РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 28 октомври 2010 година
за финансирането на спешни мерки във връзка с болестта бяс в Североизточна Италия
(нотифицирано под номер C(2010) 7379)
(2010/657/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Решение 2009/470/ЕО на Съвета от 25 май 2009 г. относно разходите във ветеринарната област (1), и по-специално член 8, параграф 2 от него,
като има предвид, че:
(1)
В Решение 2009/470/ЕО се предвижда, че когато държава-членка е пряко застрашена от появата или развитието на територията на трета държава или държава-членка на една от болестите, изброени в приложение I към посоченото решение, може да се реши да се приемат подходящи за обстановката мерки и да се предостави финансов принос на Съюза за мерки, преценени като особено необходими за успеха на предприетите действия.
(2)
Бесът е болест по животните, която засяга предимно диви и домашни месоядни животни и има сериозно отражение върху общественото здраве. Той е една от болестите, изброени в приложение I към Решение 2009/470/ЕО.
(3)
През последните години в резултат на съфинансирани от Съюза програми за орална имунизация на диви месоядни животни, които представляват резервоар на болестта, ситуацията в повечето държави-членки е благоприятна, като се наблюдава рязко намаляване на броя на случаите на бяс при диви и домашни животни и изчезване на случаите при хора.
(4)
От 1997 г. насам Италия е считана за държава, свободна от бяс. При все това, през октомври 2008 г. в региона Friuli Venezia Giulia е открит един случай на бяс, последван от още осем нови случая в същия регион. През 2009 г. горски бяс се разпространява и в регион Veneto. До края на 2009 г. в регион Friuli Venezia Giulia са открити 35 случая, а в регион Veneto - 33 случая.
(5)
Съседните държави-членки изразиха безпокойство, че територията им е застрашена от ситуацията с болестта бяс в Североизточна Италия.
(6)
Необходими са съответно спешни мерки, за да се предотврати по-нататъшното разпространение на болестта в Италия, както и разпространението в съседните държави-членки Австрия и Словения, и за да се подкрепят усилията за възможно най-скорошното изкореняване на болестта.
(7)
На 9 декември 2009 г. Италия представи на Комисията план за предприемането на спешна орална ваксинация на лисици, озаглавен „Програма за контрол на болестта бяс в регионите на Североизточна Италия - специален план за ваксиниране на лисици“. Планът бе счетен за приемлив, поради което е целесъобразно някои мерки да се ползват от финансирането на Съюза. Ето защо за изпълнението му следва да бъде осигурено финансовото участие на Съюза.
(8)
Финансовото участие на Съюза следва да бъде изплатено въз основа на официалното искане за възстановяване, отправено от държавите-членки, и на оправдателните документи, посочени в член 7 от Регламент (ЕО) № 349/2005 на Комисията от 28 февруари 2005 г. за определяне на правила относно финансирането от Общността на спешни мерки и на кампанията за борба с някои болести по животните съгласно Решение 90/424/ЕИО на Съвета (2).
(9)
Предвид неотложността на изпълнението на разширения план за ваксинация, за да се предотврати разпространението в други държави-членки, е обосновано финансовото участие на Съюза да бъде предоставено, считано от 9 декември 2009 г., когато планът бе представен на Комисията за финансиране.
(10)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Планът за предприемането на спешни мерки „Програма за контрол на болестта бяс в регионите на Североизточна Италия - специален план за ваксиниране на лисици“ (наричан по-долу „планът“), представен на 9 декември 2009 г. от Италия, се одобрява за периода от 9 декември 2009 г. до 31 декември 2010 г.
Член 2
1. Съюзът може да предостави финансово участие за изпълнението на плана в размер на 50 % от разходите, направени от Италия за:
а)
извършване на лабораторни тестове за:
i)
откриване на антигени или антитела на вируса на бяс;
ii)
изолиране и характеризиране на вируса на бяс;
iii)
откриване на биомаркер;
iv)
титриране на ваксинални примамки,
б)
закупуване и разпространение на орални ваксини заедно с примамки и закупуване и парентерално приложение на ваксини върху добитък в рамките на плана.
Същевременно обаче финансовото участие на Съюза в разходите, посочени в букви а) и б), не надвишава 2 300 000 EUR.
2. Максималният размер на разходите, които да бъдат възстановени на Италия във връзка с плана, не надвишава средно:
a)
за серологичен тест:
8 EUR за тест;
б)
за тест за откриване на тетрациклин в костите:
8 EUR за тест;
в)
за флуоресцентен тест за антитела (FAT):
12 EUR за тест;
г)
за тест на полимеразна верижна реакция (PCR тест):
10 EUR за тест;
д)
за закупуване на орални ваксини заедно с примамки:
0,4 EUR за доза;
е)
за закупуване на ваксини за парентерално приложение:
1 EUR за доза;
ж)
за ваксиниране на добитък:
1,50 EUR на животно.
3. Разходите за извършването на лабораторните тестове, посочени в параграф 1, буква а), включват:
а)
разходите, направени за закупуването на комплекти за тестове, реактиви и всички консумативи, използвани при извършването на тестовете;
б)
разходите, направени за персонал с цел извършването на тестовете, изцяло или частично;
в)
режийни разходи, които не надвишават 7 % от общия размер на разходите, посочени в букви а) и б).
Член 3
1. Финансовото участие на Съюза в плана се предоставя, при условие че Италия:
а)
изпълни плана съгласно съответните разпоредби на правото на Съюза, включително правилата в областта на конкуренцията, на възлагането на договори за обществени поръчки и на отпускането на държавни помощи;
б)
предостави на Комисията окончателен доклад в съответствие с приложенията най-късно до 30 април 2011 г. относно техническото изпълнение на плана, придружен от доказателства, удостоверяващи направените разходи и постигнатите резултати за периода от 9 декември 2009 г. до 31 декември 2010 г.;
в)
изпълни плана ефективно.
2. В случай че Италия не спази условията, посочени в параграф 1, Комисията намалява финансовото участие на Съюза, като взема предвид естеството и тежестта на нарушението, както и понесените от Съюза финансови загуби.
Член 4
Настоящото решение се прилага, считано от 9 декември 2009 г.
Член 5
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 28 октомври 2010 година.
DÉCISION DE LA COMMISSION
du 28 octobre 2010
sur le financement de mesures d’urgence concernant la rage dans le nord-est de l’Italie
[notifiée sous le numéro C(2010) 7379]
(2010/657/UE)
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne,
vu la décision 2009/470/CE du Conseil du 25 mai 2009 relative à certaines dépenses dans le domaine vétérinaire (1), et notamment son article 8, paragraphe 2,
considérant ce qui suit:
(1)
La décision 2009/470/CE prévoit que, dans le cas où un État membre est directement menacé par l’apparition ou le développement, sur le territoire d’un pays tiers ou d’un État membre, de l’une des maladies dont la liste figure à l’annexe I de cette décision, il peut être décidé d’arrêter des mesures adaptées à la situation et d’accorder une participation financière de l’Union aux mesures jugées particulièrement nécessaires à la réussite des actions entreprises.
(2)
La rage est une maladie animale qui touche principalement les animaux carnivores sauvages et domestiques et qui a de graves conséquences pour la santé publique. Elle figure dans la liste des maladies répertoriées à l’annexe I de la décision 2009/470/CE.
(3)
Ces dernières années, des programmes - cofinancés par l’Union européenne - d’immunisation orale des carnivores sauvages, qui constituent le réservoir de la maladie, ont permis d’atteindre une situation favorable dans la plupart des États membres: le nombre de cas de rage chez les animaux sauvages et domestiques a sensiblement baissé et les cas d’infection chez l’homme ont disparu.
(4)
L’Italie est considérée comme un pays indemne de la rage depuis 1997. Pourtant, en octobre 2008, un cas de rage a été détecté dans la région du Frioul-Vénétie-Julienne, suivi de huit autres. En 2009, la rage sylvatique s’est également propagée en Vénétie. À la fin de la même année, on dénombrait 35 cas de rage dans le Frioul-Vénétie-Julienne et 33 autres en Vénétie.
(5)
La situation qui règne dans le nord de l’Italie a amené les États membres voisins à craindre une propagation de la maladie sur leur territoire et à s’exprimer dans ce sens.
(6)
Il y a donc lieu de prendre des mesures d’urgence pour enrayer l’épidémie en Italie et pour empêcher la propagation de la maladie sur le territoire des États membres voisins - l’Autriche et la Slovénie - et pour intensifier les efforts visant à l’éradiquer au plus vite.
(7)
Le 9 décembre 2009, l’Italie a soumis à la Commission un «Programme de lutte contre la rage dans les régions du nord de l’Italie - Plan spécial de vaccination des renards»; il s’agit d’un plan d’urgence de vaccination orale. Ce plan ayant été jugé acceptable, certaines de ses mesures doivent bénéficier d’un financement de l’Union. Il y a donc lieu que celle-ci alloue une aide financière à sa réalisation.
(8)
Cette aide financière devrait être versée en réponse à une demande officielle de remboursement présentée par les États membres et sur la foi des pièces justificatives requises par l’article 7 du règlement (CE) no 349/2005 de la Commission du 28 février 2005 fixant les règles relatives au financement communautaire des interventions d’urgence et de la lutte contre certaines maladies animales visées à la décision 90/424/CEE du Conseil (2).
(9)
Étant donné qu’il est urgent d’appliquer le programme de vaccination étendu pour éviter la propagation de la maladie sur le territoire d’autres États membres, l’allocation des fonds de l’Union à partir du 9 décembre 2009, date à laquelle le plan a été soumis à la Commission pour financement, se justifie.
(10)
Les mesures prévues par la présente décision sont conformes à l’avis du comité permanent de la chaîne alimentaire et de la santé animale,
A ADOPTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
Article premier
Le «Programme de lutte contre la rage dans les régions du nord de l’Italie - Plan spécial de vaccination des renards» (ci-après «le Plan») présenté par l’Italie le 9 décembre 2009 est approuvé pour la période comprise entre le 9 décembre 2009 et le 31 décembre 2010.
Article 2
1. La participation financière de l’Union est fixée à 50 % des coûts encourus par l’Italie pour:
a)
la réalisation de tests de laboratoire pour:
i)
la détection de l’antigène ou des anticorps de la rage;
ii)
l’isolation et la caractérisation du virus de la rage;
iii)
la détection du biomarqueur;
iv)
le titrage des appâts vaccinaux;
b)
l’achat et la distribution de vaccins oraux et d’appâts, ainsi que l’achat et l’administration de vaccins parentéraux au bétail au titre du Plan.
Toutefois, l’aide financière de l’Union pour les coûts visés aux points a) et b) n’excède pas 2 300 000 EUR.
2. Le montant maximal des coûts remboursables à l’Italie n’excède pas, en moyenne:
a)
pour un test sérologique:
8 EUR par test;
b)
pour un test de détection de la tétracycline dans les os:
8 EUR par test;
c)
pour un test d’immunofluorescence (IF):
12 EUR par test;
d)
pour un test de réaction en chaîne par polymérase (RCP):
10 EUR par test;
e)
pour l’achat de vaccins oraux et d’appâts:
0,4 EUR par dose;
f)
pour l’achat de vaccins parentéraux:
1 EUR par dose;
g)
pour la vaccination du bétail:
1,50 EUR par animal.
3. Les coûts liés aux tests de laboratoire visés au paragraphe 1, point a), incluent:
a)
les coûts afférents à l’achat des trousses d’analyse, des réactifs et de tous les articles consommables utilisés pour les tests;
b)
les coûts du personnel affecté, dans sa totalité ou en partie, à la réalisation des tests;
c)
un maximum de 7 % de la somme des coûts visés aux points a) et b), au titre des frais généraux.
Article 3
1. La contribution financière de l’Union au Plan est octroyée à la condition que l’Italie:
a)
exécute le plan conformément aux dispositions applicables de la législation de l’Union, y compris la réglementation en matière de concurrence, l’attribution de marchés publics et les aides d’État;
b)
soumette à la Commission, conformément aux annexes, et pour le 30 avril 2011 au plus tard, un rapport final sur l’exécution technique du plan, accompagné des pièces justificatives relatives aux dépenses effectuées et aux résultats obtenus pour la période comprise entre le 9 décembre 2009 et le 31 décembre 2010;
c)
exécute le plan de manière efficace.
2. Si l’Italie ne respecte pas les dispositions du paragraphe 1, la Commission réduit la contribution financière de l’Union en fonction de la nature et de la gravité des manquements et des pertes financières subies par cette dernière.
Article 4
La présente décision s’applique à partir du 9 décembre 2009.
Article 5
Les États membres sont destinataires de la présente décision.
Fait à Bruxelles, le 28 octobre 2010.