен документ за улов, освен в случаите, при които се прилага член 4, параграф 3, и където е приложимо, от декларация на ICCAT за прехвърляне или от заверено удостоверение за реекспорт на червен тон („удостоверение за реекспорт“).
Забранява се всяко разтоварване на сушата, претоварване, поставяне в клетки, събиране, вътрешна търговия, внос, износ или реекспорт на червен тон без попълнен и заверен документ за улов и, когато това е приложимо, удостоверение за реекспорт.
3. Държавите-членки не въвеждат червен тон в рибно стопанство, което няма разрешение от държава-членка или от ДС или което не е включено в регистъра на ICCAT на съоръжения за отглеждане на риба, получили разрешение за отглеждане на уловения в зоната на Конвенцията ICCAT червен тон.
4. Държавите-членки на рибните стопанства гарантират, че всеки улов на червен тон се поставя в отделни клетки или поредици от клетки и се разпределя въз основа на държавата-членка или ДС на произход.
5. Чрез дерогация от параграф 4 държавите-членки на рибните стопанства гарантират, че червеният тон, уловен в контекста на съвместни риболовни операции, както е определено в член 2, буква ж) от Регламент (ЕО) № 302/2009 на Съвета от 6 април 2009 г. относно многогодишен план за възстановяване на червения тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море (8), се поставя в отделни клетки или поредици от клетки и се разпределя въз основа на съответните съвместни риболовни операции.
6. Държавите-членки на рибните стопанства гарантират, че червеният тон се събира от рибните стопанства в същата година, в която е бил уловен, или преди началото на риболовния сезон на корабите с мрежи гъргър, ако той се събира през следващата година. Когато операциите по събирането на рибата не са приключени в рамките на този период, държавите-членки на рибните стопанства попълват и предават на Комисията годишна декларация за прехвърлени количества в срок от десет дни след края на посочения период. Тази декларация включва:
-
количествата (изразени в kg) и броя на рибата, която се възнамерява да бъде прехвърлена,
-
годината на улов,
-
разбивка на състава по размери,
-
държава-членка на знамето или ДС, номер по ICCAT и наименование на кораба за улов,
-
референтният номер на документа за улова, съответстващ на прехвърления улов,
-
име и номер по ICCAT на съоръжението за угояване,
-
номер на клетката, и
-
информация за събраните количества (изразени в kg), при приключване на събирането.
Комисията предава декларациите на секретариата на ICCAT в срок от пет дни.
7. Количествата, прехвърлени в съответствие с параграф 6, се поставят в отделни клетки или поредици от клетки в рибното стопанство и се разделят на части въз основа на годината на улов.
8. Държавите-членки на знамето или на даляна предоставят формуляри на документа за улов само на своите кораби за улов и даляни, които са получили разрешение за улов на червен тон в зоната на конвенцията ICCAT, включително под формата на прилов.
9. Всеки формуляр на документа за улов притежава уникален документален идентификационен номер. Номерата на документа са специфични за държавата-членка на знамето или на даляна и се зачисляват на всеки кораб за улов или далян. Тези формуляри не могат да се прехвърлят на друг кораб за улов или далян.
10. Всяка част от разделени партиди или от преработен продукт се придружава от копия на документите за улов, за чието проследяване се използва уникалният номер на оригиналния документ за улов.
11. Вътрешната търговия, вносът, износът и реекспортът на рибни части, които не са месо (например глави, очи, хайвер, вътрешности и опашки) са освободени от изискванията на настоящия регламент.
Член 4
Заверяване
1. Капитаните на кораби за улов, операторите на даляни, операторите на рибни стопанства, продавачите, износителите или техните упълномощени представители попълват документ за улов, ако е възможно по електронен път, като нанасят необходимата информация в съответните раздели в документа и го представят за заверяване в съответствие с параграф 2 при всяко разтоварване на сушата, прехвърляне, поставяне в клетки, събиране, претоварване, вътрешна търговия или износ на червен тон.
2. Документът за улов се заверява от компетентния орган на държавата-членка на знамето, на даляна или на рибното стопанство или от държавата-членка, в която е установен продавачът или износителят. Държавите-членки заверяват документа за улов за цялото количество червен тон само когато:
а)
корабът за улов плава под знамето на държавата-членка или далянът е разположен във водите или рибното стопанство е установено на територията на държавата-членка, в която е събран червеният тон,
б)
вследствие на проверка на партидата се установи, че цялата информация в документа за улов е точна,
в)
общите подлежащи на заверяване количества са в рамките на приложимите към тях квоти или допустим улов за всяка година на управление, включително, когато е приложимо, в рамките на предоставените индивидуални квоти на корабите за улов или даляните, и
г)
уловът на червения тон е в съответствие със свързаните с него мерки на ICCAT за опазване и управление.
3. Заверяването по параграф 2 от настоящия член не се изисква, когато цялото количество червен тон за продажба е било маркирано, както е посочено в член 5, от държавата-членка на знамето или на даляна, където рибата е била уловена.
4. Когато количествата уловен и разтоварен червен тон са по-малко от един тон или от три риби, до заверяването на документа за улов в рамките на седем дни и преди вътрешна търговия или износ, за временен документ за улов могат да послужат риболовният дневник или фишът за продажба.
5. Завереният документ за улов съдържа, според случая, предвидената в приложение II информация.
6. Образец на документ за улов се съдържа в приложение III. Ако в даден раздел на образеца на документ за улов няма достатъчно място за пълното проследяване на движението на червения тон от улова до търговията, съответният раздел може да бъде разширен, колкото е необходимо, и да бъде прикрепен като приложение. Компетентният орган на съответната държава-членка заверява приложението възможно най-бързо, но не по-късно от следващото пренасяне на червения тон.
7. Инструкциите относно издаването, номерирането, попълването и заверяването на документа за улов са определени в приложение IV.
Член 5
Маркиране
1. Държавите-членки могат да поискат от своите кораби за улов или даляни да маркират всяка уловена риба, за предпочитане при умъртвяването, но не по-късно от разтоварването на сушата. Всяка маркировка носи уникалните и специфични за държавата-членка номера и е защитена срещу подправка. Всяка номерация на маркировка е свързана с документа за улов.
2. Съответната държава-членка предоставя на Комисията резюме за изпълнението на програмата за маркиране. Комисията предава резюметата на секретариата на ICCAT в разумен срок.
3. Използването на маркировка се разрешава само когато общият улов е в рамките на квотите на държавите-членки или на лимита за улов за всяка година на управление, включително, където е уместно, в рамките на предоставените индивидуални квоти на корабите за улов или даляни.
ГЛАВА III
УДОСТОВЕРЕНИЕ ЗА РЕЕКСПОРТ НА ЧЕРВЕН ТОН
Член 6
Общи разпоредби
1. Държавите-членки гарантират, че всяка партида червен тон, реекспортиран от тяхната територия, е придружен от заверено удостоверение за реекспорт.
Удостоверението за реекспорт не се прилага в случаите, когато отглежданият червен тон е внесен жив.
2. Отговорният за реекспорта оператор попълва удостоверението за реекспорт, като нанася необходимата информация в съответните раздели на документа и го представя за заверяване за партидата червен тон, предназначена за реекспортиране. Попълненото удостоверение за реекспорт се придружава от копие на заверения(те) документ(и) за улов, който се отнася до внесения преди това червен тон.
Член 7
Заверяване на удостоверение за реекспорт
1. Удостоверението за реекспорт се заверява от компетентния орган на държавата-членка на реекспорта.
2. Компетентният орган заверява удостоверението за реекспорт за цялото количество червен тон само когато:
а)
се установи, че цялата информация, която се съдържа в удостоверението за реекспорт е точна,
б)
завереният(те) документ(и) за улов, представен(и) в подкрепа на удостоверението за реекспорт, е(са) бил(и) приет(и) за вноса на продуктите, декларирани в удостоверението за реекспорт,
в)
предназначените за реекспорт продукти са изцяло или частично идентични с посочените в заверения(те) документ(и) за улов, и
г)
към завереното удостоверение за реекспорт е приложено копие от документа(ите) за улов.
3. Завереното удостоверение за реекспорт съдържа информацията, посочена в приложение V.
ГЛАВА IV
ПРЕДОСТАВЯНЕ И ПРОВЕРЯВАНЕ
Член 8
Предоставяне и съхраняване на заверените документи
1. Държавите-членки предоставят по електронен път копие от всички заверени документи за улов или удостоверения за реекспорт - освен в случаите, когато се прилага член 4, параграф 3 - възможно най-бързо и във всички случаи в рамките на пет работни дни от датата на заверяването, или незабавно, когато превозването се очаква да продължи не повече от пет работни дни, на:
а)
Комисията,
б)
компетентните органи на държавата-членка или ДС, в която червеният тон е предназначен за вътрешна търговия, отглеждане или внос, и
в)
секретариата на ICCAT.
2. Държавите-членки съхраняват копия от заверените документи за улов и удостоверения за реекспорт, издадени и получени най-малко за период от две години.
Член 9
Проверка
1. Държавите-членки следят компетентните им органи да идентифицират всяка партида червен тон, който е разтоварен, претоварен, търгуван на вътрешния пазар, внесен или изнесен на тяхна територия или който е реекспортиран от тяхна територия. Компетентните органи изискват и преглеждат заверения(те) документ(и) за улов и свързаната с тях документация за всяка партида червен тон. Прегледът включва справка в базата данни относно заверяването на секретариата на ICCAT.
2. Компетентните органи могат също така да прегледат съдържанието на партидата, за да проверят информацията, която се съдържа в документа за улов, и свързаната с него документация, и при необходимост извършват проверки при съответните оператори.
3. Ако в резултат на проведените в съответствие с параграфи 1 и 2 прегледи и проверки възникне съмнение относно съдържащата се в документа за улов информация, държавите-членки сътрудничат с компетентните органи, които са заверили документа(ите) за улов или удостоверението(ята) за реекспорт, за да премахнат съмнението.
4. Ако държава-членка установи наличието на партида без документ за улов, тя съобщава този факт на доставящата държава-членка или ДС - износител, а когато това е известно - на държавата-членка на знамето или на ДС на знамето.
5. До приключване на прегледите или проверките съгласно параграфи 1 и 2 държавите-членки не освобождават партидата за вътрешна търговия, внос или износ, а в случаите на предназначена за отглеждане в рибни стопанства жив червен тон - не приемат декларацията за прехвърляне.
6. Когато в резултат на прегледите или проверките съгласно параграф 1 и в сътрудничество със заверяващите компетентни органи държава-членка счете даден документ за улов или удостоверение за реекспорт за невалидни, вътрешната търговия, вносът, износът или реекспортът на съответния червен тон се забранява.
ГЛАВА V
ПРЕДАВАНЕ НА ДАННИ
Член 10
Информация относно заверяването и точките за контакт
1. Държавите-членки нотифицират на Комисията:
а)
наименованието и пълния адрес на техните органи, компетентни за заверяването и проверката на документите за улов или удостоверенията за реекспорт,
б)
името, длъжността и образец отпечатък на печата или клеймото на лично упълномощените заверяващи служители, и
в)
при необходимост образци на маркировката.
2. В нотификацията се посочва датата, на която информацията, посочена в параграф 1, поражда действие. Актуализираната информация относно заверяващите органи и служители се съобщава своевременно на Комисията.
3. Държавите-членки нотифицират на Комисията точките за контакт и по-конкретно имената им, които да бъдат информирани при въпроси, свързани с документите за улов или с удостоверенията за реекспорт.
4. Комисията незабавно препраща тази информация на секретариата на ICCAT.
Член 11
Годишен доклад за програмата
1. До 15 септември на всяка година държавите-членки представят на Комисията по електронен път доклад за програмата, в който се съдържа предвидената в приложение VI информация и който обхваща периода от 1 юли на предходната година до 30 юни на текущата година.
2. Комисията изготвя годишния доклад на Съюза за програмата и го представя на секретариата на ICCAT до 1 октомври на всяка година.
ГЛАВА VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 12
Изменение на приложенията
С цел прилагане на мерките за опазване, приети от ICCAT, Комисията може да изменя приложенията към настоящия регламент посредством делегирани актове в съответствие с член 13 и при спазване на условията, установени в членове 14 и 15.
При приемането на такива делегирани актове Комисията действа в съответствие с разпоредбите на настоящия регламент.
Член 13
Упражняване на делегирането
1. Правомощията да приема делегираните актове, посочени в член 12, се предоставят на Комисията за срок от пет години, считано от 14 август 2010. Комисията изготвя доклад относно делегираните правомощия не по-късно от шест месеца преди края на петгодишния срок. Делегирането на правомощията се подновява автоматично за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не го оттеглят в съответствие с член 14.
2. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира едновременно Европейския парламент и Съвета за него.
3. Правомощията да приема делегирани актове се предоставят на Комисията при условията, предвидени в членове 14 и 15.
Член 14
Оттегляне на делегирането
1. Делегирането на правомощия, посочено в член 12, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета.
2. Институцията, започнала вътрешна процедура за вземане на решение дали да оттегли делегирането на правомощията, полага усилия да информира другата институция и Комисията в разумен срок, преди да вземе окончателно решение.
3. С решението за оттегляне се прекратява делегирането на правомощията, посочени в същото решение. То поражда действие незабавно или на посочена в него по-късна дата. Решението за оттегляне не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила. То се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 15
Възражения срещу делегирани актове
1. Европейският парламент или Съветът могат да възразят срещу делегиран акт в срок от два месеца от датата на нотификацията.
По инициатива на Европейския парламент или на Съвета този срок се удължава с два месеца.
2. Ако към момента на изтичането на посочения срок нито Европейският парламент, нито Съветът не е възразил срещу делегирания акт, той се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и влиза в сила на посочената в него дата.
3. Ако Европейският парламент или Съветът възразят срещу делегирания акт, той не влиза в сила. Институцията, която възразява срещу делегирания акт, посочва причините за това.
Член 16
Изменения в Регламент (ЕО) № 1984/2003
1. Регламент (ЕО) № 1984/2003 се изменя, както следва:
а)
в заглавието думите „червен тон“ се заличават;
б)
в член 1, буква а) думите „червения тон (Thunnus thynnus)“ се заличават;
в)
в член 2 думите „червения тон“ се заличават;
г)
в член 3 се заличава буква а);
д)
в член 4, параграф 1, първото тире се заличава;
е)
в член 4, параграф 2, буква б), подточка iii) думите „червения тон“ се заличават;
ж)
в член 5, параграф 1, първото тире се заличава;
з)
в член 6, параграф 1, втора алинея се заличава буква а);
и)
в член 8, буква а) думите „червен тон“ се заличават;
й)
в член 9, параграф 2 се заличава буква а);
к)
приложения I, IVa, IX и XV се отменят.
2. Позоваванията на отменените разпоредби на Регламент (ЕО) № 1984/2003 се считат за позовавания на настоящия регламент.
Член 17
Преразглеждане
Комисията преразглежда настоящия регламент след приемането на препоръки от ICCAT, като взема предвид актуализираните научни становища относно размера на запасите, които ще бъдат представени на неговите заседания и представя предложения за всички изменения, които може да се окажат необходими.
Член 18
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург 7 юли 2010 година.
RÈGLEMENT (UE) No 640/2010 DU PARLEMENT EUROPÉEN ET DU CONSEIL
du 7 juillet 2010
établissant un programme de documentation des captures de thon rouge (Thunnus thynnus) et modifiant le règlement (CE) no 1984/2003 du Conseil
LE PARLEMENT EUROPÉEN ET LE CONSEIL DE L’UNION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne, et notamment son article 43, paragraphe 2,
vu la proposition de la Commission européenne,
vu l’avis du Comité économique et social européen (1),
statuant conformément à la procédure législative ordinaire (2),
considérant ce qui suit:
(1)
L’Union est partie contractante à la convention des Nations unies sur le droit de la mer du 10 décembre 1982, approuvée par la décision 98/392/CE du Conseil (3), à l’accord aux fins de l’application des dispositions de cette convention relatives à la conservation et la gestion des stocks chevauchants et des stocks de poissons grands migrateurs, ratifié par la décision 98/414/CE du Conseil (4), et à l’accord visant à favoriser le respect par les navires de pêche en haute mer des mesures internationales de conservation et de gestion, auquel elle a adhéré par la décision 96/428/CE du Conseil (5). Dans le cadre des obligations internationales qui en découlent, l’Union participe aux efforts visant à assurer une gestion durable des stocks de poissons grands migrateurs.
(2)
Conformément à la décision 86/238/CEE du Conseil (6), l’Union est également partie contractante à la convention internationale pour la conservation des thonidés de l’Atlantique (ci-après dénommée «convention CICTA»). La convention CICTA prévoit un cadre pour la coopération régionale en matière de conservation et de gestion des thonidés et espèces apparentées dans l’océan Atlantique et les mers adjacentes, à travers une commission internationale pour la conservation des thonidés de l’Atlantique (CICTA), et pour l’adoption de recommandations applicables dans la zone de la convention CICTA qui deviennent obligatoires pour les parties contractantes à la convention et les parties, entités, et entités de pêche non contractantes coopérantes (PCC).
(3)
Les recommandations 1992-01, 1993-03, 1996-10, 1997-04, 1998-12, 03-19 et 06-15 de la CICTA, ainsi que ses résolutions 1993-02, 1994-04 et 1994-05 relatives à un programme de document statistique pour le thon rouge ont été mises en œuvre en droit de l’Union par le règlement (CE) no 1984/2003 du Conseil du 8 avril 2003 instituant dans la Communauté un régime d’enregistrement statistique relatif au thon rouge, à l’espadon et au thon obèse (7).
(4)
Dans le cadre des mesures visant à réglementer les stocks de thon rouge, à améliorer la qualité et la fiabilité des données statistiques et afin de prévenir, de décourager et d’éradiquer la pêche illicite, la CICTA a adopté, lors de sa réunion annuelle qui s’est tenue à Recife, au Brésil, le 15 novembre 2009, la recommandation 09-11, modifiant la recommandation 08-12 relative à un programme CICTA de documentation des captures de thon rouge. Cette recommandation est entrée en vigueur le 1er juin 2010 et doit être mise en œuvre par l’Union.
(5)
Afin d’assurer une bonne lisibilité et une application uniforme des dispositions relatives à un programme CICTA de documentation des captures de thon rouge, il convient d’abroger les dispositions concernées du règlement (CE) no 1984/2003 relatives au document statistique CICTA pour le thon rouge et au certificat de réexportation. Il convient dès lors de modifier en conséquence le règlement (CE) no 1984/2003.
(6)
Il convient d’habiliter la Commission à adopter des actes délégués conformément à l’article 290 du traité sur le fonctionnement de l’Union européenne, en ce qui concerne la transposition des nouvelles mesures de conservation adoptées par la CICTA, en mettant à jour et en complétant ainsi les annexes au présent règlement. Il est particulièrement important que la Commission procède aux consultations appropriées tout au long de son travail préparatoire, y compris au niveau des experts,
ONT ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
CHAPITRE I
DISPOSITIONS GÉNÉRALES
Article premier
Objet et champ d’application
Le présent règlement établit un programme de l’Union de documentation des captures de thon rouge à l’appui de la mise en œuvre des mesures de conservation et de gestion adoptées par la commission internationale pour la conservation des thonidés de l’Atlantique (CICTA), reprenant notamment les dispositions du programme CICTA de documentation des captures de thon rouge aux fins de l’identification de l’origine de tout thon rouge.
Article 2
Définitions
Aux fins du présent règlement, on entend par:
a) «thon rouge»: les poissons de l’espèce Thunnus thynnus relevant des codes de la nomenclature combinée répertoriés à l’annexe I;
b) «échanges intérieurs»:
i)
les échanges de thon rouge, dans un État membre ou entre au moins deux États membres, capturé dans la zone de la convention CICTA par un navire de capture ou au moyen d’une madrague de l’Union, et débarqué sur le territoire de l’Union; et
ii)
les échanges de thon rouge engraissé, dans un État membre ou entre au moins deux États membres, capturé dans la zone de la convention CICTA par un navire de capture de l’Union, et mis en cage dans un établissement d’engraissement établi sur le territoire de l’Union;
c) «exportation»: tout mouvement, à partir du territoire de l’Union, de pays tiers ou de lieux de pêche et à destination d’un pays tiers, de thon rouge capturé dans la zone de la convention CICTA par un navire de capture ou une madrague de l’Union;
d) «importation»: l’introduction sur le territoire de l’Union, y compris à des fins de mise en cage, d’engraissement, d’élevage ou de transbordement, de thon rouge capturé dans la zone de la convention CICTA par un navire de capture ou une madrague d’un pays tiers;
e) «réexportation»: tout mouvement, à partir du territoire de l’Union, de thon rouge ayant été précédemment importé sur le territoire de l’Union;
f) «zone de la convention CICTA»: la zone définie par la convention internationale pour la conservation des thonidés de l’Atlantique;
g) «État membre du pavillon»: l’État membre dont le navire de capture bat le pavillon;
h) «État membre de la madrague»: l’État membre dans lequel la madrague est installée;
i) «État membre de l’établissement»: l’État membre dans lequel l’établissement d’engraissement est établi;
j) «PCC»: les parties contractantes et les parties, entités, et entités de pêche non contractantes coopérantes à la CICTA;
k) «lot»: une quantité de produits du thon rouge de même apparence et originaires de la même zone géographique concernée et du même navire de pêche ou groupe de navires de pêche, ou d’une même madrague.
CHAPITRE II
DOCUMENT DE CAPTURE DU THON ROUGE
Article 3
Dispositions générales
1. Les États membres exigent la présentation d’un document de capture du thon rouge (ci-après dénommé «document de capture») dûment rempli pour chaque thon rouge débarqué ou transbordé dans leurs ports, mis en cage conformément à l’annexe IV, ou mis à mort dans leurs établissements.
2. Tout lot de thon rouge faisant l’objet d’échanges intérieurs, importé dans le territoire de l’Union ou encore exporté ou réexporté au départ du territoire de l’Union est accompagné d’un document de capture validé, sauf dans les cas où s’applique l’article 4, paragraphe 3, et, selon le cas, d’une déclaration de transfert CICTA ou d’un certificat de réexportation de thon rouge validé (ci-après dénommé «certificat de réexportation»).
Tout débarquement, transbordement, mise en cage, mise à mort, échange intérieur, importation, exportation ou réexportation de thon rouge visé ci-dessus est interdit s’il n’est pas accompagné d’un document de capture rempli et validé et, le cas échéant, d’un certificat de réexportation.
3. Les États membres ne placent pas de thon rouge dans des établissements qui ne sont pas agréés par un État membre ou par les PCC, ou qui ne sont pas répertoriés dans le registre de la CICTA des établissements d’engraissement autorisés à pratiquer l’engraissement de thon rouge capturé dans la zone de la convention CICTA.
4. L’État membre de l’établissement garantit que les captures de thon rouge sont placées dans des cages ou des séries de cages distinctes et divisées par État membre ou PCC d’origine.
5. Par dérogation au paragraphe 4, l’État membre de l’établissement garantit que les thons rouges capturés dans le contexte d’une opération conjointe de pêche, telle que définie à l’article 2, point g) du règlement (CE) no 302/2009 du Conseil du 6 avril 2009 relatif à un plan pluriannuel de reconstitution des stocks de thon rouge dans l’Atlantique Est et la Méditerranée (8), sont placés dans des cages ou des séries de cages distinctes et divisées en fonction des opérations conjointes de pêche.
6. L’État membre de l’établissement garantit que les thons rouges sont mis à mort dans les établissements au cours de l’année de leur capture, ou avant le début de la saison de pêche des thoniers senneurs si la mise à mort a lieu l’année suivante. Si les opérations de mise à mort ne sont pas achevées au terme de cette période, l’État membre de l’établissement remplit une déclaration annuelle de report qu’il communique à la Commission dans les dix jours suivant la fin de ladite période. Cette déclaration mentionne:
-
les quantités (exprimées en kilogrammes) et le nombre de poissons devant faire l’objet d’un report,
-
l’année de la capture,
-
la composition par taille,
-
l’État membre du pavillon ou le PCC du pavillon, le numéro CICTA et le nom du navire de capture,
-
les numéros de référence du document de capture correspondant aux captures faisant l’objet d’un report,
-
le nom et le numéro CICTA des établissements d’engraissement,
-
le numéro de la cage, et
-
les informations relatives aux quantités mises à mort (exprimées en kilogrammes), une fois l’opération réalisée.
La Commission transmet les déclarations au secrétariat de la CICTA dans un délai de cinq jours.
7. Les quantités reportées conformément au paragraphe 6 sont placées dans des cages ou des séries de cages distinctes, dans l’établissement d’engraissement, et divisées en fonction de l’année de capture.
8. L’État membre du pavillon ou de la madrague ne fournit de formulaires de document de capture que pour ceux de ses navires de capture et de ses madragues qui ont été autorisés à pêcher du thon rouge dans la zone de la convention CICTA, y compris au titre de prises accessoires.
9. Chaque formulaire de document de capture porte un numéro d’identification unique. Les numéros de document sont spécifiques à l’État membre du pavillon ou de la madrague et assignés à chaque navire de capture ou madrague. Ces formulaires ne sont pas transférables à un autre navire de capture ou une autre madrague.
10. Chacun des lots issus du fractionnement d’un même lot ou chaque produit transformé est accompagné d’une copie du document de capture portant, à des fins de traçabilité, le numéro d’identification unique du document original.
11. Les échanges intérieurs, l’importation, l’exportation, et la réexportation de parties de poissons autres que la chair (c’est-à-dire la tête, les yeux, les œufs, les viscères ou la queue) sont exemptés des exigences du présent règlement.
Article 4
Validation
1. Les capitaines des navires de capture, les opérateurs de madragues, les opérateurs d’établissements, les vendeurs et les exportateurs, ou leurs représentants autorisés, remplissent le document de capture, si possible par voie électronique, en fournissant les informations requises sous les sections appropriées et en sollicitent la validation, conformément aux dispositions du paragraphe 2, à l’occasion de chaque débarquement, transfert, mise en cage, mise à mort, transbordement, échange intérieur ou exportation de thon rouge.
2. Le document de capture est validé par une autorité compétente de l’État membre du pavillon, de la madrague ou de l’établissement ou de l’État membre où est établi le vendeur ou l’exportateur. Les États membres ne valident le document de capture pour l’ensemble du thon rouge que dans les cas suivants:
a)
un navire de capture bat le pavillon de l’État membre ou bien une madrague ou un établissement est établi dans l’État membre dans lequel a eu lieu la mise à mort du thon rouge;
b)
il a été établi, après vérification du lot, que toutes les données portées sur le document de capture sont correctes;
c)
les quantités cumulées présentées pour validation n’excèdent pas les quotas ou limites de captures imposés pour chaque année de gestion, y compris, le cas échéant, les quotas individuels alloués aux navires de capture ou aux madragues; et
d)
le thon rouge est conforme aux dispositions applicables des mesures de gestion et de conservation de la CICTA.
3. La validation visée au paragraphe 2 du présent article n’est pas exigée lorsque la totalité du thon rouge disponible à la vente a fait l’objet d’un marquage, conformément aux dispositions de l’article 5, par l’État membre du pavillon ou de la madrague l’ayant pêché.
4. Si les quantités de thon rouge capturées et débarquées sont inférieures à une tonne ou à trois poissons, le livre de bord ou le bordereau de vente peuvent faire office de document de capture temporaire en attendant la validation du document de capture, qui doit intervenir dans les sept jours et avant tout échange intérieur ou exportation.
5. Le document de capture validé comprend, selon ce qui convient, les informations visées à l’annexe II.
6. Un modèle de document de capture est présenté à l’annexe III. Si une section du modèle de document de capture n’offre pas suffisamment d’espace pour indiquer la totalité des mouvements du thon rouge de la capture à la commercialisation, les données pertinentes peuvent être inscrites sur des feuillets supplémentaires joints en annexe. L’autorité compétente de l’État membre concerné valide l’annexe dans les meilleurs délais et au plus tard au moment du mouvement suivant du thon rouge concerné.
7. Les instructions pour émettre, numéroter, remplir, et valider le document de capture sont précisées à l’annexe IV.
Article 5
Marquage
1. Les États membres peuvent exiger que leurs navires de capture ou madragues apposent une marque sur chaque thon rouge, de préférence au moment de la mise à mort et au plus tard au moment du débarquement. Ces marques sont infalsifiables et comportent chacune un numéro unique propre à chaque État membre. Ces numéros de marque sont liés au document de capture.
2. Les États membres concernés remettent à la Commission un rapport synthétique de la mise en œuvre du programme de marquage. La Commission transmet les rapports synthétiques au secrétariat de la CICTA, dans un délai raisonnable.
3. L’utilisation des marques n’est autorisée que si les quantités cumulées des captures n’excèdent pas les quotas ou limites de captures des États membres imposés pour chaque année de gestion, y compris, le cas échéant, les quotas individuels alloués aux navires de capture ou aux madragues.
CHAPITRE III
CERTIFICAT DE RÉEXPORTATION POUR LE THON ROUGE
Article 6
Dispositions générales
1. Les États membres veillent à ce que tout lot de thon rouge réexporté au départ de leur territoire soit accompagné d’un certificat de réexportation validé.
Il n’y a pas lieu d’établir de certificat de réexportation si le thon rouge engraissé est importé vivant.
2. L’opérateur responsable de la réexportation remplit le certificat de réexportation en fournissant les renseignements demandés sous les sections appropriées et en sollicite la validation pour le lot de thon rouge à réexporter. Le certificat de réexportation dûment rempli est accompagné d’une copie du ou des documents de capture validés, établis pour le thon rouge précédemment importé.
Article 7
Validation du certificat de réexportation
1. Le certificat de réexportation est validé par l’autorité compétente de l’État membre qui procède à la réexportation.
2. L’autorité compétente ne valide le certificat de réexportation pour l’ensemble des produits de thon rouge que dans les cas suivants:
a)
il a été établi que toutes les données portées sur le certificat de réexportation sont exactes;
b)
le ou les documents de capture validés joints au certificat de réexportation ont été acceptés pour l’importation des produits déclarés dans le certificat de réexportation;
c)
les produits à réexporter sont, en tout ou en partie, ceux qui sont indiqués dans le ou les documents de capture validés; et
d)
une copie du ou des documents de capture est jointe au certificat de réexportation validé.
3. Le certificat de réexportation validé comprend les renseignements visés à l’annexe V.
CHAPITRE IV
COMMUNICATION ET VÉRIFICATION
Article 8
Communication et conservation des documents validés
1. Les États membres transmettent, par voie électronique, une copie de tous les documents de capture ou des certificats de réexportation validés, sauf dans les cas où s’applique l’article 4, paragraphe 3, et ce dans les meilleurs délais et, en tout état de cause, dans les cinq jours ouvrables suivant la date de la validation ou sans retard si la durée prévue du transport n’excède pas cinq jours, aux instances énumérées ci-après:
a)
à la Commission;
b)
aux autorités compétentes de l’État membre ou de la PCC dans lequel le thon rouge est destiné à faire l’objet d’échanges intérieurs, d’un engraissement ou d’une importation; et
c)
au secrétariat de la CICTA.
2. Les États membres conservent des copies des documents de capture et des certificats de réexportation validés, délivrés ou reçus au cours des deux années précédentes au minimum.
Article 9
Vérification
1. Les États membres veillent à ce que leurs autorités compétentes identifient chaque lot de thon rouge débarqué, transbordé, faisant l’objet d’échanges intérieurs ou importé sur leur territoire, ou encore exporté ou réexporté au départ de leur territoire. Les autorités compétentes demandent et examinent le ou les documents de capture validés, ainsi que la documentation correspondante, pour chaque lot de thon rouge. Cet examen comporte la consultation de la base de données relative à la validation détenue par le secrétariat de la CICTA.
2. Les autorités compétentes peuvent également examiner le contenu du lot afin de vérifier les renseignements portés sur le document de capture, ainsi que les documents connexes; le cas échéant, elles effectuent des vérifications auprès des opérateurs concernés.
3. Si les examens ou vérifications effectués en application des paragraphes 1 et 2 suscitent des doutes quant aux informations contenues dans un document de capture, les États membres coopèrent avec les autorités compétentes qui ont validé le ou les documents de capture ou certificats de réexportation en cause afin de lever ces doutes.
4. Si un État membre repère un lot dépourvu de document de capture, il en informe l’État membre de provenance ou la PCC exportatrice, ainsi que l’État membre ou la PCC du pavillon, s’ils sont connus.
5. Dans l’attente des examens ou vérifications prévus aux paragraphes 1 et 2, les États membres n’accordent pas d’autorisation aux fins d’échanges intérieurs, de l’importation ou de l’exportation du lot et n’acceptent pas non plus la déclaration de transfert dans le cas de thon rouge vivant destiné aux établissements d’engraissement.
6. Si, à la suite des examens ou vérifications effectués en application du paragraphe 1 et en coopération avec les autorités de validation concernées, un État membre établit qu’un document de capture ou un certificat de réexportation n’est pas valable, les échanges intérieurs, l’importation, l’exportation ou la réexportation du lot de thon rouge concerné sont interdits.
CHAPITRE V
TRANSMISSION DES DONNÉES
Article 10
Informations relatives à la validation et aux points de contact
1. Les États membres transmettent à la Commission:
a)
le nom et l’adresse complète de leurs autorités chargées de la validation et de la vérification des documents de capture et certificats de réexportation;
b)
le nom, le poste et un exemple imprimé du cachet ou du sceau des fonctionnaires individuellement investis du pouvoir de validation;
c)
et, s’il y a lieu, des échantillons de marques.
2. Les États membres indiquent la date à laquelle prennent effet les informations visées au paragraphe 1. Toute modification des données relatives aux autorités et aux fonctionnaires chargés de la validation est communiquée en temps utile à la Commission.
3. Les États membres indiquent à la Commission le point de contact à prévenir en cas de questions relatives aux documents de capture ou aux certificats de réexportation, et en précisent en particulier le nom et l’adresse.
4. La Commission transmet ces informations sans délai au secrétariat de la CICTA.
Article 11
Rapport annuel sur le programme
1. Pour le 15 septembre de chaque année, les États membres transmettent à la Commission, par voie électronique, un rapport sur le programme, présentant les informations requises à l’annexe VI, et couvrant la période comprise entre le 1er juillet de l’année précédente et le 30 juin de l’année en cours.
2. La Commission rédige le rapport annuel de l’Union sur le programme et le transmet au secrétariat de la CICTA pour le 1er octobre de chaque année.
CHAPITRE VI
DISPOSITIONS FINALES
Article 12
Modification des annexes
Aux fins de l’application des mesures de conservation adoptées par la CICTA, la Commission peut modifier les annexes du présent règlement par des actes délégués, conformément à l’article 13 et sous réserve des conditions énoncées aux articles 14 et 15.
Lorsqu’elle adopte ces actes délégués, la Commission statue conformément aux dispositions du présent règlement.
Article 13
Exercice de la délégation
1. Le pouvoir d’adopter les actes délégués visés à l’article 12 est conféré à la Commission pour une période de cinq ans à compter du 14 août 2010. La Commission présente un rapport relatif aux pouvoirs délégués au plus tard six mois avant la fin de la période de cinq ans. La délégation de pouvoir est automatiquement renouvelée pour des périodes d’une durée identique, sauf si le Parlement européen ou le Conseil la révoque conformément à l’article 14.
2. Aussitôt qu’elle adopte un acte délégué, la Commission le notifie simultanément au Parlement européen et au Conseil.
3. Le pouvoir d’adopter des actes délégués conféré à la Commission est soumis aux conditions fixées par les articles 14 et 15.
Article 14
Révocation de la délégation
1. La délégation de pouvoir visée à l’article 12 peut être révoquée à tout moment par le Parlement européen ou le Conseil.
2. L’institution qui a entamé une procédure interne afin de décider si elle entend révoquer la délégation de pouvoir s’efforce d’informer l’autre institution et la Commission dans un délai raisonnable avant de prendre une décision finale.
3. La décision de révocation met un terme à la délégation des pouvoirs spécifiés dans ladite décision. Elle prend effet immédiatement ou à une date ultérieure qu’elle précise. Elle n’affecte pas la validité des actes délégués déjà en vigueur. Elle est publiée au Journal officiel de l’Union européenne.
Article 15
Objections aux actes délégués
1. Le Parlement européen ou le Conseil peuvent formuler des objections à l’égard de l’acte délégué dans un délai de deux mois à compter de la date de notification.
À l’initiative du Parlement européen ou du Conseil, ce délai est prolongé de deux mois.
2. Si, à l’expiration de ce délai, ni le Parlement européen ni le Conseil n’ont formulé d’objections à l’égard de l’acte délégué, celui-ci est publié au Journal officiel de l’Union européenne et entre en vigueur à la date qu’il indique.
3. Si le Parlement européen ou le Conseil formulent des objections à l’égard d’un acte délégué, celui-ci n’entre pas en vigueur. L’institution qui formule des objections à l’égard de l’acte délégué en expose les motifs.
Article 16
Modifications apportées au règlement (CE) no 1984/2003
1. Le règlement (CE) no 1984/2003 est modifié comme suit:
a)
dans le titre, les mots «au thon rouge,» sont supprimés;
b)
à l’article 1er, point a), les mots «pour le thon rouge (Thunnus thynnus),» sont supprimés;
c)
à l’article 2, les mots «au thon rouge,» sont supprimés;
d)
à l’article 3, le point a) est supprimé;
e)
à l’article 4, paragraphe 1, le premier tiret est supprimé;
f)
à l’article 4, paragraphe 2, point b) iii), les mots «, le thon rouge» sont supprimés;
g)
à l’article 5, paragraphe 1, le premier tiret est supprimé;
h)
à l’article 6, paragraphe 1, deuxième alinéa, le point a) est supprimé;
i)
à l’article 8, point a), les mots «le thon rouge,» sont supprimés;
j)
à l’article 9, paragraphe 2, le point a) est supprimé;
k)
les annexes I, IV a, IX et XV sont supprimées par le présent règlement.
2. Toute référence aux dispositions supprimées du règlement (CE) no 1984/2003 s’entend comme faite au présent règlement.
Article 17
Réexamen
La Commission réexamine le présent règlement à la suite des recommandations adoptées par la CICTA, en tenant compte des avis scientifiques actualisés sur l’état des stocks, qui seront présentés au cours des réunions de la CICTA et, le cas échéant, soumet des propositions de modification.
Article 18
Entrée en vigueur
Le présent règlement entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Strasbourg, le 7 juillet 2010.