РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 27 октомври 2010 година
относно държавна помощ № C 15/08 (ex N 318/07, N 319/07, N 544/07 и N 70/08), която Италия възнамерява да приведе в действие в полза на предприятието „Cantiere Navale De Poli“
(нотифицирано под номер C(2010) 7253)
(само текстът на италиански език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2013/197/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за създаване на Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
след като прикани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (1) и като взе предвид тези мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писма от 6 юни 2007 г., 24 септември 2007 г. и 6 февруари 2008 г. Италия уведоми за исканията за удължаване на тригодишния срок за предаване на четири кораба от типа химикаловоз (наречени C 241, C 242, C 243 и C 244), които е трябвало да бъдат построени в корабостроителницата „Cantiere Navale De Poli“ (наричана по-долу „De Poli“ или „корабостроителницата“) (2). По-специално, Италия поиска удължаване на срока за предаване с 8 месеца за кораб C 241, с 6 месеца за кораб C 242, с 9 месеца за кораб C 243 и с 10 месеца за кораб C 244.
(2)
Уведомленията се отнасят до помощите, отпуснати от Италия на „De Poli“ по силата на националната схема за помощи N 59/2004, одобрена от Комисията на 19 май 2004 г. (3) на основание Регламент (ЕО) № 1177/2002 на Съвета от 27 юни 2002 г. относно временен защитен механизъм за корабостроенето (4), изменен с Регламент (ЕО) № 502/2004 на Съвета (5) (наричани по-долу „италианската схема“ и „регламентът за временния защитен механизъм“).
(3)
С писма от 31 юли 2007 г., 31 август 2007 г., 7 септември 2007 г., 12 ноември 2007 г. и 25 януари 2008 г. Италия предостави на Комисията допълнителна информация, свързана с уведомленията.
(4)
С писмо от 16 април 2008 г. Комисията съобщи на италианските власти решението да започне процедурата по член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) (6) по отношение на представените искания за удължаване на срока. Решението на Комисията за започване на процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (7). Заинтересованите страни бяха приканени да представят своите мнения в тази връзка.
(5)
Италия представи мнението си относно решението за започване на процедурата с писмо от 16 юни 2008 г., регистрирано на 17 юни 2008 г. Комисията получи мнението на „De Poli“ също с писмо от 16 юни 2008 г., регистрирано на 17 юни 2008 г. Италия предостави допълнителна информация с писмо от 30 юни 2008 г., регистрирано в същия ден, и с писмо от 29 октомври 2008 г., регистрирано на 3 ноември 2008 г.
(6)
С писмо от 15 юли 2008 г., регистрирано на 22 юли 2008 г., Италия поиска второ удължаване на срока за предаване на два от химикаловозите, а именно: до 30 септември 2008 г. за кораб С 242 и до 30 септември 2008 г. за кораб С 244.
(7)
С писмо от 20 януари 2009 г., регистрирано на 22 януари 2009 г., Италия поиска трето удължаване на срока за предаване, а именно: до 31 декември 2008 г. за кораб С 242 и до 28 февруари 2009 г. за кораб С 243. С писмо от 14 април 2009 г., регистрирано на 15 април 2009 г., Италия поиска още едно (четвърто по ред) удължаване на срока за предаване, а именно: до 30 юни 2009 г. за кораб С 242, до 30 септември 2009 г. за кораб С 243 и до 30 ноември 2009 г. за кораб С 244.
(8)
С писмо от 8 май 2009 г., регистрирано в същия ден, Комисията поиска от Италия допълнителна информация, а на 12 юни 2009 г. изпрати писмо за напомняне. Италия отговори с писмо от 23 септември 2009 г. (8), с което информира Комисията единствено за факта, че „De Poli“ е билa допуснатa до споразумение с кредиторите (9).
(9)
С писмо от 28 януари 2010 г., регистрирано на 1 февруари 2010 г., Италия официално оттегли исканията за удължаване на срока за предаване на кораби C 242 и C 243 (10).
(10)
С електронно писмо от 2 март 2010 г. Комисията поиска от Италия да поясни статуса на уведомленията относно кораби C 241 и C 244.
(11)
С електронно писмо от 10 юни 2010 г., регистрирано на 17 юни 2010 г., Италия информира Комисията, че кораб С 241 е бил завършен на 31 август 2008 г. и предаден на 3 ноември 2008 г., и че уведомлението за искане за отлагане на срока за предаване за този кораб не е било оттегляно.
(12)
С писмо от 16 юни 2010 г., регистрирано на 28 юни 2010 г., Италия официално оттегли исканията за удължаване на срока за предаване на кораб C 244.
II. КОНТЕКСТ
(13)
Изложените по-долу факти се отнасят единствено за кораб С 241, тъй като Италия оттегли исканията за удължаване на срока за предаване на кораби C 242, C 243 и C 244.
(14)
Предприятието „De Poli“ е италианска корабостроителница, намираща се на остров Pellestrina (Венеция), която през 90-те години на миналия век се специализира в строенето на плавателни съдове за превоз на химически продукти и танкери. През 2007 г. в корабостроителницата работят 320 служители, в това число и подизпълнителите, а реализираният годишен обем на продажбите е равен на 70 млн. EUR. На 11 февруари 2010 г. италианският компетентен съдия утвърди споразумението с кредиторите относно корабостроителницата (11).
(15)
На 28 януари 2005 г. дружеството „Arcotur S.r.l.“ възлага на корабостроителницата „De Poli“ строежа на кораб С 241. Съгласно договора корабът С 241 притежава следните технически спецификации: обща дължина 125 m, най-голяма широчина 19 m, пълна товароносимост близо 7 300 t и скорост 15 възела при мощност, равна на 85 % от максималната непрекъсната мощност. В договора за продажба крайният срок за предаване на кораба C 241 на купувача „Arcotur S.r.l.“ е определен за 31 декември 2007 г. при обща цена 30 млн. EUR.
(16)
На 26 май 2006 г. корабостроителницата поръчва на един доставчик (наричан по-долу „доставчика“) редуктора за кораба, като доставчикът потвърждава поръчката със срок на доставка 3 септември 2007 г. Според предоставената от „De Poli“ информация, редукторът за кораб С 241 е специален модел с уникални характеристики, който се различава по редица технически аспекти от стандартния модел, произвеждан от същия доставчик.
(17)
На 6 юли 2006 г. дружеството „Arcoin S.p.A.“ (бивше „Arcotur S.r.l.“) и корабостроителницата „De Poli“ изменят подписания на 28 януари 2005 г. договор, като променят параметрите на поръчания кораб С 241 по следния начин: обща дължина 112 m, най-голяма широчина 16,8 m, пълна товароносимост 5 300 t, с което цената се свежда до 23 млн. EUR.
(18)
На 20 юли 2006 г. дружеството „Arcoin S.p.A.“ преотстъпва договора за строителството на кораб С 241 на дружеството „Elbana di Navigazione S.p.A.“.
(19)
На определения за 3 септември 2007 г. срок за доставка, поръчаният на 26 май 2006 г. редуктор не е готов. С писмо от 23 октомври 2007 г. доставчикът информира „De Poli“, че поради недостига на суровини на пазара и произтичащото от него забавяне на доставките от страна на поддоставчиците редукторът не може да бъде произведен навреме. На 18 януари 2008 г. доставчикът потвърждава, че срокът за доставка на редуктора се изтегля за февруари 2008 г., т.е. шест месеца по-късно в сравнение с първоначалния срок.
(20)
Поради това италианските власти искат удължаване на срока за предаване на кораб С 241 до 31 август 2008 г., т.е. удължаване с осем месеца на предвидения в договора срок за предаване на кораба (31 декември 2007 г.).
(21)
Въз основа на получената информация Комисията заключава, че корабът С 241 е предаден на 3 ноември 2008 г. (12)
III. ПОМОЩТА
(22)
В регламента за временния защитен механизъм (13) са установени временни и извънредни мерки с цел да се подпомогнат корабостроителниците в Съюза, упражняващи дейност в секторите, които навремето са тежко засегнати от нелоялната корейска конкуренция (14).
(23)
В регламента за временния защитен механизъм отпускането на преки помощи се счита за съвместимо с вътрешния пазар до 6 % от стойността преди помощта (15) в подкрепа на договори за строеж на някои категории търговски кораби (контейнеровози, химикаловози, танкери и газовози (16)) при следните условия: ако корейска корабостроителница се съревновава за възлагането на договора, като предлага по-ниска цена (17), ако окончателният договор е сключен преди изтичането на срока на действие на регламента (31 март 2005 г.) (18) и ако плавателният съд е предаден в рамките на три години след подписването на окончателния договор (19).
(24)
С член 2, параграф 4 от регламента за временния защитен механизъм се дава възможност на Комисията да разрешава удължаване на крайния срок от три години за предаването, „когато това е оправдано от техническата сложност на въпросния корабостроителен проект или от закъснения, дължащи се на неочаквани, сериозни и документирани смущения, които се отразяват на работния план на корабостроителницата и които са причинени от извънредни, непредвидими и независещи от предприятието обстоятелства.“
(25)
През май 2004 г. въз основа на регламента за временния защитен механизъм Комисията одобри италианската схема за помощи за корабостроителниците (20), в която са предвидени условия, съответстващи на посочените по-горе условия в регламента. По-специално в италианската схема се предвижда отпускането на помощи до 6 % от стойността на договора преди помощта в подкрепа на плавателни съдове, предадени в рамките на три години от датата на подписване на окончателния договор, и възможността за удължаване на крайния срок от страна на Комисията, само „когато това е оправдано от техническата сложност на въпросния корабостроителен проект или от закъснения, дължащи се на неочаквани, сериозни и документирани смущения, които се отразяват на работния план на корабостроителницата и които са причинени от извънредни, непредвидими и независещи от предприятието обстоятелства.“ (параграф 29 от италианската схема).
(26)
На 31 януари 2005 г. корабостроителницата „De Poli“ представи на италианските власти заявление за отпускане на помощта, предвидена в посочената схема, във връзка със строителството на кораба С 241 в размер от 1,3 млн. EUR.
(27)
На 25 януари 2008 г.„De Poli“ поиска срокът за предаване на кораба С 241 да се удължи от 31 декември 2007 г. до 31 август 2008 г.
(28)
Италианските власти потвърждават, че помощта не е била предоставена и отбелязват, че по силата на решението от 21 октомври 2008 г. (21), с което Комисията обявява допълнителния бюджет от 10 млн. EUR за италианската схема за несъвместим с вътрешния пазар, понастоящем няма достатъчно средства за отпускането на такава помощ.
IV. РЕШЕНИЕ ЗА ЗАПОЧВАНЕ НА ПРОЦЕДУРА
(29)
В решението за започване на процедура Комисията изразява съмнение, че обстоятелствата, които според италианските власти и корабостроителницата „Dе Poli“ оправдават закъснялото предаване на кораба С 241 (както и на корабите C 242, C 243 и C 244, които не са предмет на настоящата оценка), могат да бъдат определени като „забавяния, дължащи се на неочаквани, сериозни и документирани смущения, които се отразяват на работния план на корабостроителницата и които са причинени от извънредни, непредвидими и независещи от предприятието обстоятелства“ по смисъла на параграф 29 от италианската схема.
(30)
Макар че се отнасят за всичките четири кораба (C 241, C 242, C 243 и C 244), изразените в решението за започване на процедура съмнения остават при оценката, свързана единствено с кораба С 241.
(31)
В решението Комисията си задава на първо място въпроса дали сключените с дружеството „Arcoin S.p.A.“ договори са окончателни и дали не представляват по-скоро начин за „De Poli“ да си осигури спазването на крайния срок за допустимост на помощите и едва по-късно да намери окончателни купувачи.
(32)
На второ място Комисията изразява съмнение дали прехвърлянето на договорите за продажба между корабособствениците не е само по себе си една от причините за забавянето при предаването.
(33)
На трето място Комисията предполага, че корабостроителницата „De Poli“ е приела поръчки, които надвишават действителния ѝ производствен капацитет, тъй като в периода 2005-2008 г. тя е планирала строителството на 18 плавателни съда, от които половината е трябвало да бъдат построени на двата основни стапела, а другата половина в един по-малък обект.
(34)
Накрая, Комисията изразява съмнението, че предполагаемите закъснения при доставката на компоненти от основно значение са били действително непредвидими, както твърдят италианските власти, и предполага, че по-скоро става дума за обичайни търговски рискове, които една добросъвестна корабостроителница би трябвало да предвиди в работния си план. По-специално, Комисията смята, че „De Poli“ е можела да увеличи риска от забавяне, поръчвайки прекалено късно някои от компонентите за корабите.
(35)
Що се отнася до кораба С 241, в мненията си относно решението за започване на процедура от 16 юни 2008 г. италианските власти твърдят, че корабостроителницата „De Poli“ е имала потенциално необходимия производствен капацитет, за да предаде корабите в рамките на 36 месеца от датата на сключване на договора за продажба. Забавянето се дължи единствено на закъснялата доставка на редуктора от страна на доставчика, което Италия определя като сериозен, извънреден, непредвидим и независещ от предприятието фактор по смисъла на параграф 29 от италианската схема.
(36)
Според изпратените на същата дата от корабостроителницата „De Poli“ мнения фактът, че корабостроителницата и дружеството „Arcoin S.p.A.“ се оглавяват от членове на фамилията De Poli не е достатъчен, за да се постави под съмнение действителността на първоначалния договор, сключен на 28 януари 2005 г. Италианските власти подкрепят този аргумент, като отбелязват, че към момента на сключване на договора за кораб С 241 не са съществували преки стопански връзки между корабостроителницата и дружеството „Arcoin S.p.A.“ (като се изключи фактът, че собствениците на дружеството „Arcoin S.p.A.“ са членове на фамилията De Poli, но те не са съвсем същите като акционерите на корабостроителницата „De Poli“).
(37)
В тази връзка корабостроителницата „De Poli“ твърди, че поръчването на плавателни съдове, които след това се преотстъпват на пазара при завършването им или по време на строежа, не е рядко явление сред корабособствениците.
(38)
Що се отнася до работния план за кораба С 241 корабостроителницата „De Poli“ отбелязва, че предвид на сложността на корабостроителните проекти между сключването на договорите за строителство и началото на работата обикновено минават няколко месеца. Според корабостроителницата в периода между подписването на договора и действителното начало на работите е обичайна практика с оглед на започването на работата корабостроителницата да извършва подготвителни дейности, сред които са изготвянето на проекта за изпълнение и преговорите с различните доставчици.
(39)
Според първоначалния работен план, представен от „De Poli“ на италианските власти (22), строителството на кораб С 241 е трябвало да започне през първото тримесечие на 2006 г., а предаването е било предвидено за второто полугодие на 2007 г. Въз основа на изменения работен план обаче работите по кораба С 241 е трябвало да започнат на 28 септември 2006 г. (на южния стапел, един от двата стапела на корабостроителницата.)
(40)
Според „De Poli“ доставката на редуктора е основен етап от корабостроителния процес, след който следват монтирането на редуктора към двигателя, поставянето на витлото и завършването на корпуса. Значителен брой дейности по монтирането и подготовката/строежа могат да бъдат извършени едва след монтажа на редуктора. От корабостроителницата „De Poli“ твърдят, че компоненти като редуктора обикновено не се поръчват предварително, за да се избегнат разходите за складиране и предварителните плащания, и подчертават, че доставчикът, към когото са се обърнали, е водещ производител в сектора с доказан опит, поради което не е имало причина да се предположи, че редукторът няма да бъде доставен навреме.
(41)
„De Poli“ твърди, че винаги е имала капацитет, за да предаде навреме 18-те плавателни съда, поръчани ѝ в периода 2005-2008 г., тъй като пълната товароносимост на съдовете възлиза на 10 000 t годишно, а корабостроителницата е известна с това, че капацитетът ѝ надвишава 12 000 t годишно. Освен това от корабостроителницата посочват, че девет от 18-те поръчани във въпросния период плавателни съда са с малки размери (обща дължина 20 m и пълна товароносимост 25 t), докато само останалите девет съда са с размерите на кораба С 241. Това показва, според „De Poli“, че корабостроителницата е имала капацитета за изпълнение на всички поръчки в определените срокове и че не са били поети ангажименти, надвишаващи производствения капацитет на „De Poli“.
(42)
Накрая „De Poli“ припомня, че в миналото Комисията е одобрявала в многобройни случай (и в случая на самата „De Poli“) искания за удължаване на срока за предаване, обосновани със закъснели доставки на основни компоненти.
VI. ОЦЕНКА
(43)
С оглед на официалното оттегляне от италианска страна на уведомленията за искания за удължаване на срока за предаване на кораби C 242, C 243 и C 244 и при липсата на отпуснати средства официалната процедура по разследване, свързана с исканията на Италия по отношение на трите посочени по-горе кораба, става безпредметна и ще бъде закрита, без да се правят по-нататъшни оценки.
(44)
Настоящата оценка се отнася единствено за кораба С 241 и в нея ще се правят позовавания на корабите C 242, C 243 и C 244, само когато това е от значение за целите на самата оценка.
(45)
Съгласно член 107, параграф 1 от ДФЕС всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар. Следователно в член 107, параграф 1 от ДФЕС са определени кумулативните условия, съгласно които дадена национална мярка е окачествена като държавна помощ: мярката предоставя избирателно предимство, използва държавни средства, води до нарушаване на конкуренцията и оказва отрицателно въздействие върху търговията между държавите-членки.
(46)
Мярката, която Италия възнамерява да приведе в действие в полза на „De Poli“ за строежа на кораб С 241 посредством финансово участие в размер до максимум 6 % (около 1,3 млн. EUR) от стойността на договора преди помощта, безспорно представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Мярката се финансира от италианската държава. Средствата, предназначени за покриване на разходите, които обикновено се поемат от корабостроителницата по време на строежа на плавателния съд, предоставят предимство на „De Poli“. Мярката е избирателна, тъй като е предназначена изцяло в полза на „De Poli“, а понеже благоприятства нейното положение спрямо европейските ѝ конкуренти, тя води до нарушаване на конкуренцията на европейския корабостроителен пазар и влияе върху търговията между държавите-членки.
(47)
Два са аспектите от разглеждания случай, които предизвикаха съмненията на Комисията относно съвместимостта на помощта за „De Poli“ с вътрешния пазар. От една страна, в параграф 29 от италианската схема се предвижда, че помощите могат да бъдат отпускани за плавателни съдове, предадени в рамките на три години от датата на подписване на окончателния договор, а от друга страна, в параграф 33 се предвижда, че окончателните договори трябва да бъдат сключени преди да изтече срокът на действие на регламента за временния защитен механизъм, т.е. 31 март 2005 г.
(48)
Що се отнася до последното, италианските власти обясниха, че преотстъпването на договори между корабособственици след изтичането на срока на действие на регламента за временния защитен механизъм не може да се тълкува като показател за това, че първоначалният договор за кораба С 241, подписан на 28 януари, не е „окончателният договор“ по смисъла на параграф 29 от италианската схема.
(49)
Комисията признава, че преотстъпването на даден договор на трети страни изглежда е обичайна практика в сектора на корабостроенето. В едно предишно решение (23), което също се отнася до удължаване на тригодишния срок за предаване на два плавателни съда, Комисията заключава, например, че макар и да има преотстъпване на договори, първият договор може да се смята за окончателен, тъй като видът продукт не се променя и новият собственик замества предходния, като придобива неговите права и задължения. В цитирания случай Комисията заключава, че прехвърлянето на собственост само по себе си не променя естеството на договорите и поради това условията за допустимост на помощите също остават непроменени.
(50)
В разглеждания случай преотстъпването на договора между корабособственици също не води до промяна на вида продукт или на естеството на договора и новият собственик заменя страната, сключила първоначално договора, като придобива нейните права и задължения. В този смисъл Комисията смята, че първоначалният договор е окончателен и поради това счита за допустими помощите по силата на италианския режим.
(51)
Що се отнася до съмненията, изразени във връзка с условията за удължаването на тригодишния срок за предаване, в италианската схема се предвижда, че Комисията може да разрешава такова удължаване на срока „когато това е оправдано от техническата сложност на въпросния корабостроителен проект или от закъснения, дължащи се на неочаквани, сериозни и документирани смущения, които се отразяват на работния план на корабостроителницата и които са причинени от извънредни, непредвидими и независещи от предприятието обстоятелства.“
(52)
Поради това Комисията трябва да прецени дали италианските власти са доказали в достатъчна степен, че възникналите забавяния при предаването на кораб С 241 отговарят на условията за удължаване на срока, предвидени в италианската схема.
(53)
Преди да пристъпи към оценяването на предоставените от италианска страна елементи, Комисията констатира, че в решението Astilleros Zamacona от 16 март 2000 г. (24) Общият съд на Европейския съюз е постановил, че „тази разпоредба [относно извънредните обстоятелства]“, с която се предвиждат дерогации по отношение на принципите, посочени в първата алинея на същата разпоредба [тригодишния срок], следва да се тълкува ограничително.“ Според становището на Общия съд формулировката „извънредни обстоятелства“ в разпоредбата означава намерението на общностния законодател да я прилага само в много специфични ситуации. Поради това Общият съд смята, че заинтересованата държава-членка носи отговорността да докаже, че предполагаемите извънредни обстоятелства са довели до такова смущение, което е повлияло на работния план на корабостроителницата и е предизвикало забавянето при предаването на плавателния съд, като установи причинно-следствена връзка между тези две събития.
(54)
Италианските власти твърдят, че забавянето при предаването на кораб С 241 се дължи на закъснялата доставка на редуктора (6 месеца) и на последвалото отлагане с един месец на дейностите по монтажа. Комисията констатира, че това е единствената посочена от Италия причина за забавянето, като в частност в искането за удължаване на срока не се споменават като причина новите спецификации, произтичащи от преотстъпването на договора.
(55)
Съгласно практиката на Комисията (25) от условието, което определя „извънредността“ на обстоятелствата, се изключват обичайните или най-малкото нормалните събития, които е трябвало да бъдат разумно предвидени в работния план. За извънредни могат да се считат големи закъснения при доставката на основни компоненти, но по-малките закъснения не се считат задължително за извънредни, независимо от продължителността и сложността на корабостроителния проект. Освен това предвид ограничителното тълкуване на това изключение Комисията преценява внимателно наличието на евентуални елементи, които да показват, че корабостроителницата е можела да предвиди, избегне или най-малкото да ограничи закъсненията, свързани, например, с навременността на поръчките спрямо въпросния работен план. Условието за непредвидимост на събитието изключва в действителност всички фактори, които биха могли да бъдат разумно предвидени от страните.
(56)
Комисията признава, че е възможно да съществува причинно-следствена връзка между закъснялата доставка на основни за строежа на плавателния съд компоненти и искането за удължаване на срока за предаването му (26). Въпреки това в конкретния разглеждан случай Комисията подлага под съмнение най-вече съществуването на предполагаемите извънредни и непредвидими обстоятелства, тъй като в случая не изглежда да са налице необходимите елементи, за да се заключи, че причиненото забавяне отговаря на условията от параграф 29 от италианската схема.
(57)
Както беше вече отбелязано, в миналото Комисията е признавала, че за извънредни могат да се считат големите закъснения при доставката на основни компоненти. Дадено искане за удължаване на срок обаче трябва винаги да се оценява в контекста на специфичните за всеки случай обстоятелства. Тъй като „De Poli“ е попадала в същия вид ситуация няколко пъти (не само защото „De Poli“ вече е правила в миналото подобни искания за удължаване на срок (27), но и защото другите три договора, сключени в същия ден като този за строежа на кораба С 241, също са били обект на неколкократни искания за удължаване на срока, вж. точки 1, 6 и 7), Комисията заключава, че посочените закъснения не могат повече да се смятат за истински извънредни. Последвалите неколкократно повтарящи се смущения не могат да се считат за напълно непредвидими.
(58)
Точно поради тези последни смущения изглежда, че „De Poli“ не е действала добросъвестно при планирането на производството.
(59)
В първоначалния работен план се предвижда строежът на кораб С 241 да започне през първото тримесечие на 2006 г., а предаването му да се извърши през второто полугодие на 2007 г., тоест в рамките на производствен период от 15-24 месеца.
(60)
В изменения работен план обаче производството е предвидено да започне едва на 28 септември 2006 г., а предаването на кораба е насрочено за 30 декември 2007 г., т.е. само един месец преди крайния срок за предаване 28 януари 2008 г. В така изменения работен план е предвиден цялостен период от едва 15 месеца за строежа на кораба съгласно клаузите на договора. Според предоставената от италианските власти информация за производството на плавателни съдове от същия вид или дори с по-малък размер на същия южен стапел (плавателни съдове C 229 и C 240) са били предвидени съответно 22 и 20 месеца от началото на строителството до предаването.
(61)
Освен това при начало на строежа едва на 28 септември 2006 г. и предаване на кораба, предвидено за 30 декември 2007 г., т.е. само един месец преди крайния срок за предаване на 28 януари 2008 г., няма никакво място за евентуални закъснения при строителния процес, въпреки че в миналото корабостроителницата се е сблъсквала със закъснения, дължащи се както на доставката на компоненти, така и на самия строителен процес, както се вижда от другите удължавания на срокове за предаване, поискани от „De Poli“.
(62)
Също така предвид голямото търсене в периода (италианските власти предоставиха доказателства, че в периода 2003-2005 г. поръчките за дизелови двигатели са се увеличили със 60 %) се смята, че поръчките на основни компоненти като редуктора и договарянето на съответните срокове за доставка е трябвало да бъдат направени по-рано. Твърдението на „De Poli“, че не става въпрос за обичайна практика, не е достатъчно, за да се заключи, че корабостроителницата е действала оправдано, като е предприела разумни действия за избягването или ограничаването на закъсненията, особено предвид на голямото търсене и закъсненията в миналото.
(63)
Вместо това Комисията констатира, че редукторът е поръчан на 26 май 2006 г. с дата на доставка септември 2007 г., което предоставя само малко, ако не и никакво място за евентуални закъснения предвид на това, че срокът за предаване на кораба С 241 изтича на 21 декември 2007 г. Самата „De Poli“ отбелязва, че количеството работа, необходимо след доставката на редуктора, е значително (вж. точка 39), като това обстоятелство изглежда потвърждава, че в планирането на корабостроителницата е трябвало да се предвиди известно място за закъснение при доставката на основни компоненти за плавателните съдове.
(64)
Що се отнася до съмненията, изразени от Комисията в решението за започване на процедурата относно възможността преотстъпването на договора на нов собственик да е само по себе си причина за забавянето, Комисията констатира, че преотстъпването на договора от „Arcoin S.p.A.“ на „Elbana Navigazione S.p.A.“ е станало едва на 20 юли 2006 г., т.е. няколко месеца след първоначално предвидената за начало на строежа дата (първо тримесечие на 2006 г.). Поради това в разглеждания случай не е възможно да се изключи, че преотстъпването на договори между корабособственици не е само по себе си причина за забавянето на началото на строежа, а в последствие и на предаването на кораба, най-вече като се вземе предвид фактът, че преотстъпването на договора на друг корабособственик е довело до някои изменения в специфичните характеристики на плавателния съд.
(65)
В заключение, предвид ограничителното тълкуване на исканията за извънредно удължаване на срока италианските власти не са доказали по последователен начин защо представените обстоятелства не са могли да бъдат избегнати или защо отрицателните последици от тези обстоятелства не са могли да бъдат значително ограничени посредством добросъвестно планиране и управление на поръчките от страна на „De Poli“. Като изхожда от тези разсъждения, Комисията заключава, че представените в подкрепа на искането за удължаване на срока обстоятелства не могат да бъдат счетени за извънредни и непредвидими, т.е. забавянето на предаването на кораба С 241 не е било неочаквано или оправдано по смисъла на параграф 29 от италианската схема.
(66)
Накрая италианските власти направиха уведомление за искане за удължаване на срока за предаване на кораба С 241 с 8 месеца - от 31 декември 2007 г. на 31 август 2008 г., като предоставиха оправдания само за 7 от 8-те месеца.
(67)
За разлика от предходните искания за удължаване на срока за плавателни съдове, които „De Poli“ е трябвало да построи (28), в разглеждания случай продължителността на удължаването на срока, поискано от италианските власти, е по-голяма от забавянето, което самите италиански власти представят като единствена причина (закъснялата доставка на редуктора). Поради това не е възможно да се твърди, че е установена причинно-следствена връзка между забавянето, което е в основата на искането за удължаване на срока, и закъснялата доставка на основни компоненти.
(68)
В действителност предаването на кораба от страна на „De Poli“ е извършено едва на 3 ноември 2008 г. С други думи, забавянето е било не само по-голямо от това, за което се смята, че се дължи на представените като причина фактори, но е надхвърлило срока на поисканото удължаване. Италия не предостави обяснение за допълнителното забавяне от над 2 месеца при предаването на кораба, а Комисията не е получавала искане за удължаване на срока за тези два месеца.
(69)
От това следва, че дори и първоначалното забавяне да е било оправдано и Комисията да беше одобрила исканото удължаване на срока, строежът на кораб С 241 нямаше да отговаря на условията за отпускане на помощи съгласно италианската схема, тъй като не е спазен дори крайният удължен срок.
VII. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(70)
Що се отнася до химикаловози C 242, C 243 и C 244, с оглед на официалното оттегляне от италианска страна на уведомленията за искания за удължаване на срока за предаване и при липсата на отпуснати средства официалната процедура по разследване е безпредметна и поради това е закрита.
(71)
Що се отнася до кораб С 241, в контекста на настоящата оценка не са доказани условията, които трябва да бъдат изпълнени, за да бъде одобрено удължаването на тригодишния срок за предаване и при всички случаи предаването на кораба е станало след срока, който е щял да бъде установен, ако поисканото удължаване беше одобрено. Поради това строежът на кораб С 241 не отговаря на условията за допустимост до помощи съгласно италианската схема N 59/04, основана на регламента за временния защитен механизъм.
(72)
Тъй като италианските власти потвърдиха, че помощта не е била отпусната на „De Poli“, не се налага нейното възстановяване.
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ, която Италия възнамерява да приведе в действие в полза на „De Poli“, т.е. удължаването на тригодишния срок за предаване на химикаловоз С 241, по смисъла на италианската схема N 59/04, основана на регламента за временния защитен механизъм, е несъвместима с вътрешния пазар.
Поради това не се разрешава привеждането в действие на помощта.
Член 2
Италия уведомява Комисията в срок от два месеца от нотифицирането на настоящото решение за мерките, предприети за неговото спазване.
Член 3
Що се отнася до химикаловози C 242, C 243 и C 244, с оглед на официалното оттегляне от италианска страна на уведомленията за искания за удължаване на срока за предаване официалната процедура по разследване е безпредметна и поради това се закрива.
Член 4
Адресат на настоящото решение е Италианската република.
Съставено в Брюксел на 27 октомври 2010 година.
DÉCISION DE LA COMMISSION
du 27 octobre 2010
concernant l'aide d'État no C 15/08 (ex N 318/07, N 319/07, N 544/07 et N 70/08) que l'Italie entend mettre à exécution en faveur de l'entreprise Cantiere Navale De Poli
[notifiée sous le numéro C(2010) 7253]
(Le texte en langue italienne est le seul faisant foi)
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
(2013/197/UE)
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l'Union européenne, et notamment son article 108, paragraphe 2, premier alinéa,
vu l'accord sur l'Espace économique européen, et notamment son article 62, paragraphe 1, point a),
après avoir invité les parties intéressées à présenter leurs observations conformément aux dispositions susvisées (1) et vu ces observations,
considérant ce qui suit:
I. PROCÉDURE
(1)
Par lettres du 6 juin 2007, du 24 septembre 2007 et du 6 février 2008, l'Italie a notifié des demandes de prorogation du délai de trois ans pour la livraison de quatre transporteurs de produits chimiques (C 241, C 242, C 243 et C 244) qui devaient être construits par Cantiere Navale De Poli (ci-après «De Poli» ou «le chantier naval») (2). Pour être plus précis, l'Italie a demandé que le délai de livraison soit prolongé de 8 mois pour le transporteur C 241, de 6 mois pour le transporteur C 242, de 9 mois pour le transporteur C 243 et de 10 mois pour le transporteur C 244.
(2)
Les notifications portaient sur des aides accordées par l'Italie à De Poli au titre du régime national d'aide N 59/2004 autorisé par la Commission le 19 mai 2004 (3) sur la base du règlement (CE) no 1177/2002 du Conseil du 27 juin 2002 concernant un mécanisme de défense temporaire en faveur de la construction navale (4), modifié par le règlement (CE) no 502/2004 du Conseil (5) (ci-après respectivement le «régime italien» et le «règlement concernant le mécanisme de défense temporaire»).
(3)
Par courriers datés du 31 juillet 2007, du 31 août 2007, du 7 septembre 2007, du 12 novembre 2007 et du 25 janvier 2008, l'Italie a fourni à la Commission un complément d'information sur les notifications.
(4)
Par lettre du 16 avril 2008, la Commission a informé les autorités italiennes de sa décision d'ouvrir la procédure prévue à l'article 108, paragraphe 2, du traité sur le fonctionnement de l'Union européenne (TFUE) (6) à l'égard des demandes de prorogation qui lui avaient été notifiées. La décision de la Commission portant ouverture de la procédure a été publiée au Journal officiel de l’Union européenne (7). Les parties intéressées ont été invitées à présenter leurs observations à ce sujet.
(5)
L’Italie a présenté des observations sur la décision portant ouverture de la procédure dans une lettre datée du 16 juin 2008 et enregistrée le 17 juin 2008. La Commission a reçu les observations de De Poli par courrier, lui aussi daté du 16 juin 2008 et enregistré le 17 juin 2008. L’Italie a communiqué des informations complémentaires par lettres du 30 juin 2008, enregistrée le jour même, et du 29 octobre 2008, enregistrée le 3 novembre 2008.
(6)
Par courrier du 15 juillet 2008, enregistré le 22 juillet 2008, l’Italie a demandé une deuxième prorogation du délai de livraison pour deux des transporteurs, soit jusqu’au 30 septembre 2008 pour les transporteurs C 242 et C 244.
(7)
Par lettre du 20 janvier 2009, enregistrée le 22 janvier 2009, l’Italie a demandé une troisième prorogation des délais de livraison, soit jusqu’au 31 décembre 2008 pour le transporteur C 242 et jusqu’au 28 février 2009 pour le transporteur C 243. Par courrier du 14 avril 2009, enregistré le 15 avril 2009, elle a demandé une nouvelle prorogation (la quatrième) des délais de livraison, soit jusqu’au 30 juin 2009 pour le transporteur C 242, jusqu’au 30 septembre 2009 pour le transporteur C 243 et jusqu'au 30 novembre 2009 pour le transporteur C 244.
(8)
Par lettre du 8 mai 2009 enregistrée le même jour, la Commission a demandé à l’Italie de lui fournir un complément d’information, requête qui a fait l'objet d'un rappel en date du 12 juin 2009. L’Italie a répondu par courrier du 23 septembre 2009 (8) se bornant à informer la Commission que De Poli avait été mis sous concordat préventif (9).
(9)
Par lettre du 28 janvier 2010, enregistrée le 1er février 2010, l’Italie a officiellement retiré les demandes de prorogation présentées pour les transporteurs C 242 et C 243 (10).
(10)
Par courriel du 2 mars 2010, la Commission a demandé à l'Italie de clarifier la situation concernant les notifications relatives aux transporteurs C 241 et C 244.
(11)
Par courriel du 10 juin 2010 enregistré le 17 juin 2010, l'Italie a fait savoir à la Commission que la construction du transporteur C 241 s'était achevée le 31 août 2008, que la livraison avait eu lieu le 3 novembre suivant et que la notification de la demande de prorogation du délai de livraison de ce navire était maintenue.
(12)
Par lettre du 16 juin 2010, enregistrée le 28 juin 2010, l'Italie a officiellement retiré les demandes de prorogation concernant le transporteur C 244.
II. HISTORIQUE
(13)
Les faits exposés ci-après ne concernent que le transporteur C 241 puisque l’Italie a retiré les demandes de prorogation qu’elle avait présentées pour les transporteurs C 242, C 243 et C 244.
(14)
De Poli est un chantier naval italien situé à Pellestrina (Venise), spécialisé depuis les années 90 dans la construction de transporteurs de produits chimiques et de navires citernes. En 2007, il employait 320 personnes, en comptant les sous-traitants, et réalisait un chiffre d’affaires annuel de 70 millions d’euros. Le 11 février 2010, le juge italien compétent a homologué sa mise sous concordat préventif (11).
(15)
Le 28 janvier 2005, Arcotur S.r.l. a confié la construction du transporteur de produits chimiques C 241 à De Poli. En vertu du contrat, le navire devait présenter les caractéristiques techniques suivantes: longueur hors tout de 125 m; largeur hors membres de 19 m; port en lourd d’environ 7 300 tonnes et vitesse de 15 nœuds à 85 % de la puissance maximale continue. Le contrat de vente fixait la date de livraison du transporteur C 241 à l'acquéreur, Arcotur S.r.l., au 31 décembre 2007 au plus tard pour un prix total de 30 millions d'euros.
(16)
Le 26 mai 2006, le chantier naval a commandé le réducteur pour le bateau auprès d'un de ses fournisseurs (ci-après le «fournisseur»), commande qui, confirmée par ce dernier, devait être exécutée pour le 3 septembre 2007. Selon les informations communiquées par De Poli, le réducteur commandé pour le transporteur C 241 est un modèle spécifique aux caractéristiques uniques qui, sous différents aspects techniques, diffère du modèle standard produit par le même fournisseur.
(17)
Le 6 juillet 2006, Arcoin S.p.A. (ex Arcotur S.r.l.) et De Poli ont modifié le contrat signé le 28 janvier 2005 et apporté les modifications suivantes à la commande passée pour le transporteur C 241: longueur hors tout de 112 m, largeur hors membres de 16,8 m et port en lourd de 5 300 tonnes. Le prix était ramené à 23 millions d'euros.
(18)
Le 20 juillet 2006, Arcoin S.p.A. a cédé le contrat pour la construction du transporteur C 241 à Elbana di Navigazione S.p.A.
(19)
Le 3 septembre 2007, à l'échéance convenue, le réducteur commandé le 26 mai 2006 n'était pas prêt. Par lettre du 23 octobre 2007, le fournisseur a fait savoir à De Poli qu'en raison d'une pénurie de matières premières sur le marché et du retard de livraison par les sous-traitants qui s'en était suivi, le réducteur ne pouvait être livré à la date prévue. Le 18 janvier 2008, le fournisseur a confirmé que la date de livraison du réducteur était reportée à février 2008, ce qui représentait un retard d'environ six mois par rapport au délai initial.
(20)
Les autorités italiennes ont donc demandé que le délai de livraison du transporteur C 241 soit prolongé jusqu'au 31 août 2008, ce qui représentait un report de huit mois de la date de livraison contractuelle du navire (31 décembre 2007).
(21)
Se fondant sur les informations qui lui ont été communiquées, la Commission a enfin constaté que le transporteur C 241 avait été livré le 3 novembre 2008 (12).
III. AIDE
(22)
Le règlement concernant le mécanisme de défense temporaire (13) définit des mesures exceptionnelles et temporaires visant à aider les chantiers navals de l’Union opérant dans les segments qui, à l'époque, subissaient un préjudice grave du fait de la concurrence déloyale exercée par la Corée (14).
(23)
Le règlement concernant le mécanisme de défense temporaire juge compatible avec le marché intérieur l'octroi d'aides directes, à concurrence de 6 % de la valeur avant aide (15), en faveur de contrats de construction de certains types de navires marchands (navires porte-conteneurs, transporteurs de produits pétroliers et de produits chimiques et transporteurs de GNL (16)) pour autant que les conditions suivantes soient réunies: il faut que le contrat ait suscité la concurrence d'un chantier naval coréen offrant un prix moins élevé (17), que le contrat final ait été conclu avant la date d'expiration du règlement (31 mars 2005) (18) et que le navire soit livré dans les trois ans suivant la date de signature du contrat final (19).
(24)
L'article 2, paragraphe 4, du règlement concernant le mécanisme de défense temporaire permet à la Commission d'accorder une prorogation du délai ultime de trois ans fixé pour la livraison «lorsque cela se justifie en raison de la complexité technique du projet de construction navale concerné ou de retards résultant de perturbations inattendues, importantes et justifiables du plan de charge d'un chantier en raison de circonstances exceptionnelles, imprévisibles et extérieures à l'entreprise».
(25)
En mai 2004, la Commission a autorisé, sur la base du règlement concernant le mécanisme de défense temporaire, le régime italien d'aide aux chantiers navals (20), qui prévoit des conditions correspondant à celles du règlement précité. Pour être plus précis, le régime italien prévoit l'octroi d'aides, à concurrence de 6 % de la valeur contractuelle avant aide, en faveur de la construction de navires livrés dans les trois ans à partir de la date de signature du contrat final, ainsi qu'une prorogation possible du délai ultime de livraison par la Commission dans les seuls cas où «cela se justifie en raison de la complexité technique du projet de construction navale concerné ou de retards résultant de perturbations inattendues, importantes et justifiables du plan de charge d'un chantier en raison de circonstances exceptionnelles, imprévisibles et extérieures à l'entreprise» (point 29 du régime italien).
(26)
Le 31 janvier 2005, le chantier De Poli a présenté aux autorités italiennes une demande d'octroi de la contribution, d'un montant de 1,3 million d'euros, prévue par le régime susvisé pour la construction du transporteur C 241.
(27)
Le 25 janvier 2008, le chantier naval a demandé que la date de livraison de ce navire soit reportée du 31 décembre 2007 au 31 août 2008.
(28)
Les autorités italiennes ont confirmé que l'aide n'avait pas été versée, faisant observer qu'en raison de la décision du 21 octobre 2008 (21) par laquelle la Commission a jugé incompatible l'affectation de 10 millions d’euros supplémentaires au régime italien, elles ne disposent pas, actuellement, de fonds suffisants pour accorder l'aide.
IV. DÉCISION D'OUVRIR LA PROCÉDURE
(29)
Dans sa décision d'ouvrir la procédure, la Commission émet des doutes sur le fait que les circonstances invoquées par les autorités italiennes et De Poli pour justifier la livraison tardive du transporteur C 241 (ainsi que des transporteurs C 242, C 243 et C 244 qui ne sont pas couverts par la présente appréciation) puissent être considérées comme des «retards résultant de perturbations inattendues, importantes et justifiables du plan de charge d'un chantier en raison de circonstances exceptionnelles, imprévisibles et extérieures à l'entreprise» au sens du point 29 du régime italien.
(30)
Bien que concernant les quatre transporteurs (C 241, C 242, C 243 et C 244), les doutes exprimés dans la décision portant ouverture de la procédure restent d'actualité pour l'appréciation relative au seul transporteur C 241.
(31)
Dans la décision, la Commission se demande en premier lieu si les contrats conclus avec Arcoin S.p.A. sont bien les contrats finaux ou s'ils ne constituent pas plutôt un moyen, pour De Poli, de respecter la date limite d'admissibilité au bénéfice des aides avant de chercher, dans un deuxième temps, des acquéreurs définitifs.
(32)
En deuxième lieu, la Commission se pose la question de savoir si, en soi, le transfert des contrats de vente entre armateurs n'explique pas en partie le retard de livraison.
(33)
En troisième lieu, la Commission émet l'hypothèse que De Poli a accepté des commandes dépassant sa capacité de production effective dans la mesure où sur la période 2005-2008, son plan de charge prévoyait la construction de 18 navires, dont une moitié dans les deux bassins principaux et l'autre dans une structure moins importante.
(34)
Enfin, contrairement à ce qu'affirment les autorités italiennes, la Commission doute que les retards présumés dans la livraison de pièces essentielles aient été réellement imprévisibles et pense plutôt qu'ils relèvent des risques commerciaux normaux dont un chantier naval rigoureux devrait tenir compte dans son plan de charge. La Commission estime plus particulièrement que De Poli a pu augmenter le risque de retard en ne commandant pas assez tôt certaines pièces des navires.
(35)
En ce qui concerne le transporteur C 241, les autorités italiennes font valoir, dans les observations faisant suite à la décision du 16 juin 2008 portant ouverture de la procédure, que De Poli disposait de la capacité de production potentielle nécessaire pour livrer les navires dans les 36 mois suivant la date de la conclusion du contrat de vente. Le retard serait uniquement imputable à la livraison tardive du réducteur par le fournisseur, élément que les autorités italiennes qualifient de circonstance grave, exceptionnelle, imprévisible et extérieure à l'entreprise, au sens du point 29 du régime italien.
(36)
Dans les observations qu'il a envoyées à la même date, De Poli affirme que le fait que le chantier naval et Arcoin S.p.A. appartiennent à des membres de la famille De Poli ne suffit pas pour mettre en doute l'authenticité du contrat initialement conclu le 28 janvier 2005. Cette argumentation est étayée par les autorités italiennes qui font observer qu'au moment de la conclusion du contrat relatif au transporteur C 241, il n'existait plus aucun lien sous forme de participation directe entre le chantier naval et Arcoin S.p.A. (hormis le fait qu'Arcoin S.p.A. appartenait à des membres de la famille De Poli qui n’étaient pas exactement les mêmes que les actionnaires du chantier naval).
(37)
De Poli affirme à ce propos que, dans le milieu des armateurs, il n'est pas rare que des navires soient commandés pour être vendus sur le marché pendant ou après leur construction.
(38)
Quant à la planification des travaux relatifs au transporteur C 241, De Poli fait remarquer que, vu la complexité des projets de construction navale, il s'écoule généralement plusieurs mois entre la conclusion des contrats et le début des travaux. Selon lui, il est courant qu'entre le moment de la signature du contrat et le début effectif de la construction, le chantier procède à des activités préparatoires telles que l'établissement du plan d'exécution des travaux et les négociations avec les différents fournisseurs.
(39)
Selon le plan de charge initial communiqué par De Poli aux autorités italiennes (22), la construction du transporteur C 241 était censée démarrer au cours du premier trimestre de 2006, la livraison étant prévue pour le deuxième trimestre de 2007. Toutefois, si l’on se base sur le plan de charge modifié, le lancement des travaux de construction était prévu pour le 28 septembre 2006 (dans le bassin sud, un des deux que compte le chantier naval).
(40)
Selon De Poli, la livraison du réducteur est une étape essentielle du processus de construction du navire. Elle est suivie de l'assemblage du réducteur et du moteur, de la fixation de l'hélice et de l'achèvement de la coque. Diverses opérations d'assemblage et de préparation/construction ne seraient possibles qu'une fois le réducteur installé. De Poli affirme qu'en règle générale, les pièces telles que le réducteur ne sont pas commandées à l'avance afin d'éviter des coûts d'entreposage et le paiement d’acomptes. Il souligne enfin que le fournisseur auquel il s'est adressé est une entreprise de premier plan, expérimentée, et que rien ne laissait présager que le réducteur ne serait pas livré à temps.
(41)
De Poli affirme avoir toujours eu la capacité de livrer dans les délais les 18 navires qui lui avaient été commandés pour la période 2005-2008 dans la mesure où leur port en lourd s'élevait au total à 10 000 tonnes par an, alors que le chantier disposait d'une capacité historique annuelle supérieure à 12 000 tonnes. Il ajoute que 9 des 18 navires commandés pour la période en question étaient de petite taille (20 mètres de longueur hors tout et 25 tonnes de port en lourd). Seuls les neuf autres étaient de dimensions comparables à celles du transporteur C 241, ce qui démontrerait, selon lui, que le chantier disposait de la capacité nécessaire pour honorer toutes les commandes dans les délais prévus et n'avait pas pris d'engagements supérieurs à sa capacité de production.
(42)
De Poli rappelle enfin que, par le passé, la Commission a accepté à plusieurs reprises (y compris en ce qui le concerne) des demandes de prorogation du délai de livraison justifiées par la livraison tardive de pièces essentielles.
VI. APPRÉCIATION
(43)
À titre préliminaire, l'Italie ayant officiellement retiré les demandes de prorogation du délai de livraison notifiées pour les transporteurs C 242, C 243 et C 244 et n'ayant effectué aucun versement, la procédure formelle d'examen concernant les demandes présentées par l'Italie pour ces trois navires n'a plus lieu d'être et sera close sans autre évaluation.
(44)
Par conséquent, la présente appréciation ne concerne que le transporteur C 241 et ne fera référence aux transporteurs C 242, C 243 et C 244 que si cela s'avère utile aux fins de l’examen.
(45)
En vertu de l’article 107, paragraphe 1, du TFUE, sont incompatibles avec le marché intérieur, dans la mesure où elles affectent les échanges entre États membres, les aides accordées par les États ou au moyen de ressources d’État sous quelque forme que ce soit qui faussent ou qui menacent de fausser la concurrence en favorisant certaines entreprises ou certaines productions. L'article 107, paragraphe 1, du TFUE énonce donc les conditions cumulatives qu'une mesure nationale doit remplir pour être considérée comme une aide d'État: conférer un avantage sélectif, faire appel à des ressources d'État, entraîner une distorsion de la concurrence et avoir des répercussions négatives sur les échanges entre les États membres.
(46)
La mesure que l'Italie envisage de mettre à exécution en faveur de De Poli pour la construction du transporteur C 241 et consistant en une contribution financière à concurrence de 6 % (1,3 million d'euros) de la valeur contractuelle avant aide constitue indiscutablement une aide d'État au sens de l'article 107, paragraphe 1, du TFUE. La mesure est financée par l'État italien. Les fonds, destinés à couvrir des coûts normalement supportés par le chantier naval dans le cadre de la construction du navire, confèrent un avantage à De Poli. La mesure est sélective puisque De Poli en est le seul bénéficiaire et, parce qu'elle favorise la position de ce dernier par rapport à ses concurrents européens, elle est de nature à fausser la concurrence sur le marché européen de la construction navale et à affecter les échanges entre les États membres.
(47)
Le cas d'espèce présente deux aspects qui ont amené la Commission à douter de la compatibilité de l'aide accordée à De Poli avec le marché intérieur. Le régime italien prévoit, d'une part, en son point 29, que les aides peuvent être accordées pour des navires livrés dans les trois ans à compter de la date de signature du contrat final et, d'autre part, en son point 33, que les contrats finaux doivent être conclus avant la date d'expiration du règlement concernant le mécanisme de défense temporaire, soit le 31 mars 2005.
(48)
En ce qui concerne ce dernier point, les autorités italiennes ont expliqué que la cession de contrats entre armateurs après l'expiration du règlement concernant le mécanisme de défense temporaire ne pouvait pas être interprétée comme un signe indiquant que le contrat initial, conclu le 28 janvier 2005, pour la construction du transporteur C 241 n'était pas le «contrat final» au sens du point 29 du régime italien.
(49)
La Commission admet que la cession d'un contrat à des tiers semble constituer une pratique courante dans la construction navale. Dans une décision antérieure (23) qui portait, elle aussi, sur la prorogation du délai de trois ans pour la livraison de deux navires, la Commission a, par exemple, conclu que, bien que les contrats aient été cédés, le premier contrat pouvait être considéré comme le contrat final, car le type de produit restait identique et le nouveau propriétaire se substituait au précédent et en assumait les droits et obligations. Dans l'affaire précitée, la Commission a donc conclu qu'en soi, le transfert de propriété ne modifiait en rien la nature des contrats et, partant, les conditions d'admissibilité au bénéfice des aides.
(50)
Dans le cas d'espèce également, la cession du contrat entre armateurs n'a en rien modifié le type de produit ou la nature du contrat et le nouveau propriétaire s’est pour l'essentiel substitué à la partie contractante initiale en en assumant les droits et obligations. En ce sens, la Commission estime que le contrat initial est le contrat final et qu’il est de ce fait admissible au bénéfice des aides prévues par le régime italien.
(51)
Quant aux doutes exprimés à propos des conditions de la prorogation du délai de livraison de trois ans, le régime italien prévoit que la Commission a la faculté d'octroyer une dérogation lorsque cela se justifie en raison de «la complexité technique du projet de construction navale concerné ou de retards résultant de perturbations inattendues, importantes et justifiables du plan de charge d'un chantier en raison de circonstances exceptionnelles, imprévisibles et extérieures à l'entreprise».
(52)
La Commission est donc appelée à déterminer si les autorités italiennes ont suffisamment démontré que les retards enregistrés dans la livraison du transporteur C 241 répondent aux conditions de prorogation de délai prévues par le régime italien.
(53)
Avant de procéder à l'appréciation des éléments qui lui ont été communiqués par l'Italie, la Commission constate, à titre préliminaire, que, dans l'arrêt Astilleros Zamacona du 16 mars 2000 (24), le Tribunal de l'Union européenne a déclaré que «cette disposition [relative aux circonstances exceptionnelles], qui instaurait un régime dérogatoire par rapport aux principes énoncés au premier alinéa de cette même disposition [le délai de trois ans], devait faire l'objet d'une interprétation restrictive». De l'avis du Tribunal, l'expression «circonstances exceptionnelles» utilisée dans le dispositif sert à indiquer que le législateur communautaire a entendu en réserver l'application à des situations très spécifiques. Le Tribunal a dès lors considéré qu'il appartenait à l'État membre intéressé de démontrer que les circonstances prétendument exceptionnelles avaient entraîné une perturbation de nature à affecter le plan de charge du chantier naval et à retarder la livraison du navire, en établissant un lien de cause à effet entre ces deux événements.
(54)
Les autorités italiennes affirment que le retard de livraison du transporteur C 241 est dû au report de livraison du réducteur (six mois) et au retard d'un mois qui s’en est suivi dans les opérations d'assemblage. La Commission constate qu'il s'agit là du seul motif avancé par l'Italie pour justifier le retard. Pour être plus précis, la demande de prorogation n’invoque pas les nouvelles spécifications résultant de la cession du contrat.
(55)
Selon la pratique de la Commission (25), la condition selon laquelle les circonstances doivent être «exceptionnelles» exclut les événements communs ou du moins normaux dont le plan de charge du chantier devrait raisonnablement tenir compte. Les retards importants dans la livraison de pièces essentielles peuvent être considérés comme exceptionnels, ce qui, vu la longueur et la complexité potentielles des projets de construction navale, n'est pas nécessairement le cas des retards mineurs. De plus, vu l'interprétation restrictive qu'il y a lieu de donner à cette exception, la Commission examine avec soin la présence d'éventuels éléments indiquant que le chantier naval aurait pu anticiper, éviter ou au moins réduire les retards, en se référant, par exemple, au calendrier des commandes par rapport au plan de charge concerné. La condition selon laquelle l'événement doit être imprévisible exclut en effet tout élément susceptible d'être raisonnablement prévu par les parties.
(56)
La Commission reconnaît qu'il est possible qu'il existe un lien de cause à effet entre la livraison tardive de pièces essentielles pour la construction d’un navire et la demande de prorogation du délai de livraison de ce dernier (26). Toutefois, dans les conditions spécifiques de l'espèce, elle met principalement en doute l'existence de prétendues circonstances exceptionnelles et imprévisibles: dans la présente affaire, les éléments requis pour conclure que le retard invoqué répond aux exigences énoncées au point 29 du régime italien ne semblent pas réunis.
(57)
Comme déjà mentionné plus haut, la Commission a admis, par le passé, que des retards importants dans la livraison de pièces essentielles pouvaient être considérés comme exceptionnels. Toute demande de prorogation doit toutefois être appréciée au regard des circonstances propres à chaque affaire. Dans la mesure où De Poli a connu le même genre de perturbations à diverses reprises (pas seulement parce qu'il a présenté des demandes de prorogation similaires par le passé (27), mais aussi parce les trois autres contrats signés le même jour que le contrat de construction du transporteur C 241 ont fait l'objet de demandes de prorogation répétées, comme indiqué aux considérants 1, 6 et 7), la Commission conclut que les retards susmentionnés ne peuvent pas être considérés comme réellement exceptionnels. Les perturbations en résultant, qui se produisent de manière récurrente, ne peuvent pas être considérées comme totalement imprévisibles.
(58)
C'est précisément au vu de ces dernières perturbations qu'il semble que De Poli n'ait pas fait preuve de rigueur dans la planification de la production.
(59)
Selon le plan de charge initial, le transporteur C 241 devait entrer en production au cours du premier trimestre de 2006 et être livré dans le courant du deuxième trimestre de 2007, sa construction devant donc durer entre 15 et 24 mois.
(60)
En revanche, selon le plan de charge modifié, la construction ne devait commencer que le 28 septembre 2006, la livraison étant prévue pour le 30 décembre 2007, soit un mois seulement avant la date limite de livraison (28 janvier 2008). Tel que modifié, le plan de charge ne prévoyait que 15 mois au total pour construire le navire selon les termes du contrat. Il ressort des informations fournies par les autorités italiennes que des périodes de 22 et 20 mois avaient respectivement été prévues entre le lancement de la construction, dans le même bassin sud, et la livraison de navires du même type, voire plus petits (C 229 et C 240).
(61)
Qui plus est, le fait que la construction du navire ne débute que le 28 septembre 2006 et que sa livraison soit prévue pour le 30 décembre 2007, soit un mois seulement avant la date limite de livraison (28 janvier 2008), ne laissait aucune marge pour faire face à d'éventuels retards dans les travaux, alors que le chantier naval avait déjà enregistré par le passé des retards dus, soit à la livraison de pièces, soit au processus de construction lui-même, comme le montrent les autres prorogations du délai de livraison demandées par De Poli.
(62)
Par ailleurs, la période de forte demande (les autorités italiennes ont fourni des éléments attestant qu'entre 2003 et 2005, les commandes de moteurs diesel ont augmenté d'environ 60 %) amène à conclure qu'il aurait été raisonnable de passer les commandes de pièces essentielles telles que le réducteur et de fixer les dates de livraison un peu plus tôt. L'affirmation de De Poli selon laquelle il ne s'agit pas d'une pratique courante ne suffit pas pour conclure que le chantier naval a adopté un comportement défendable en prenant des initiatives raisonnables pour éviter ou réduire les retards, surtout au vu de la vigueur de la demande et des retards déjà enregistrés par le passé.
(63)
La Commission constate plutôt que le réducteur a été commandé le 26 mai 2006 en vue d'une livraison en septembre 2007, ce qui ne laissait qu'une marge étroite, voire inexistante, pour d'éventuels retards puisque le délai de livraison du transporteur C 241 expirait le 31 décembre 2007. De Poli fait lui-même remarquer qu'il y a encore beaucoup à faire après la livraison du réducteur (voir le considérant 39), circonstance semblant confirmer que le plan de charge aurait dû prévoir une certaine marge de retard dans la livraison des pièces essentielles des navires.
(64)
S'agissant des doutes qu'elle a exprimés dans la décision portant ouverture de la procédure quant au fait que la cession du contrat à un nouveau propriétaire pouvait constituer en soi une cause de retard, la Commission constate notamment qu'Arcoin S.p.A. n'a cédé le contrat à Elbana Navigazione S.p.A. que le 20 juillet 2006, soit plusieurs mois après la date initialement prévue pour le lancement des travaux (premier trimestre de 2006). Il est donc impossible d'exclure, dans le cas présent, que la cession des contrats entre armateurs n'a pas été en soi une cause du retard dans le démarrage de la construction et du report de livraison qui s'en est suivi, d’autant que cette cession a entraîné plusieurs modifications des caractéristiques spécifiques du navire.
(65)
En conclusion, vu l'interprétation restrictive qu'il y a lieu de donner aux demandes de prorogation exceptionnelles, les autorités italiennes n'ont pas été en mesure de justifier de manière cohérente en quoi les circonstances invoquées étaient inévitables ou en quoi il était impossible d'en atténuer les répercussions négatives par une planification et une gestion rigoureuses des commandes de la part de De Poli. Sur cette base, la Commission conclut que les circonstances invoquées à l'appui de la demande de prorogation ne peuvent pas être considérées comme exceptionnelles et imprévisibles dans la mesure où le retard de livraison du transporteur C 241 pouvait être prévu et est indéfendable au regard du point 29 du régime italien.
(66)
Enfin, les autorités italiennes ont notifié une demande en vue de reporter de huit mois la date de livraison du transporteur C 241, soit du 31 décembre 2007 au 31 août 2008, mais n’ont fourni une justification que pour sept des huit mois en question.
(67)
En l’espèce, à la différence des demandes de prorogation précédentes concernant des navires que De Poli devait construire (28), la durée de la prorogation demandée par les autorités italiennes dépasse le retard qu'elles ont invoqué comme unique justification (livraison tardive du réducteur). Il est donc impossible de prétendre qu'un lien de cause à effet a été établi entre le retard à l'origine de la demande de prorogation et la livraison tardive de pièces essentielles.
(68)
En effet, De Poli n'a livré le navire que le 3 novembre 2008. En d'autres termes, non seulement le retard a excédé celui qui était imputable aux éléments invoqués comme motif, mais il s'est prolongé au-delà de la prorogation demandée. L'Italie n'a fourni aucune explication pour ce retard supplémentaire de deux mois dans la livraison du transporteur et la Commission n'a reçu aucune demande de prorogation pour les deux mois en question.
(69)
Il s’ensuit que, quand bien même le retard initial aurait été justifié et la Commission aurait accordé la prorogation requise, la construction du transporteur C 241 n'aurait pas pu prétendre au bénéfice des aides prévues par le régime italien, car l’ultime prorogation de délai n'aurait pas été respectée elle non plus.
VII. CONCLUSION
(70)
En ce qui concerne les transporteurs C 242, C 243 et C 244, l'Italie ayant officiellement retiré les notifications des demandes de prorogation des délais de livraison et n'ayant procédé à aucun versement, la procédure formelle d'examen, désormais sans objet, est close.
(71)
Pour ce qui est du transporteur C 241, il résulte de la présente appréciation que les conditions requises pour l'octroi d'une prorogation du délai de trois ans prévu pour la livraison ne sont pas réunies et, qu'en tout état de cause, la livraison du navire est intervenue après l'expiration du délai qui aurait été fixé si la prorogation demandée avait été accordée. La construction du transporteur C 241 n'est donc pas admissible au bénéfice des aides prévues par le régime italien N 59/2004 fondé sur le règlement concernant le mécanisme de défense temporaire.
(72)
Les autorités italiennes ayant confirmé que l'aide n'avait pas été versée à De Poli, il n'y a pas lieu de la recouvrer,
A ADOPTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
Article premier
L'aide d'État que l'Italie envisage de mettre à exécution en faveur de De Poli, soit la prorogation du délai de trois ans pour la livraison du transporteur C 241, conformément au régime d'aides italien N 59/2004, fondé sur le règlement concernant le mécanisme de défense temporaire, est incompatible avec le marché intérieur.
Cette aide ne peut, pour cette raison, être mise à exécution.
Article 2
L’Italie informe la Commission, dans un délai de deux mois à compter de la notification de la présente décision, des mesures prises pour s’y conformer.
Article 3
En ce qui concerne les transporteurs C 242, C 243 et C 244, l'Italie ayant officiellement retiré les notifications des demandes de prorogation des délais de livraison et n'ayant procédé à aucun versement, la procédure formelle d'examen, sans objet, est close.
Article 4
La République italienne est destinataire de la présente décision.
Fait à Bruxelles, le 27 octobre 2010.