РЕШЕНИЕ 2011/235/ОВППС НА СЪВЕТА
от 12 април 2011 година
относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Иран
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 29 от него,
като има предвид, че:
(1)
На 21 март 2011 г. Съветът отново изрази дълбокото си безпокойство по повод на влошаването на положението с правата на човека в Иран.
(2)
Съветът подчерта по-специално драматичното нарастване на броя на екзекуциите през последните месеци и систематичното потискане на ирански граждани, подложени на преследване и арести, заради това че упражняват законното си право на свобода на словото и право на мирни събрания. Съюзът отново категорично осъди използването на изтезания и на други форми на жестоко, нечовешко и унизително отношение.
(3)
В този контекст Съветът отново изтъкна решимостта си да продължи да се занимава с нарушенията на правата на човека в Иран и заяви готовността си да въведе ограничителни мерки, насочени срещу лицата, отговорни за сериозните нарушения на правата на човека в Иран.
(4)
Ограничителните мерки следва да са насочени срещу лица, които са съучастници в организирането и извършването или отговорни за организирането и извършването на тежки нарушения на правата на човека при репресиите срещу мирни демонстранти, журналисти, защитници на човешките права, студенти и други лица, които издигат глас в защита на законните си права, в т.ч. правото на изразяване; мерките следва да са насочени също срещу лица, които са съучастници в организирането и извършването или отговорни за организирането и извършването на тежки нарушения на правото на справедлив процес, за изтезания, за жестоко, нечовешко или унизително отношение, както и за безразборното, прекомерно и зачестило изпълнение на смъртното наказание, в т.ч. публични екзекуции, пребиване с камъни, обесване или екзекуции на непълнолетни нарушители в разрез с международните задължения на Иран в областта на правата на човека.
(5)
Необходими са по-нататъшни действия от страна на Съюза за изпълнение на някои мерки,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки за предотвратяване на влизането или транзитното преминаване през техните територии на лицата, отговорни за сериозните нарушения на правата на човека в Иран, и свързаните с тях лица, посочени в приложението.
2. Параграф 1 не задължава държавите-членки да отказват на техните собствени граждани да влизат на териториите им.
3. Параграф 1 не засяга случаите, когато дадена държава-членка е обвързана от задължение по международното право, а именно:
а)
в качеството ѝ на държава - домакин на международна междуправителствена организация;
б)
в качеството ѝ на държава - домакин на международна конференция, свикана от ООН или провеждана под нейна егида;
в)
по силата на многостранно споразумение, предоставящо привилегии и имунитети; или
г)
по силата на Договора за помирение от 1929 г. (Латеранския договор), сключен от Светия престол (Ватикана) и Италия.
4. Параграф 3 се смята за приложим и в случаите когато дадена държава-членка е държава - домакин на Организацията за сигурност и сътрудничество в Европа (ОССЕ).
5. Съветът се информира надлежно във всеки един от случаите когато някоя държава-членка предоставя освобождаване в съответствие с параграфи 3 или 4.
6. Държавите-членки могат да предоставят освобождаване от мерките, наложени с параграф 1, когато пътуването е оправдано поради спешни хуманитарни нужди или поради участие в междуправителствени срещи, включително срещи, които се провеждат с подкрепата на Съюза или чиито домакин е държава-членка, поела председателството на ОССЕ, и на които се провежда политически диалог, чрез който пряко се насърчават демокрацията, правата на човека и принципите на правовата държава в Иран.
7. Държава-членка, която желае да предостави освобождаване съгласно параграф 6, нотифицира Съвета за това в писмена форма. Счита се, че е предоставено освобождаване, освен ако един или няколко членове на Съвета не се противопоставят в писмена форма в срок от два работни дни, считано от деня на получаване на нотификацията за предложеното освобождаване. В случай че един или повече от членовете на Съвета повдигнат възражение, Съветът при все това може да реши с квалифицирано мнозинство да разреши предложеното освобождаване.
8. Когато в съответствие с параграфи 3, 4, 6 или 7 държава-членка разреши на посочени в приложението лица да влязат на нейна територия или да преминат транзитно през нея, това разрешение важи само за целта, за която е дадено, и за лицата, за които се отнася.
Член 2
1. Замразяват се всички финансови средства и икономически ресурси, принадлежащи на, притежавани, държани или контролирани от лица, отговорни за сериозни нарушения на правата на човека в Иран, и финансови средства и икономически ресурси, принадлежащи на, притежавани, държани или контролирани от свързаните с тях лица и образувания, както е посочено в приложението.
2. Никакви финансови средства или икономически ресурси не могат да се предоставят пряко или непряко на разположение на или за използване от лицата и образуванията, включени в приложението.
3. Компетентният орган на дадена държава-членка може да разреши освобождаването на някои замразени финансови средства или икономически ресурси или предоставянето на някои финансови средства или икономически ресурси при условия, които сметне за подходящи, след като установи, че съответните финансови средства и икономически ресурси са:
а)
необходими за задоволяване на основните нужди на лицата, посочени в приложението, и на членовете на семействата им, които са на тяхна издръжка, включително разходи за храна, наем или ипотечен заем, лекарства и медицинско обслужване, данъци, застрахователни премии и такси за комунални услуги;
б)
предназначени изключително за заплащане на разумни по размера си професионални възнаграждения и възстановяване на направени разноски, свързани с предоставяне на правни услуги;
в)
предназначени изключително за плащане на хонорари или такси за услуги за рутинно поддържане и управление на замразени финансови средства или икономически ресурси; или
г)
необходими за извънредни разходи, при условие че най-малко две седмици преди даването на разрешение компетентният орган е съобщил на компетентните органи на останалите държави-членки и Комисията основанията, поради които смята, че следва да бъде дадено конкретно разрешение.
Съответната държава-членка информира останалите държави-членки и Комисията за всяко разрешение, дадено съгласно настоящия параграф.
4. Чрез дерогация от параграф 1, компетентните органи на държава-членка могат да разрешат освобождаването на определени замразени финансови средства или икономически ресурси, ако са изпълнени следните условия:
а)
финансовите средства или икономическите ресурси са предмет на съдебна, административна или арбитражна обезпечителна мярка, наложена преди датата, на която лицето или образуванието, посочено в параграф 1, е включено в приложението, или са предмет на съдебно, административно или арбитражно решение, постановено преди тази дата;
б)
финансовите средства или икономическите ресурси ще бъдат използвани изключително за удовлетворяване на искове, гарантирани чрез това обезпечение или признати за валидни в това решение, в границите, установени от приложимите закони и разпоредби, уреждащи правата на лицата, подали такива искове;
в)
обезпечението или решението не са в полза на лице или образувание, посочени в приложението; както и
г)
признаването на обезпечението или на решението не противоречи на обществения ред в съответната държава-членка.
Съответната държава-членка информира останалите държави-членки и Комисията за всяко разрешение, дадено съгласно настоящия параграф.
5. Параграф 1 не възпрепятства посочено лице или образувание да извършва плащане, дължимо по договор, сключен преди датата на включването на това лице или образувание в приложението, при условие че съответната държава-членка е установила, че плащането не се получава пряко или косвено от лице или образувание, посочени в параграф 1.
6. Параграф 2 не се прилага към начисляването по замразените сметки на:
а)
лихви или други доходи от тези сметки; или
б)
плащания, дължими по договори, споразумения или задължения, сключени или възникнали преди датата, на която тези сметки стават предмет на мерките, предвидени в параграфи 1 и 2,
при условие че всички такива лихви, други постъпления и плащания продължават да са предмет на мерките, предвидени в параграф 1.
Член 3
1. По предложение на държава-членка или на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност Съветът установява списъка в приложението и измененията в него.
2. Съветът съобщава решението си на засегнатото лице или образувание, включително основанията за включването му в списъка, или пряко, ако адресът е известен, или чрез публикуване на известие, за да се даде възможност на това лице или образувание да представи възражения.
3. Когато са представени възражения или са представени нови съществени доказателства, Съветът преразглежда решението си и съответно уведомява засегнатото лице или образувание.
Член 4
1. В приложението се съдържат основанията за включването на засегнатите лица и образувания.
2. В приложението се съдържа и информацията, необходима за идентифициране на засегнатите лица и образувания, когато такава информация е на разположение. По отношение на лицата такива данни могат да включват имената, включително псевдонимите, датата и мястото на раждане, гражданството, номерата на паспорта и личната карта, пола, адреса, ако е известен, и длъжността или професията. По отношение на образуванията информацията може да включва имената, мястото и датата на регистрация, регистрационния номер и мястото на дейност.
Член 5
За да се увеличи максимално въздействието на предвидените в настоящото решение мерки, Съюзът насърчава трети държави да предприемат подобни ограничителни мерки.
Член 6
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Настоящото решение се прилага до 13 април 2012 г. То подлежи на постоянно преразглеждане. То се подновява или изменя при необходимост, ако Съветът прецени, че целите му не са постигнати.
Съставено в Люксембург на 12 април 2011 година.
DÉCISION 2011/235/PESC DU CONSEIL
du 12 avril 2011
concernant des mesures restrictives à l’encontre de certaines personnes et entités au regard de la situation en Iran
LE CONSEIL DE L’UNION EUROPÉENNE,
vu le traité sur l’Union européenne, et notamment son article 29,
considérant ce qui suit:
(1)
Le 21 mars 2011, le Conseil s’est déclaré à nouveau vivement préoccupé par la détérioration de la situation des droits de l’homme en Iran.
(2)
Le Conseil a souligné en particulier l’augmentation considérable du nombre d’exécutions au cours des derniers mois et la répression systématique dont font l’objet les citoyens iraniens, qui sont persécutés et arrêtés parce qu’ils exercent leur droit légitime à la liberté d’expression et à la liberté de réunion pacifique. L’Union a également condamné une nouvelle fois fermement le recours à la torture et à tout autre traitement cruel, inhumain et dégradant.
(3)
À cet égard, le Conseil a réaffirmé qu’il était déterminé à continuer de lutter contre les violations des droits de l’homme en Iran et s’est déclaré prêt à adopter des mesures restrictives contre les personnes enfreignant gravement ces droits en Iran.
(4)
Les mesures restrictives devraient viser les personnes et entités responsables d’avoir ordonné ou mis en œuvre de graves violations des droits de l’homme, et celles qui s’en sont rendues complices, par des actes de répression contre des manifestants pacifiques, des journalistes, des défenseurs des droits de l’homme, des étudiants ou d’autres personnes qui prennent la parole pour défendre leurs droits légitimes, y compris le droit à la liberté d’expression, ainsi que les personnes responsables d’avoir ordonné ou mis en œuvre de graves violations du droit à un procès équitable, le recours à la torture, des traitements cruels, inhumains et dégradants ou l’application inconsidérée, excessive et croissante de la peine de mort, y compris des exécutions publiques, des lapidations, des pendaisons ou des exécutions de jeunes délinquants, et celles qui s’en sont rendues complices, en violation des obligations internationales de l’Iran en matière de droits de l’homme.
(5)
Une nouvelle action de l’Union est nécessaire pour mettre en œuvre certaines mesures,
A ADOPTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
Article premier
1. Les États membres prennent les mesures nécessaires pour empêcher l’entrée ou le passage en transit sur leur territoire des personnes responsables de graves violations des droits de l’homme en Iran et des personnes qui leur sont liées, dont la liste figure à l’annexe.
2. Un État membre n’est pas tenu, aux termes du paragraphe 1, de refuser l’accès à son territoire à ses propres ressortissants.
3. Le paragraphe 1 s’applique sans préjudice des cas où un État membre est lié par une obligation de droit international, à savoir:
a)
en tant que pays hôte d’une organisation intergouvernementale internationale;
b)
en tant que pays hôte d’une conférence internationale convoquée par les Nations unies ou tenue sous leurs auspices;
c)
en vertu d’un accord multilatéral conférant des privilèges et immunités; ou
d)
en vertu du traité de réconciliation (accords du Latran) conclu en 1929 par le Saint-Siège (État de la Cité du Vatican) et l’Italie.
4. Le paragraphe 3 est considéré comme applicable également aux cas où un État membre est pays hôte de l’Organisation pour la sécurité et la coopération en Europe (OSCE).
5. Le Conseil est dûment informé dans chacun des cas où un État membre accorde une dérogation au titre des paragraphes 3 ou 4.
6. Les États membres peuvent déroger aux mesures imposées en vertu du paragraphe 1 lorsque le déplacement d’une personne se justifie pour des raisons humanitaires urgentes, ou lorsque la personne se déplace pour assister à des réunions intergouvernementales, y compris à des réunions dont l’initiative a été prise par l’Union, ou à des réunions accueillies par un État membre assurant alors la présidence de l’OSCE, lorsqu’il y est mené un dialogue politique visant directement à promouvoir la démocratie, les droits de l’homme et l’état de droit en Iran.
7. Un État membre souhaitant accorder des dérogations au sens du paragraphe 6 le notifie au Conseil par écrit. La dérogation est réputée accordée sauf si un ou plusieurs membres du Conseil s’y opposent par écrit dans les deux jours ouvrables qui suivent la réception de la notification en question. Si un ou plusieurs membres du Conseil s’y opposent, le Conseil, statuant à la majorité qualifiée, peut toutefois décider d’accorder la dérogation proposée.
8. Lorsque, en vertu des paragraphes 3, 4, 6 ou 7, un État membre autorise des personnes visées à l’annexe à entrer ou à passer en transit sur son territoire, cette autorisation est limitée à l’objectif pour lequel elle est accordée et aux personnes qu’elle concerne.
Article 2
1. Sont gelés tous les fonds et ressources économiques qui appartiennent à des personnes responsables de graves violations des droits de l’homme en Iran et aux personnes et entités qui leur sont liées, dont la liste figure à l’annexe, de même que tous les fonds et ressources qu’elles possèdent, détiennent ou contrôlent.
2. Aucun fonds ni aucune ressource économique n’est mis, directement ou indirectement, à la disposition de personnes et d’entités dont la liste figure à l’annexe, ni utilisé à leur profit.
3. L’autorité compétente d’un État membre peut autoriser le déblocage de certains fonds ou ressources économiques gelés ou la mise à disposition de certains fonds ou ressources économiques, dans les conditions qu’elle juge appropriées, après avoir établi que les fonds ou les ressources économiques concernés sont:
a)
nécessaires pour répondre aux besoins fondamentaux des personnes dont la liste figure à l’annexe et des membres de leur famille qui sont à leur charge, notamment pour couvrir les dépenses consacrées à l’achat de vivres, au paiement de loyers ou au remboursement de prêts hypothécaires, à l’achat de médicaments et au paiement de frais médicaux, d’impôts, de primes d’assurance et de redevances de services publics;
b)
destinés exclusivement au règlement d’honoraires d’un montant raisonnable et au remboursement de dépenses engagées pour s’assurer les services de juristes;
c)
destinés exclusivement au paiement de commissions ou frais correspondant à la garde ou à la gestion courantes de fonds ou de ressources économiques gelés; ou
d)
nécessaires pour faire face à des dépenses extraordinaires, pour autant que l’autorité compétente ait notifié aux autorités compétentes des autres États membres et à la Commission les motifs pour lesquels elle estime qu’une autorisation spéciale devrait être accordée, au moins deux semaines avant l’autorisation.
L’État membre concerné informe les autres États membres et la Commission de toute autorisation accordée en vertu du présent paragraphe.
4. Par dérogation au paragraphe 1, les autorités compétentes d’un État membre peuvent autoriser le déblocage de certains fonds ou ressources économiques gelés, pour autant que les conditions suivantes soient réunies:
a)
les fonds ou ressources économiques font l’objet d’une mesure judiciaire, administrative ou arbitrale adoptée avant la date à laquelle la personne ou l’entité visée au paragraphe 1 a été inscrite sur la liste figurant à l’annexe, ou d’une décision judiciaire, administrative ou arbitrale rendue avant cette date;
b)
les fonds ou ressources économiques seront exclusivement utilisés pour acquitter des créances garanties par une telle mesure ou dont la validité a été établie par une telle décision, dans les limites fixées par les lois et règlements régissant les droits des personnes présentant de telles créances;
c)
la mesure ou la décision n’est pas prise au bénéfice d’une personne ou d’une entité inscrit sur la liste figurant à l’annexe; et
d)
la reconnaissance de la mesure ou de la décision n’est pas contraire à l’ordre public de l’État membre concerné.
L’État membre concerné informe les autres États membres et la Commission de toute autorisation accordée au titre du présent paragraphe.
5. Le paragraphe 1 n’interdit pas à une personne ou à une entité inscrite sur la liste figurant à l’annexe d’effectuer un paiement dû au titre d’un contrat passé avant la date à laquelle la personne ou l’entité en question a été inscrite sur cette liste, dès lors que l’État membre concerné s’est assuré que le paiement n’est pas reçu directement ou indirectement par une personne ou une entité visée au paragraphe 1.
6. Le paragraphe 2 ne s’applique pas au versement, sur les comptes gelés:
a)
d’intérêts ou autres rémunérations de ces comptes; ou
b)
de paiements dus au titre de contrats, d’accords ou d’obligations souscrits avant la date à laquelle ces comptes ont fait l’objet des mesures visées aux paragraphes 1 et 2,
à condition que ces intérêts, autres rémunérations et paiements continuent d’être soumis aux mesures prévues au paragraphe 1.
Article 3
1. Le Conseil, statuant sur proposition d’un État membre ou du haut représentant de l’Union pour les affaires étrangères et la politique de sécurité, établit la liste qui figure à l’annexe et la modifie.
2. Le Conseil communique sa décision à la personne ou à l’entité concernée, y compris les motifs de son inscription sur la liste, soit directement, si son adresse est connue, soit par la publication d’un avis, en lui donnant la possibilité de présenter des observations.
3. Si des observations sont formulées, ou si de nouveaux éléments de preuve substantiels sont présentés, le Conseil revoit sa décision et en informe la personne ou l’entité concernée.
Article 4
1. L’annexe indique les motifs qui ont présidé à l’inscription des personnes et entités concernées sur la liste.
2. L’annexe contient également, si elles sont disponibles, les informations nécessaires à l’identification des personnes ou entités concernées. En ce qui concerne les personnes, ces informations peuvent comprendre les nom et prénoms, y compris les pseudonymes, la date et le lieu de naissance, la nationalité, les numéros de passeport et de carte d’identité, le sexe, l’adresse, si elle est connue, ainsi que la fonction ou la profession. En ce qui concerne les entités, ces informations peuvent comprendre la dénomination, le lieu et la date d’enregistrement, le numéro d’enregistrement et l’adresse professionnelle.
Article 5
Pour que les mesures prévues par la présente décision aient le plus grand impact possible, l’Union encourage les États tiers à adopter des mesures restrictives analogues.
Article 6
La présente décision entre en vigueur le jour de son adoption.
La présente décision s’applique jusqu’au 13 avril 2012. Elle fait l’objet d’un suivi constant. Elle est prorogée, ou modifiée le cas échéant, si le Conseil estime que ses objectifs n’ont pas été atteints.
Fait à Luxembourg, le 12 avril 2011.