РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 26 юли 2010 година
относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 29 от него,
като има предвид, че:
(1)
На 27 февруари 2007 г. Съветът на Европейския съюз прие Обща позиция 2007/140/ОВППС относно ограничителните мерки срещу Иран (1) в изпълнение на Резолюция 1737 (2006) на Съвета за сигурност на Организацията на обединените нации.
(2)
На 23 април 2007 г. Съветът прие Обща позиция 2007/246/ОВППС (2) в изпълнение на Резолюция 1747 (2007) на Съвета за сигурност на Организацията на обединените нации.
(3)
На 7 август 2008 г. Съветът прие Обща позиция 2008/652/ОВППС (3) в изпълнение на Резолюция 1803 (2008) на Съвета за сигурност на ООН.
(4)
На 9 юни 2010 г. Съветът за сигурност на Организацията на обединените нации („Съветът за сигурност“) прие Резолюция 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН), която разшири обхвата на ограничителните мерки, наложени с Резолюция 1737 (2006) на Съвета за сигурност на ООН, Резолюция 1747 (2007) на Съвета за сигурност на ООН и Резолюция 1803 (2008) на Съвета за сигурност на ООН, и въведе допълнителни ограничителни мерки срещу Иран.
(5)
На 17 юни 2010 г. Европейският съвет подчерта все по-дълбоката си загриженост относно иранската ядрена програма и приветства приемането на Резолюция 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН. Като припомни декларацията си от 11 декември 2009 г., Европейският съвет прикани Съвета да приеме мерки за изпълнение на мерките, предвидени в Резолюция 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН, както и съпътстващи мерки, за да подпомогне разрешаването чрез преговори на всички нерешени въпроси, свързани с разработването от Иран на чувствителни технологии за неговата ядрена и ракетна програма. Тези мерки следва да бъдат насочени към областите на търговията, финансовия сектор, иранския транспортен сектор, ключовите сектори на петролната и газовата промишленост и към допълнителни цели, по-специално Ислямската революционна гвардия.
(6)
Резолюция 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН забранява инвестирането от страна на Иран, негови граждани и образувания, учредени в Иран или попадащи под неговата юрисдикция, или от страна на лица или образувания, действащи от тяхно име или по техни указания, или от страна на образувания, притежавани или контролирани от тях, в каквато и да било търговска дейност, включваща добиването на уран, производството или употребата на ядрени материали и технологии.
(7)
Резолюция 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН разширява обхвата на финансовите ограничения и на ограниченията за пътуване, наложени с Резолюция 1737 (2006) на Съвета за сигурност на ООН, като включва допълнителни лица и образувания, включително членове и образувания на Ислямската революционна гвардия (ИРГ) и образувания на Islamic Republic of Iran Shipping Lines (IRISL).
(8)
В съответствие с декларацията на Европейския съвет, ограниченията за допускане и замразяването на финансови средства и икономически ресурси следва да бъдат прилагани спрямо допълнителни лица и образувания, освен определените от Съвета за сигурност или от Комитета, създаден по силата на параграф 18 от Резолюция 1737 (2006) на Съвета за сигурност на ООН („Комитета“), като се използват критериите, прилагани от Съвета за сигурност или от Комитета.
(9)
В съответствие с декларацията на Европейския съвет е уместно да се забрани доставката, продажбата или прехвърлянето на Иран на още изделия, материали, оборудване, стоки и технологии, в допълнение към посочените от Съвета за сигурност или от Комитета, които биха могли да подпомогнат дейностите на Иран, свързани с обогатяването и преработката на уран или с производството на тежка вода, с разработването на носители на ядрено оръжие или с извършването на дейности, свързани с други въпроси, по които Международната агенция за атомна енергия (МААЕ) е изразила загриженост или е определила като нерешени, или с други програми за оръжия за масово унищожение. Тази забрана следва да включва изделия и технологии с двойна употреба.
(10)
В съответствие с декларацията на Европейския съвет държавите-членки следва да проявяват сдържаност към поемането на нови краткосрочни ангажименти за предоставяне на публична или частна финансова подкрепа за търговия с Иран с оглед на намаляването на неизплатени суми, по-специално за да се избегне финансовата подкрепа за чувствителните ядрени дейности на Иран, свързани с разпространението на ядрени оръжия, или за разработването на носители на ядрено оръжие, и следва да забранят всякакви средносрочни и дългосрочни ангажименти за предоставяне на публична или частна финансова подкрепа за търговия с Иран.
(11)
Резолюция 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН призовава всички държави да правят проверки, в съгласие с националните си органи и в съответствие с националното си законодателство, и при зачитане на международното право, на всички товарни пратки към и от Иран на тяхна територия, включително морските пристанища и летищата, ако съответната държава има информация, даваща достатъчно основания да се смята, че товарът съдържа изделия, чиято доставка, продажба, трансфер или износ са забранени от резолюции 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) или 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН.
(12)
В Резолюция 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН се посочва също, че държавите-членки, в съответствие с международното право, и по-специално морското право, могат да изискат проверки на плавателни съдове в открито море със съгласието на държавата на знамето, ако имат информация, даваща достатъчно основания да се смята, че плавателните съдове превозват изделия, чиято доставка, продажба, трансфер или износ са забранени по силата на резолюции 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) или 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН.
(13)
В Резолюция 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН се предвижда държавите членки на ООН да конфискуват и неутрализират изделия, чиято доставка, продажба, трансфер или износ са забранени от резолюции 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) или 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН, по начин, който не противоречи на задълженията им по приложимите резолюции на Съвета за сигурност и международните конвенции.
(14)
В Резолюция 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН освен това се предвижда държавите членки на ООН да забранят предоставянето от техни граждани или от тяхна територия на услуги за кораби, свързани със зареждане с гориво или друг вид обслужване, на Иран, ако имат информация, даваща достатъчно основания да се смята, че те превозват изделия, чиято доставка, продажба, трансфер или износ са забранени от резолюции 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) или 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН.
(15)
В съответствие с декларацията на Европейския съвет държавите-членки, в съгласие с националните си правни органи и в съответствие с националното си законодателство, и при зачитане на международното право, по-специално международните споразумения в областта на гражданското въздухоплаване, следва да предприемат необходимите мерки за предотвратяване на достъпа до летищата под тяхна юрисдикция на всички въздушни превози на товари от Иран, с изключение на смесените пътнически и товарни полети.
(16)
Освен това предоставянето от граждани на държави-членки или от територията на държави-членки на инженерни услуги или услуги по поддръжката на ирански товарни самолети следва да бъде забранено, ако съответната държава има информация, даваща достатъчно основания да се смята, че те превозват изделия, чиято доставка, продажба, трансфер или износ са забранени по силата на резолюции 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) или 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН.
(17)
Резолюция 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН призовава също всички държави членки на ООН да не допускат предоставяне на финансови услуги, включително застраховане и презастраховане, или трансфер към, през или от тяхна територия, или на или от техни граждани или образувания, организирани съгласно техните законодателства, или лица или финансови институции на тяхна територия, на каквито и да е финансови или други активи или ресурси, които биха могли да подпомогнат чувствителните ядрени дейности на Иран, свързани с разпространението на ядрени оръжия, или разработването на носители на ядрено оръжие.
(18)
В съответствие с декларацията на Европейския съвет държавите-членки следва да забранят предоставянето на застраховане и презастраховане на правителството на Иран, на образувания, учредени в Иран или попадащи под иранска юрисдикция, на лица и образувания, действащи от тяхно име или по тяхно указание, и на образувания, притежавани и контролирани от тях, включително по незаконен начин.
(19)
Освен това следва да се забранят продажбата, покупката, брокерството и подпомагането при емитирането на държавни облигации или на гарантирани от държавата облигации на или от правителството на Иран, Централната банка на Иран или ирански банки, включително клонове и дъщерни дружества, и финансови образувания, контролирани от лица и образувания, установени в Иран.
(20)
В съответствие с декларацията на Европейския съвет и за изпълнение на целите на Резолюция 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН, следва да се забрани откриването на нови клонове, дъщерни дружества или представителства на ирански банки на територията на държавите-членки, както и установяването на нови съвместни предприятия или дяловото участие на ирански банки в банки под юрисдикцията на държавите-членки. Освен това държавите-членки следва да предприемат необходимите мерки, за да забранят на финансовите институции, на тяхната територия или под тяхна юрисдикция, да откриват представителства или дъщерни дружества или банкови сметки в Иран.
(21)
Резолюция 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН предвижда също държавите да изискват от своите граждани, от лицата под тяхна юрисдикция или от дружествата, учредени на тяхна територия или под тяхната юрисдикция, да проявяват бдителност при извършването на бизнес с образувания, учредени в Иран или попадащи под иранска юрисдикция, ако имат достатъчно основания да смятат, че такъв бизнес може да подпомогне чувствителните ядрени дейности на Иран, свързани с разпространението на ядрени оръжия, или за разработването на носители на ядрено оръжие, или за нарушаване на резолюции 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) или 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН.
(22)
В Резолюция 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН се отбелязва потенциалната връзка между доходите на Иран от неговия енергиен сектор и финансирането на чувствителните ядрени дейности на Иран, свързани с разпространението на ядрени оръжия, и освен това се отбелязва, че оборудването и материалите за химическа обработка, необходими в нефтохимическата промишленост, имат много общо с оборудването и материалите, необходими за определени чувствителни дейности, свързани с ядрения горивен цикъл.
(23)
В съответствие с декларацията на Европейския съвет държавите-членки следва да забранят продажбата, доставката или трансфера на Иран на ключово оборудване и технологии, както и на свързаната с тях техническа и финансова помощ, които биха могли да се използват в ключовите сектори на промишлеността в областта на петрола и природния газ. Освен това държавите-членки следва да забранят всякакви нови инвестиции в тези сектори в Иран.
(24)
Процедурата по изменение на приложения I и II към настоящото решение следва да предвижда на посочените лица и образувания да бъдат предоставени основанията за включването им в списъка, за да им се даде възможност да представят забележки. Когато бъдат представени забележки или нови доказателства по същество, Съветът следва да преразгледа решението си в светлината на тези забележки и да информира съответното засегнато лице или образувание.
(25)
Настоящото решение зачита основните права и спазва принципите, признати по-специално от Хартата на основните права на Европейския съюз, най-вече правото на ефективни правни средства за защита и на справедлив съдебен процес, правото на собственост и правото на защита на личните данни. Настоящото решение следва да се прилага в съответствие с тези права и принципи.
(26)
Настоящото решение зачита в пълна степен задълженията на държавите-членки съгласно Устава на Организацията на обединените нации и правно обвързващото естество на резолюциите на Съвета за сигурност.
(27)
Необходими са по-нататъшни действия от страна на Съюза за изпълнение на някои мерки,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
ГЛАВА 1
ОГРАНИЧЕНИЯ ВЪРХУ ИЗНОСА И ВНОСА
Член 1
1. Забранява се пряката или непряката доставка, продажба или трансфер на следните изделия, материали, оборудване, стоки и технологии, включително софтуер, на или за ползване във, или в полза на Иран от граждани на държавите-членки или през териториите на държавите-членки, или ползвайки плавателни съдове или въздухоплавателни средства под тяхно знаме, независимо дали са с произход от техните територии:
а)
изделия, материали, оборудване, стоки и технологии, изброени в списъците на Групата на ядрените доставчици и Режима за контрол върху ракетните технологии;
б)
всички допълнителни изделия, материали, оборудване, стоки и технологии, определени от Съвета за сигурност или от Комитета, които биха могли да допринесат за дейности, свързани с обогатяването и преработката на уран или с производството на тежка вода, или с разработването на носители на ядрено оръжие;
в)
оръжия и свързани с тях материали от всички видове, включително оръжия и боеприпаси, военни транспортни средства и оборудване, паравоенно оборудване и резервни части за такива оръжия и свързани с тях материали, както и оборудване, което би могло да се използва за вътрешни репресии. Тази забрана не се прилага за невоенни превозни средства, произведени или оборудвани с материали за осигуряване на балистична защита, предназначени единствено за защита на персонал на ЕС и неговите държави-членки в Иран;
г)
някои други изделия, материали, оборудване, стоки и технологии, които биха могли да подпомогнат дейности, свързани с обогатяването и преработката на уран или с производството на тежка вода, с разработването на носители на ядрено оръжие или с извършването на дейности, свързани с други въпроси, по които МААЕ е изразила загриженост или е определила като нерешени. Съюзът предприема необходимите мерки за определяне на съответните изделия, които да бъдат обхванати от настоящата разпоредба;
д)
други изделия и технологии с двойна употреба, изброени в приложение I към Регламент (ЕО) № 428/2009 на Съвета от 5 май 2009 г. за въвеждане режим на Общността за контрол на износа, трансфера, брокерската дейност и транзита на изделия и технологии с двойна употреба (4), които не са обхванати от буква а), с изключение на категория 5 - част 1 и категория 5 - част 2 от приложение I към Регламент (ЕО) № 428/2009.
2. Забраната в параграф 1 не се прилага към прекия или непрекия трансфер към или за ползване във, или в полза на Иран през териториите на държавите-членки, на изделия, посочени в параграф 3, буква б), подточки i) и ii) от Резолюция 1737 (2006) на Съвета за сигурност на ООН, предназначени за реактори с лека вода, започнати преди декември 2006 г.
3. Забранява се също:
а)
предоставянето на техническа помощ или обучение, инвестиции или брокерски услуги, свързани с изделия, материали, оборудване, стоки и технологии, посочени в параграф 1, или с предоставянето, производството, поддръжката и употребата на тези изделия, материали, оборудване, стоки и технологии, пряко или косвено, на което и да било лице, образувание или орган във или за ползване в Иран;
б)
предоставянето на финансиране или финансова помощ, свързана с изделия и технологии, посочени в параграф 1, включително по-специално безвъзмездни средства, заеми и застраховка на експортни кредити, за каквато и да било продажба, доставка, трансфер или износ на тези изделия и технологии или за предоставянето на свързано с тях техническо обучение, услуги или помощ, пряко или косвено, на което и да било лице, образувание или орган във или за ползване в Иран;
в)
участието, съзнателно или умишлено, в дейности, чиято цел или резултат е заобикалянето на забраните, посочени в букви а) и б).
4. Забранява се доставката от Иран, от граждани на държавите-членки или чрез използване на плавателни или въздухоплавателни съдове под тяхно знаме, на изделия, материали, оборудване, стоки и технологии, посочени в параграф 1, независимо дали произходът им е или не е от територията на Иран.
Член 2
1. Пряката или непряката доставка, продажба или трансфер към или за ползване във, или в полза на Иран от граждани на държавите-членки или през териториите на държавите-членки, или чрез използване на плавателни съдове или въздухоплавателни средства под тяхна юрисдикция, на изделия, материали, оборудване, стоки и технологии, включително софтуер, необхванати от член 1, които биха могли да допринесат за дейности, свързани с обогатяването и преработката на уран или с производството на тежка вода, с разработването на носители на ядрено оръжие, или с упражняването на дейности, свързани с други въпроси, по които МААЕ е изразила загриженост или ги е определила като нерешени, подлежат на издаване на разрешение за всеки отделен случай от страна на компетентните органи на изнасящата държава-членка. Съюзът предприема необходимите мерки за определяне на съответните изделия, които да бъдат обхванати от настоящата разпоредба.
2. Предоставянето на:
а)
техническа помощ, обучение, инвестиции или брокерски услуги, свързани с изделия, материали, оборудване, стоки и технологии, посочени в параграф 1, или с предоставянето, производството, поддръжката и употребата на тези изделия, пряко или косвено, за което и да било лице, образувание или орган във или за ползване в Иран;
б)
финансиране или финансова помощ, свързани с изделия и технологии, посочени в параграф 1, включително по-специално безвъзмездни средства, заеми и застраховка на експортни кредити, за каквато и да било продажба, доставка, трансфер или износ на тези изделия, или за предоставянето на свързано с тях техническо обучение, услуги или помощ, пряко или косвено, за което и да било лице, образувание или орган във или за ползване в Иран;
също подлежат на разрешение от компетентния орган на изнасящата държава-членка.
3. Компетентните органи на държавите-членки не предоставят разрешение за доставка, продажба или трансфер на изделия, материали, оборудване, стоки и технологии, посочени в параграф 1, ако установят, че съответната продажба, доставка, трансфер или износ или предоставянето на съответната услуга биха допринесли за дейностите, посочени в параграф 1.
Член 3
1. Мерките, наложени по член 1, параграф 1, букви а), б) и в) и параграф 3, не се прилагат, когато е уместно, когато Комитетът установи предварително и за всеки отделен случай, че доставката, продажбата, трансферът или предоставянето на такива изделия или помощ очевидно няма да допринесат за развитието на иранските технологии в подкрепа на неговите чувствителни ядрени дейности, свързани с разпространението на ядрени оръжия, или за разработването на носители на ядрено оръжие, включително в случаите, когато тези изделия или помощ са предназначени за храна, селскостопански, медицински или други хуманитарни цели, при условие че:
а)
договорите за доставка на такива изделия или помощ включват подходящи гаранции по отношение на крайния потребител; и
б)
Иран е поел ангажимент да не употребява такива изделия в чувствителни ядрени дейности, свързани с разпространението на ядрени оръжия, или за разработване на носители на ядрено оръжие.
2. Мерките, наложени по член 1, параграф 1, буква д) и параграф 3, не се прилагат, когато компетентният орган в съответната държава-членка установи предварително и за всеки отделен случай, че доставката, продажбата, трансферът или предоставянето на такива изделия или помощ очевидно няма да допринесат за развитието на иранските технологии в подкрепа на неговите чувствителни ядрени дейности, свързани с разпространението на ядрени оръжия, или за разработването на носители на ядрено оръжие, включително в случаите, когато тези изделия или помощ са предназначени за медицински или други хуманитарни цели, при условие че:
а)
договорите за доставка на такива изделия или помощ включват подходящи гаранции по отношение на крайния потребител; и
б)
Иран е поел ангажимент да не употребява такива изделия в чувствителни ядрени дейности, свързани с разпространението на ядрени оръжия, или за разработване на носители на ядрено оръжие.
Съответната държава-членка уведомява другите държави-членки за всеки отказ да приложи изключение.
Член 4
1. Забраняват се продажбата, доставката или трансферът на ключово оборудване и технологии за посочените по-долу основни сектори на петролната и газовата промишленост на Иран или за ирански или притежавани от Иран предприятия, които извършват дейности в тези сектори извън Иран, от граждани на държавите-членки или от териториите на държавите-членки, или чрез използване на плавателни съдове или въздухоплавателни средства под юрисдикцията на държавите-членки, независимо дали произхождат от техните територии или не:
а)
рафиниране;
б)
втечнен природен газ;
в)
сондиране;
г)
производство.
Съюзът предприема необходимите мерки за определяне на съответните изделия, които да бъдат обхванати от настоящата разпоредба.
2. Забранява се на предприятията в Иран, които извършват дейности в основните сектори на петролната и газовата промишленост на Иран, посочени в параграф 1, или на ирански или притежавани от Иран предприятия, които извършват дейности в тези сектори извън Иран, да се предоставя следното:
а)
техническа помощ или обучение и други услуги, свързани с ключово оборудване и технологии, определени съгласно параграф 1;
б)
предоставянето на финансиране или финансова помощ за продажба, доставка, трансфер или износ на ключово оборудване и технологии, определени съгласно параграф 1, или за предоставяне на свързана с тях техническа помощ или обучение.
3. Забранява се съзнателното или умишленото участие в дейности, чиято цел или резултат е заобикалянето на забраните, посочени в параграфи 1 и 2.
ОГРАНИЧЕНИЯ ЗА ФИНАНСИРАНЕ НА ОПРЕДЕЛЕНИ ПРЕДПРИЯТИЯ
Член 5
Забраняват се инвестициите на територии, които са под юрисдикцията на държавите-членки, от страна на Иран, неговите граждани и образувания, учредени в Иран или попадащи под неговата юрисдикция, или от лица и образувания, действащи от тяхно име или по тяхно указание, или от образувания, притежавани или контролирани от тях, в каквато и да е търговска дейност, свързана с добиването на уран, производството или употребата на ядрени материали и технологии, по-специално обогатяване на уран и преработвателни дейности, всички дейности, свързани с производството на тежка вода, или технологии, свързани с балистични ракети, които могат да носят ядрени оръжия. Съюзът предприема необходимите мерки за определяне на съответните изделия, които да бъдат обхванати от настоящия член.
Член 6
Забранява се следното:
а)
предоставянето на всякакви финансови заеми или кредити на предприятията в Иран, които извършват дейности в секторите на петролната и газовата промишленост на Иран, посочени в член 4, параграф 1, или на ирански или притежавани от Иран предприятия, които извършват дейности в тези сектори извън Иран;
б)
придобиването или разширяването на участие в предприятия в Иран, които извършват дейности в секторите на петролната и газовата промишленост на Иран, посочени в член 4, параграф 1, или в ирански или притежавани от Иран предприятия, които извършват дейности в тези сектори извън Иран, включително пълното придобиване на такива предприятия, както и придобиването на дялове и ценни книжа с право на участие;
в)
създаването на съвместни предприятия с предприятия в Иран, които извършват дейности в секторите на петролната и газовата промишленост, посочени в член 4, параграф 1, и с дъщерни дружества или филиали под техен контрол.
Член 7
1. Забраната по член 4, параграф 1 не засяга изпълнението на задължения по доставката на стоки, които са предвидени в договори, сключени преди датата на приемане на настоящото решение.
2. Забраните по член 4 не засяга изпълнението на задължения, произтичащи от договори, които са сключени преди датата на приемане на настоящото решение и са свързани с инвестиции, направени в Иран преди същата дата, от страна на предприятия, установени в държавите-членки.
3. Забраните по член 6, букви а) и б) съответно:
i)
не засягат изпълнението на задължения, произтичащи от договори или споразумения, които са сключени преди датата на приемане на настоящото решение;
ii)
не възпрепятстват разширяването на участие, ако то е свързано със задължение по споразумение, сключено преди датата на приемане на настоящото решение.
ОГРАНИЧЕНИЯ ВЪРХУ ФИНАНСОВОТО ПОДПОМАГАНЕ НА ТЪРГОВИЯТА
Член 8
1. Държавите-членки се въздържат да поемат нови краткосрочни ангажименти за предоставяне на финансово подпомагане, от публичния или от частния сектор, за търговията с Иран, включително предоставянето на експортни кредити, гаранции или застраховане на свои граждани или образувания, извършващи такава търговия, с цел намаляване на размера на дължимите им суми, по-специално за да се предотврати използването на финансово подпомагане за чувствителни ядрени дейности, свързани с разпространението на ядрени оръжия, или за разработване на носители на ядрено оръжие. Освен това държавите-членки не поемат нови средносрочни или дългосрочни ангажименти за предоставяне на финансово подпомагане, от публичния или от частния сектор, за търговията с Иран.
2. Параграф 1 не засяга ангажиментите, поети преди влизането в сила на настоящото решение.
3. Параграф 1, не засяга търговията с цел прехрана, селскостопански, медицински или други хуманитарни цели.
ГЛАВА 2
ФИНАНСОВ СЕКТОР
Член 9
Държавите-членки не поемат нови ангажименти за предоставяне на правителството на Иран на безвъзмездни средства, финансова помощ и заеми с преференциални условия, в т.ч. посредством участието им в международни финансови институции, освен за хуманитарни цели и за развитие.
Член 10
1. За да предотвратят предоставянето на финансови услуги или трансфера към, чрез или от териториите на държавите-членки, или за или от граждани на държавите-членки или образувания, организирани съгласно тяхното законодателство (включително клонове в чужбина), или лица или финансови институции на територията на държавите-членки, на всякакви финансови или други активи или ресурси, които биха могли да допринесат за чувствителните ядрени дейности на Иран, свързани с разпространението на ядрени оръжия, или за разработването на носители на ядрено оръжие, държавите-членки извършват засилено наблюдение върху всички съвместни дейности на финансовите институции под тяхна юрисдикция със:
а)
банки, установени в Иран, по-специално Централната банка на Иран;
б)
клонове и дъщерни дружества под юрисдикцията на държавите-членки на банки, установени в Иран;
в)
клонове и дъщерни дружества извън юрисдикцията на държавите-членки на банки, установени в Иран;
г)
финансови образувания, които не са установени в Иран, но се контролират от лица или образувания, установени в Иран.
2. За целите на параграф 1 от финансовите институции се изисква при взаимоотношенията им с банките и финансовите институции, посочени в параграф 1:
а)
да проявяват постоянна бдителност по отношение на движението по сметките, включително посредством своите механизми за финансов надзор над клиентите, и по силата на задълженията си във връзка с прането на пари и финансирането на тероризма;
б)
да изискват попълването на всички информационни полета на платежните нареждания, които се отнасят до инициатора и до бенефициента на транзакцията; и, ако тази информация не е предоставена, да откажат транзакцията;
в)
да поддържат всички регистри за транзакциите за срок от пет години и да ги предоставят на компетентните национални органи при поискване;
г)
ако подозират или имат разумни основания да се съмняват, че средствата са свързани с финансиране на разпространението на ядрено оръжие, незабавно да уведомят за своите подозрения звеното за финансово разузнаване (ЗФР) или всеки друг компетентен орган, посочен от съответната държава-членка. На ЗФР или на съответния друг компетентен орган своевременно се осигурява пряк или косвен достъп до информацията с финансов, административен и правен характер, която му е необходима за изпълнение на неговите функции, включително до анализа на сигнали за съмнителни транзакции.
3. Паричните преводи към и от Иран се извършват, както следва:
а)
преводи по транзакции, свързани с хранителни продукти, здравеопазване, медицинско оборудване или за хуманитарни цели се извършват без предварително разрешение; за превод, който надхвърля 10 000 евро, се уведомява компетентният орган на съответната държава-членка;
б)
други преводи в размер до 40 000 евро се извършват без предварително разрешение; за превод, който надхвърля 10 000 евро, се уведомява компетентният орган на съответната държава-членка;
в)
за други преводи в размер над 40 000 евро се изисква предварително разрешение на компетентния орган на съответната държава-членка. Счита се, че разрешението е дадено след четири седмици, освен ако компетентният орган на съответната държава-членка не е възразил в рамките на този срок. В случай на отказ на разрешение съответната държава-членка уведомява за това останалите държави-членки.
4. От клоновете и дъщерните дружества на банки, установени в Иран, които са под юрисдикцията на държавите-членки, се изисква също да уведомят компетентния орган на държавата-членка, в която са установени, за всички извършени или получени от тях парични преводи в срок от пет работни дни след извършването или получаването на съответния паричен превод.
При спазване на условията на съответните договорености относно обмена на информация, уведомените компетентни органи незабавно предават тези данни, ако е уместно, на компетентните органи на други държави-членки, в които са установени страните по транзакциите.
Член 11
1. Забранява се откриването на нови клонове, дъщерни дружества или представителства на ирански банки на териториите на държавите-членки, както и установяването на нови съвместни предприятия или получаването на дялово участие, или установяването на нови кореспондентски банкови отношения от ирански банки, включително Централната банка на Иран, нейните клонове и дъщерни дружества и други финансови образувания, посочени в член 10, параграф 1, с банки под юрисдикцията на държавите-членки.
2. Забранява се на финансовите институции на териториите на държавите-членки или под тяхна юрисдикция да откриват представителства, дъщерни дружества или банкови сметки в Иран.
Член 12
1. Забранява се предоставянето на застраховане и презастраховане на правителството на Иран, на образувания, учредени в Иран или под иранска юрисдикция, на лица или образувания, действащи от тяхно име или по тяхно указание, или на образувания, притежавани или контролирани от тях, включително по незаконен начин.
2. Параграф 1 не се прилага към предоставянето на здравно осигуряване и застраховки за пътуване на физически лица.
3. Забранява се съзнателното или умишленото участие в дейности, чиято цел или резултат е заобикалянето на забраната, посочена в параграф 1.
Член 13
Забраняват се пряката или непряката продажба, покупка, брокерство или помощ при емитирането на държавни или гарантирани от държавата облигации, след влизането в сила на настоящото решение, на и от правителството на Иран, Централната банка на Иран, или банки, установени в Иран, или клонове и дъщерни дружества, които са под или извън юрисдикцията на държавите-членки, на банки, установени в Иран, или финансови образувания, които нито са установени в Иран, нито са под юрисдикцията на държавите-членки, но са контролирани от лица и образувания, установени в Иран, както и от лица и образувания, действащи от тяхно име или по тяхно указание, или образувания, притежавани или контролирани от тях.
Член 14
Държавите-членки изискват от своите граждани, от лицата под тяхна юрисдикция или от дружествата, учредени на тяхна територия или под тяхна юрисдикция, да проявяват бдителност при извършването на бизнес с образувания, учредени в Иран или подлежащи на иранска юрисдикция, включително тези на ИРГ и на IRISL, както и с лица и образувания, действащи от тяхно име или по тяхно указание, и с образувания, притежавани и контролирани от тях, включително по незаконен начин, за да се уверят, че този бизнес не допринася за чувствителните ядрени дейности на Иран, свързани с разпространението на ядрени оръжия, или за разработването на носители на ядрено оръжие, или за нарушаване на резолюции 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) или 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН.
ГЛАВА 3
ТРАНСПОРТЕН СЕКТОР
Член 15
1. Държавите-членки извършват проверка, в съгласие с националните си органи и в съответствие с националното си законодателство, и при зачитане на международното право, и по-специално морското право и съответните международни споразумения в областта на гражданското въздухоплаване, на всички товарни пратки към и от Иран на техните територии, включително морски пристанища и летища, ако имат информация, даваща достатъчно основания да се смята, че товарът съдържа изделия, чиято доставка, продажба, трансфер или износ са забранени по силата на настоящото решение.
2. Държавите-членки, в съответствие с международното право и по-специално морското право, могат да изискат проверки на плавателни съдове в открито море със съгласието на държавата на знамето, ако имат информация, даваща достатъчно основания да се смята, че плавателните съдове превозват изделия, чиято доставка, продажба, трансфер или износ са забранени по силата на настоящото решение.
3. Държавите-членки, в съответствие с националното си законодателство, оказват съдействие при проверките, предприети съгласно параграф 2.
4. Самолетите и плавателните съдове, превозващи товари от и към Иран, подлежат на изискването за предоставяне на допълнителна информация преди пристигането или преди заминаването за всички стоки, внесени или изнесени от държава-членка.
5. Когато се предприеме проверка в съответствие с параграфи 1 или 2, държавите-членки конфискуват и неутрализират (например като разрушат или направят употребата невъзможна, или складират или прехвърлят към държава, различна от държавата на произход или местоназначение, с цел унищожаване) изделия, чиято доставка, продажба, трансфер или износ са забранени по силата на настоящото решение в съответствие с параграф 16 от Резолюция 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН. Конфискацията и неутрализирането ще се извършват за сметка на вносителя или, ако не е възможно тези разходи да бъдат възстановени от вносителя, те могат, в съответствие с националното законодателство, да бъдат възстановени от всяко друго лице или образувание, отговорно за опита за извършване на незаконна доставка, продажба, трансфер или износ.
6. Забранява се предоставянето от граждани на държавите-членки или от територии под юрисдикцията на държавите-членки на услуги, свързани със зареждане с гориво или доставки за корабите, или друг вид обслужване на кораби, за плавателни съдове, притежавани от Иран или наети по договор от Иран, включително чартърни плавателни съдове, ако тези лица разполагат с информация, даваща достатъчно основания да се смята, че тези плавателни съдове превозват изделия, чиято доставка, продажба, трансфер или износ са забранени по силата на настоящото решение, освен ако предоставянето на такива услуги е необходимо с хуманитарна цел или докато товарът бъде инспектиран - и конфискуван и неутрализиран, ако е необходимо - в съответствие с параграфи 1, 2 и 5.
Член 16
Държавите-членки съобщават на Комитета всякаква налична информация относно трансфери или дейност на иранските въздушни товарни превози или на плавателни съдове, притежавани или управлявани от IRISL, към други дружества, които са могли да бъдат предприети с цел избягване на санкциите или в нарушение на разпоредбите на резолюции 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) или 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН, включително преименуването или повторното регистриране на самолети, плавателни съдове и кораби.
Член 17
Държавите-членки, съгласно националните си правомощия и в съответствие с националното си законодателство, и при зачитане на международното право, по-специално международните споразумения в областта на гражданското въздухоплаване, предприемат необходимите мерки за предотвратяване на достъпа до летищата под тяхна юрисдикция на всички въздушни превози на товари, извършвани от ирански превозвачи или произхождащи от Иран, с изключение на смесените пътнически и товарни полети.
Член 18
Предоставянето от граждани на държавите-членки или от териториите на държавите-членки на инженерни услуги или услуги по поддръжката на ирански товарни самолети се забранява, ако има информация, даваща достатъчно основания да се смята, че товарният самолет превозва изделия, чиято доставка, продажба, трансфер или износ са забранени по силата на настоящото решение, освен ако предоставянето на такива услуги е необходимо с хуманитарна цел или от гледна точка на безопасността, или докато товарът бъде инспектиран - и конфискуван и неутрализиран, ако е необходимо - в съответствие с член 15, параграфи 1 и 5.
ГЛАВА 4
ОГРАНИЧЕНИЯ ЗА ДОСТЪП
Член 19
1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки за предотвратяване на влизането или транзитното преминаване през техните територии на:
а)
лицата, изброени в списъка на приложението към Резолюция 1737 (2006) на Съвета за сигурност на ООН, и на други лица, посочени от Съвета за сигурност или от Комитета в съответствие с параграф 10 от Резолюция 1737 (2006) на Съвета за сигурност на ООН, както и на членове на ИРГ, посочени от Съвета за сигурност или от Комитета, изброени в приложение I;
б)
други лица, които не са обхванати от приложение I, които участват, имат пряко отношение или предоставят подкрепа за чувствителните ядрени дейности на Иран, свързани с разпространението на ядрени оръжия, или разработването на носители на ядрено оръжие, включително като участват в доставяне на забранени изделия, стоки, оборудване, материали и технологии, или на лица, действащи от тяхно име или по тяхно указание, или на лица, които са съдействали на посочени в списъците лица или образувания за заобикаляне или нарушаване на разпоредбите на резолюции 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) или 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН или на настоящото решение, както и на други високопоставени членове на ИРГ, изброени в приложение II.
2. Забраната в параграф 1 не се прилага към транзита през териториите на държавите-членки за целите на дейности, пряко свързани с изделията, посочени в параграф 3, буква б), подточки i) и ii) от Резолюция 1737 (2006) на Съвета за сигурност на ООН, предназначени за реактори с лека вода, започнати преди декември 2006 г.
3. Параграф 1 не задължава държавите-членки да отказват на техните собствени граждани да влизат на териториите им.
4. Параграф 1 не засяга случаите, когато държава-членка е обвързана със задължения от международноправен характер, а именно:
i)
като приемаща страна на международна междуправителствена организация;
ii)
като приемаща страна на международна конференция, свикана от или под егидата на Организацията на обединените нации;
iii)
по силата на многостранно споразумение, предоставящо привилегии и имунитети;
iv)
по силата на Договора за помирение от 1929 г. (Латеранския договор), сключен от Светия престол (Ватикана) и Италия.
5. Параграф 4 се смята за приложим и в случаите, когато държава-членка е страна домакин на Организацията за сигурност и сътрудничество в Европа (ОССЕ).
6. Съветът бива своевременно уведомяван във всички случаи, когато държава-членка допуска изключение в съответствие с параграф 4 или 5.
7. Държавите-членки могат да предоставят изключения от мерките, наложени с параграф 1, когато преценят, че пътуването е оправдано на основание на:
i)
спешна хуманитарна нужда, включително религиозни задължения;
ii)
необходимостта да се постигнат целите на резолюции 1737 (2006) и 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН, включително когато става дума за член ХV от Устава на МААЕ;
iii)
присъствие на междуправителствени срещи, включително организираните от Съюза или чийто домакин е държава-членка, заемаща председателството на ОССЕ, когато се провежда политически диалог, пряко съдействащ за демокрацията, човешките права и върховенството на закона в Иран.
8. Държава-членка, която желае да разреши посочените в параграф 7 изключения, уведомява Съвета за това писмено. Изключенията се считат за предоставени, освен ако един или повече от членовете на Съвета не възрази писмено в рамките на два работни дни от получаване на уведомлението за предложеното изключение. В случай че един или повече от членовете на Съвета повдигнат възражение, Съветът може да реши с квалифицирано мнозинство да разреши предложеното изключение.
9. Когато по силата на параграфи 4, 5 и 7 държава-членка разреши влизането или транзитното преминаване през територията си на лица, изброени в приложение I или II, разрешението се ограничава до целта, за която се дава, и до лицата, за които се отнася.
10. Ако е предоставено изключение, държавите-членки уведомяват Комитета за влизането или транзитното преминаване през териториите си на лицата, посочени в приложение I.
ГЛАВА 5
ЗАМРАЗЯВАНЕ НА ФИНАНСОВИ СРЕДСТВА И ИКОНОМИЧЕСКИ РЕСУРСИ
Член 20
1. Замразяват се всички финансови средства и икономически ресурси, които принадлежат на или са притежавани, държани или контролирани пряко или косвено от:
а)
лица и образувания, посочени в приложението към Резолюция 1737 (2006) на Съвета за сигурност на ООН, от други лица и образувания, посочени от Съвета за сигурност или от Комитета в съответствие с параграф 12 от Резолюция 1737 (2006) на Съвета за сигурност на ООН и параграф 7 от Резолюция 1803 (2008) на Съвета за сигурност на ООН, както и от членове и образувания на ИРГ и образувания на IRISL, посочени от Съвета за сигурност или от Комитета, изброени в приложение I;
б)
лица, които не са обхванати от приложение I, които участват, имат пряко отношение или предоставят подкрепа за чувствителните ядрени дейности на Иран, свързани с разпространението на ядрени оръжия, или за разработването на носители на ядрено оръжие, включително като участват в доставяне на забранени изделия, стоки, оборудване, материали и технологии, или от лица или образувания, действащи от тяхно име или по тяхно указание, или образувания, притежавани или контролирани от тях, включително по незаконен начин, или от лица или образувания, които са съдействали на посочени в списъците лица или образувания за заобикаляне или нарушаване на разпоредбите на резолюции 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) или 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН или на настоящото решение, както и от други високопоставени членове или образувания на ИРГ и на IRISL и от образувания, притежавани или контролирани от тях, или действащи от тяхно име, изброени в приложение II.
2. Никакви финансови средства или икономически ресурси не се предоставят пряко или косвено на или в полза на лица и образувания, посочени в параграф 1.
3. Изключения могат да се правят за финансови средства и икономически ресурси, които са:
а)
необходими за задоволяване на основни нужди, включително плащане за хранителни продукти, наем или ипотека, лекарства и медицинско обслужване, данъци, застрахователни премии и такси за комунални услуги;
б)
предназначени изключително за заплащане на разумни по размер професионални възнаграждения и възстановяване на направени разноски, свързани с предоставянето на правни услуги;
в)
предназначени изключително за плащане на хонорари или такси за услуги съгласно националното законодателство, за рутинно владеене или поддържане на замразени финансови средства и икономически ресурси;
след уведомяване от съответната държава-членка на Комитета за намерението да разреши, ако е целесъобразно, достъп до такива финансови средства и икономически ресурси и при липса на отрицателно решение от Комитета в рамките на пет работни дни от уведомяването.
4. Могат да се направят изключения също за финансови средства и икономически ресурси, които са:
а)
необходими за извънредни разходи, след уведомление от съответната държава-членка и одобрение от Комитета;
б)
предмет на съдебно, административно или арбитражно обезпечение или решение, в който случай финансовите средства и икономическите ресурси може да се ползват за удовлетворяване обезпечените претенции или за изпълнение на решението, при условие че обезпечението или решението е постановено преди приемането на Резолюция 1737 (2006) на Съвета за сигурност на ООН и не е в полза на лице или образувание, посочени в параграф 1, след уведомяване на Комитета от съответната държава-членка;
в)
необходими за дейности, пряко свързани с изделията, посочени в параграф 3, буква б), подточки i) и ii) от Резолюция 1737 (2006) на Съвета за сигурност на ООН, предназначени за реактори с лека вода, започнати преди декември 2006 г.
5. Параграф 2 не се прилага към начисляването по замразените сметки на:
а)
лихви или други доходи от тези сметки; или
б)
плащания по замразените сметки, дължими по договори, споразумения или задължения, сключени или възникнали преди датата, от която тези сметки подлежат на ограничителни мерки;
при условие че всяка такава лихва, други доходи и плащания продължават да се подчиняват на условията на параграф 1.
6. Параграф 1 не възпрепятства определено лице или образувание от извършване на плащане, дължимо по договор, сключен преди включването на същото лице или образувание в списъка, при условие че съответната държава-членка е установила, че:
а)
договорът няма връзка с които и да е от забранените изделия, материали, оборудване, стоки, технологии, помощ, обучение, финансова помощ, инвестиции, брокерство или услуги, посочени в член 1;
б)
плащането не се получава пряко или косвено от лице или образувание, посочени в параграф 1;
и след уведомяване на Комитета, десет работни дни преди даването на разрешение, от съответната държава-членка за намерението да извърши или да получи такива плащания, или да разреши, когато е уместно, размразяването на финансови средства или икономически ресурси за тази цел.
ГЛАВА 6
ДРУГИ ОГРАНИЧИТЕЛНИ МЕРКИ
Член 21
Държавите-членки, в съответствие с националното си законодателство, предприемат необходимите мерки за предотвратяване на специализирано обучение или подготовка на ирански граждани на техните територии или от техни граждани по дисциплини, които биха допринесли за чувствителните ядрени дейности на Иран, свързани с разпространението на ядрени оръжия, и за разработването на носители на ядрено оръжие.
ГЛАВА 7
ОБЩИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 22
Не се удовлетворяват искания, включително за обезщетения, нито други подобни искания като искания за компенсации или искания по гаранции във връзка с договор или транзакция, чието изпълнение е засегнато пряко или косвено, изцяло или частично вследствие на мерките, предприети в съответствие с резолюции 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) или 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН, включително мерки на Съюза или на държава-членка в съответствие със, изисквани от или във връзка с изпълнението на съответните решения на Съвета за сигурност, или мерки, обхванати от настоящото решение, на посочените лица или образувания, включени в приложение I или II, или на други лица или образувания в Иран, включително на правителството на Иран, или на лица или образувания, които предявяват искания чрез или за сметка на такива лица или образувания.
Член 23
1. Съветът внася промени в приложение I въз основа на решенията, взети от Съвета за сигурност или от Комитета.
2. Съветът, с единодушно решение по предложение на държавите-членки или на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност, изготвя списъка в приложение II и приема изменения по него.
Член 24
1. Когато Съветът за сигурност или Комитетът включва в списъка лице или образувание, Съветът включва това лице или образувание в приложение I.
2. Когато Съветът реши да подложи лице или образувание на мерките, посочени в член 19, параграф 1, буква б) и член 20, параграф 1, буква б), той изменя съответно приложение II.
3. Съветът уведомява лицето или образуванието, посочено в параграфи 1 и 2, за своето решение, включително за основанията за включване в списъка, пряко, ако адресът е известен, или чрез публикуване на обявление, за да се предостави възможност на това лице или образувание да представи забележки.
4. Когато са представени забележки или нови съществени доказателства, Съветът преразглежда решението си и съответно уведомява лицето или образуванието.
Член 25
1. Приложения I и II включват основанията за включване в списъка на вписаните лица и образувания, както е предвидено от Съвета за сигурност или от Комитета по отношение на приложение I.
2. Приложения I и II също включват, когато е налице, необходимата информация за идентифициране на съответните лица или образувания, както е предвидено от Съвета за сигурност или от Комитета за приложение I. По отношение на лицата подобна информация може да включва имената, включително псевдонимите, датата и мястото на раждане, гражданството, номера на паспорта и личната карта, пола, адреса, ако е известен, и длъжността или професията. По отношение на образуванията подобна информация може да включва наименованията, мястото и датата на регистрация, регистрационния номер и мястото на дейност. В приложение I се включва също датата на посочване от Съвета за сигурност или от Комитета.
Член 26
1. Настоящото решение се преразглежда, изменя или отменя по целесъобразност, особено в светлината на съответните решения, взети от Съвета за сигурност.
2. Мерките относно банковите отношения с ирански банки по член 10 и член 11 се преразглеждат в рамките на шест месеца от приемането на настоящото решение.
3. Мерките, посочени в член 19, параграф 1, буква б) и член 20, параграф 1, буква б), се преразглеждат редовно и най-малко на всеки 12 месеца. Те престават да се прилагат спрямо съответните лица и образувания, ако Съветът реши, в съответствие с процедурата по член 24, че вече не са изпълнени условията за прилагането им.
Член 27
Обща позиция 2007/140/ОВППС се отменя.
Член 28
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Съставено в Брюксел на 26 юли 2010 година.
DÉCISION DU CONSEIL
du 26 juillet 2010
concernant des mesures restrictives à l'encontre de l'Iran et abrogeant la position commune 2007/140/PESC
LE CONSEIL DE L'UNION EUROPÉENNE,
vu le traité sur l'Union européenne, et notamment son article 29,
considérant ce qui suit:
(1)
Le 27 février 2007, le Conseil de l'Union européenne a arrêté la position commune 2007/140/PESC concernant l'adoption de mesures restrictives à l'encontre de l'Iran (1), destinée à mettre en œuvre la résolution 1737 (2006) du Conseil de sécurité des Nations unies (RCSNU 1737 (2006)).
(2)
Le 23 avril 2007, le Conseil a arrêté la position commune 2007/246/PESC (2) destinée à mettre en œuvre la résolution 1747 (2007) du Conseil de sécurité des Nations unies (RCSNU 1747 (2007)).
(3)
Le 7 août 2008, le Conseil a arrêté la position commune 2008/652/PESC (3) destinée à mettre en œuvre la résolution 1803 (2008) du Conseil de sécurité des Nations unies (RCSNU 1803 (2008)).
(4)
Le 9 juin 2010, le Conseil de sécurité des Nations unies (ci-après dénommé le «Conseil de sécurité») a adopté la résolution 1929 (2010) (RCSNU 1929 (2010)) destinée à élargir la portée des mesures restrictives instituées par les résolutions 1737 (2006), 1747 (2007) et 1803 (2008) du Conseil de sécurité des Nations unies et à instaurer des mesures restrictives supplémentaires à l'encontre de l'Iran.
(5)
Le 17 juin 2010, le Conseil européen a souligné qu'il était de plus en plus préoccupé par le programme nucléaire iranien et il s'est félicité de l'adoption de la RCSNU 1929 (2010). Rappelant sa déclaration du 11 décembre 2009, le Conseil européen a invité le Conseil à adopter des mesures mettant en œuvre celles prévues dans la RCSNU 1929 (2010) ainsi que des mesures d'accompagnement, en vue de contribuer à répondre, par la voie des négociations, à l'ensemble des préoccupations que continue de susciter le développement par l'Iran de technologies sensibles à l'appui de ses programmes nucléaire et balistique. Ces mesures devraient porter sur le secteur du commerce, le secteur financier, le secteur des transports iraniens et les grands secteurs de l'industrie gazière et pétrolière ainsi que sur des désignations supplémentaires, en particulier le Corps des gardiens de la révolution islamique (IRGC).
(6)
La RCSNU 1929 (2010) dispose qu'il y a lieu d'empêcher l'Iran, ses nationaux et les sociétés constituées en Iran ou relevant de sa juridiction, les personnes ou entités agissant en leur nom ou sous leurs instructions, ou les entités qui sont leur propriété ou sont sous leur contrôle, d'investir dans une activité commerciale quelconque qui serait liée à l'extraction d'uranium ou à la production ou l'utilisation de matières et de technologies nucléaires.
(7)
La RCSNU 1929 (2010) étend les restrictions financières et de déplacement instaurées par la RCSNU 1737 (2006) à d'autres personnes et entités, notamment des personnes et entités appartenant au Corps des gardiens de la révolution islamique et des entités de la compagnie Islamic Republic of Iran Shipping Lines (IRISL).
(8)
Conformément à la déclaration du Conseil européen, les restrictions à l'admission et le gel des fonds et des ressources économiques devraient être appliqués à l'égard d'autres personnes et entités, en plus de celles désignées par le Conseil de sécurité ou par le comité créé en vertu du point 18 de la RCSNU 1737 (2006) (ci-après dénommé «le Comité»), en utilisant les mêmes critères que ceux appliqués par le Conseil de sécurité ou par le Comité.
(9)
Conformément à la déclaration du Conseil européen, il est opportun d'interdire la fourniture, la vente ou le transfert à l'Iran d'autres articles, matières, équipements, biens et technologies, en plus de ceux définis par le Conseil de sécurité ou le Comité, qui pourraient contribuer aux activités de l'Iran liées à l'enrichissement, au retraitement ou à l'eau lourde, à la mise au point de vecteurs d'armes nucléaires, aux activités liées à d'autres problèmes considérés comme préoccupants ou en suspens par l'Agence internationale de l'énergie atomique (AIEA) ou à des programmes en rapport avec d'autres armes de destruction massive. Cette interdiction devrait porter sur les biens et technologies à double usage.
(10)
Conformément à la déclaration du Conseil européen, les États membres devraient faire preuve de retenue lorsqu'ils souscrivent de nouveaux engagements à court terme d'appui financier public et privé fourni aux échanges commerciaux avec l'Iran, en vue de réduire les encours, en particulier pour éviter d'apporter un appui financier contribuant à des activités nucléaires posant un risque de prolifération ou à la mise au point de vecteurs d'armes nucléaires, et devraient interdire tout engagement à moyen et long terme d'appui financier public et privé fourni aux échanges commerciaux avec l'Iran.
(11)
La RCSNU 1929 (2010) demande à tous les États, en accord avec leurs autorités nationales et conformément à leur législation nationale, dans le respect du droit international, de faire inspecter sur leur territoire, y compris dans leurs ports maritimes et aéroports, toute cargaison à destination ou en provenance de l'Iran, si l'État concerné dispose d'informations donnant des motifs raisonnables de penser que cette cargaison contient des articles dont la fourniture, la vente, le transfert ou l'exportation sont interdits par les résolutions 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) ou 1929 (2010) du Conseil de sécurité des Nations unies.
(12)
La RCSNU 1929 (2010) indique également que les États membres peuvent demander, dans le respect du droit international, en particulier le droit de la mer, l'inspection, avec le consentement de l'État du pavillon, de tout navire se trouvant en haute mer, s'ils disposent d'informations leur donnant des motifs raisonnables de penser que ce navire transporte des articles dont la fourniture, la vente, le transfert ou l'exportation sont interdits par les résolutions 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) ou 1929 (2010) du Conseil de sécurité des Nations unies.
(13)
La RCSNU 1929 (2010) prévoit également que les États membres de l'ONU doivent saisir et neutraliser, d'une manière qui ne soit pas incompatible avec les obligations que leur imposent les résolutions du Conseil de sécurité et les conventions internationales sur la question, les articles dont la fourniture, la vente, le transfert ou l'exportation sont interdits par les résolutions 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) ou 1929 (2010) du Conseil de sécurité des Nations unies.
(14)
La RCSNU 1929 (2010) prévoit en outre que les États membres de l'ONU doivent interdire la fourniture, par leurs nationaux ou à partir de leur territoire, de services de soutage, ou la prestation de tous autres services aux navires iraniens, s'ils disposent d'informations leur donnant des motifs raisonnables de penser que ces navires transportent des articles dont la fourniture, la vente, le transfert ou l'exportation sont interdits par les résolutions 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) ou 1929 (2010) du Conseil de sécurité des Nations unies.
(15)
Conformément à la déclaration du Conseil européen, les États membres, en accord avec leurs autorités judiciaires nationales et conformément à leur législation nationale, dans le respect du droit international, en particulier les accords pertinents dans le domaine de l'aviation civile internationale, devraient prendre les mesures nécessaires pour interdire l'accès aux aéroports relevant de leur juridiction à tous les aéronefs de fret en provenance d'Iran, à l'exception des aéronefs transportant à la fois des passagers et du fret.
(16)
De plus, il convient d'interdire la fourniture, par les ressortissants des États membres ou depuis le territoire des États membres, de services techniques et d'entretien pour des aéronefs de fret iraniens si l'État concerné dispose d'informations donnant des motifs raisonnables de penser que ces aéronefs transportent des articles dont la fourniture, la vente, le transfert ou l'exportation sont interdits par les résolutions 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) ou 1929 (2010) du Conseil de sécurité des Nations unies.
(17)
La RCSNU 1929 (2010) invite par ailleurs tous les États membres de l'ONU à empêcher la fourniture de services financiers sur leur territoire, notamment les services d'assurance et de réassurance, ou le transfert vers, par ou depuis leur territoire, à ou par leurs nationaux ou des entités relevant de leur juridiction, ou des personnes ou institutions financières se trouvant sur leur territoire, de tous fonds, autres actifs ou ressources économiques susceptibles de contribuer aux activités nucléaires de l'Iran posant un risque de prolifération ou à la mise au point de vecteurs d'armes nucléaires.
(18)
Conformément à la déclaration du Conseil européen, les États membres devraient interdire la fourniture de services d'assurance et de réassurance au gouvernement iranien, aux entités constituées sociétés en Iran ou relevant de la juridiction iranienne, ou aux personnes et entités agissant pour leur compte ou sur leurs ordres, ou aux entités qui sont leur propriété ou sont sous leur contrôle, y compris par des moyens illicites.
(19)
De plus, il convient d'interdire la vente, l'achat, le courtage et l'aide à l'émission d'obligations de l'État ou garanties par l'État, en faveur ou en provenance du gouvernement iranien, de la Banque centrale d'Iran ou de banques iraniennes, y compris leurs agences et filiales, et des entités financières contrôlées par des personnes et entités domiciliées en Iran.
(20)
Conformément à la déclaration du Conseil européen et afin d'atteindre les objectifs fixés par la RCSNU 1929 (2010), il convient d'interdire l'ouverture, sur le territoire des États membres, de nouvelles agences ou filiales de banques iraniennes, ou de nouveaux bureaux de représentation de celles-ci, et également d'interdire aux banques iraniennes d'établir de nouvelles coentreprises ou de prendre une part de capital dans des banques relevant de la juridiction des États membres. En outre, les États membres devraient prendre les mesures qui s'imposent pour interdire aux institutions financières présentes sur leur territoire ou relevant de leur juridiction d'ouvrir des bureaux de représentation, des filiales ou des comptes en banque en Iran.
(21)
La RCSNU 1929 (2010) prévoit également que les États exigent de leurs nationaux, des personnes relevant de leur juridiction et des sociétés constituées sur leur territoire ou relevant de leur juridiction qu'ils fassent preuve de vigilance lorsqu'ils font affaire avec des entités constituées en sociétés en Iran ou relevant de la juridiction iranienne, s'ils disposent d'informations leur donnant des motifs raisonnables de penser que ces activités pourraient contribuer aux activités nucléaires de l'Iran posant un risque de prolifération ou à la mise au point de vecteurs d'armes nucléaires ou constituer une violation des résolutions 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) ou 1929 (2010).
(22)
La RCSNU 1929 (2010) relève le lien potentiel entre les recettes que l'Iran tire de son secteur de l'énergie et le financement de ses activités nucléaires posant un risque de prolifération, et fait également observer que le matériel et les matières utilisés par les procédés chimiques de l'industrie pétrochimique sont très semblables à ceux qui sont employés dans certaines activités sensibles du cycle du combustible nucléaire.
(23)
Conformément à la déclaration du Conseil européen, les États membres devraient interdire la vente et la fourniture à l'Iran, ainsi que le transfert à destination de ce pays, des équipements et technologies clés, ainsi que l'aide technique et financière connexe, qui pourraient être utilisés dans les grands secteurs de l'industrie du pétrole et du gaz naturel. De plus, les États membres devraient interdire tout nouvel investissement dans ces secteurs en Iran.
(24)
La procédure de modification des annexes I et II de la présente décision devrait prévoir que les personnes et entités désignées soient informées des motifs de leur inscription sur la liste afin de leur donner la possibilité de présenter des observations. Si des observations sont formulées ou si de nouveaux éléments de preuve substantiels sont présentés, le Conseil devrait revoir sa décision en tenant compte de ces observations et informer en conséquence la personne ou l'entité concernée.
(25)
La présente décision respecte les droits fondamentaux et observe les principes reconnus notamment par la Charte des droits fondamentaux de l'Union européenne, et plus particulièrement le droit à un recours effectif et à accéder à un tribunal impartial, le droit de propriété et le droit à la protection des données à caractère personnel. Elle devrait être mise en œuvre dans le respect de ces droits et de ces principes.
(26)
La présente décision respecte aussi pleinement les obligations incombant aux États membres au titre de la Charte des Nations unies ainsi que le caractère juridiquement contraignant des résolutions du Conseil de sécurité.
(27)
Une nouvelle action de l'Union est nécessaire pour mettre en œuvre certaines mesures,
A ADOPTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
CHAPITRE 1
RESTRICTIONS À L'EXPORTATION ET À L'IMPORTATION
Article premier
1. Sont interdits la fourniture, la vente ou le transfert, directs ou indirects, à l'Iran, ou pour être utilisés dans ce pays ou à son profit, par les ressortissants des États membres ou à travers le territoire des États membres, ou au moyen de navires ou d'aéronefs battant leur pavillon, des articles, matières, équipements, biens et technologies ci-après, y compris des logiciels, provenant ou non de leur territoire:
a)
les articles, matières, équipements, biens et technologies figurant sur les listes du Groupe des fournisseurs nucléaires et du Régime de contrôle de la technologie des missiles;
b)
tous les autres articles, matières, équipements, biens et technologies définis par le Conseil de sécurité ou le Comité qui pourraient contribuer aux activités liées à l'enrichissement, au retraitement ou à l'eau lourde, ou à la mise au point de vecteurs d'armes nucléaires;
c)
les armements et le matériel connexe de quelque type que ce soit, y compris les armes et les munitions, les véhicules et les équipements militaires, les équipements paramilitaires et leurs pièces détachées, ainsi que les équipements susceptibles d'être utilisés à des fins de répression interne. La présente interdiction ne s'applique pas aux véhicules non destinés au combat qui ont été conçus pour offrir une protection balistique ou équipés de matériaux antibalistiques, aux seules fins de la protection du personnel de l'UE et de ses États membres en Iran;
d)
certains autres articles, matières, équipements, biens et technologies qui pourraient contribuer aux activités liées à l'enrichissement, au retraitement ou à l'eau lourde, à la mise au point de vecteurs d'armes nucléaires ou aux activités liées à d'autres problèmes considérés comme préoccupants ou en suspens par l'AIEA. L'Union prend les mesures nécessaires afin de déterminer à quels articles la présente disposition devrait s'appliquer;
e)
les autres biens et technologies à double usage énumérés à l'annexe I du règlement (CE) no 428/2009 du Conseil du 5 mai 2009 instituant un régime communautaire de contrôle des exportations, des transferts, du courtage et du transit de biens à double usage (4) et qui ne relèvent pas du point a), à l'exclusion de la catégorie 5, partie 1, et de la catégorie 5, partie 2, de l'annexe I du règlement (CE) no 428/2009 du Conseil.
2. L'interdiction visée au paragraphe 1 ne s'applique pas au transfert direct ou indirect à l'Iran, ou pour être utilisés dans ce pays ou à son profit, à travers le territoire des États membres, des articles visés aux points 3 b) i) et ii) de la RCSNU 1737 (2006) destinés aux réacteurs à eau légère ayant débuté avant décembre 2006;
3. Il est également interdit de:
a)
fournir une assistance ou formation technique, des investissements ou des services de courtage en rapport avec les articles, matières, équipements, biens et technologies visés au paragraphe 1, ou liés à la fourniture, à la fabrication, à l'entretien ou à l'utilisation de ces articles, matières, équipements, biens et technologies, directement ou indirectement, à toute personne, toute entité ou tout organisme se trouvant en Iran, ou aux fins d'une utilisation dans ce pays;
b)
fournir un financement ou une aide financière en rapport avec les articles et les technologies visés au paragraphe 1, y compris, notamment, des subventions, des prêts ou une assurance-crédit à l'exportation, pour toute vente, toute fourniture, tout transfert ou toute exportation de ces articles et technologies, ou pour la fourniture d'une formation technique, de services ou d'une assistance y afférents, directement ou indirectement, à toute personne, toute entité ou tout organisme se trouvant en Iran, ou aux fins d'une utilisation dans ce pays;
c)
participer, sciemment ou volontairement, à des activités ayant pour objet ou pour effet de contourner les interdictions visées aux points a) et b).
4. L'acquisition auprès de l'Iran, par les ressortissants des États membres, ou au moyen de navires ou d'aéronefs battant leur pavillon, des articles, matières, équipements, biens et technologies visés au paragraphe 1 est interdite, que ces articles proviennent ou non du territoire de l'Iran.
Article 2
1. La fourniture, la vente ou le transfert, directs ou indirects, à l'Iran, ou pour être utilisés dans ce pays ou à son profit, par les ressortissants des États membres ou à travers le territoire de ces États, ou au moyen de navires ou d'aéronefs relevant de leur juridiction, des articles, matières, équipements, biens et technologies, y compris des logiciels, non visés à l'article 1er mais susceptibles de contribuer aux activités liées à l'enrichissement, au retraitement ou à l'eau lourde ou à la mise au point de vecteurs d'armes nucléaires ou à l'exercice d'activités liées à d'autres problèmes considérés comme préoccupants ou en suspens par l'AIEA, sont soumis à une autorisation délivrée au cas par cas par les autorités compétentes de l'État membre exportateur. L'Union prend les mesures nécessaires afin de déterminer à quels articles la présente disposition devrait s'appliquer.
2. La fourniture:
a)
d'une assistance ou formation technique, d'investissements ou de services de courtage en rapport avec les articles, matières, équipements, biens et technologies visés au paragraphe 1, ou liés à la fourniture, à la fabrication, à l'entretien ou à l'utilisation de ces articles, directement ou indirectement, à toute personne, toute entité ou tout organisme se trouvant en Iran, ou aux fins d'une utilisation dans ce pays;
b)
d'un financement ou d'une aide financière en rapport avec les articles et les technologies visés au paragraphe 1, y compris, notamment, de subventions, de prêts ou d'une assurance-crédit à l'exportation, pour toute vente, toute fourniture, tout transfert ou toute exportation de ces articles, ou pour la fourniture d'une formation technique, de services ou d'une assistance y afférents, directement ou indirectement, à toute personne, toute entité ou tout organisme se trouvant en Iran, ou aux fins d'une utilisation dans ce pays;
est également soumise à l'autorisation de l'autorité compétente de l'État membre exportateur.
3. Les autorités compétentes des États membres n'accordent d'autorisation pour aucune fourniture, aucune vente ou aucun transfert des articles, matières, équipements, biens et technologies visés au paragraphe 1, si elles établissent que la vente, la fourniture, le transfert ou l'exportation en question ou la fourniture du service concerné contribueraient aux activités visées au paragraphe 1.
Article 3
1. Les mesures prescrites à l'article 1er, paragraphe 1, points a), b) et c), et paragraphe 3, ne s'appliquent pas, le cas échéant, lorsque le Comité établit à l'avance, et au cas par cas, que la fourniture, la vente, le transfert ou l'offre des articles ou de l'assistance concernés ne contribueraient manifestement pas à la mise au point par l'Iran de technologies au service de ses activités nucléaires posant un risque de prolifération et de la mise au point de vecteurs d'armes nucléaires, notamment lorsque ces articles ou cette assistance répondent à des fins alimentaires, agricoles ou médicales ou à d'autres fins humanitaires, à condition que:
a)
les marchés de fourniture des articles ou de l'assistance concernés soient assortis de garanties satisfaisantes d'utilisation finale; et que
b)
l'Iran s'engage à ne pas utiliser ces articles pour mener des activités nucléaires posant un risque de prolifération ou pour mettre au point des vecteurs d'armes nucléaires.
2. Les mesures prescrites à l'article 1er, paragraphe 1, point e), et paragraphe 3, ne s'appliquent pas lorsque l'autorité compétente de l'État membre concerné établit à l'avance, et au cas par cas, que la fourniture, la vente, le transfert ou l'offre des articles ou de l'assistance concernés ne contribueraient manifestement pas à la mise au point par l'Iran de technologies au service de ses activités nucléaires posant un risque de prolifération et de la mise au point de vecteurs d'armes nucléaires, notamment lorsque ces articles ou cette assistance répondent à des fins médicales ou à d'autres fins humanitaires, à condition que:
a)
les marchés de fourniture des articles ou de l'assistance concernés soient assortis de garanties satisfaisantes d'utilisation finale; et que
b)
l'Iran s'engage à ne pas utiliser ces articles pour mener des activités nucléaires posant un risque de prolifération ou pour mettre au point des vecteurs d'armes nucléaires.
L'État membre concerné informe les autres États membres des dérogations qu'il a refusées.
Article 4
1. Sont interdits la vente et la fourniture, ainsi que le transfert, par les ressortissants des États membres ou depuis le territoire des États membres, ou au moyen de navires ou d'aéronefs relevant de la juridiction d'États membres, d'équipements et de technologies essentiels destinés aux grands secteurs ci-après de l'industrie iranienne du pétrole et du gaz naturel, ou à des entreprises iraniennes ou appartenant à l'Iran qui ont des activités dans ces secteurs en dehors de l'Iran, qu'ils proviennent ou non de leur territoire:
a)
raffinage;
b)
gaz naturel liquéfié;
c)
exploration;
d)
production.
L'Union prend les mesures nécessaires afin de déterminer à quels articles la présente disposition devrait s'appliquer.
2. Il est interdit de fournir aux entreprises d'Iran qui ont des activités dans les grands secteurs de l'industrie pétrolière et gazière iranienne visés au paragraphe 1 ou aux entreprises iraniennes ou appartenant à l'Iran qui ont des activités dans ces secteurs en dehors de l'Iran:
a)
une assistance ou une formation technique et d'autres services en rapport avec des équipements et des technologies essentiels tels que définis conformément au paragraphe 1;
b)
un financement ou une aide financière pour toute vente, toute fourniture, tout transfert ou toute exportation d'équipements et de technologies essentiels tels que définis conformément au paragraphe 1 ou pour la fourniture d'une assistance ou formation technique y afférente.
3. Il est interdit de participer, sciemment ou volontairement, à des activités ayant pour objet ou pour effet de contourner les interdictions visées aux paragraphes 1 et 2.
RESTRICTIONS EN MATIÈRE DE FINANCEMENT DE CERTAINES ENTREPRISES
Article 5
Il est interdit à l'Iran, à ses ressortissants et aux sociétés constituées en Iran ou relevant de sa juridiction, aux personnes ou entités agissant pour leur compte ou sur leurs ordres, ou aux entités qui sont leur propriété ou sont sous leur contrôle, d'investir sur le territoire relevant de la juridiction des États membres dans une activité commerciale quelconque qui serait liée à l'extraction d'uranium ou à la production ou l'utilisation de matières et de technologies nucléaires, en particulier les activités d'enrichissement ou de retraitement de l'uranium, l'ensemble des activités liées à l'eau lourde ou les technologies en rapport avec les missiles balistiques pouvant servir de vecteurs d'armes nucléaires. L'Union prend les mesures nécessaires afin de déterminer à quels articles la présente disposition devrait s'appliquer.
Article 6
Sont interdits:
a)
l'octroi de prêts ou de crédits à des entreprises d'Iran qui ont des activités dans les secteurs de l'industrie pétrolière et gazière iranienne visés à l'article 4, paragraphe 1, ou à des entreprises iraniennes ou appartenant à l'Iran qui ont des activités dans ces secteurs en dehors de l'Iran;
b)
l'acquisition d'une participation dans des entreprises d'Iran qui ont des activités dans les secteurs de l'industrie pétrolière et gazière iranienne visés à l'article 4, paragraphe 1, ou dans des entreprises iraniennes ou appartenant à l'Iran qui ont des activités dans ces secteurs en dehors de l'Iran, ou son augmentation, y compris l'acquisition de ces entreprises en totalité ou d'actions ou de titres à caractère participatif;
c)
la création de toute coentreprise avec des entreprises d'Iran qui ont des activités dans les secteurs de l'industrie pétrolière et gazière visés à l'article 4, paragraphe 1, ainsi qu'avec toute filiale contrôlée par lesdites entreprises.
Article 7
1. L'interdiction visée à l'article 4, paragraphe 1, s'applique sans préjudice de l'exécution d'une obligation liée à la fourniture de biens prévue dans des contrats conclus avant la date d'adoption de la présente décision.
2. Les interdictions visées à l'article 4 s'appliquent sans préjudice de l'exécution d'une obligation découlant de contrats conclus avant la date d'adoption de la présente décision et portant sur des investissements effectués en Iran avant cette date par des entreprises établies dans les États membres.
3. Les interdictions visées à l'article 6, points a) et b), respectivement:
i)
s'appliquent sans préjudice de l'exécution d'obligations découlant de contrats ou d'accords conclus avant la date d'adoption de la présente décision;
ii)
ne font pas obstacle à l'augmentation d'une participation si cette augmentation constitue une obligation découlant d'un accord conclu avant la date d'adoption de la présente décision.
RESTRICTIONS EN MATIÈRE D'APPUI FINANCIER AUX ÉCHANGES COMMERCIAUX
Article 8
1. Les États membres font preuve de retenue lorsqu'ils souscrivent de nouveaux engagements à court terme d'appui financier public et privé fournis aux échanges commerciaux avec l'Iran, notamment lorsqu'ils consentent des crédits, des garanties ou une assurance à l'exportation, à leurs ressortissants ou entités participant à de tels échanges, en vue de réduire leurs encours, en particulier afin d'éviter tout appui financier concourant à des activités nucléaires posant un risque de prolifération ou à la mise au point de vecteurs d'armes nucléaires. De plus, les États membres ne souscrivent pas de nouveaux engagements à moyen et long terme d'appui financier public et privé fournis aux échanges commerciaux avec l'Iran.
2. Le paragraphe 1 ne concerne pas les engagements souscrits avant l'entrée en vigueur de la présente décision.
3. Le paragraphe 1 ne concerne pas les échanges commerciaux à des fins alimentaires, agricoles ou médicales ou à d'autres fins humanitaires.
CHAPITRE 2
SECTEUR FINANCIER
Article 9
Les États membres ne souscrivent pas de nouveaux engagements aux fins de l'octroi de subventions, d'une assistance financière ou de prêts assortis de conditions favorables au gouvernement iranien, y compris dans le cadre de leur participation à des institutions financières internationales, si ce n'est à des fins humanitaires et de développement.
Article 10
1. Afin d'empêcher la fourniture de services financiers sur le territoire des États membres ou le transfert vers, par ou depuis leur territoire, à ou par des ressortissants des États membres ou des entités relevant de leur juridiction (y compris les filiales à l'étranger), ou des personnes ou institutions financières présents sur leur territoire, de tous fonds, autres actifs ou ressources économiques susceptibles de contribuer aux activités nucléaires de l'Iran posant un risque de prolifération ou à la mise au point de vecteurs d'armes nucléaires, les États membres exercent une surveillance renforcée de toutes les activités menées par les institutions financières relevant de leur juridiction avec:
a)
les banques domiciliées en Iran, en particulier la Banque centrale d'Iran;
b)
les agences et filiales, lorsqu'elles relèvent de la juridiction des États membres, de banques domiciliées en Iran;
c)
les agences et filiales, situées hors de la juridiction des États membres, de banques domiciliées en Iran;
d)
les entités financières qui ne sont pas domiciliées en Iran mais qui sont contrôlées par des personnes et entités domiciliées en Iran.
2. Aux fins du paragraphe 1, il est demandé aux institutions financières, dans le cadre de leurs activités avec les banques et institutions financières visées au paragraphe 1:
a)
de faire constamment preuve de vigilance à l'égard de l'activité des comptes, notamment au moyen de leurs programmes de mesures de vigilance à l'égard de la clientèle et dans le cadre de leurs obligations relatives au blanchiment d'argent et au financement du terrorisme;
b)
d'exiger que tous les champs d'information des instructions de paiement qui portent sur le donneur d'ordre et le bénéficiaire de l'opération en question soient remplis, et, si ces informations ne sont pas fournies, de refuser l'opération;
c)
de conserver pendant cinq ans tous les relevés des opérations et de les mettre sur demande à la disposition des autorités nationales;
d)
si elles soupçonnent ou ont de bonnes raisons de soupçonner que des fonds sont liés au financement de la prolifération, de faire rapidement part de leurs soupçons à la cellule de renseignement financier (ci-après dénommée ‘CRF’) ou à une autre autorité compétente désignée par l'État membre concerné. La CRF ou autre autorité compétente a accès, directement ou indirectement, en temps opportun aux informations financières, administratives et judiciaires dont elle a besoin pour pouvoir exercer correctement cette fonction, qui comprend notamment l'analyse des déclarations de transactions suspectes.
3. Les transferts de fonds à destination et en provenance de l'Iran sont traités comme suit:
a)
les transferts relatifs à des opérations concernant des vivres, des soins de santé ou des équipements médicaux ou répondant à des besoins humanitaires sont effectués sans autorisation préalable; le transfert est notifié à l'autorité compétente de l'État membre concerné s'il est supérieur à 10 000 EUR;
b)
tout autre transfert d'un montant inférieur à 40 000 EUR est effectué sans autorisation préalable; le transfert est notifié à l'autorité compétente de l'État membre concerné s'il est supérieur à 10 000 EUR;
c)
tout autre transfert d'un montant supérieur à 40 000 EUR nécessite une autorisation préalable de l'autorité compétente de l'État membre concerné. Cette autorisation est réputée accordée endéans les quatre semaines, à moins que l'autorité compétente de l'État membre concerné n'ait objecté dans ce délai. L'État membre concerné informe les autres États membres des autorisations qu'il a refusées.
4. Les agences et filiales de banques domiciliées en Iran relevant de la juridiction des États membres sont en outre tenues d'informer l'autorité compétente de l'État membre dans lequel elles sont établies de tout transfert de fonds qu'elles auraient effectué ou reçu, dans les cinq jours ouvrables suivant la réalisation ou la réception du transfert de fonds en question.
Conformément aux modalités fixées pour l'échange d'informations, les autorités compétentes informées transmettent immédiatement ces données, selon les besoins, aux autorités compétentes des autres États membres dans lesquels sont établies les contreparties de ces opérations.
Article 11
1. Sont interdits l'ouverture, sur le territoire des États membres, de nouvelles agences ou filiales de banques iraniennes, ou de nouveaux bureaux de représentation de celles-ci, ainsi que l'établissement de nouvelles coentreprises, ou la prise d'une part de capital par des banques iraniennes, y compris la Banque centrale d'Iran, leurs agences ou filiales ou d'autres entités financières visées à l'article 10, paragraphe1, dans des banques relevant de la juridiction des États membres, ou l'établissement de nouvelles relations de correspondance avec celles-ci.
2. Il est interdit aux institutions financières présentes sur le territoire des États membres ou relevant de leur juridiction d'ouvrir des bureaux de représentation, des filiales ou des comptes en banque en Iran.
Article 12
1. Est interdite la fourniture de services d'assurance ou de réassurance au gouvernement de l'Iran, ou à des entités constituées en Iran ou relevant de sa juridiction, ou à des personnes et des entités agissant pour leur compte ou sur leurs ordres, ou à des entités qui sont leur propriété ou sont sous leur contrôle, y compris par des moyens illicites.
2. Le paragraphe 1 ne s'applique pas à la fourniture de services d'assurance maladie ou voyage à des particuliers.
3. Il est interdit de participer, sciemment ou volontairement, à des activités ayant pour objet ou pour effet de contourner l'interdiction visée au paragraphe 1.
Article 13
Sont interdits la vente directe ou indirecte, l'achat, le courtage et l'aide à l'émission d'obligations de l'État ou garanties par l'État émises après l'entrée en vigueur de la présente décision en faveur ou en provenance du gouvernement iranien, de la Banque centrale d'Iran, ou de banques domiciliées en Iran, ou d'agences et de filiales, relevant ou non de la juridiction des États membres de banques domiciliées en Iran, ou d'entités financières qui, sans être domiciliées en Iran ni relever de la juridiction des États membres, sont contrôlées par des personnes et des entités domiciliées en Iran, ainsi que de personnes ou entités agissant pour leur compte ou sur leurs ordres, ou d'entités qui sont leur propriété ou sont sous leur contrôle.
Article 14
Les États membres exigent de leurs ressortissants, des personnes relevant de leur juridiction et des sociétés constituées sur leur territoire ou relevant de leur juridiction qu'ils fassent preuve de vigilance lorsqu'ils font affaire avec des entités constituées en sociétés en Iran ou relevant de la juridiction iranienne, notamment celles appartenant au Corps des gardiens de la révolution islamique et à la compagnie Islamic Republic of Iran Shipping Lines, avec toute personne ou entité agissant pour leur compte ou sur leurs ordres, ainsi qu'avec les entités qui sont leur propriété ou sont sous leur contrôle, y compris par des moyens illicites, afin de s'assurer que ces activités ne contribuent pas aux activités nucléaires de l'Iran posant un risque de prolifération ou à la mise au point de vecteurs d'armes nucléaires, voire à des violations des résolutions 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) ou 1929 (2010) du Conseil de sécurité des Nations unies.
CHAPITRE 3
SECTEUR DES TRANSPORTS
Article 15
1. Les États membres, en accord avec leurs autorités nationales et conformément à leur législation nationale, dans le respect du droit international, en particulier le droit de la mer et les accords pertinents dans le domaine de l'aviation civile internationale, font inspecter sur leur territoire, y compris dans leurs ports maritimes et aéroports, toute cargaison à destination ou en provenance de l'Iran, s'ils disposent d'informations donnant des motifs raisonnables de penser que cette cargaison contient des articles dont la fourniture, la vente, le transfert ou l'exportation sont interdits par la présente décision.
2. Les États membres peuvent demander, dans le respect du droit international, en particulier le droit de la mer, l'inspection, avec le consentement de l'État du pavillon, de tout navire se trouvant en haute mer, s'ils disposent d'informations leur donnant des motifs raisonnables de penser que ce navire transporte des articles dont la fourniture, la vente, le transfert ou l'exportation sont interdits par la présente décision.
3. Les États membres coopèrent, conformément à leur législation nationale, aux inspections entreprises en application du paragraphe 2.
4. Les aéronefs et les navires transportant du fret à destination et en provenance de l'Iran sont soumis à l'obligation de fournir des informations préalables à l'arrivée ou au départ pour l'ensemble des marchandises entrant sur le territoire d'un État membre ou en sortant.
5. Lorsque l'inspection visée aux paragraphes 1 ou 2 a lieu, les États membres saisissent les articles dont la fourniture, la vente, le transfert ou l'exportation sont interdits par la présente décision et les neutralisent (en les détruisant, en les mettant hors d'usage, en les entreposant ou en les transférant à un État autre que le pays d'origine ou de destination aux fins d'élimination), conformément au point 16 de la RCSNU 1929 (2010). Cette saisie et cette neutralisation auront lieu aux frais de l'importateur ou, s'il n'est pas possible de récupérer ces frais auprès de l'importateur, ils peuvent être recouvrés, conformément à la législation nationale, auprès de toute autre personne ou entité responsable de la tentative de fourniture, de vente, de transfert ou d'exportation illicite.
6. La fourniture, par les ressortissants des États membres ou depuis le territoire relevant de la juridiction des États membres, de services de soutage ou d'approvisionnement des navires, ou la prestation de tous autres services à des navires qui appartiennent à l'Iran ou sont affrétés par ce pays, y compris par charte-partie, sont interdites s'il existe des informations permettant raisonnablement de penser que ces navires transportent des articles dont la fourniture, la vente, le transfert ou l'exportation sont interdits par la présente décision, sauf si ces services sont nécessaires à des fins humanitaires, ou jusqu'à ce que la cargaison ait été inspectée, et saisie et neutralisée au besoin, conformément aux paragraphes 1, 2 et 5.
Article 16
Les États membres communiquent au Comité toute information disponible sur les transferts à d'autres compagnies ou toute activité de la division du fret d'Iran Air ou de navires appartenant à la compagnie Islamic Republic of Iran Shipping Lines ou affrétés par elle, qui auraient pu être réalisés dans le but de se soustraire aux sanctions prévues dans les résolutions 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) et 1929 (2010) du Conseil de sécurité des Nations unies ou d'en enfreindre les dispositions, notamment le changement de nom ou d'immatriculation d'un aéronef, d'un navire ou d'un bâtiment.
Article 17
Les États membres, en accord avec leurs autorités judiciaires nationales et conformément à leur législation nationale, dans le respect du droit international, en particulier les accords pertinents dans le domaine de l'aviation civile internationale, prennent les mesures nécessaires pour interdire l'accès aux aéroports relevant de leur juridiction à tous les aéronefs de fret exploités par des compagnies iraniennes ou en provenance d'Iran, à l'exception des aéronefs transportant à la fois des passagers et du fret.
Article 18
La fourniture, par les ressortissants des États membres ou depuis le territoire des États membres, de services techniques et d'entretien, pour des aéronefs de fret iraniens est interdite s'il existe des informations permettant raisonnablement de penser que ces aéronefs transportent des articles dont la fourniture, la vente, le transfert ou l'exportation sont interdits par la présente décision, sauf si ces services sont nécessaires à des fins humanitaires ou de sécurité, ou jusqu'à ce que la cargaison ait été inspectée, et saisie et neutralisée au besoin, conformément à l'article 15, paragraphes 1 et 5.
CHAPITRE 4
RESTRICTIONS EN MATIÈRE D'ADMISSION
Article 19
1. Les États membres prennent les mesures nécessaires pour empêcher l'entrée ou le passage en transit sur leur territoire:
a)
des personnes énumérées à l'annexe de la RCSNU 1737 (2006) et des autres personnes désignées par le Conseil de sécurité ou par le Comité conformément au point 10 de la RCSNU 1737 (2006), ainsi que des membres du Corps des gardiens de la révolution islamique désignés par le Conseil de sécurité ou par le Comité; ces personnes sont énumérées à l'annexe I;
b)
des autres personnes non mentionnées à l'annexe I qui participent, sont directement associées ou apportent un appui aux activités nucléaires de l'Iran posant un risque de prolifération ou à la mise au point de vecteurs d'armes nucléaires, y compris en concourant à l'acquisition des articles, biens, équipements, matières et technologies frappés d'interdiction, ou des personnes agissant pour leur compte ou sur leurs ordres, ou des personnes qui ont aidé les personnes ou les entités désignées à se soustraire aux dispositions prévues par les résolutions 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) et 1929 (2010) ou par la présente décision, ou à les enfreindre, ainsi que d'autres membres de haut niveau du Corps des gardiens de la révolution islamique. Ces personnes sont énumérées à l'annexe II.
2. L'interdiction visée au paragraphe 1 ne s'applique pas au passage en transit sur le territoire des États membres aux fins d'activités directement liées aux articles visés aux points 3 b) i) et ii) de la RCSNU 1737 (2006) destinés aux réacteurs à eau légère ayant débuté avant décembre 2006.
3. Le paragraphe 1 n'oblige pas un État membre à refuser à ses propres ressortissants l'entrée sur son territoire.
4. Le paragraphe 1 s'applique sans préjudice des cas où un État membre est lié par une obligation de droit international, à savoir:
i)
en tant que pays hôte d'une organisation internationale intergouvernementale;
ii)
en tant que pays hôte d'une conférence internationale convoquée par les Nations unies ou tenue sous leurs auspices;
iii)
en vertu d'un accord multilatéral conférant des privilèges et immunités;
iv)
en vertu du traité de réconciliation (accords du Latran) conclu en 1929 par le Saint-Siège (État de la Cité du Vatican) et l'Italie.
5. Le paragraphe 4 est considéré comme applicable également aux cas où un État membre est pays hôte de l'Organisation pour la sécurité et la coopération en Europe (OSCE).
6. Le Conseil est dûment informé de tous les cas où un État membre accorde une dérogation conformément au paragraphe 4 ou 5.
7. Les États membres peuvent déroger aux mesures imposées au paragraphe 1 lorsqu'ils établissent que le déplacement d'une personne se justifie:
i)
pour des raisons humanitaires urgentes, y compris des obligations religieuses;
ii)
par la nécessité d'atteindre les objectifs des résolutions 1737 (2006) et 1929 (2010) du Conseil de sécurité des Nations unies, y compris lorsque l'article XV du Statut de l'AIEA s'applique;
iii)
par la participation à des réunions intergouvernementales, y compris à des réunions dont l'initiative a été prise par l'Union ou à des réunions organisées par un État membre assurant alors la présidence de l'OSCE, lorsqu'il y est mené un dialogue politique visant directement à promouvoir la démocratie, les droits de l'homme et l'État de droit en Iran.
8. Un État membre souhaitant accorder des dérogations au sens du paragraphe 7 le notifie au Conseil par écrit. La dérogation est réputée accordée sauf si un ou plusieurs membres du Conseil s'y opposent par écrit dans les deux jours ouvrables qui suivent la réception de la communication en question. Si un ou plusieurs membres du Conseil s'y opposent, le Conseil, statuant à la majorité qualifiée, peut décider d'accorder la dérogation proposée.
9. Lorsque, en application des paragraphes 4, 5 et 7, un État membre autorise des personnes visées à l'annexe I ou II à entrer ou à passer en transit sur son territoire, cette autorisation est limitée à l'objectif pour lequel elle est accordée et aux personnes qu'elle concerne.
10. Les États membres notifient au Comité l'entrée ou le passage en transit sur leur territoire des personnes désignées à l'annexe I, si une dérogation a été accordée.
CHAPITRE 5
GEL DES FONDS ET DES RESSOURCES ÉCONOMIQUES
Article 20
1. Sont gelés tous les fonds et ressources économiques appartenant aux personnes et entités ci-après, de même que tous les fonds et ressources économiques que ces personnes ou entités possèdent, détiennent ou contrôlent, directement ou indirectement:
a)
les personnes et entités désignées à l'annexe de la RCSNU 1737 (2006), et les autres personnes et entités désignées par le Conseil de sécurité ou par le Comité conformément au point 12 de la RCSNU 1737 (2006) et au point 7 de la RCSNU 1803 (2008), ainsi que ceux des personnes et entités du Corps des gardiens de la révolution islamique et des entités de la compagnie Islamic Republic of Iran Shipping Lines désignés par le Conseil de sécurité ou par le Comité; ces personnes et entités sont énumérées à l'annexe I;
b)
les personnes et entités non mentionnées à l'annexe I qui participent, sont directement associées ou apportent un appui aux activités nucléaires de l'Iran posant un risque de prolifération ou à la mise au point de vecteurs d'armes nucléaires, y compris en concourant à l'acquisition des articles, biens, équipements, matières et technologies interdits, ou les personnes ou entités agissant pour leur compte ou sur leurs ordres, ou les entités qui sont leur propriété ou sont sous leur contrôle, y compris par des moyens illicites, ou les personnes et les entités qui ont aidé les personnes ou les entités désignées à se soustraire aux dispositions des résolutions 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) et 1929 (2010) du Conseil de sécurité ou de la présente décision, ou à les enfreindre, ainsi que les autres membres de haut niveau et entités du Corps des gardiens de la révolution islamique et de la compagnie Islamic Republic of Iran Shipping Lines et les entités qui sont leur propriété, sont sous leur contrôle ou agissent pour leur compte, telles qu'énumérées à l'annexe II.
2. Aucun fonds ni aucune ressource économique n'est mis à la disposition, directement ou indirectement, des personnes ou entités visées au paragraphe 1, ni n'est dégagé à leur profit.
3. Des dérogations peuvent être accordées pour les fonds et ressources économiques qui sont:
a)
nécessaires pour répondre aux besoins essentiels, notamment pour payer des vivres, les loyers ou les mensualités de prêts hypothécaires, des médicaments ou des traitements médicaux, des impôts, des primes d'assurance et des factures de services collectifs de distribution;
b)
exclusivement destinés au règlement d'honoraires d'un montant raisonnable et au remboursement de dépenses engagées pour s'assurer les services de juristes;
c)
exclusivement destinés au règlement de frais ou commissions liés à la garde ou à la gestion courante des fonds et ressources économiques gelés, conformément à la législation nationale,
dès lors que l'État membre concerné a informé le Comité de son intention d'autoriser, selon qu'il conviendrait, l'accès auxdits fonds et ressources économiques, et en l'absence d'une décision négative du Comité dans les cinq jours ouvrables qui ont suivi cette notification.
4. Des dérogations peuvent également être accordées pour les fonds et ressources économiques qui:
a)
sont nécessaires pour régler des dépenses extraordinaires, dès lors que l'État membre concerné en a informé le Comité et que celui-ci a donné son accord;
b)
font l'objet d'un privilège ou d'une décision judiciaire, administrative ou arbitrale, auquel cas les fonds et ressources économiques peuvent être utilisés à cette fin, à condition que le privilège ou la décision soit antérieur à la RCSNU 1737 (2006) et ne profite pas à une personne ou entité visée au paragraphe 1, dès lors que l'État membre concerné en a informé le Comité;
c)
sont nécessaires aux fins d'activités directement liées aux articles visés aux points 3 b) i) et ii) de la RCSNU 1737 (2006) destinés aux réacteurs à eau légère ayant débuté avant décembre 2006.
5. Le paragraphe 2 ne s'applique pas aux majorations de comptes gelés effectuées sous la forme:
a)
d'intérêts ou d'autres rémunérations de ces comptes; ou
b)
de paiements sur des comptes gelés, dus au titre de contrats, d'accords ou d'obligations qui ont été conclus ou contractés avant la date à laquelle ces comptes ont fait l'objet de mesures restrictives,
pour autant que ces intérêts, autres rémunérations ou paiements continuent de relever des dispositions du paragraphe 1.
6. Le paragraphe 1 n'interdit pas à une personne ou entité désignée d'effectuer des paiements dus au titre d'un contrat passé avant l'inscription de cette personne ou entité sur la liste, dès lors que l'État membre concerné s'est assuré que:
a)
le contrat n'intéresse aucun des articles, matières, équipements, biens, technologies, assistance, formation, aide financière, investissements, services de courtage et autres services interdits visés à l'article 1er;
b)
le paiement n'est pas reçu directement ou indirectement par une personne ou entité visée au paragraphe 1;
et dès lors que l'État membre concerné a informé le Comité de son intention d'effectuer ou de recevoir de tels paiements ou d'autoriser, selon qu'il conviendrait, le déblocage à cette fin de fonds ou de ressources économiques dix jours ouvrables avant cette autorisation.
CHAPITRE 6
AUTRES MESURES RESTRICTIVES
Article 21
Les États membres prennent les mesures nécessaires, conformément à leur législation nationale, pour empêcher que des ressortissants iraniens reçoivent un enseignement ou une formation spécialisés dispensés sur leur territoire ou par leurs propres ressortissants, dans des disciplines qui favoriseraient les activités nucléaires de l'Iran posant un risque de prolifération et la mise au point de vecteurs d'armes nucléaires.
CHAPITRE 7
DISPOSITIONS GÉNÉRALES ET FINALES
Article 22
Il n'est fait droit à aucune demande, y compris une demande d'indemnisation ou une autre demande de ce type, telle qu'une demande de compensation ou une demande à titre de garantie, présentée par des personnes ou entités désignées énumérées à l'annexe I ou II, ou toute autre personne ou entité en Iran, y compris le gouvernement iranien, ou par toute personne agissant par l'intermédiaire ou pour le compte de l'une de ces personnes ou entités, à l'occasion de tout contrat ou toute opération dont l'exécution aurait été affectée, directement ou indirectement, en tout ou en partie, par des mesures décidées en application des résolutions 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) ou 1929 (2010) du Conseil de sécurité des Nations unies, y compris des mesures prises par l'Union ou tout État membre conformément aux décisions pertinentes du Conseil de sécurité ou à des mesures relevant de la présente décision et aux exigences de leur mise en œuvre ou en rapport avec celle-ci.
Article 23
1. Le Conseil met en œuvre les modifications à la liste figurant à l'annexe I en fonction de ce que détermine le Conseil de sécurité ou le Comité.
2. Le Conseil, statuant à l'unanimité sur proposition d'un État membre ou du Haut Représentant de l'Union pour les affaires étrangères et la politique de sécurité, établit la liste figurant à l'annexe II et la modifie.
Article 24
1. Lorsque le Conseil de sécurité ou le Comité inscrit une personne ou une entité sur la liste, le Conseil inscrit cette même personne ou entité sur la liste figurant à l'annexe I.
2. Lorsque le Conseil décide d'appliquer à une personne ou une entité les mesures visées à l'article 19, paragraphe 1, point b), et à l'article 20, paragraphe 1, point b), il modifie l'annexe II en conséquence.
3. Le Conseil communique sa décision à la personne ou à l'entité visée aux paragraphes 1 et 2, y compris les motifs de son inscription sur la liste, soit directement si son adresse est connue, soit par la publication d'un avis, en lui donnant la possibilité de présenter des observations.
4. Si des observations sont formulées ou si de nouveaux éléments de preuve substantiels sont présentés, le Conseil revoit sa décision et en informe la personne ou l'entité.
Article 25
1. Les annexes I et II indiquent les motifs de l'inscription sur la liste des personnes et entités, qui sont fournis par le Conseil de sécurité ou par le Comité en ce qui concerne l'annexe I.
2. Les annexes I et II contiennent aussi, si elles sont disponibles, les informations nécessaires à l'identification des personnes ou des entités concernées qui sont fournies par le Conseil de sécurité ou par le Comité en ce qui concerne l'annexe I. En ce qui concerne les personnes, ces informations peuvent comprendre les noms et prénoms, y compris les pseudonymes, la date et le lieu de naissance, la nationalité, les numéros du passeport et de la carte d'identité, le sexe, l'adresse, si elle est connue, et la fonction ou la profession. En ce qui concerne les entités, ces informations peuvent comprendre la dénomination, le lieu et la date d'enregistrement, le numéro d'enregistrement et l'adresse professionnelle. L'annexe I mentionne également la date de désignation par le Conseil de sécurité ou par le Comité.
Article 26
1. La présente décision est réexaminée, modifiée ou abrogée, selon les besoins, notamment au regard des décisions pertinentes du Conseil de sécurité.
2. Les mesures relatives aux relations bancaires avec des banques iraniennes visées aux articles 10 et 11 sont réexaminées dans un délai de six mois à compter de l'adoption de la présente décision.
3. Les mesures visées à l'article 19, paragraphe 1, point b), et à l'article 20, paragraphe 1, point b), sont réexaminées à intervalles réguliers et au moins tous les douze mois. Elles cessent de s'appliquer à l'égard des personnes et entités concernées si le Conseil établit, conformément à la procédure visée à l'article 24, que les conditions nécessaires à leur application ne sont plus remplies.
Article 27
La position commune 2007/140/PESC est abrogée.
Article 28
La présente décision entre en vigueur le jour de son adoption.
Fait à Bruxelles, le 26 juillet 2010.