РЕШЕНИЕ № 1104/2011/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 25 октомври 2011 година
относно правилата за достъп до публично регулираната услуга, предоставяна от глобалната навигационна спътникова система, създадена по програмата „Галилео“
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 172 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
В приложението към Регламент (ЕО) № 683/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 9 юли 2008 г. за продължаване на изпълнението на европейските програми за спътникова навигация (EGNOS и Галилео) (3) се предвижда, че специфичните цели на програмата „Галилео“ трябва да позволят сигналите, излъчвани от системата, създадена по тази програма, да могат да бъдат използвани по-специално за предоставяне на публично регулирана услуга (PRS), запазена за оправомощени от правителствата потребители, за приложения с чувствително съдържание, които изискват ефективен контрол на достъпа и висока степен на непрекъснатост на услугата.
(2)
Въпреки че съответните разпоредби от Регламент (ЕО) № 683/2008 се прилагат и за услугите, включително за PRS, изброени в приложението към посочения регламент, предвид взаимовръзката между системата, създадена по програмата „Галилео“, и PRS от правна, техническа, оперативна и финансова гледна точка и от гледна точка на собствеността, е целесъобразно възпроизвеждането на съответните правила относно прилагането на разпоредбите относно сигурността за целите на настоящото решение.
(3)
По различни поводи Европейският парламент и Съветът припомниха, че системата, създадена по програмата „Галилео“, е система за граждански цели, която е под граждански контрол, т.е. тя е създадена в съответствие със стандарти за граждански цели, основани на изискванията за такива цели, и е под контрола на институциите на Съюза.
(4)
Програмата „Галилео“ е от стратегическо значение за независимостта на Съюза по отношение на спътниковата навигация и услугите за определяне на местоположението и за синхронизация и допринася съществено за изпълнението на стратегията „Европа 2020“ за интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж.
(5)
Измежду различните услуги, предлагани от европейските системи за спътникова навигация, PRS е услугата, която е и най-защитена, и с най-чувствително съдържание и следователно е подходяща за услугите, при които трябва да бъдат гарантирани стабилност и пълна надеждност. Тя трябва да осигурява на своите ползватели непрекъснатост дори в условията на най-сериозни кризи. Последиците от нарушаването на правилата по отношение на сигурността при използването на услугата не са ограничени до съответния потребител, а се разпростират потенциално и върху други потребители. Ето защо използването и управлението на PRS налагат обща отговорност на държавите-членки за защита на сигурността на Съюза и на тяхната собствена сигурност. В този контекст достъпът до PRS трябва да бъде строго ограничен до определени категории потребители, подлежащи на постоянно наблюдение.
(6)
Поради тази причина е необходимо да се определят правилата за достъп до PRS и правилата за управлението ѝ, по-специално като се уточнят общите принципи за достъп, функциите на различните органи за управление и надзор, условията, касаещи производството и сигурността на приемника, и системата за наблюдение на износа.
(7)
Що се отнася до общите принципи за достъп до PRS, поради самата цел на услугата и нейните характеристики ползването ѝ трябва да бъде строго ограничено, като на държавите-членки, Съвета, Комисията и Европейската служба за външна дейност (ЕСВД) се предостави дискреционен, неограничен и непрекъснат достъп във всички части на света. Освен това всяка държава-членка трябва да бъде в състояние да вземе суверенно решение кои потребители на PRS да бъдат оправомощени и за какви цели може да бъде ползвана PRS, включително ползване за целите на сигурността, в съответствие с общите минимални стандарти.
(8)
За да се насърчи използването на европейската технология в световен план, следва да бъде възможно за някои трети държави и международни организации да станат ползватели на PRS, като с тях бъдат сключени отделни споразумения. За защитените правителствени приложения в областта на спътниковата радионавигация редът и условията, при които трети държави и международни организации могат да ползват PRS, следва да се предвидят в международни споразумения, като се приема, че спазването на изискванията за сигурност следва винаги да е задължително. В контекста на такива споразумения следва да е възможно да се позволи производството на приемници за PRS при специфични условия и изисквания, при условие че те са най-малкото равностойни на условията и изискванията, приложими за държавите-членки. В такива споразумения обаче не следва да се включват въпроси, които са особено чувствителни от гледна точка на сигурността, като производството на модули за сигурност.
(9)
Споразумения с трети държави или международни организации следва да се договарят, като се взема изцяло предвид важността на това да се гарантира зачитане на демокрацията, принципите на правовата държава, универсалността и неделимостта на правата на човека и на основните свободи, свободата на мисълта, съвестта и религията, както и свободата на изразяване на мнение и свободата на информацията, човешкото достойнство, принципите на равенство и солидарност, както и зачитането на принципите на Устава на Организацията на обединените нации и на международното право.
(10)
Разпоредбите относно сигурността на Европейската космическа агенция следва да осигуряват степен на защита, съответстваща най-малко на степента, осигурявана с правилата за сигурност, установени в приложението към Решение 2001/844/ЕО, ЕОВС, Евратом на Комисията (4), и с Решение 2011/292/ЕС на Съвета от 31 март 2011 г. относно правилата за сигурност за защита на класифицирана информация на ЕС (5).
(11)
Съюзът и държавите-членки трябва да направят всичко необходимо, за да гарантират безопасността и сигурността както на системата, създадена по програмата „Галилео“, така и на технологията и оборудването за PRS, за да се избегне ползването от неоправомощени физически или юридически лица на излъчените за PRS сигнали и за да се предотврати ползването на PRS за враждебни цели спрямо Съюза и държавите-членки.
(12)
В това отношение е важно държавите-членки да установят система от санкции, приложими при неспазване на задълженията, произтичащи от настоящото решение, и да осигурят прилагането на тези санкции. Санкциите трябва да бъдат ефективни, пропорционални и възпиращи.
(13)
Що се отнася до органите за управление и надзор, изглежда, че решението ползвателите на PRS да определят „компетентен орган за PRS“, който да отговаря за управлението и надзора на потребителите, е най-добрият начин за ефективно управление на ползването на PRS, тъй като улеснява отношенията между различните участници, отговарящи за сигурността, и гарантира постоянен надзор върху потребителите, по-специално националните потребители, при спазване на общите минимални стандарти. Следва обаче да се осигури известна гъвкавост, за да се даде възможност на държавите-членки да организират отговорностите си ефикасно.
(14)
При изпълнението на настоящото решение обработването на лични данни следва да се извършва в съответствие с правото на Съюза, както е уредено по-специално в Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (6) и Директива 2002/58/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 юли 2002 г. относно обработката на лични данни и защита на правото на неприкосновеност на личния живот в сектора на електронните комуникации (Директива за правото на неприкосновеност на личния живот и електронни комуникации) (7).
(15)
Освен това една от задачите на центъра за сигурност на „Галилео“ (центърът за наблюдение на сигурността на „Галилео“ или ЦНСГ), посочен в член 16, буква а), подточка ii) от Регламент (ЕО) № 683/2008, следва да бъде осигуряване на оперативна връзка между различните участници, отговарящи за сигурността на PRS.
(16)
Съветът и върховният представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност следва да играят роля в управлението на PRS чрез прилагане на Съвместно действие 2004/552/ОВППС на Съвета от 12 юли 2004 г. за някои аспекти на експлоатацията на европейската спътникова радионавигационна система, свързани със сигурността на Европейския съюз (8). Съветът следва да одобрява международните споразумения, с които се оправомощават трети държави или международни организации да ползват PRS.
(17)
По отношение на производството и сигурността на приемниците, изискванията за сигурност налагат тази задача да се поверява само на държава-членка, която е определила компетентен орган за PRS, или на предприятия, установени на територията на държава-членка, която е определила компетентен орган за PRS. В допълнение производителят на приемници трябва да е бил надлежно акредитиран от Съвета за акредитация на сигурността на европейските системи на ГНСС, създаден с Регламент (ЕС) № 912/2010 на Европейския парламент и на Съвета (9) (Съветът за акредитация на сигурността) и трябва да спазва неговите решения. Компетентните органи за PRS отговарят за осъществяване на постоянно наблюдение на спазването както на това изискване за акредитация и на тези решения, така и на специфичните технически изисквания, произтичащи от общите минимални стандарти.
(18)
Държава-членка, която не е определила компетентен орган за PRS, следва във всеки случай да определи точка за контакт за управление на установени вредни електромагнитни смущения, засягащи PRS. Тази точка за контакт следва да бъде физическо или юридическо лице, изпълняващо ролята на център за докладване, или адрес, с който Комисията да може да се свърже в случай на потенциално вредни електромагнитни смущения, с оглед тези смущения да бъдат отстранени.
(19)
Що се отнася до ограниченията на износа, износът извън Съюза на оборудване или технологии и софтуер, свързани с ползването на PRS и също така с разработването на PRS и с предназначеното за нея производство, независимо дали това оборудване, софтуер или технологии са включени в приложение I към Регламент (ЕО) № 428/2009 на Съвета от 5 май 2009 г. за въвеждане режим на Общността за контрол на износа, трансфера, брокерската дейност и транзита на изделия и технологии с двойна употреба (10), трябва да бъде ограничен до онези трети държави, които са надлежно оправомощени да имат достъп до PRS по силата на международно споразумение със Съюза. Сам по себе си фактът, че на територията на трета държава е инсталирана референтна станция, която съдържа оборудване за PRS и е част от системата, създадена по програмата „Галилео“, не дава основание тази държава да бъде считана за ползвател на PRS.
(20)
На Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз във връзка с общите минимални стандарти в областите, посочени в приложението, и при необходимост, да го актуализира и изменя с цел да се отчита развитието на програмата „Галилео“. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготвянето и съставянето на делегирани актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(21)
Предвид потенциалното въздействие върху сигурността на системата, създадена по програмата „Галилео“, за Съюза и за неговите държави-членки, както поотделно, така и заедно, е от първостепенно значение общите правила за достъп до PRS и производството на приемници и модули за сигурност за нея да бъдат прилагани по еднакъв начин във всяка държава-членка. Ето защо е необходимо Комисията да бъде оправомощена да приема подробни изисквания, насоки и други мерки за привеждане в действие на общите минимални стандарти. За да се осигурят единни условия за изпълнение на настоящото решение, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите-членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (11).
(22)
Одитите и инспекциите, които Комисията предстои да провежда със съдействието на държавите-членки, следва, по целесъобразност, да бъдат провеждани по начин, сходен с предвидения в част VII от приложение III към Решение 2011/292/ЕС.
(23)
Правилата за достъп до PRS, предоставян от системата, създадена по програмата „Галилео“, са предпоставка за изпълнението на PRS. Комисията следва да анализира въпроса, дали следва да се прилага политика за таксуване за PRS, включително по отношение на третите държави и международните организации, и да докладва пред Парламента и Съвета относно резултатите от този анализ.
(24)
Доколкото целта на настоящото решение, а именно да се определят правилата, при които държавите-членки, Съветът, Комисията, ЕСВД, агенциите на Съюза, третите държави и международните организации могат да имат достъп до PRS, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки и следователно поради мащаба на предлаганото действие може да бъде по-добре постигната на равнище Съюз, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящото решение не надхвърля необходимото за постигане на тази цел.
(25)
Веднага след като PRS стане оперативна, следва да се установи механизъм за докладване и преглед,
ПРИЕХА НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Предмет
Настоящото решение определя правилата, при които държавите-членки, Съветът, Комисията, ЕСВД, агенциите на Съюза, трети държави и международни организации могат да имат достъп до публично регулираната услуга (PRS), предоставяна от глобалната навигационна спътникова система, създадена по програмата „Галилео“.
Член 2
Определения
За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
а)
„ползватели на PRS“ са държавите-членки, Съветът, Комисията и ЕСВД, както и агенциите на Съюза, трети държави и международни организации, доколкото тези агенции, трети държави и международни организации са надлежно оправомощени;
б)
„потребители на PRS“ са физически или юридически лица, които са надлежно оправомощени от ползвател на PRS да притежават или да ползват приемник за PRS.
Член 3
Общи принципи за достъп до PRS
1. Държавите-членки, Съветът, Комисията и ЕСВД имат право на неограничен и непрекъснат достъп до PRS във всички части на света.
2. Всяка отделна държава-членка, Съветът, Комисията и ЕСВД сами вземат решение дали да ползват PRS в рамките на своите съответни области на компетентност.
3. Всяка държава-членка, която ползва PRS, взема самостоятелно решение кои категории физически лица, пребиваващи на територията ѝ или изпълняващи официални функции в чужбина от името на тази държава-членка, и кои категории юридически лица, установени на територията ѝ, са оправомощени да бъдат потребители на PRS, както и кои са целите, за които може да бъде ползвана PRS в съответствие с член 8 и точка 1, подточки i) и ii) от приложението. Целите за ползване могат да включват такива, свързани със сигурността.
Съветът, Комисията и ЕСВД решават кои категории техни служители са оправомощени да бъдат потребители на PRS в съответствие с член 8 и точка 1, подточки i) и ii) от приложението.
4. Агенциите на Съюза могат да станат ползватели на PRS само доколкото това е необходимо за изпълнение на задачите им и в съответствие с подробните правила, установени в административно споразумение, сключено между Комисията и съответната агенция.
5. Трети държави или международни организации могат да станат ползватели на PRS само ако, в съответствие с процедурата, предвидена в член 218 от Договора за функционирането на Европейския съюз, те участват в следните две споразумения между Съюза и съответната трета държава или международна организация:
а)
споразумение за сигурност на информацията, определящо рамката за обмен и защита на класифицираната информация и осигуряващо степен на защита, най-малко равностойна на защитата в държавите-членки;
б)
споразумение за определяне на реда и условията за достъп до PRS от трета държава или международна организация; такова споразумение би могло да включва производството, при определени условия, на приемници за PRS, с изключение на модули за сигурност.
Член 4
Прилагане на разпоредби относно сигурността
1. Всяка държава-членка гарантира, че нейните национални разпоредби относно сигурността осигуряват степен на защита на класифицираната информация най-малко съответстваща на степента, предоставяна с разпоредбите относно сигурността, установени в приложението към Решение 2001/844/ЕО, ЕОВС, Евратом и в Решение 2011/292/ЕС, както и че тези национални разпоредби относно сигурността се прилагат спрямо всички потребители на PRS и спрямо всички физически лица, които пребивават на нейна територия, и всички юридически лица, установени на нейна територия, които работят с класифицирана информация на ЕС относно PRS.
2. Държавите-членки незабавно информират Комисията за приемането на националните разпоредби относно сигурността, посочени в параграф 1.
3. Ако стане известно, че класифицирана информация на ЕС относно PRS е била оповестена на лица, които не са оправомощени за това, Комисията, след изчерпателно консултиране със съответната държава-членка:
а)
уведомява създателя на класифицираните данни относно PRS;
б)
извършва оценка на потенциалните вреди, причинени на интересите на Съюза или на държавите-членки;
в)
уведомява съответните органи относно резултатите от тази оценка, придружени от препоръка за коригиране на ситуацията; в този случай съответните органи незабавно уведомяват Комисията относно действията, които възнамеряват да предприемат или вече са предприели, включително действията, имащи за цел предотвратяването на нови случаи, както и относно резултатите от тези действия; и
г)
надлежно информира Европейския парламент и Съвета за резултатите.
Член 5
Компетентен орган за PRS
1. Компетентен орган за PRS се определя от:
а)
всяка държава-членка, ползваща PRS, и всяка държава-членка, на чиято територия е установен някой от органите, посочени в член 7, параграф 1; в такива случаи компетентният орган за PRS се установява на територията на въпросната държава-членка, която без отлагане нотифицира Комисията за определянето на органа;
б)
Съвета, Комисията и ЕСВД, ако ползват PRS. В такъв случай Европейската агенция за ГНСС, създадена с Регламент (ЕС) № 912/2010 (Европейската агенция за ГНСС) може да бъде определена за компетентен орган за PRS в съответствие с подходящи договорености;
в)
агенциите на Съюза и международните организации в съответствие с разпоредбите на споразуменията, посочени в член 3, параграфи 4 и 5. В такъв случай Европейската агенция за ГНСС може да бъде определена за компетентен орган за PRS;
г)
трети държави в съответствие с разпоредбите на споразуменията, посочени в член 3, параграф 5.
2. Разходите за функционирането на компетентния орган за PRS се поемат от ползвателите на PRS, които са го определили за такъв.
3. Държава-членка, която не е определила компетентен орган за PRS в съответствие с параграф 1, буква а), във всеки случай определя точка за контакт, която да оказва необходимото съдействие за докладване на установени потенциално вредни електромагнитни смущения, засягащи PRS. Съответната държава-членка нотифицира без отлагане Комисията за това определяне.
4. Компетентният орган за PRS гарантира, че ползването на PRS се осъществява в съответствие с член 8 и точка 1 от приложението и че:
а)
за управлението на PRS нейните потребители са групирани с ЦНСГ;
б)
правата за достъп до PRS са определени и се управляват за всяка група или потребител;
в)
ключовете за PRS и друга свързана класифицирана информация са получени от ЦНСГ;
г)
ключовете за PRS и друга свързана класифицирана информация са предоставени на потребителите;
д)
сигурността на приемниците и свързаните класифицирани технологии и информация се управлява и рисковете се подлагат на оценка;
е)
е създадена точка за контакт, която да оказва необходимото съдействие за докладване на установени потенциално вредни електромагнитни смущения, засягащи PRS.
5. Компетентният орган за PRS на държава-членка гарантира, че образувание, установено на територията на тази държава-членка, може да разработва или произвежда приемници за PRS или модули за сигурност само ако това образувание:
а)
е надлежно акредитирано от Съвета за акредитация на сигурността в съответствие с член 11, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 912/2010, и
б)
спазва както решенията на Съвета за акредитация на сигурността, така и член 8 и точка 2 от приложението относно разработването и производството на приемници за PRS или модули за сигурност, доколкото те са свързани с дейността му.
Всяка акредитация за производство на оборудване, предвидена в настоящия параграф, се преглежда най-малко на всеки пет години.
6. В случай на разработване или производство, посочено в параграф 5 от настоящия член, или в случай на износ извън Съюза компетентният орган за PRS на съответната държава-членка действа като връзка за органите, отговарящи за ограничението на износа на съответното оборудване, технологии и софтуер във връзка с ползването и разработването на PRS и предназначеното за нея производство, с цел да се осигури прилагане на разпоредбите на член 9.
7. Компетентният орган за PRS е свързан с ЦНСГ в съответствие с член 8 и точка 4 от приложението.
8. Параграфи 4 и 7 не засягат възможността държавите-членки да делегират някои от специфичните задачи на съответните им компетентни органи за PRS, по взаимно съгласие, на друга държава-членка, с изключение на задачите, свързани с упражняването на суверенитета върху собствените им територии. Задачите по параграфи 4 и 7, както и по параграф 5, могат да се извършват съвместно от няколко държави-членки. Съответните държави-членки нотифицират без отлагане Комисията за тези мерки.
9. Компетентният орган за PRS може да поиска техническа помощ от Европейската агенция за ГНСС при изпълнението на задачите си на основата на специфични договорености. Съответните държави-членки нотифицират без отлагане Комисията за тези договорености.
10. На всеки три години компетентните органи за PRS докладват на Комисията и на Европейската агенция за ГНСС относно спазването на минималните общи стандарти.
11. На всеки три години Комисията, с помощта на Европейската агенция за ГНСС, докладва на Европейския парламент и на Съвета относно спазването на минималните общи стандарти от страна на компетентните органи за PRS, както и относно всеки случай на сериозно нарушение на тези стандарти.
12. Когато компетентен орган за PRS не спазва минималните общи стандарти, установени в член 8, Комисията може, при надлежно отчитане на принципа на субсидиарност и след консултиране със съответната държава-членка - и, при необходимост, след получаване на допълнителна специфична информация - да издаде препоръка. В срок от три месеца след издаването на препоръката компетентният орган за PRS се съобразява с препоръката на Комисията или изисква или предлага промени с оглед гарантиране на спазването на общите минимални стандарти и ги прилага при съгласие на Комисията.
Ако след изтичането на тримесечния срок съответният компетентен орган за PRS продължава да не спазва общите минимални стандарти, Комисията информира Европейския парламент и Съвета и предлага предприемането на подходящи мерки.
Член 6
Роля на ЦНСГ
ЦНСГ осигурява оперативна връзка между компетентните органи за PRS, Съвета и върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност, действащи съгласно Съвместно действие 2004/552/ОВППС, и контролните центрове. Той информира Комисията за всяко събитие, което може да засегне доброто функциониране на PRS.
Член 7
Производство и сигурност на приемниците и модулите за сигурност
1. При спазване на посочените в член 5, параграф 5 изисквания държава-членка може да възложи задачата за производство на приемници за PRS или свързаните модули за сигурност на образувания, установени на територията ѝ или на територията на друга държава-членка. Съветът, Комисията или ЕСВД могат да възложат задачата за производство на приемници за PRS или свързаните модули за сигурност за собствено ползване на образувания, установени на територията на държава-членка.
2. Съветът за акредитация на сигурността може по всяко време да оттегли акредитацията, която е дал на образувание, посочено в параграф 1 от настоящия член, за производство на приемници за PRS или свързани модули за сигурност, ако не са изпълнени мерките, предвидени в член 5, параграф 5, буква б).
Член 8
Общи минимални стандарти
1. Общите минимални стандарти, които да се спазват от компетентните органи за PRS, посочени в член 5, обхващат областите, посочени в приложението.
2. Комисията се оправомощава да приема делегирани актове в съответствие с член 11, отнасящи се до приемането на общи минимални стандарти за областите, посочени в приложението, и ако това е необходимо - изменения, с които да актуализира приложението, с цел отчитане на развитието на програмата „Галилео“, по-специално по отношение на технологиите и промените в нуждите на сигурността.
3. Въз основа на общите минимални стандарти, посочени в параграф 2 от настоящия член, Комисията може да приема необходимите технически изисквания, насоки и други мерки. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 12, параграф 2.
4. Комисията осигурява предприемането на необходимите стъпки за изпълнение на посочените в параграфи 2 и 3 мерки, както и на изискванията, свързани със сигурността на PRS, нейните потребители и свързаните технологии, като взема предвид в пълна степен експертните препоръки.
5. С цел да съдейства за спазването на настоящия член Комисията организира заседание на всички компетентни органи за PRS поне веднъж годишно.
6. Със съдействието на държавите-членки и Европейската агенция за ГНСС Комисията осигурява спазването на минималните общи стандарти от страна на компетентните органи за PRS, а именно като извършва проверки или инспекции.
Член 9
Ограничения на износа
Износът извън Съюза на оборудване, технологии и софтуер във връзка с ползването и разработването на PRS и предназначеното за нея производство е разрешен само в съответствие с член 8 и точка 3 от приложението и съгласно споразуменията, посочени в член 3, параграф 5, или съгласно договореностите относно реда и условията за приемане и експлоатиране на референтни станции.
Член 10
Прилагане на Съвместно действие 2004/552/ОВППС
Настоящото решение се прилага, без да се засягат мерките, приети съгласно Съвместно действие 2004/552/ОВППС.
Член 11
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегираните актове, посочени в член 8, параграф 2, се предоставя на Комисията за срок от пет години, считано от 5 ноември 2011 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на петгодишния срок.
3. Делегирането на правомощията, посочени в член 8, параграф 2, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и на Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 8, параграф 2, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да предоставят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 12
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитета, създаден с Регламент (ЕО) № 683/2008. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011. Когато комитетът не даде становище, Комисията не приема проекта за акт за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 13
Преглед и докладване
Най-късно две години след обявяване на PRS за оперативна Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета относно правилното функциониране и целесъобразността на установените правила за достъп до PRS и, ако е необходимо, предлага съответни изменения на настоящото решение.
Член 14
Специфични правила за изпълнението на програмата „Галилео“
Независимо от останалите разпоредби на настоящото решение и за да се осигури доброто функциониране на системата, създадена съгласно програмата „Галилео“, оправомощени да имат достъп до технологиите за PRS и да притежават или ползват приемници за PRS, при спазване на принципите, установени в член 8 и приложението, са:
а)
Комисията, когато тя действа като управител на програмата „Галилео“;
б)
операторите на системата, създадена съгласно програмата „Галилео“ - единствено за целите съобразно тяхната компетентност, както е предвидено в специфична договореност с Комисията;
в)
Европейската агенция за ГНСС - с цел да ѝ се даде възможност да изпълнява възложените ѝ задачи, както е предвидено в специфична договореност с Комисията;
г)
Европейската космическа агенция - единствено за целите на проучването, разработването и разполагането на инфраструктура, както е предвидено в специфична договореност с Комисията.
Член 15
Санкции
Държавите-членки определят санкциите, приложими при нарушения на националните разпоредби, които са приети в съответствие с настоящото решение. Санкциите са ефективни, пропорционални и възпиращи.
Член 16
Влизане в сила и прилагане
1. Настоящото решение влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Държавите-членки прилагат член 5 най-късно от 6 ноември 2013 г.
Член 17
Адресати
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 25 октомври 2011 година.
DÉCISION No 1104/2011/UE DU PARLEMENT EUROPÉEN ET DU CONSEIL
du 25 octobre 2011
relative aux modalités d’accès au service public réglementé offert par le système mondial de radionavigation par satellite issu du programme Galileo
LE PARLEMENT EUROPÉEN ET LE CONSEIL DE L’UNION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne, et notamment son article 172,
vu la proposition de la Commission européenne,
après transmission du projet d’acte législatif aux parlements nationaux,
vu l’avis du Comité économique et social européen (1),
après consultation du Comité des régions,
statuant conformément à la procédure législative ordinaire (2),
considérant ce qui suit:
(1)
Le règlement (CE) no 683/2008 du Parlement européen et du Conseil du 9 juillet 2008 relatif à la poursuite de la mise en œuvre des programmes européens de radionavigation par satellite (EGNOS et Galileo) (3) prévoit dans son annexe que les objectifs spécifiques du programme Galileo consistent à assurer que les signaux émis par le système issu dudit programme peuvent être utilisés notamment pour offrir un service public réglementé (PRS) réservé aux utilisateurs autorisés par les gouvernements, pour les applications sensibles qui exigent un contrôle d’accès efficace et un niveau élevé de continuité du service.
(2)
Bien que les dispositions pertinentes du règlement (CE) no 683/2008 s’appliquent également aux services, y compris au PRS, énumérés à l’annexe dudit règlement, eu égard aux interconnexions entre le système issu du programme Galileo et le PRS sur les plans juridique, technique, opérationnel et financier et du point de vue de la propriété, il convient de reproduire les règles pertinentes relatives à l’application des règlements en matière de sécurité aux fins de l’application de la présente décision.
(3)
Le Parlement européen et le Conseil ont rappelé à diverses reprises que le système issu du programme Galileo est un système civil sous contrôle civil, c’est-à-dire réalisé selon des normes civiles à partir d’exigences civiles et sous le contrôle des institutions de l’Union.
(4)
Le programme Galileo revêt une importance stratégique pour l’indépendance de l’Union en termes de services de radionavigation, de localisation et de synchronisation par satellite et il contribue de manière significative à la mise en œuvre de la stratégie «Europe 2020» pour une croissance intelligente, durable et inclusive.
(5)
Le PRS est, parmi les différents services offerts par les systèmes européens de radionavigation par satellite, celui qui est à la fois le plus sécurisé et le plus sensible; il est par conséquent adapté aux services qui exigent de la robustesse et une fiabilité absolue. Il doit assurer, au profit de ses usagers, une continuité de service même dans les situations de crise les plus graves. Les conséquences d’une infraction aux règles de sécurité lors de l’utilisation de ce service ne sont pas limitées à l’utilisateur concerné, mais s’étendent potentiellement à d’autres utilisateurs. L’usage et la gestion du PRS sont ainsi de la responsabilité commune des États membres pour la sécurité de l’Union et leur propre sécurité. Dans ce contexte, l’accès au PRS doit être strictement restreint à certaines catégories d’utilisateurs faisant l’objet d’un contrôle permanent.
(6)
Il y a donc lieu de définir les modalités d’accès au PRS et ses règles de gestion en précisant notamment les principes généraux relatifs à cet accès, les fonctions des différentes entités de gestion et de contrôle, les conditions liées à la fabrication et à la sécurité des récepteurs, le régime du contrôle des exportations.
(7)
S’agissant des principes généraux de l’accès au PRS, l’objet même de ce service ainsi que ses caractéristiques imposent que son usage soit strictement limité, les États membres, le Conseil, la Commission et le Service européen pour l’action extérieure (SEAE) y ayant accès de façon discrétionnaire et de manière illimitée et ininterrompue dans toutes les parties du monde. De plus, chaque État membre doit être en mesure de décider souverainement quels sont les utilisateurs du PRS autorisés et quelles sont les utilisations qui en découlent, y compris celles liées à la sécurité, en conformité avec des normes minimales communes.
(8)
Afin de promouvoir l’usage de la technologie européenne à l’échelle mondiale, il devrait être possible pour certains pays tiers et certaines organisations internationales de devenir des usagers du PRS dans le cadre d’accords séparés conclus avec eux. Pour les applications gouvernementales sécurisées en matière de radionavigation par satellite, il convient de prévoir dans des accords internationaux les conditions dans lesquelles des pays tiers et organisations internationales peuvent avoir recours au PRS, étant entendu que le respect des exigences de sécurité devrait dans tous les cas être obligatoire. Dans le cadre de ces accords, il devrait être possible d’autoriser la fabrication de récepteurs PRS sous certaines conditions et exigences, d’un niveau au moins équivalent à celles qui s’appliquent aux États membres. Cependant, ces accords ne devraient pas porter sur des questions particulièrement sensibles sur le plan de la sécurité, telles que la fabrication de modules de sécurité.
(9)
Les accords avec des pays tiers ou des organisations internationales devraient être négociés en tenant pleinement compte de l’importance du respect de la démocratie, de l’État de droit, de l’universalité et de l’indivisibilité des droits de l’homme et des libertés fondamentales, de la liberté de pensée, de conscience, de religion, d’expression et d’information, de la dignité de la personne humaine, des principes d’égalité et de solidarité ainsi que de ceux consacrés par la charte des Nations unies et le droit international.
(10)
Les règlements en matière de sécurité de l’Agence spatiale européenne devraient assurer un niveau de protection au moins équivalent à celui qui est garanti par les règles en matière de sécurité qui figurent à l’annexe de la décision 2001/844/CE, CECA, Euratom de la Commission (4) et par la décision 2011/292/UE du Conseil du 31 mars 2011 concernant les règles de sécurité aux fins de la protection des informations classifiées de l’UE (5).
(11)
L’Union et les États membres doivent tout mettre en œuvre pour assurer la sûreté et la sécurité du système issu du programme Galileo et de la technologie et des équipements du PRS, pour éviter l’utilisation des signaux émis pour le PRS par des personnes physiques ou morales non autorisées et pour empêcher un usage hostile du PRS à leur encontre.
(12)
Il importe, à cet égard, que les États membres déterminent le régime des sanctions applicables en cas de non-respect des obligations découlant de la présente décision et qu’ils veillent à l’application de ces sanctions. Celles-ci doivent être effectives, proportionnées et dissuasives.
(13)
S’agissant des entités de gestion et de contrôle, il apparaît que la solution consistant à ce que les usagers du PRS désignent une «autorité PRS responsable» pour gérer et contrôler les utilisateurs est la mieux à même d’assurer une gestion efficace de l’usage du PRS en facilitant les relations entre les différents acteurs en charge de la sécurité et en garantissant un contrôle permanent des utilisateurs, en particulier des utilisateurs nationaux, dans le respect de normes communes minimales. Il devrait toutefois y avoir une certaine souplesse afin de permettre aux États membres d’organiser efficacement les responsabilités.
(14)
Dans le cadre de la mise en œuvre de la présente décision, tout traitement de données à caractère personnel devrait être effectué conformément au droit de l’Union, défini notamment par la directive 95/46/CE du Parlement européen et du Conseil du 24 octobre 1995 relative à la protection des personnes physiques à l’égard du traitement des données à caractère personnel et à la libre circulation de ces données (6) et par la directive 2002/58/CE du Parlement européen et du Conseil du 12 juillet 2002 concernant le traitement des données à caractère personnel et la protection de la vie privée dans le secteur des communications électroniques (directive vie privée et communications électroniques) (7).
(15)
De plus, l’une des tâches du centre de sécurité Galileo (ci-après dénommé «centre de surveillance de la sécurité Galileo» ou «CSSG») visé à l’article 16, point a) ii), du règlement (CE) no 683/2008 devrait être de fournir une interface opérationnelle entre les différents acteurs en charge de la sécurité du PRS.
(16)
Le Conseil et le haut représentant de l’Union pour les affaires étrangères et la politique de sécurité devraient jouer un rôle dans la gestion du PRS au travers de l’application de l’action commune 2004/552/PESC du Conseil du 12 juillet 2004 relative aux aspects de l’exploitation du système européen de radionavigation par satellite portant atteinte à la sécurité de l’Union européenne (8). Le Conseil devrait approuver les accords internationaux autorisant un pays tiers ou une organisation internationale à avoir recours au PRS.
(17)
S’agissant de la fabrication et de la sécurité des récepteurs, les impératifs de sécurité commandent que cette tâche ne puisse être confiée qu’à un État membre qui a désigné une autorité PRS responsable ou à des entreprises établies sur le territoire d’un État membre qui a désigné une telle autorité. En outre, l’entité produisant des récepteurs doit avoir été dûment autorisée par le conseil d’homologation de sécurité des systèmes GNSS européens établi en vertu du règlement (UE) no 912/2010 du Parlement européen et du Conseil (9) (ci-après dénommé «conseil d’homologation de sécurité») et doit se conformer à ses décisions. Il appartient aux autorités PRS responsables de contrôler en permanence le respect tant de cette exigence d’autorisation et de ces décisions que des exigences techniques particulières découlant des normes minimales communes.
(18)
Les États membres qui n’ont pas désigné une autorité PRS responsable devraient dans tous les cas désigner un point de contact pour la gestion de toute interférence électromagnétique préjudiciable au PRS qui a été détectée. Ledit point de contact devrait être une personne physique ou morale qui joue le rôle de point de notification, ou une adresse, que la Commission peut contacter en cas d’interférence électromagnétique potentiellement préjudiciable afin de remédier à cette interférence.
(19)
S’agissant des restrictions à l’exportation, il importe de restreindre les exportations en dehors de l’Union d’équipements, de technologie ou de logiciels relatifs à l’utilisation du PRS et portant sur le développement du PRS et la fabrication destinée à celui-ci, vers les seuls pays tiers qui sont dûment autorisés à avoir accès au PRS en application d’un accord international passé par l’Union, que ces équipements, ces logiciels ou cette technologie figurent ou non dans la liste constituant l’annexe I du règlement (CE) no 428/2009 du Conseil du 5 mai 2009 instituant un régime communautaire de contrôle des exportations, des transferts, du courtage et du transit de biens à double usage (10). Un pays tiers sur le territoire duquel est installée une station de référence contenant des équipements PRS et appartenant au système issu du programme Galileo n’est pas considéré, de ce seul fait, comme un usager du PRS.
(20)
Il convient de déléguer à la Commission le pouvoir d’adopter des actes conformément à l’article 290 du traité sur le fonctionnement de l’Union européenne en ce qui concerne les normes minimales communes dans les domaines énoncés à l’annexe et, le cas échéant, pour la mettre à jour et la modifier pour tenir compte de l’évolution du programme Galileo. Il importe particulièrement que la Commission procède aux consultations appropriées durant son travail préparatoire, y compris au niveau des experts. Il convient que, lorsqu’elle prépare et élabore des actes délégués, la Commission veille à ce que les documents pertinents soient transmis simultanément, en temps utile et de façon appropriée, au Parlement européen et au Conseil.
(21)
En raison de l’impact qu’elles peuvent avoir sur la sécurité du système issu du programme Galileo, de l’Union et de ses États membres, sur un plan à la fois individuel et collectif, il est essentiel que les règles communes concernant l’accès au PRS ainsi que la fabrication des récepteurs PRS et des modules de sécurité soient appliquées de manière uniforme dans chaque État membre. Il est donc nécessaire que la Commission soit habilitée à adopter des prescriptions détaillées, des lignes directrices et d’autres mesures afin d’assurer l’application de ces normes minimales communes. Afin d’assurer des conditions uniformes d’exécution de la présente décision, il convient de conférer des compétences d’exécution à la Commission. Ces compétences devraient être exercées conformément au règlement (UE) no 182/2011 du Parlement Européen et du Conseil du 16 février 2011 établissant les règles et principes généraux relatifs aux modalités de contrôle par les États membres de l’exercice des compétences d’exécution par la Commission (11).
(22)
Les audits et les inspections que la Commission doit effectuer avec le concours des États membres devraient être menés, le cas échéant, de manière similaire à ce qui est prévu à l’annexe III, partie VII, de la décision 2011/292/UE.
(23)
Les modalités d’accès au PRS offert par le système issu du programme Galileo constituent une condition préalable à la mise en œuvre du PRS. La Commission devrait analyser s’il serait pertinent de mettre en place une politique de tarification pour le PRS, y compris pour les pays tiers et les organisations internationales, et faire rapport au Parlement européen et au Conseil sur les résultats de cette analyse.
(24)
Étant donné que l’objectif de la présente décision, à savoir définir les modalités selon lesquelles les États membres, le Conseil, la Commission, le SEAE, les agences de l’Union, les pays tiers et les organisations internationales peuvent avoir accès au PRS, ne peut être réalisé de manière suffisante par les États membres et peut donc, en raison des dimensions de l’action, être mieux réalisé au niveau de l’Union, celle-ci peut prendre des mesures conformément au principe de subsidiarité consacré à l’article 5 du traité sur l’Union européenne. Conformément au principe de proportionnalité tel qu’énoncé audit article, la présente décision n’excède pas ce qui est nécessaire pour atteindre cet objectif.
(25)
Dès que le PRS est déclaré opérationnel, un mécanisme d’élaboration de rapports et d’évaluation devrait être mis en place,
ONT ADOPTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
Article premier
Objet
La présente décision définit les modalités selon lesquelles les États membres, le Conseil, la Commission, le SEAE, les agences de l’Union, les pays tiers et les organisations internationales peuvent avoir accès au service public réglementé (PRS) offert par le système global de navigation par satellite issu du programme Galileo.
Article 2
Définitions
Aux fins de la présente décision, on entend par:
a)
«usagers du PRS», les États membres, le Conseil, la Commission et le SEAE, ainsi que les agences de l’Union, les pays tiers et les organisations internationales, pour autant que ces agences, pays tiers et organisations aient été dûment autorisés;
b)
«utilisateurs du PRS», les personnes physiques ou morales dûment autorisées par un usager du PRS à détenir ou à utiliser un récepteur PRS.
Article 3
Principes généraux en matière d’accès au PRS
1. Les États membres, le Conseil, la Commission et le SEAE ont le droit d’accéder au PRS de manière illimitée et ininterrompue dans toutes les parties du monde.
2. Il appartient à chaque État membre, au Conseil, à la Commission et au SEAE de décider s’ils ont recours au PRS dans les limites de leurs compétences respectives.
3. Chaque État membre qui a recours au PRS décide de manière indépendante, d’une part, des catégories de personnes physiques résidant sur son territoire ou exerçant des fonctions officielles à l’étranger au nom de cet État membre et des catégories de personnes morales établies sur son territoire qui sont autorisées à être des utilisateurs du PRS et, d’autre part, des utilisations qui en sont faites, conformément à l’article 8 et aux points 1, i) et ii), de l’annexe. Ces utilisations peuvent comprendre des utilisations liées à la sécurité.
Le Conseil, la Commission et le SEAE décident des catégories de leurs agents autorisées à être des utilisateurs du PRS, conformément à l’article 8 et aux points 1, i) et ii), de l’annexe.
4. Une agence de l’Union ne peut devenir un usager du PRS que dans la mesure où cela lui est nécessaire pour accomplir sa mission et selon les règles détaillées prévues par un accord administratif passé entre la Commission et l’agence concernée.
5. Un pays tiers ou une organisation internationale ne peut devenir un usager du PRS que si, conformément à la procédure prévue à l’article 218 du traité sur le fonctionnement de l’Union européenne, les deux accords suivants ont été conclus entre l’Union, d’une part, et le pays tiers concerné ou l’organisation internationale concernée, d’autre part:
a)
un accord sur la sécurité des informations définissant le cadre d’échange et de protection des informations classifiées qui offre un degré de protection au moins équivalent à celui des États membres;
b)
un accord fixant les termes et conditions des modalités d’accès au PRS par ce pays tiers ou cette organisation internationale; cet accord pourrait notamment porter sur la fabrication, à certaines conditions, de récepteurs PRS, à l’exclusion des modules de sécurité.
Article 4
Application des règlements en matière de sécurité
1. Chaque État membre veille à ce que ses règlements nationaux en matière de sécurité assurent un niveau de protection des informations classifiées au moins équivalent à celui qui est garanti par les règles en matière de sécurité qui figurent à l’annexe de la décision 2001/844/CE, CECA, Euratom et par la décision 2011/292/UE et que ces règlements nationaux en matière de sécurité s’appliquent à ses utilisateurs du PRS et à toute personne physique résidant ou à toute personne morale établie sur son territoire qui traite des informations classifiées de l’UE relatives au PRS.
2. Les États membres informent sans délai la Commission de l’adoption des règlements nationaux en matière de sécurité visés au paragraphe 1.
3. S’il apparaît que des informations classifiées de l’UE relatives au PRS ont été divulguées à toute personne non autorisée à en recevoir, la Commission doit, en concertation étroite avec l’État membre concerné:
a)
informer l’autorité d’origine des données PRS classifiées;
b)
évaluer le préjudice potentiel causé aux intérêts de l’Union ou des États membres;
c)
notifier aux autorités compétentes le résultat de cette évaluation en l’assortissant d’une recommandation visant à remédier à la situation; dans ce cas, les autorités compétentes informent la Commission sans délai des mesures qu’elles prévoient de prendre ou qu’elles ont déjà prises, y compris les mesures visant à éviter que les faits ne se reproduisent, ainsi que des résultats de ces mesures; et
d)
informer le Parlement européen et le Conseil, comme il convient, de ces résultats.
Article 5
Autorité PRS responsable
1. Une autorité PRS responsable est désignée par:
a)
chaque État membre qui a recours au PRS et chaque État membre sur le territoire duquel une entité visée à l’article 7, paragraphe 1, est établie; dans les cas précités, l’autorité PRS responsable est établie sur le territoire de l’État membre concerné, qui notifie sans délai cette désignation à la Commission;
b)
le Conseil, la Commission et le SEAE, s’ils ont recours au PRS. Dans ce cas, l’agence du GNSS européen établie par le règlement (UE) no 912/2010 (ci-après dénommée «agence du GNSS européen») peut être désignée comme autorité PRS responsable, selon des modalités appropriées;
c)
des agences de l’Union et des organisations internationales, conformément aux dispositions des accords visés à l’article 3, paragraphes 4 et 5. Dans ce cas, l’agence du GNSS européen peut être désignée comme autorité PRS responsable;
d)
des pays tiers, conformément aux dispositions des accords visés à l’article 3, paragraphe 5.
2. Les coûts de fonctionnement d’une autorité PRS responsable sont pris en charge par les usagers du PRS qui l’ont désignée.
3. Tout État membre qui n’a pas désigné d’autorité PRS responsable conformément au paragraphe 1, point a), désigne dans tous les cas un point de contact qui fournit l’aide nécessaire pour la notification de toute interférence électromagnétique potentiellement préjudiciable au PRS qui a été détectée. L’État membre concerné notifie sans tarder cette désignation à la Commission.
4. Chaque autorité PRS responsable veille à ce que l’utilisation du PRS soit conforme à l’article 8 et au point 1 de l’annexe et à ce que:
a)
les utilisateurs du PRS soient regroupés pour la gestion du PRS avec le CSSG;
b)
les droits d’accès au PRS pour chaque groupe ou utilisateur soient déterminés et gérés;
c)
les clés du PRS et d’autres informations classifiées connexes soient obtenues auprès du CSSG;
d)
les clés du PRS et d’autres informations classifiées connexes soient distribuées aux utilisateurs;
e)
la sécurité des récepteurs et celle de la technologie et des informations classifiées connexes soient contrôlées et les risques évalués;
f)
soit établi un point de contact chargé de fournir l’aide nécessaire pour la notification de toute interférence électromagnétique potentiellement préjudiciable au PRS qui a été détectée.
5. L’autorité PRS responsable d’un État membre veille à ce qu’une entité établie sur le territoire de cet État membre ne puisse développer ou fabriquer des récepteurs PRS ou des modules de sécurité que si cette entité:
a)
a été dûment autorisée par le conseil d’homologation de sécurité conformément à l’article 11, paragraphe 2, du règlement (UE) no 912/2010; et
b)
se conforme à la fois aux décisions du conseil d’homologation de sécurité, à l’article 8 et au point 2 de l’annexe pour ce qui concerne le développement et la fabrication des récepteurs PRS ou des modules de sécurité, dans la mesure où ces dispositions portent sur ses activités.
Toute autorisation prévue au présent paragraphe aux fins de la fabrication d’équipements fait l’objet d’un réexamen au moins tous les cinq ans.
6. S’agissant des activités de développement ou de fabrication visées au paragraphe 5 du présent article, ou dans le cas d’exportations en dehors de l’Union, l’autorité PRS responsable de l’État membre concerné joue le rôle d’interface pour les entités compétentes en matière de restrictions à l’exportation des équipements, de la technologie et des logiciels pertinents en ce qui concerne l’utilisation et le développement du PRS et la fabrication destinée à celui-ci, afin de garantir l’application des dispositions de l’article 9.
7. Les autorités PRS responsables sont reliées au CSSG conformément à l’article 8 et au point 4 de l’annexe.
8. Les paragraphes 4 et 7 s’entendent sans préjudice de la possibilité pour les États membres de déléguer d’un commun accord à un autre État membre certaines tâches spécifiques incombant à leur autorité PRS responsable, à l’exclusion de toutes les tâches relatives à l’exercice de la souveraineté sur leurs territoires respectifs. Les tâches visées aux paragraphes 4 et 7, ainsi que celles visées au paragraphe 5, peuvent être effectuées en commun par les États membres. Les États membres concernés notifient sans délai à la Commission de telles mesures.
9. Une autorité PRS responsable peut demander l’assistance technique de l’agence du GNSS européen afin de s’acquitter des tâches qui lui incombent, selon des modalités spécifiques. Les États membres concernés notifient sans délai à la Commission de telles modalités.
10. Tous les trois ans, les autorités PRS responsables font rapport à la Commission et à l’agence du GNSS européen sur le respect des normes minimales communes.
11. Tous les trois ans, avec l’aide de l’agence du GNSS européen, la Commission fait rapport au Parlement européen et au Conseil sur le respect des normes minimales communes par les autorités PRS responsables, ainsi qu’à tout moment en cas de violation grave de ces normes.
12. Lorsqu’une autorité PRS responsable ne se conforme pas aux normes minimales communes énoncées à l’article 8, la Commission peut formuler une recommandation dans le respect du principe de subsidiarité et en concertation avec l’État membre concerné et, au besoin, après l’obtention d’informations spécifiques supplémentaires. Dans les trois mois suivant la formulation de la recommandation, l’autorité PRS responsable concernée soit se conforme à la recommandation de la Commission, soit réclame ou propose des modifications afin de se mettre en conformité avec les normes minimales communes et met ces modifications en œuvre en accord avec la Commission.
Si l’autorité PRS responsable concernée ne respecte toujours pas les normes minimales communes une fois la période de trois mois écoulée, la Commission en informe le Parlement européen et le Conseil et propose l’adoption de mesures appropriées.
Article 6
Rôle du CSSG
Le CSSG fournit une interface opérationnelle entre les autorités PRS responsables, le Conseil ainsi que le haut représentant de l’Union pour les affaires étrangères et la politique de sécurité agissant au titre de l’action commune 2004/552/PESC et les centres de contrôle. Il informe la Commission de tout événement susceptible d’affecter le bon fonctionnement du PRS.
Article 7
Fabrication et sécurité des récepteurs et des modules de sécurité
1. Un État membre peut, sous réserve des exigences énoncées à l’article 5, paragraphe 5, confier à des entités établies sur son territoire ou sur le territoire d’un autre État membre la fabrication des récepteurs PRS ou des modules de sécurité associés. Le Conseil, la Commission ou le SEAE peuvent confier à des entités établies sur le territoire d’un État membre la fabrication des récepteurs PRS ou des modules de sécurité associés destinés à leur propre usage.
2. Le conseil d’homologation de sécurité peut à tout moment retirer à une entité mentionnée au paragraphe 1 du présent article l’autorisation qu’il lui a accordée de fabriquer des récepteurs PRS ou des modules de sécurité associés si les mesures prévues à l’article 5, paragraphe 5, point b), ne sont pas respectées.
Article 8
Normes minimales communes
1. Les normes minimales communes auxquelles doivent se conformer les autorités PRS responsables visées à l’article 5 portent sur les domaines énumérés à l’annexe.
2. La Commission est habilitée à adopter des actes délégués en conformité avec l’article 11 en ce qui concerne l’adoption des normes minimales communes dans les domaines énumérés à l’annexe et, le cas échéant, des modifications actualisant l’annexe pour tenir compte de l’évolution du programme Galileo, notamment sur le plan de la technologie, et des modifications des besoins en matière de sécurité.
3. Sur la base des normes minimales communes visées au paragraphe 2 du présent article, la Commission peut adopter les exigences techniques, lignes directrices et autres mesures nécessaires. Ces actes d’exécution sont adoptés en conformité avec la procédure d’examen visée à l’article 12, paragraphe 2.
4. La Commission veille à ce que les dispositions nécessaires soient prises pour que les mesures visées aux paragraphes 2 et 3 soient respectées et à ce qu’il soit satisfait aux exigences relatives à la sécurité du PRS, de ses utilisateurs et de la technologie y afférente, en tenant pleinement compte de l’avis des experts.
5. Afin d’encourager le respect du présent article, la Commission facilite la tenue, une fois par an au moins, d’une réunion de toutes les autorités PRS responsables.
6. La Commission s’assure, avec l’aide des États membres et de l’agence du GNSS européen, que les autorités PRS responsables respectent les normes minimales communes, notamment en procédant à des audits ou des inspections.
Article 9
Restrictions à l’exportation
Les exportations, en dehors de l’Union, d’équipements, de technologie ou de logiciels relatifs à l’utilisation et au développement du PRS et à la fabrication destinée à celui-ci ne sont autorisées que conformément à l’article 8 et au point 3 de l’annexe et au titre des accords visés à l’article 3, paragraphe 5, ou au titre des accords concernant les modalités d’hébergement et de fonctionnement des stations de référence.
Article 10
Application de l’action commune 2004/552/PESC
La présente décision est appliquée sans préjudice des mesures arrêtées en vertu de l’action commune 2004/552/PESC.
Article 11
Exercice de la délégation
1. Le pouvoir d’adopter des actes délégués conféré à la Commission est soumis aux conditions fixées au présent article.
2. Le pouvoir d’adopter des actes délégués visé à l’article 8, paragraphe 2, est conféré à la Commission pour une période de cinq ans à compter du 5 novembre 2011. La Commission élabore un rapport relatif à la délégation de pouvoir au plus tard neuf mois avant la fin de la période de cinq ans.
3. La délégation de pouvoir visée à l’article 8, paragraphe 2, peut être révoquée à tout moment par le Parlement européen ou le Conseil. La décision de révocation met fin à la délégation de pouvoir qui y est précisée. La révocation prend effet le jour suivant celui de la publication de ladite décision au Journal officiel de l’Union européenne ou à une date ultérieure qui est précisée dans ladite décision. Elle ne porte pas atteinte à la validité des actes délégués déjà en vigueur.
4. Aussitôt qu’elle adopte un acte délégué, la Commission le notifie au Parlement européen et au Conseil simultanément.
5. Un acte délégué adopté en vertu de l’article 8, paragraphe 2, n’entre en vigueur que si le Parlement européen ou le Conseil n’a pas exprimé d’objections dans un délai de deux mois à compter de la notification de cet acte au Parlement européen et au Conseil ou si, avant l’expiration de ce délai, le Parlement européen et le Conseil ont tous deux informé la Commission de leur intention de ne pas exprimer d’objections. Ce délai est prolongé de deux mois à l’initiative du Parlement européen ou du Conseil.
Article 12
Comité
1. La Commission est assistée par le comité institué par le règlement (CE) no 683/2008. Ledit comité est un comité au sens du règlement (UE) no 182/2011.
2. Lorsqu’il est fait référence au présent paragraphe, l’article 5 du règlement (UE) no 182/2011 s’applique. Lorsque le comité n’émet aucun avis, la Commission n’adopte pas le projet d’acte d’exécution, et l’article 5, paragraphe 4, troisième alinéa, du règlement (UE) no 182/2011 s’applique.
Article 13
Évaluation et rapport
Au plus tard deux ans après que le PRS a été déclaré opérationnel, la Commission fait rapport au Parlement européen et au Conseil sur le fonctionnement adéquat et la pertinence des règles établies régissant l’accès au PRS et, le cas échéant, propose de modifier la présente décision en conséquence.
Article 14
Règles particulières pour la mise en œuvre du programme Galileo
Nonobstant les autres dispositions de la présente décision, afin de garantir le bon fonctionnement du système issu du programme Galileo, les personnes et instances suivantes sont autorisées à accéder à la technologie PRS et à détenir ou utiliser des récepteurs PRS, sous réserve du respect des principes énoncés à l’article 8 et à l’annexe:
a)
la Commission, lorsqu’elle agit en tant que gestionnaire du programme Galileo;
b)
les exploitants du système issu du programme Galileo, aux fins strictes du respect du cahier des charges auquel ils doivent se conformer, selon les termes d’un arrangement spécifique conclu avec la Commission;
c)
l’agence du GNSS européen, pour lui permettre de s’acquitter des tâches qui lui sont confiées, selon les termes d’un arrangement spécifique conclu avec la Commission;
d)
l’Agence spatiale européenne, à de strictes fins de recherche, de développement et de déploiement de l’infrastructure, selon les termes d’un arrangement spécifique conclu avec la Commission.
Article 15
Sanctions
Les États membres déterminent le régime des sanctions applicables aux violations des dispositions nationales adoptées en application de la présente décision. Les sanctions sont efficaces, proportionnées et dissuasives.
Article 16
Entrée en vigueur et application
1. La présente décision entre en vigueur le jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
2. Les États membres appliquent l’article 5 au plus tard le 6 novembre 2013.
Article 17
Destinataires
Les États membres sont destinataires de la présente décision.
Fait à Strasbourg, le 25 octobre 2011.