РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 13 декември 2010 година
за формулиране на критерии за прилагането в танкери за втечнен природен газ на алтернативни технологични методи вместо използването на нискосернисти корабни горива, отговарящи на изискванията на член 4б от Директива 1999/32/ЕО на Съвета относно намаляването на съдържанието на сяра в определени течни горива, изменена с Директива 2005/33/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно съдържанието на сяра в корабните горива
(нотифицирано под номер C(2010) 8753)
(текст от значение за ЕИП)
(2010/769/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 1999/32/ЕО на Съвета от 26 април 1999 г. относно намаляването на съдържанието на сяра в определени течни горива (1), изменена с Директива 2005/33/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (2), и по-специално член 4в от цитираната директива,
като има предвид, че:
(1)
Съгласно член 4б от директивата се изисква от 1 януари 2010 г. корабите да не използват, когато са закотвени в пристанища на Общността, корабни горива със съдържание на сяра над 0,1 тегловни процента. Това изискване, обаче, не се отнася за горивата, използвани на борда на кораби, прилагащи одобрени технологии за намаление на емисиите съгласно член 4в.
(2)
В член 4в, параграф 4 е посочено, че държавите-членки могат да разрешават на корабите да използват вместо нискосернисти корабни горива, отговарящи на изискванията на член 4б, одобрена технология за намаление на емисиите, при условие че тези кораби постигат дълготрайни намаления на емисиите, които са най-малкото равностойни на намаленията, които биха постигнали чрез прилагане на посочените в директивата ограничения за съдържанието на сяра в горивата.
(3)
В член 4в, параграф 3 е предвидено да бъдат формулирани критерии за използването на технологични методи за намаление на емисиите от страна на кораби под всякакъв флаг, намиращи се в закрити пристанища и устия в Общността, в съответствие с процедурата, посочена в член 9, параграф 2 от директивата. Тези критерии следва да бъдат съобщени на Международната морска организация (IMO).
(4)
Често танкерите за втечнен природен газ разполагат с предназначени за два вида гориво котли, които могат да използват и изпарилата се част от втечнения природен газ, и тежко корабно гориво, за цели по задвижването на кораба и за операции по товара. За да могат да изпълняват изискванията на директивата, повечето от танкерите за втечнен природен газ, посещаващи пристанища в ЕС, биха могли да използват технология за намаление на емисиите чрез използване на смес от корабни горива и от изпарилата се част от втечнения природен газ, така че генерираните серни емисии да съответстват на тези при изгарянето на корабно гориво със съдържание на сяра равно на или под 0,1 %.
(5)
В дългосрочен план, изпарилата се част от втечнения природен газ би могло да се използва като основно гориво при закотвено положение, като по този начин се постигнат по-малки серни емисии в сравнение с емисиите при използване на горива, чието съдържание на сяра отговаря на предписаните в директивата норми.
(6)
Предвидените в настоящото решение мерки са в съответствие със становището на Комитета, създаден съгласно член 9, параграф 2 от директивата,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Танкер за втечнен природен газ (LNG Carrier) се нарича кораб, който е конструиран или приспособен и се използва за превоз в насипно състояние на втечнен природен газ, съгласно определението в Международния правилник за конструиране и съоръжаване на кораби, превозващи втечнен природен газ в насипно състояние (International Code for the Construction and Equipment of Ships Carrying Liquefied Gases in Bulk - IGC Code).
Член 2
При постигането на съответствие с изискването за намаление на корабните емисии посредством алтернативен технологичен метод за намаление на емисиите, основаващ се на използването на смес от корабно гориво и на изпарилата се част от втечнения природен газ, танкерите за втечнен природен газ следва да използват и да спазват изчислителните критерии, формулирани в приложението.
Танкерите за втечнен природен газ могат да използват този алтернативен технологичен метод за намаление на емисиите при закотвено положение в пристанищата на Общността, като се допуска достатъчно време за екипажа да изпълни необходимите дейности за преминаване към работен режим с използване на смес от корабно гориво и изпарилата се част от втечнения природен газ възможно най-рано след пристигането на танкера при котвената стоянка, и съответно за изключване на този режим възможно най-късно преди отплаването.
Член 3
Постигнатото намаление на емисиите на серни оксиди в резултат на посочения в член 2 метод трябва да е поне равностойно на намалението на емисии, което би било постигнато при спазване на формулираните в директивата пределни стойности за съдържание на сяра в корабното гориво.
Член 4
Държавите-членки следва да изискват от танкерите за втечнен природен газ, които използват алтернативния технологичен метод за намаление на емисиите и посещават пристанища под тяхна юрисдикция, да правят подробни записи в корабния дневник относно количествата и вида на използваните на борда горива. За тази цел, посочените кораби следва да са съоръжени със системи за непрекъснат мониторинг и измерване на изпаряващия се втечнен природен газ и на потреблението на корабно гориво.
Член 5
Държавите-членки следва да вземат необходимите мерки за мониторинг и проверка на използването на алтернативния технологичен метод за намаление на емисиите в закотвено положение, по отношение на постигнатото намаление на емисиите от страна на танкерите за втечнен природен газ.
Член 6
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 13 декември 2010 година.
DÉCISION DE LA COMMISSION
du 13 décembre 2010
établissant des critères pour l’utilisation, par les transporteurs de gaz naturel liquéfié, de méthodes techniques en remplacement de l’utilisation de combustibles marins à faible teneur en soufre remplissant les conditions de l’article 4 ter de la directive 1999/32/CE du Conseil concernant une réduction de la teneur en soufre de certains combustibles liquides, modifiée par la directive 2005/33/CE du Parlement européen et du Conseil en ce qui concerne la teneur en soufre des combustibles marins
[notifiée sous le numéro C(2010) 8753]
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
(2010/769/UE)
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne,
vu la directive 1999/32/CE du Conseil du 26 avril 1999 concernant une réduction de la teneur en soufre de certains combustibles liquides (1), telle qu’elle a été modifiée par la directive 2005/33/CE du Parlement européen et du Conseil (2), et notamment son article 4 quater,
considérant ce qui suit:
(1)
L’article 4 ter de la directive exige qu’à compter du 1er janvier 2010, les navires à quai dans les ports communautaires n’utilisent pas de combustibles marins dont la teneur en soufre est supérieure à 0,1 % en masse. Cette exigence ne s’applique cependant pas aux combustibles utilisés à bord de navires qui emploient des technologies de réduction des émissions conformément à l’article 4 quater.
(2)
L’article 4 quater, paragraphe 4, dispose que les États membres peuvent autoriser les navires à recourir à une technologie de réduction des émissions approuvée en remplacement de l’utilisation de combustibles marins à faible teneur en soufre répondant aux exigences de l’article 4 ter, à condition que lesdits navires obtiennent continuellement des réductions des émissions qui soient au moins équivalentes à celles qui seraient obtenues en appliquant les valeurs limites de teneur en soufre des combustibles spécifiées par la directive.
(3)
L’article 4 quater, paragraphe 3, prévoit la fixation de critères d’utilisation des technologies par les navires, quel que soit leur pavillon, dans les ports et estuaires clos de la Communauté, en conformité avec la procédure visée à l’article 9, paragraphe 2, de la directive. Ces critères doivent être communiqués à l’OMI.
(4)
Les transporteurs de gaz naturel liquéfié (GNL) sont fréquemment équipés de chaudières mixtes utilisant du gaz d’évaporation et du fioul lourd pour la propulsion et les opérations de manutention des marchandises. Pour satisfaire aux exigences de la directive, la plupart des transporteurs de GNL qui font escale dans les ports de l’Union européenne pourraient utiliser une technologie de réduction des émissions employant un mélange de combustibles marins et de gaz d’évaporation afin de générer des émissions de soufre inférieures ou égales à 0,1 % en masse.
(5)
À long terme, le gaz d’évaporation pourrait être utilisé comme combustible principal à quai, avec des émissions de soufre inférieures à celles qui seraient obtenues en appliquant les valeurs limites de teneur en soufre des combustibles prévues dans la directive.
(6)
Les mesures prévues dans la présente décision sont conformes à l’avis du comité de réglementation établi conformément à l’article 9, paragraphe 2, de la directive,
A ADOPTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
Article premier
Un transporteur de gaz naturel liquéfié (transporteur de GNL) est un navire de charge construit ou adapté et utilisé pour le transport en vrac de gaz naturel liquéfié tel que défini en vertu du Recueil international de règles relatives à la construction et à l’équipement des navires transportant des gaz liquéfiés en vrac (recueil IGC).
Article 2
Pour atteindre l’objectif de réduction des émissions des navires au moyen d’une technologie alternative de réduction impliquant l’emploi d’un mélange de combustible marin et de gaz d’évaporation, les transporteurs de GNL utilisent les critères de calcul définis en annexe et s’y conforment.
Les transporteurs de GNL peuvent utiliser la technologie alternative de réduction des émissions lorsqu’ils se trouvent à quai dans les ports de la Communauté, en laissant à l’équipage suffisamment de temps pour appliquer toute mesure éventuellement nécessaire à l’emploi d’un mélange de combustible marin et de gaz d’évaporation dès que possible après l’arrivée à quai du navire et le plus tard possible avant son départ.
Article 3
Les réductions des émissions de soufre obtenues grâce à l’application de la méthode visée à l’article 2 doivent être au moins équivalentes aux réductions qui seraient obtenues par l’application des valeurs limites de teneur en soufre des combustibles spécifiées dans la directive.
Article 4
Les États membres exigent des transporteurs de GNL qui utilisent la technologie alternative de réduction des émissions et font escale dans des ports se trouvant sous leur juridiction qu’ils consignent, dans le journal de bord du navire, un relevé détaillé des types et quantités de combustibles utilisés à bord. À cette fin, ces navires possèdent l’équipement requis pour surveiller et mesurer en permanence la consommation de gaz d’évaporation et de combustible marin.
Article 5
Les États membres prennent les mesures appropriées pour surveiller et vérifier l’utilisation à quai de la technologie alternative de réduction des émissions, sur la base des résultats en matière de réduction des émissions communiqués par les transporteurs de GNL.
Article 6
Les États membres sont destinataires de la présente décision.
Fait à Bruxelles, le 13 décembre 2010.