ДИРЕКТИВА 2011/3/ЕС НА КОМИСИЯТА
от 17 януари 2011 година
за изменение на Директива 2008/128/ЕО за определяне на специфични критерии за чистота на оцветителите, които са предназначени за влагане в храни
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1333/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 г. относно добавките в храните (1), и по-специално член 30, параграф 5 от него,
след консултации с Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ),
като има предвид, че:
(1)
Директива 2008/128/ЕО на Комисията (2) определя специфичните критерии за чистота на оцветителите, които са предназначени за влагане в храни и са упоменати в Директива 94/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 юни 1994 г. относно оцветители за влагане в храни (3).
(2)
Съгласно член 30, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1333/2008 спецификациите на добавки в храните, включени в параграфи 1-3 от посочения член (които включват също така и добавките, разрешени съгласно Директива 94/36/ЕО), се приемат в съответствие с Регламент (ЕО) № 1331/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 г. за установяване на обща разрешителна процедура за добавките в храните, ензимите в храните и ароматизантите в храните (4) в момента, в който тези добавки в храните бъдат включени в приложенията в съответствие с посочените параграфи.
(3)
С оглед на факта, че списъците все още не са изготвени и с цел да се гарантира, че изменението на приложенията към Директива 94/36/ЕО съгласно член 31 от Регламент (ЕО) № 1333/2008 е ефективно и че така разрешените добавки са в съответствие с безопасните условия на употреба, Директива 2008/128/ЕО следва да бъде изменена.
(4)
В своето становище от 30 януари 2008 г. (5) Европейският орган за безопасност на храните (наричан по-нататък „органът“) извърши оценка на информацията относно безопасността на употребата на ликопен като оцветител в храни, като отчете всички източници. Взетите предвид източници бяха следните: а) E160d ликопен, получен посредством екстракция с разтворител от естествени сортове на червени домати (Lycopersicon esculentum L.) с последващо отстраняване на разтворителя, б) синтетичен ликопен, и в) ликопен от Blakeslea trispora.
(5)
В действащото законодателство са определени единствено спецификации за ликопен от червени домати и то трябва да бъде съответно изменено, за да бъдат включени и другите два източника. Необходимо е да бъдат актуализирани и спецификациите за ликопен, извлечен от червени домати. Не е необходимо вписването на дихлорометан в списъка на използваните за извличане разтворители, тъй като съгласно информацията, получена от заинтересованите лица, той не се използва вече за ликопен от червени домати. Максимално допустимото съдържание на олово трябва да бъде намалено от съображения за безопасност, а споменаването на тежките метали е твърде общо и вече не е приложимо. Освен това позоваването на естествените сортове трябва да бъде актуализирано в съответствие с Регламент (ЕО) № 1829/2003 на Европейския парламент и на Съвета (6).
(6)
Според наличната информация дихлорометан (метилен хлорид) се използва за производство на готови за продажба препарати от ликопен, упоменати също в становището на органа относно безопасността на „Разтворими в студена вода продукти от ликопен от Blakeslea trispora“ от 4 декември 2008 г. (7). Сходни продукти се произвеждат и от синтетичен ликопен, както се споменава в становището на органа относно безопасността на синтетичния ликопен от 10 април 2008 г. (8). Съгласно оценката на органа за конкретния случай е необходимо тази употреба да бъде разрешена при същите остатъчни нива като разгледаните в хода на оценката.
(7)
Необходимо е да се вземат под внимание спецификациите и техниките на анализ на добавките, както е предвидено в Codex Alimentarius, разработен от Съвместния експертен комитет по хранителните добавки (JECFA). По-специално трябва да бъдат адаптирани специфичните критерии за чистота, за да отразяват ограниченията за отделните тежки метали, които представляват интерес, когато това е уместно.
(8)
Поради това Директива 2008/128/ЕО следва да бъде съответно изменена.
(9)
Мерките, предвидени в настоящата директива, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните и нито Европейският парламент, нито Съветът възразиха срещу тях,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Приложение I към Директива 2008/128/ЕО се изменя в съответствие с приложението към настоящата директива.
Член 2
Транспониране
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, не по-късно от 1 септември 2011 г. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби. Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 3
Настоящата директива влиза сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 4
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 17 януари 2011 година.
DIRECTIVE 2011/3/UE DE LA COMMISSION
du 17 janvier 2011
modifiant la directive 2008/128/CE établissant des critères de pureté spécifiques pour les colorants pouvant être utilisés dans les denrées alimentaires
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne,
vu le règlement (CE) no 1333/2008 du Parlement européen et du Conseil du 16 décembre 2008 sur les additifs alimentaires (1), et notamment son article 30, paragraphe 5,
après consultation de l’Autorité européenne de sécurité des aliments (EFSA),
considérant ce qui suit:
(1)
La directive 2008/128/CE de la Commission (2) établit les critères de pureté spécifiques pour les colorants pouvant être utilisés dans les denrées alimentaires, colorants qui sont mentionnés dans la directive 94/36/CE du Parlement européen et du Conseil du 30 juin 1994 concernant les colorants destinés à être employés dans les denrées alimentaires (3).
(2)
En vertu de l’article 30, paragraphe 4, du règlement (CE) no 1333/2008, les spécifications des additifs alimentaires visés aux paragraphes 1 à 3 dudit article, y compris des additifs autorisés en vertu de la directive 94/36/CE, sont adoptées, conformément au règlement (CE) no 1331/2008 du Parlement européen et du Conseil du 16 décembre 2008 (4) établissant une procédure d’autorisation uniforme pour les additifs, enzymes et arômes alimentaires, lors de l’inclusion de ces additifs dans les annexes conformément aux dispositions desdits paragraphes.
(3)
Étant donné que les listes n’ont pas encore été établies et qu’il est nécessaire que la modification des annexes de la directive 94/36/CE, en application de l’article 31 du règlement (CE) no 1333/2008, soit effective et que les conditions d’utilisation des additifs autorisés soient sans danger, il y a lieu de modifier la directive 2008/128/CE.
(4)
L’Autorité européenne de sécurité des aliments (ci-après «l’Autorité») a évalué les données relatives à l’innocuité du lycopène utilisé en tant que colorant alimentaire, toutes sources confondues, et a rendu son avis le 30 janvier 2008 (5). Les sources étudiées étaient les suivantes: a) le lycopène E 160d obtenu par extraction par solvant à partir de souches naturelles de tomates rouges (Lycopersicon esculentum L.), puis élimination du solvant; b) le lycopène synthétique; et c) le lycopène issu de Blakeslea trispora.
(5)
Les dispositions législatives en vigueur n’établissant de spécifications que pour le lycopène des tomates rouges, il y a lieu de les modifier et d’y inclure les deux autres sources. Il convient par ailleurs d’actualiser les spécifications applicables au lycopène extrait de tomates rouges. Le dichlorométhane ne doit pas figurer sur la liste des solvants d’extraction puisque, d’après les données reçues des parties prenantes, il n’est plus utilisé pour le lycopène des tomates rouges. Il est nécessaire d’abaisser la limite maximale de plomb pour des raisons de sécurité. Quant à l’indication concernant les métaux lourds, elle est trop générale et n’est plus pertinente. Par ailleurs, il y a lieu d’actualiser la référence aux souches naturelles conformément au règlement (CE) no 1829/2003 du Parlement européen et du Conseil (6).
(6)
Il est fait état de l’utilisation de dichlorométhane (chlorure de méthylène) pour l’élaboration de formules de lycopène prêtes à la vente, comme indiqué par ailleurs dans l’avis de l’Autorité du 4 décembre 2008 (7) sur l’innocuité des produits à base de lycopène issu de Blakeslea trispora dispersables dans l’eau froide. Des produits similaires sont produits également à partir de lycopène synthétique, comme indiqué dans l’avis de l’Autorité sur l’innocuité du lycopène synthétique du 10 avril 2008 (8). L’Autorité ayant évalué cette utilisation particulière, il est nécessaire d’autoriser cette utilisation aux mêmes niveaux résiduels que ceux qui ont été pris en compte lors de l’évaluation.
(7)
Il convient de tenir compte des spécifications et des techniques d’analyse relatives aux additifs fixées dans le Codex Alimentarius établi par le comité mixte d’experts en matière d’additifs alimentaires (CMEAA). Il y a lieu, notamment, d’adapter les critères de pureté spécifiques pour qu’ils tiennent compte, le cas échéant, des limites applicables aux différents métaux lourds concernés.
(8)
Il convient dès lors de modifier la directive 2008/128/CE en conséquence.
(9)
Les mesures prévues à la présente directive sont conformes à l’avis du comité permanent de la chaîne alimentaire et de la santé animale et n’ont soulevé l’opposition ni du Parlement européen ni du Conseil,
A ADOPTÉ LA PRÉSENTE DIRECTIVE:
Article premier
L’annexe I de la directive 2008/128/CE est modifiée conformément à l’annexe de la présente directive.
Article 2
Transposition
1. Les États membres mettent en vigueur les dispositions législatives, réglementaires et administratives nécessaires pour se conformer à la présente directive, au plus tard le 1er septembre 2011. Ils communiquent immédiatement à la Commission le texte de ces dispositions. Lorsque les États membres adoptent ces dispositions, celles-ci contiennent une référence à la présente directive ou sont accompagnées d’une telle référence lors de leur publication officielle. Les modalités de la référence sont arrêtées par les États membres.
2. Les États membres communiquent à la Commission le texte des dispositions essentielles de droit interne qu’ils adoptent dans le domaine régi par la présente directive.
Article 3
La présente directive entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Article 4
Les États membres sont destinataires de la présente directive.
Fait à Bruxelles, le 17 janvier 2011.