РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 11 януари 2012 година
относно държавна помощ C 21/10 (предишен E 1/10) - Финландия след неприемане на подходящите мерки за изпълнение на схемата за застраховане в областта на рибарството след приемането от Комисията на преработени Насоки за преглед на държавната помощ за рибарство и аквакултура
(нотифицирано под номер C(2011) 10065)
(само текстовете на фински и шведски език са автентични)
(текст от значение за ЕИП)
(2012/287/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз (наричан по-долу ДФЕС), и по-специално член 108, параграфи 1 и 2 от него,
като покани заинтересованите страни да внесат становищата си (1) в съответствие с посочените по-горе разпоредби,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
През 2004 г. Комисията прие преработените Насоки за преглед на държавната помощ за рибарство и аквакултура (наричани по-долу Насоките) (2). Съгласно точка 5.2 от тези Насоки с писмо от 21 октомври 2004 г. Комисията изиска от държавите-членки, между които и Финландия, да изменят съществуващите си схеми за помощ с цел да ги приведат в съответствие с тези нови Насоки най-късно до 1 януари 2005 г. и да потвърдят писмено, че приемат предложенията за подходящи мерки, най-късно до 15 ноември 2004 г. (3)
(2)
С писма от 15 ноември 2004 г., 20 януари 2005 г. и 14 юни 2005 г. Финландия декларира, че не е съгласна да измени схемата за помощи „Схема за застраховане в областта на рибарството“ с оглед нейното привеждане в съответствие с тези нови Насоки. Комисията е уведомена за тази схема на 27 април 1995 г. в съответствие с член 144, буква а) от Договора за присъединяване на Република Финландия към Европейския съюз и след това е считана за съществуваща помощ по смисъла на член 88, параграф 1 от Договора за ЕО (сега член 108 от ДФЕС).
(3)
На 11 октомври 2005 г. беше проведена среща между Комисията и Финландия. Финландия изпрати допълнителна информация с писмо от 24 ноември 2005 г.
(4)
Насоките бяха преработени отново през 2008 г. (4) и Комисията отново изиска от държавите-членки - с писма от 15 април 2008 г. - да изменят съществуващите си схеми най-късно до 1 септември 2008 г. (5)
(5)
С писмо от 30 май 2008 г. Финландия отговори, че отново е готова да измени своята Схема за застраховане в областта на рибарството според предложеното през 2005 г., но не и в степента, която се изисква от подходящите мерки. На 6 март 2009 г. беше проведена нова среща между Комисията и Финландия.
(6)
На 1 октомври 2009 г. Комисията изпрати последното искане за предоставяне на информация, като посочи, че ако Финландия не приеме предложените подходящи мерки, Комисията ще трябва да приложи процедурата по член 19, параграф 2 и член 4, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета (6) и да открие официалната процедура по разследване, определена в член 108, параграф 2 от ДФЕС. Финландия отговори с писмо от 18 ноември 2009 г.
(7)
Тъй като Финландия не прие изцяло предложението за изменение на тази схема, Комисията реши да открие споменатата процедура. С писмо от 15 септември 2010 г. Финландия беше уведомена за това решение, което беше публикувано в Официален вестник (7).
(8)
Финландия отговори с писмо от 15 ноември 2010 г. Освен това, след публикуването на решението в Официален вестник, Комисията получи становища от три заинтересовани страни: две писма, изпратени от две асоциации, представляващи финландските професионални рибари - Suomen Ammatikalastajalitto SAKL ry (писмо от 8 ноември 2011 г.) и Kalatalouden Keskusliitto (писмо от 16 ноември 2010 г.) - и едно писмо, изпратено от шестте асоциации за застраховане в рибарството, функциониращи във Финландия (писмо от 16 ноември 2010 г.). Копия на тези писма бяха изпратени на финландските органи на 6 декември 2010 г. По-късно представители на тези асоциации пристигнаха за среща с представители на службите на Комисията на 13 януари 2011 г. и представиха допълнителни документи.
(9)
Комисията имаше нужда от определени разяснения по отношение на информацията, съдържаща се в изпратеното на 15 ноември 2010 г. писмо, и по тази причина на 4 април 2011 г. беше проведена среща с финландските органи в сградата на Комисията. Финландските органи изпратиха също така допълнителна информация със съобщения от 13 април и 13 май 2011 г.
(10)
В крайна сметка, както стана ясно въз основа на изпратената от Финландия информация, че страната е готова да измени схемата по такъв начин, че да я направи съвместима с вътрешния пазар, с писмо от 6 юли 2011 г. Комисията изиска от Финландия да потвърди своя официален ангажимент за изменение на законодателството, което представлява правната база за въпросната схема. С писмо от 19 септември 2011 г. Финландия даде своя положителен отговор.
2. ОПИСАНИЕ НА ПОМОЩТА
(11)
Въпросната схема за помощ е в съответствие със Закон № 331 от 23 юли 1958 г., последно изменен със Закон № 1236 от 29 януари 1999 г. (8) Финландия уведомява Комисията за тази схема непосредствено след присъединяването си към Европейската общност, съгласно член 144, буква а) от Договора за присъединяване на Република Финландия към Европейския съюз. Оттогава тази схема за помощ е считана за съществуваща помощ по смисъла на член 88 от Договора за ЕО (сега член 108, параграф 1 от ДФЕС).
(12)
Получатели по схемата за застраховане са рибарските предприятия, които постоянно осъществяват риболовна дейност във Финландия. Тази застраховка се предлага от шест асоциации за застраховане в областта на рибарството, които обхващат цялата територия на Финландия. Всяка асоциация покрива определен географски район.
(13)
Според член 7 от споменатия закон към дадена асоциация за застраховане в областта на рибарството се извършва годишно плащане на държавна помощ в размер на част от обезщетенията, изплатени от асоциацията по застрахователни договори, обхванати от закона. Съгласно член 2 обезщетенията могат да покриват следните щети:
-
щети по мрежи, по тралове, парагади и котви, прикачени към тях, по въжета и други спомагателни уреди,
-
щети по риболовни кораби, регистрирани във Финландия,
-
щети по транспортни и буксирни превозни средства, използвани за риболов по лед през зимата, риболовни заслони и плаващи и или дънни уреди за мрежи гъргър.
(14)
В закона са описани също така необходимите условия за разглеждане на исковете за обезщетения. Следните условия са от особена важност за оценката на Комисията: застрахованото имущество трябва да бъде достатъчно добре направено и напълно годно за експлоатация; оборудването трябва да е застраховано по предложение за цялата му стойност; щетата да бъде надлежно показана.
(15)
В писмото си от 15 ноември 2004 г. Финландия обяснява функционирането на тази схема по отношение на претърпените щети от рибарските предприятия. Първо, размерът на допустимите искове за обезщетение е свързан със самоучастие, равняващо се на 25 % - при щети до 504,56 EUR, или най-много 5 % - при щети над тази сума. Размерът на компенсацията, която се заплаща на предприятието от съответната асоциация за застраховане в областта на рибарството, се получава чрез изваждане на това самоучастие. Сумата, която държавата възстановява на асоциацията за застраховане в областта на рибарството, е равна на 40 % от заплащаната компенсация при щети до 504,56 EUR и на 90 %, когато сумата е над 504,56 EUR.
(16)
В последващото си писмо от 24 ноември 2005 г. Финландия предлага тази схема да бъде изменена по такъв начин, че държавна помощ да се плаща само за компенсиране на щети, причинени от специфичните условия във Финландия, включително условието щетата да е настъпила северно от 59-и паралел.
(17)
В писмото си от 15 ноември 2004 г. Финландия описва кои условия се считат за специфични условия във Финландия по отношение на риболовната дейност. Тези условия са свързани с климатичните условия и inter alia заледяването, което може да причини щети както на корабите, така и на уредите, а също така с ниските температури, които могат да засегнат двигателя на кораба. Тези специфични условия се влошават допълнително от фактори като морската топография на Финландия - плитки води и неравно морско дъно в разгърнат на гъсто архипелаг. При тези условия рисковете от корабокрушение, причинено от бури и течения при заледяване, е доста голям. Освен това има голяма популация на тюлени, които могат да предизвикат значителни загуби за риболовната промишленост, като повреждат уредите. Понякога и кормораните могат да предизвикат щети по уредите (хрилните мрежи).
(18)
Годишният брой събития, довели до изплащането на обезщетение, общите годишни платени обезщетения от асоциациите за застраховане в областта на рибарството и частта, която е възстановена от държавата за периода 2004-2009 г., са следните:
Година
Обхванати предприятия
Брой случаи
Изплатени обезщетения (в евро)
Възстановяване от държавата (в евро)
2009 г.
472
470
1 296 961
1 026 132
2008 г.
486
459
1 256 200
980 065
2007 г.
503
530
1 564 340
1 197 217
2006 г.
519
496
1 234 761
920 167
2005 г.
543
539
1 333 027
992 826
2004 г.
576
568
1 607 919
1 111 195
(19)
От извършените от асоциациите плащания около 50 % са свързани с уредите, 45 % - с корабите, и 5 % - с другото оборудване.
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(20)
Както е посочено по-горе (9), Комисията е уведомена за тази схема за помощ през 1995 г. в съответствие с член 144, буква а) от Договора за присъединяване на Република Финландия към Европейския съюз и след това е считана за съществуваща помощ по смисъла на член 88, параграф 1 от Договора за ЕО. Насоките, които са в сила до преразглеждането през 2004 г., съдържат специална разпоредба по отношение на помощта за застрахователни премии и именно на тази база въпросната схема за помощ е счетена за съвместима с вътрешния пазар. Тази разпоредба е премахната при преразглеждането от 2004 г.
(21)
С откриването на настоящата процедура според Комисията не може да се счита, че покриваните от схемата за застраховане в областта на рибарството щети са причинени от извънредни обстоятелства или от природни бедствия, а по-скоро от постоянно и свързано със структурата положение, а именно - постоянния и структурния контекст, в рамките на който се осъществява риболовната дейност във Финландия.
(22)
По тази причина, в съответствие с Насоките (10), Комисията счита, че тази помощ представлява оперативна помощ, която по принцип не е съвместима, тъй като резултатът от нея е повишаване на стопанската ликвидност на предприятията, които се ползват от нея, и тя е предоставена, без да се поставя каквото и да било задължение на получателя.
(23)
Комисията не е съгласна с аргументите на финландските органи, които оправдават схемата за помощ, като я квалифицират като услуга от общ икономически интерес по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС. Финландия не представи никакви конкретни аргументи, потвърждаващи, че предоставянето на застраховки на рибарските предприятия би могло да се окачестви като услуга от този вид. Следователно, предвид характеристиките на разглежданата схема, Комисията не счита, че тя може да бъде определена като такава. По-специално Комисията отбелязва, че асоциациите за застраховане в областта на рибарството предоставят застрахователни услуги само на конкретна група предприятия, чиято икономическа дейност се състои в производството на стоки, които се продават на пазара - а именно заетите в сектора на рибарството. Следователно Комисията изразява сериозни съмнения, че предоставянето на застраховка, покриваща търговски рискове, на избрана група икономически предприятия би могло да се определи като услуга от общ икономически интерес.
4. СТАНОВИЩА НА ФИНЛАНДСКИТЕ ОРГАНИ И НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИ ТРЕТИ СТРАНИ
4.1. Становища на финландските органи
(24)
Финландските органи напомнят основните характеристики на функционирането на тази застрахователна система. Те представят също така подробно описание на специфичните условия, пред които е изправена риболовната промишленост във Финландия: специфични климатични условия с лед и тъмнина през зимата, топографията на крайбрежните води с плитчини и неравно морско дъно, наличието на големи популации от тюлени.
(25)
Те представят информация също така, че частният застрахователен сектор не предлага застрахователно покритие на риболовната промишленост със същото равнище на покритие на този вид щети. В подкрепа на твърдението си те прилагат към отговора си писмо от Финландската конфедерация на финансовия сектор (Finanssialan Keskusliitto).
(26)
Освен това те отбелязват, че стойността на вноса е 6,8 пъти по-голяма от стойността на износа. През 2009 г. Финландия внася 95 046 тона риба на стойност 244,5 милиона евро, а изнася 59 905 тона на стойност 36 милиона евро. Само 30 % от консумираната риба е с произход от Финландия. През периода 2000-2009 г. годишното потребление на финландска риба е намаляло от 6,1 kg на 4,5 kg, докато потреблението на внесена риба се е увеличило от 6,6 kg на 11,2 kg. Според финландските органи това показва, че разглежданата схема за държавна помощ не може да окаже каквото и да било отрицателно въздействие върху конкуренцията.
(27)
Финландските органи напомнят, че в решението си за откриване на процедурата Комисията отбелязва, че премахването на разпоредбата, касаеща помощта за застрахователни премии, от Насоките от 2004 г. означава, че този вид държавна помощ вече не е разрешена. Финландските органи не са съгласни с тази позиция. Преди всичко тази застрахователна схема продължава да бъде напълно обоснована от специфичните климатични и географски условия във финландските води. Освен това тази схема е счетена за съвместима през 2000 г., макар че такава помощ не е включена в списъка на разрешените, които следва да се считат за съвместими с действащите по това време Насоки от 1997 г. (11), в аналогичен контекст на този от 2004 г. с Насоките от 2004 г. и от 2008 г.
(28)
В становището си обаче Финландия подчертава, че е готова да измени своята схема, както следва:
-
изключване на кораби, извършващи риболовна дейност в открито море, което на практика означава изключване на кораби с дължина над 12 метра,
-
допускане само на щети, претърпени в териториалните води на Финландия или в нейната изключителна икономическа зона,
-
покриване на щети, причинени само от специфичните условия във Финландия, т.е. причинени от неблагоприятните климатични и географски условия (лед, сняг, силни бури, подводни скали в плитчините) или от тюлените и кормораните, и претърпените от корабите и риболовните уреди, както и от транспортните и буксирните превозни средства и друго специфично оборудване за зимен риболов.
(29)
Финландия счита, че това изменение би могло да бъде извършено до 31 декември 2012 г. Две са причините, поради които това забавяне е необходимо: първо, необходимостта от изменение на текущото действащо законодателство, което представлява правната база на разглежданата схема (Закон № 331 от 23 юли 1958 г.), и второ, необходимостта от прекратяване на действащите договори по съществуващата схема. Следователно новата схема за застраховане в областта на рибарството ще може да влезе в сила на 1 януари 2013 г.
(30)
Както е посочено по-горе (12), с писмо от 19 септември 2011 г. финландските органи потвърждават своя ангажимент за изменение на законодателството, което представлява правната база за тази схема. Те отбелязват, че ако Комисията вземе своето окончателно решение в рамките на разумен период от време, те ще могат да внесат предложение в Парламента на Финландия достатъчно рано през 2012 г., за да може законът да влезе в сила на 1 януари 2013 г. Те все пак подчертават, че за въвеждането на новите правила е необходим преходен период, тъй като се налагат промени в условията на действащите застрахователни договори. Поради това те считат, че тези промени в споменатите договори биха могли да се извършат до 1 януари 2014 г. и изменените условия да се прилагат към предоставяната на застрахователите помощ от тази дата нататък.
4.2. Становища на трети страни
(31)
Две рибарски асоциации изпратиха становищата си на Комисията: Suoman Ammattikalastajaliitto и Katatalouden Keskuliitto. Подобно на финландските органи и двете асоциации акцентират върху специфичните условия за риболов във Финландия и липсата на предлагане на застраховки за покриваните щети. Едната от тях (Suoman Ammattikalastajaliitto) отбелязва, че Комисията не е представила никакви доказателства, че има вероятност тази схема за помощ да засегне конкуренцията между държавите-членки, като подчертава по-специално, че понастоящем само 7 % от консумираната в държавата риба е от професионален риболов и следователно риболовната промишленост и рибният пазар на Финландия зависят от вносна риба. По тази причина споменатата асоциация счита предварителното заключение, изразено при откриването на процедурата, за неоснователно.
(32)
Асоциациите за застраховане в областта на рибарството подкрепят така също изразената от финландските органи позиция. Те отбелязват, че риболовната промишленост във финландски води е изправена пред специфични климатични и географски условия. Асоциациите посочват, че разглежданата застрахователна система е създадена, тъй като няма предлагане от страна на частния застрахователен сектор, който не е готов да покрива такива рискове за риболовната дейност, която е без особено голямо значение. Освен това асоциациите за застраховане в областта на рибарството са задължени да застраховат всички рибари, които са установени в рамките на техния район на компетентност.
5. ОЦЕНЯВАНЕ НА ПОМОЩТА
5.1. Наличие на държавна помощ
(33)
Член 107, параграф 1 от ДФЕС гласи, че „Освен когато е предвидено друго в Договорите, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар“.
(34)
Обезщетението, заплащано на рибарските предприятия от асоциациите за застраховане в областта на рибарството, се покрива отчасти със суми, отпускани на тези асоциации от държавата. Тези суми се изплащат от държавния бюджет. Тъй като това обезщетение предоставя финансово предимство за предприятията в риболовния сектор, то представлява секторно предимство, предоставено чрез ресурси на държавата.
(35)
Според съдебната практика на Съда самият факт, че едно предприятие е укрепило конкурентното си положение спрямо други конкурентни предприятия, като са му предоставени икономически облаги, които иначе не би получило в обичайния ход на осъществяване на своята дейност, говори за евентуално нарушаване на конкуренцията (13). Освен това помощта за предприятие, което функционира на пазар, който е отворен за търговия в рамките на Съюза, може да засегне търговията между държавите-членки (14).
(36)
Предвид значимостта на търговията с рибни продукти в рамките на Европейския съюз, разглежданата мярка укрепва позициите на тези предприятия на пазара на Съюза, а оттам и може да наруши или застрашава да наруши конкуренцията и да засегне търговията в рамките на Съюза (15). Фактът, че вносът е по-голям от износа или че по-голямата част от консумираната риба е от други държави, не е от значение. Напротив, той показва, че пазарът на продукти от риболов във Финландия всъщност е много отворен, а оттам и предполага, че помощта за финландските предприятия подпомага тяхната позиция по отношение на предприятията, установени в други държави-членки, и нарушава или заплашва да наруши конкуренцията. Дори фактът, че количеството на консумираната вносна риба може да се е увеличило в сравнение с количеството на консумираната риба, която не е от внос, не променя нищо от тази гледна точка. Той може единствено да ни наведе на мисълта, че финландските предприятия не са извършили необходимото, за да се приспособят към развитието на икономическите условия на пазара на продукти от риболов във Финландия. Във всеки случай тези предприятия се ползват от помощ, която подпомага тяхната позиция на вътрешния пазар по отношение на чуждестранните предприятия.
(37)
С оглед на изложеното по-горе може да се заключи, че са изпълнени предвидените в член 107, параграф 1 условия и че обезщетенията, които се изплащат на рибарските предприятия и идват от държавния бюджет, представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
5.2. Съвместимост с вътрешния пазар
5.2.1. Характер на разглежданата схема за помощ
(38)
Целта на схемата за застраховане в областта на рибарството е да покрива разходи, които частично се покриват от застрахователни премии. Тя не е помощ за застрахователни премии сама по себе си. Нейната цел не е да покрива част от застрахователните премии, а да покрива част от исковете за обезщетение, предявявани от предприятията към асоциациите за застраховане в областта на рибарството.
(39)
Тъй като обаче тези искове се предявяват към споменатите асоциации, които трябва да изплащат претърпените щети в допустимия размер, Комисията счита, че в резултат на помощта се понижават премиите, които рибарските предприятия биха заплатили, ако въпросните асоциации за застраховане в областта на рибарството не са очаквали да получат суми от държавата. Следователно последиците от нея са същите, както при схема за помощ за застрахователни премии. По тази причина въпросната схема може да се счита за схема за помощ за застрахователни премии.
5.2.2. Съвместимост с вътрешния пазар
(40)
Комисията не може да се съгласи със становището на финландските органи, в което заявяват, че ситуацията по отношение на Насоките от 2004 г. и от 2008 г. е съпоставима с тази от Насоките от 1997 г., като считат, че в никоя от тях не са включени разпоредби за помощ за застрахователни премии. Отпадането през 2004 г. на специфичната разпоредба за такава помощ, която преди това е била включена в Насоките от 2001 г. (16), показва, че Комисията - с преразглеждането от 2004 г. - ясно е определила, че такава помощ повече не може да се възползва от дерогация от принципа за несъвместимост на държавната помощ с вътрешния пазар и да се счита за съвместима с него, считано от датата на влизане в сила на Насоките от 2004 г. Това политическо решение е останало непроменено при следващото преразглеждане - а именно Насоките от 2008 г.
(41)
Освен това се е променила и общата рамка, в която Комисията оценява държавната помощ за застрахователни премии. През 2000 г. Комисията счита тази схема за държавна помощ за съвместима (17), що се отнася до обезщетението в резултат на „изключителните условия на финландските атмосферни условия и крайбрежни зони“. В обосновката си за вземането на това решение Комисията се позовава на ситуацията в земеделския сектор, за който също не е имало разпоредба в Насоките, която да се прилага за земеделския сектор, но при който Комисията - на база конкретен случай - има практика да взема положителни решения за мерки за помощ във връзка със застраховане срещу природни бедствия и изключителни застраховки. През 2000 г. Комисията изясни своята позиция както за земеделския, така и за риболовния сектор, като определи критерии, които трябва да се спазват при оценяването (18) на този вид помощ в съответните Насоки. Оттогава тези критерии все още фигурират в Насоките за земеделието (19), но вече са отпаднали от Насоките за рибарството. По тази причина, докато Комисията е определила точни критерии, при които помощта за застрахователни премии в земеделския сектор може да се счита за съвместима с вътрешния пазар, в Насоките за рибарството тези критерии са заличени. Следователно по отношение на риболовния сектор Комисията е задължена да се върне към общия принцип за несъвместимост на държавната помощ и да оценява съвместимостта или несъвместимостта на дадена схема от този род въз основа на разпоредбите, които могат да бъдат приложени.
(42)
Разпоредбата от настоящите Насоки, която може да бъде приложена, е параграф 4.9, според който мерките за помощ, за които няма приложими разпоредби в другите параграфи, посочващи различните категории помощ, която може да се счита за съвместима с вътрешния пазар, по принцип не могат да се считат за съвместими.
(43)
По изключение дадена схема за помощ може обаче да бъде счетена за съвместима, ако държавата-членка покаже, че въпросната схема съответства на различните принципи, които са определени в тези Насоки, и отговаря на целите на общата политика в областта на рибарството.
(44)
В своя отговор във връзка с откриването на процедурата Финландия прави конкретни предложения за изменение на тази схема в посока на ограничаване (20). Освен това Финландия обяснява продължаването ѝ с наличието на пазарен срив на застрахователния пазар за покриване на значителна част от тези щети.
(45)
В приложеното си към отговора писмо Финландската конфедерация на финансовия сектор (Finanssialan Keskusliitto) признава, че в настоящия си вид с асоциации за застраховане в областта на рибарството няма да може да покрива всички щети. Това покритие би било много ограничено, а в някои случаи - например за щети по уреди - дори не би било възможно. Застрахователните компании не могат да приемат такива рискове или, ако ги приемат, застрахователните премии биха били над разумно допустимите.
(46)
Това показва, че асоциациите за застраховане в рибарството не могат да нарушат конкуренцията по отношение на частните застрахователни компании. Това показва липсата на покритие на тези щети от частни дружества на финландския пазар.
(47)
Комисията счита, че мярката за държавна помощ, насочена към покриването на липса на определен продукт на пазара, може да се счита за съвместима с вътрешния пазар, когато изпълнява цели от общ интерес. Това отговаря на изискванията на точка 4.9 от Насоките относно спазването на заложените в Насоките принципи и на целите на общата политика в областта на рибарството.
(48)
Целите на общата политика в областта на рибарството са да се гарантира експлоатацията на живите водни ресурси, която създава условия за устойчивост както в икономически и екологичен план, така и от социална гледна точка (21). Комисията счита, че тази схема - с измененията ѝ в съответствие с описаните от Финландия промени - би могла да допринесе за осигуряването на такива условия. Освен прилагането на правилата за опазване и управление при експлоатацията на тези ресурси, тя би дала възможност за продължаване на риболова в специфичните условия на крайбрежните води на Финландия, включително щетите, нанесени на оборудването (риболовни мрежи) от тюлени, а понякога и от корморани. Това би помогнало да бъдат осигурени стабилни икономически, екологични и социални условия за рибарските предприятия, изправени пред специфичните ограничения при осъществяването на риболова в тези води. Това ще спомогне също така за поддържане на социално-икономическата структура на въпросните крайбрежни общности.
(49)
Комисията отбелязва също така, че след като бъде изменена, тази схема в никакъв случай няма да предлага пълно обезщетение за въпросните щети. Прилаганата понастоящем система - първо със самоучастие и после само с частично възстановяване на изплатеното обезщетение (22) - ще бъде запазена. Следователно се запазва и ответното действие, необходимо от страна на получателите по тази схема за помощ, което се изисква съгласно точка 3.3 от Насоките.
(50)
Накрая Комисията счита за приемлив периода, от който Финландия заявява, че се нуждае за изменение на схемата (23). Предвид необходимата законодателна процедура срокът до 1 януари 2013 г. за влизане в сила на закона за изменение на настоящата правна база за тази схема е разумен. Освен това дотогава действащите застрахователни договори между рибарските предприятия и асоциациите за застраховане в областта на рибарството ще бъдат подновявани в хода на 2012 г. съгласно прилаганите към съответния момент условия и ще изтекат през 2013 г. С основание тези договори трябва да останат в сила до изтичането си при договорените условия. След това те ще бъдат подновени през 2013 г. в съответствие с новите условия, приложими към дадения момент. Следователно крайният срок за адаптиране на тези договори до 31 декември 2013 г. и влизането им в сила на следващия ден - т.е. 1 януари 2014 г. - е разумен.
6. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(51)
С оглед на представения по-горе анализ Комисията стига до заключението, че схемата за застраховане в областта на рибарството може да се счита за съвместима с вътрешния пазар, след като бъде изменена в съответствие със следните принципи:
-
изключване на кораби, извършващи риболовна дейност в открито море, което на практика означава изключване на кораби с дължина над 12 метра,
-
допускане само на щети, претърпени в териториалните води на Финландия или в нейната изключителна икономическа зона,
-
покриване само на щети, причинени от специфичните условия във Финландия, т.е. причинени от неблагоприятните климатични или географски условия (лед, сняг, силни бури, подводни скали в плитките води) или от тюлените и кормораните, и претърпени от корабите и риболовните уреди, както и от транспортните и буксирните превозни средства и друго специфично оборудване за зимен риболов.
(52)
Комисията отчита ангажимента на финландските органи да изменят правната база за тази схема за помощ най-късно до 1 януари 2013 г., за да могат условията на застрахователните договори да бъдат променени най-късно до 1 януари 2014 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Съществуващата схема за помощ - „схема за застраховане в областта на рибарството“ - която беше обект на предложение за подходящи мерки след преразглеждането на Насоките за преглед на държавната помощ за рибарство и аквакултура, ще бъде съвместима с вътрешния пазар, след като бъде изменена в съответствие със следния ангажимент, поет от Финландия:
-
изключване на кораби, извършващи риболовна дейност в открито море, което на практика означава изключване на кораби с дължина над 12 метра,
-
допускане само на щети, претърпени в териториалните води на Финландия или в нейната изключителна икономическа зона,
-
покриване на щети, причинени само от специфичните условия във Финландия, т.е. причинени от неблагоприятните климатични и географски условия (лед, сняг, силни бури, подводни скали в плитчините) или от тюлените и кормораните, и претърпени от корабите и риболовните уреди, както и от транспортните и буксирните превозни средства и друго специфично оборудване за зимен риболов.
2. Правните разпоредби за изменение на тази схема влизат в сила най-късно до 1 януари 2013 г., а съответните застрахователни договори, сключени на база на новите разпоредби, влизат в сила най-късно до 1 януари 2014 г.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Република Финландия.
Съставено в Брюксел на 11 януари 2012 година.
DÉCISION DE LA COMMISSION
du 11 janvier 2012
relative à l’aide d’État C 21/10 (ex E 1/10) - Finlande à la suite du défaut d’acceptation des mesures relatives au régime d’assurance pour le secteur de la pêche après l’adoption par la Commission des lignes directrices modifiées pour l’examen des aides d’État dans le secteur de la pêche et de l’aquaculture
[notifiée sous le numéro C(2011) 10065]
(Les textes en langues finlandaise et suédoise sont les seuls faisant foi.)
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
(2012/287/UE)
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne, et notamment son article 108, paragraphes 1 et 2,
après avoir invité les intéressés à présenter leurs observations (1) conformément aux dispositions susvisées,
considérant ce qui suit:
1. PROCÉDURE
(1)
En 2004, la Commission a adopté des lignes directrices modifiées pour l’examen des aides d’État destinées au secteur de la pêche et de l’aquaculture (ci-après dénommées les «lignes directrices») (2). Par lettre du 21 octobre 2004, en application du point 5.2 de ces lignes directrices, la Commission a invité les États membres, et notamment la Finlande, à modifier leurs régimes d’aide existants afin de les rendre compatibles avec ces nouvelles lignes directrices, au plus tard pour le 1er janvier 2005, et à confirmer par écrit qu’ils acceptaient les propositions de mesures utiles au plus tard le 15 novembre 2004 (3).
(2)
Par lettres des 15 novembre 2004, 20 janvier 2005 et 14 juin 2005, la Finlande a indiqué qu’elle n’acceptait pas de modifier le régime d’aide intitulé «régime d’assurance pour le secteur de la pêche» afin de le rendre compatible avec ces nouvelles lignes directrices. Ce régime avait été notifié à la Commission le 27 avril 1995 sur la base de l’article 144, point a), du traité d’adhésion de la République de Finlande à l’Union européenne, et considéré ultérieurement comme une aide existante au sens de l’article 88, paragraphe 1, du traité CE (désormais article 108 du traité sur le fonctionnement de l’Union européenne, ci-après dénommé «TFUE»).
(3)
Une réunion entre la Commission et la Finlande s’est tenue le 11 octobre 2005. La Finlande a transmis des informations complémentaires par lettre du 24 novembre 2005.
(4)
Ces lignes directrices ont à nouveau été modifiées en 2008 (4) et la Commission a également invité les États membres, par lettre du 15 avril 2008, à modifier leurs régimes existants pour le 1er septembre 2008 au plus tard (5).
(5)
La Finlande a répondu par lettre du 30 mai 2008, qu’elle était toujours disposée à modifier son régime d’assurance pour le secteur de la pêche comme proposé en 2005, mais pas dans les limites requises par les mesures utiles. Une nouvelle réunion entre la Commission et la Finlande s’est tenue le 6 mars 2009.
(6)
Une dernière demande d’informations envoyée par la Commission le 1er octobre 2009 indiquait que si la Finlande n’acceptait pas les mesures utiles proposées, la Commission serait tenue de suivre la procédure prévue par l’article 19, paragraphe 2, et l’article 4, paragraphe 4, du règlement (CE) no 659/1999 du Conseil (6) et d’engager la procédure formelle d’enquête prévue à l’article 108, paragraphe 2, du TFUE. La Finlande a répondu par lettre du 18 novembre 2009.
(7)
Comme la Finlande n’a pas accepté dans son intégralité la proposition de modification concernant ce régime, la Commission a décidé d’engager cette procédure. Cette décision a été notifiée par lettre du 15 septembre 2010, qui a été publiée au Journal officiel de l’Union européenne (7).
(8)
La Finlande a répondu par lettre du 15 novembre 2010. En outre, à la suite de la publication de la décision auJournal officiel de l’Union européenne, la Commission a reçu des observations de trois parties intéressées: deux lettres transmises par deux associations représentant les pêcheurs professionnels de la Finlande, Suomen Ammatikalastajalitto SAKL ry (lettre du 8 novembre 2011) et Kalatalouden Keskusliitto (lettre du 16 novembre 2010), et une lettre adressée par les six associations d’assurance existant dans le secteur de la pêche en Finlande (lettre du 16 novembre 2010). Une copie de ces lettres a été transmise aux autorités finlandaises le 6 décembre 2010. Par la suite, les représentants de ces associations ont rencontré les services de la Commission le 13 janvier 2011 et fourni des documents complémentaires.
(9)
Étant donné que la Commission avait besoin de certains éclaircissements sur les informations contenues dans la lettre adressée le 15 novembre 2010, une réunion s’est tenue avec les autorités finlandaises, le 4 avril 2011, dans les locaux de la Commission. Les autorités finlandaises ont également envoyé des informations supplémentaires par des messages du 13 avril et du 13 mai 2011.
(10)
Finalement, comme il ressortait des informations communiquées par la Finlande qu’elle était disposée à modifier le régime de manière à le rendre compatible avec le marché intérieur, la Commission a demandé à la Finlande, par lettre du 6 juillet 2011, de confirmer son engagement officiel de modifier la législation qui constitue la base juridique du régime. La Finlande a répondu positivement par lettre du 19 septembre 2011.
2. DESCRIPTION DE L’AIDE
(11)
Ce régime d’aide est basé sur la loi no 331 du 23 juillet 1958, modifiée en dernier lieu par la loi no 1236 du 29 janvier 1999 (8). La Finlande a notifié ce régime d’aide à la Commission immédiatement après son adhésion à la Communauté européenne, sur la base de l’article 144, point a), du traité d’adhésion de la Finlande à l’Union européenne. Entre-temps, ce régime d’aide a été considéré comme une aide existante au sens de l’article 88 du traité CE (désormais l’article 108, paragraphe 1, du TFUE).
(12)
Les bénéficiaires de ce régime d’assurance sont les entreprises de pêche exerçant une activité de pêche en Finlande de manière permanente. Cette assurance est proposée par six associations d’assureurs aux pêcheurs sur tout le territoire finlandais. Chaque association couvre une zone géographique déterminée.
(13)
Conformément à l’article 7 de cette loi, un paiement annuel d’aides d’État est effectué à l’association de la pêche pour une partie des demandes qu’elle a honorées au titre de contrats d’assurance couverts par cette loi. Conformément à l’article 2, les demandes peuvent couvrir les dommages suivants:
-
les dommages aux filets, aux lignes pour la pêche du saumon, aux palangres et aux ancres qui y sont fixées, aux cordes et autres engins auxiliaires;
-
les dommages à des navires de pêche immatriculés en Finlande;
-
les dommages aux véhicules de transport et de transport de marchandises utilisés pour pêche hivernale sur glace, aux huttes de pêche, et aux sennes ou aux chaluts.
(14)
La loi décrit également les conditions requises pour les demandes à prendre en considération. Les conditions suivantes sont particulièrement pertinentes aux fins de l’évaluation de la Commission: les biens assurés doivent être suffisamment bien conçus et en parfait état de fonctionnement; l’équipement doit avoir été assuré lors de la demande pour sa valeur totale; les dommages doivent être établis de manière fiable.
(15)
Dans sa lettre du 15 novembre 2004, la Finlande a expliqué comment ce régime d’aide fonctionne en relation avec les dommages subis par les entreprises de pêche. Il existe, en premier lieu, une franchise liée au montant de la demande pouvant bénéficier d’une aide, correspondant à 25 % dans le cas des dommages ne dépassant pas 504,56 EUR ou à un maximum de 5 % pour les dommages supérieurs à ce chiffre; la soustraction de cette franchise donne le montant de la compensation versée à l’entreprise par l’association d’assurance de la pêche concernée. Le remboursement accordé à l’association d’assurance de la pêche par l’État est alors égal à 40 % du montant de la compensation versée lorsque le montant des dommages représente jusqu’à 504,56 EUR et à 90 % lorsque ce montant est supérieur à 504,56 EUR.
(16)
Dans sa lettre du 24 novembre 2005, la Finlande a proposé de modifier ce régime de telle sorte que l’aide d’État ne soit versée que pour compenser les dommages causés par les conditions particulières à la Finlande, y compris la condition que le dommage survienne au nord du 59e parallèle.
(17)
La Finlande a expliqué dans sa lettre du 15 novembre 2004 ce qu’elle considère comme conditions particulières à la Finlande pour l’activité de pêche. Ces conditions sont liées aux conditions climatiques avec, notamment, la formation de glace qui peut causer des dommages aux navires et aux engins, et des températures qui peuvent porter atteinte au moteur du navire. Ces conditions spécifiques sont aggravées par des facteurs tels que la topographie marine de la Finlande, caractérisée par des eaux peu profondes et des fonds marins inégaux dans un archipel dense; dans ces conditions, les risques de naufrage associés aux tempêtes et aux courants dans des conditions de gel sont assez élevés. En outre, il existe une importante population de phoques qui sont à l’origine de pertes importantes pour le secteur de la pêche en raison de dommages aux engins; des dommages peuvent aussi, dans certains cas, être causés à l’engin (filets maillants) par les cormorans.
(18)
De 2004 à 2009, le nombre annuel d’événements qui ont donné lieu à une compensation, la compensation annuelle globale versée par les associations d’assurance de la pêche et la partie remboursée par l’État sont les suivants:
Année
Entreprises couvertes
Nombre de cas
Compensation versée (en euros)
Remboursement par l’État (en euros)
2009
472
470
1 296 961
1 026 132
2008
486
459
1 256 200
980 065
2007
503
530
1 564 340
1 197 217
2006
519
496
1 234 761
920 167
2005
543
539
1 333 027
992 826
2004
576
568
1 607 919
1 111 195
(19)
Les paiements effectués par les associations sont liés pour environ 50 % aux engins, pour 45 % aux navires et 5 % aux autres équipements.
3. MOTIFS JUSTIFIANT L’OUVERTURE DE LA PROCÉDURE FORMELLE D’EXAMEN
(20)
Comme indiqué ci-dessus (9), ce régime d’aide a été notifié à la Commission en 1995 sur la base de l’article 144, point a), du traité d’adhésion de la République de Finlande à l’Union européenne, et a été considéré ultérieurement comme une aide existante au sens de l’article 88, paragraphe 1, du traité CE. Les lignes directrices qui étaient applicables jusqu’à la révision de 2004 contenaient une disposition spécifique sur les aides en faveur des primes d’assurance et, à ce titre, ce régime d’aide a été considéré comme compatible avec le marché intérieur. Cette disposition a été retirée lors de la révision de 2004.
(21)
La Commission a estimé, lors de l’ouverture de cette procédure, que les dommages couverts par le régime d’assurance pour le secteur de la pêche ne peuvent être considérés comme étant causés par un évènement exceptionnel ou une catastrophe naturelle, mais comme étant dus à une situation permanente et structurelle, à savoir le contexte permanent et structurel dans lequel l’activité de pêche est exercée dans les eaux finlandaises.
(22)
C’est la raison pour laquelle, conformément aux lignes directrices (10), la Commission a considéré que cette aide était une aide au fonctionnement, qui est en principe incompatible, étant donné qu’elle a pour effet d’accroître la trésorerie des entreprises qui en bénéficient et qu’elle a été octroyée sans aucune obligation de la part des bénéficiaires.
(23)
La Commission n’a pas accepté l’argumentation des autorités finlandaises justifiant ce régime d’aide en le qualifiant de service d’intérêt économique général au sens de l’article 106, paragraphe 2, du TFUE. La Finlande n’a fourni aucun argument spécifique justifiant que la fourniture d’assurance aux entreprises de pêche pourrait être qualifiée comme un service de ce type et la Commission n’a pas constaté, en ce qui concerne les caractéristiques de ce régime, qu’il pourrait être qualifié comme tel. En particulier, la Commission a observé que les associations d’assurance pour le secteur de la pêche ne fournissent des services d’assurance qu’à un groupe spécifique d’entreprises ayant une activité économique consistant dans la production de marchandises vendues sur le marché, à savoir celles qui sont actives dans le secteur de la pêche. La Commission doute donc fortement que la fourniture de services d’assurance commerciale à un groupe choisi d’entreprises économiques puisse être considérée comme un service d’intérêt économique général.
4. OBSERVATIONS DES AUTORITÉS FINLANDAISES ET DES TIERCES PARTIES INTÉRESSÉES
4.1. Observations des autorités finlandaises
(24)
Les autorités finlandaises ont rappelé les principales caractéristiques du fonctionnement de ce régime d’assurance. Elles ont également fourni une description complète des conditions spécifiques auxquelles le secteur de la pêche doit faire face en Finlande: des conditions climatiques spécifiques incluant le gel et l’obscurité en hiver, la topographie des eaux côtières avec des eaux peu profondes et des fonds marins inégaux, l’existence d’une importante population de phoques.
(25)
Elles ont également communiqué des informations sur l’absence d’une offre de couverture par le secteur de l’assurance privée pour le secteur de la pêche prévoyant le même niveau de couverture pour ce type de dommages. À l’appui de leur position, elles ont joint en annexe à leur réponse une lettre de la Confédération finlandaise du secteur financier Finanssialan Keskusliitto.
(26)
En outre, elles ont indiqué que la valeur des importations correspond à 6,8 fois la valeur des exportations. En 2009, la Finlande a importé 95 046 tonnes de poisson, pour une valeur de 244,5 millions d’EUR alors qu’elle a exporté 59 905 tonnes pour une valeur de 36 millions d’EUR. 30 % seulement du poisson consommé est originaire de Finlande. La consommation annuelle de poisson finlandais a baissé entre 2000 et 2009 de 6,1 à 4,5 kg, tandis que celle du poisson importé a augmenté de 6,6 à 11,2 kg. Selon les autorités finlandaises, cela montre que ce régime d’aides d’État ne peut avoir d’effet négatif sur la concurrence.
(27)
Les autorités finlandaises rappellent que, dans sa décision relative à l’ouverture de la procédure, la Commission a fait observer que la suppression de la disposition concernant les aides en faveur des primes d’assurance dans les lignes directrices de 2004 impliquait que désormais ce type d’aides d’État n’était plus autorisé. Les autorités finlandaises ne partagent pas ce point de vue. Tout d’abord, ce régime d’assurance reste pleinement justifié par les conditions climatiques et géographiques spécifiques dans les eaux finlandaises. En outre, ce régime a été jugé compatible en 2000, alors que ces aides ne figuraient pas parmi celles mentionnées comme pouvant être compatibles avec les lignes directrices de 1997 (11), qui étaient applicables à l’époque, dans un contexte similaire à celui existant à partir de 2004 avec les lignes directrices de 2004 et 2008.
(28)
Toutefois, dans ces observations, la Finlande indique qu’elle est disposée à modifier son régime comme suit:
-
exclusion des navires exerçant la pêche en haute mer, ce qui signifie en pratique l’exclusion des navires de plus de 12 mètres de longueur,
-
admissibilité limitée aux dommages subis dans les eaux territoriales de la Finlande ou dans sa zone économique exclusive,
-
couverture limitée aux dommages résultant des conditions spécifiques à la Finlande et donc des conditions climatiques ou géographiques défavorables (gel, neige, fortes tempêtes, récifs dans des eaux peu profondes) ou provoqués par les phoques et les cormorans, et subis par les navires et engins de pêche, ainsi que par les véhicules de transport et de transport de marchandises et tout autre équipement spécifique utilisé pour la pêche d’hiver.
(29)
La Finlande considère que cette modification pourrait être réalisée d’ici au 31 décembre 2012. Ce délai est nécessaire pour deux raisons: en premier lieu, la nécessité de modifier la législation actuellement en vigueur et constituant la base juridique de ce régime (loi no 331 du 23 juillet 1958) et, ensuite la nécessité de mettre fin aux contrats en cours dans le cadre du régime actuel. Le nouveau régime d’assurance pour le secteur de la pêche pourrait alors entrer en vigueur le 1er janvier 2013.
(30)
Comme indiqué ci-dessus (12), les autorités finlandaises ont confirmé, par lettre du 19 septembre 2011, leur engagement à modifier la législation qui constitue la base juridique du régime. Elles ont indiqué que, si la Commission prend une décision finale dans un délai raisonnable, elles seront en mesure de présenter une proposition au Parlement suffisamment tôt en 2012 pour permettre que la loi entre en vigueur le 1er janvier 2013. Cependant, elles ont souligné qu’une période transitoire est nécessaire pour l’introduction des nouvelles règles, étant donné que des modifications aux conditions régissant les contrats d’assurance en vigueur seront nécessaires. À cet effet, elles considèrent que les modifications pourraient être apportées à ces contrats avant le 1er janvier 2014 et que les nouvelles conditions pourraient être appliquées aux aides octroyées aux assureurs à partir de cette date.
4.2. Observations des tiers
(31)
Deux associations de pêcheurs ont transmis des observations à la Commission: Suoman Ammattikalastajaliitto et Katatalouden Keskuliitto. Comme les autorités finlandaises, les deux associations ont mis l’accent sur les conditions spécifiques de la pêche en Finlande et l’absence d’une offre d’assurance pour les dommages couverts. L’une d’elles (Suoman Ammattikalastajaliitto) a noté que la Commission n’a pas apporté la preuve que ce régime d’aide est de nature à affecter la concurrence entre les États membres, relevant notamment que la pêche professionnelle représente actuellement 7 % seulement du poisson consommé dans le pays et que l’industrie de la pêche en Finlande et son marché du poisson dépendent par conséquent du poisson importé. Pour cette raison, cette association estime que la conclusion préliminaire exprimée lors de l’ouverture de procédure n’est pas fondée.
(32)
Les associations d’assureurs dans le secteur de la pêche soutiennent également la position exprimée par les autorités finlandaises. Elles rappellent que l’industrie de la pêche dans les eaux finlandaises fait face à des conditions climatiques et géographiques très spécifiques. Elles indiquent que ce régime d’assurance a été établi en raison de l’insuffisance de l’offre du secteur privé de l’assurance, qui n’était pas prêt à couvrir ce type de risques pour l’activité de pêche, qui est une activité d’importance marginale. En outre, les associations d’assureurs dans le secteur de la pêche sont tenues d’assurer tous les pêcheurs établis dans la région relevant de leur compétence.
5. ÉVALUATION DE L’AIDE
5.1. Existence d’une aide d’État
(33)
En vertu de l’article 107, paragraphe 1, du TFUE, «Sauf dérogations prévues par les traités, sont incompatibles avec le marché intérieur, dans la mesure où elles affectent les échanges entre États membres, les aides accordées par les États ou au moyen de ressources d’État sous quelque forme que ce soit qui faussent ou qui menacent de fausser la concurrence en favorisant certaines entreprises ou certaines productions».
(34)
La compensation accordée aux entreprises de pêche par les associations d’assureurs dans le secteur de la pêche provient en partie de fonds accordés à ces associations par l’État. Ces fonds proviennent du budget de l’État. Comme cette compensation donne un avantage financier aux entreprises du secteur de la pêche, un avantage sectoriel est accordé au moyen de ressources d’État.
(35)
Conformément à la jurisprudence de la Cour de justice, le simple fait qu’une entreprise se voit renforcée dans sa position concurrentielle par rapport à des entreprises concurrentes en obtenant un avantage économique qu’elle n’aurait pas reçu autrement dans l’exercice normal de son activité indique qu’il y a risque de distorsion de la concurrence (13). En outre, l’aide accordée à une entreprise qui opère sur un marché ouvert aux échanges intra-UE est de nature à affecter les échanges entre les États membres (14).
(36)
Étant donné qu’il existe un commerce important de produits de la pêche au sein de l’Union européenne, cette mesure renforce la position de ces entreprises sur le marché de l’Union et, partant, est de nature à fausser ou menace de fausser la concurrence et d’affecter les échanges intra-UE (15). Le fait que les importations soient plus importantes que les exportations ou que la plus grande partie du poisson consommé provient d’autres pays n’est pas pertinente. Au contraire, cela montre que le marché des produits de la pêche en Finlande est effectivement très ouvert et suggère donc que l’aide accordée aux entreprises de Finlande soutient leur position par rapport aux entreprises établies dans les autres États membres et fausse ou menace de fausser la concurrence. Même le fait que la quantité consommée de poissons importés peut avoir augmenté par rapport à celle des poissons non importés n’y change rien; cet élément pourrait simplement suggérer que les entreprises finlandaises n’ont pas procédé aux adaptations nécessaires pour suivre l’évolution des conditions économiques du marché des produits de la pêche en Finlande. En tout état de cause, ces entreprises bénéficient d’une aide qui favorise leur position sur le marché intérieur par rapport aux entreprises étrangères.
(37)
À la lumière de ce qui précède, on peut conclure que les conditions énoncées à l’article 107, paragraphe 1, sont remplies et que la compensation versée aux entreprises de pêche et provenant du budget de l’État est une aide d’État au sens de l’article 107, paragraphe 1, du TFUE.
5.2. Compatibilité avec le marché intérieur
5.2.1. Nature du régime d’aide
(38)
Le régime d’assurance pour le secteur de la pêche est destiné à couvrir les frais qui sont partiellement couverts par les primes d’assurance. Il ne s’agit pas en soi d’une aide en faveur des primes d’assurance; il n’est pas destiné à couvrir une partie des primes d’assurance, mais à couvrir une partie des demandes d’indemnisation introduites par les entreprises auprès des associations d’assureurs dans le secteur de la pêche.
(39)
Toutefois, comme ces demandes sont présentées à ces associations qui doivent payer le montant admissible du préjudice subi, la Commission considère que ces aides ont pour effet de diminuer les primes que les entreprises de pêche auraient dû verser si les associations d’assureurs dans le secteur de la pêche concernées n’avaient pas obtenu des fonds de l’État. Par conséquent, ce régime a le même effet qu’un régime d’aides en faveur des primes d’assurance. Il peut donc être considéré comme un régime d’aide en faveur des primes d’assurance.
5.2.2. Compatibilité avec le marché intérieur
(40)
La Commission ne partage pas le point de vue des autorités finlandaises lorsqu’elles déclarent que la situation à la lumière des lignes directrices de 2004 et 2008 est comparable à celle prévalant avec les lignes directrices de 1997, en considérant qu’aucune de ces lignes directrices ne prévoyait de disposition relative aux aides en faveur des primes d’assurance. La suppression, en 2004, de la disposition spécifique concernant ces aides, qui avait été inscrite dans les lignes directrices de 2001 (16), montre que la Commission, lors de la révision de 2004, a clairement considéré que de telles aides ne pourraient plus bénéficier d’une dérogation au principe d’incompatibilité des aides d’État avec le marché intérieur ni être considérées comme compatibles avec celui-ci, à compter de la date de l’entrée en vigueur des lignes directrices de 2004. Cette décision politique n’a pas été modifiée lors de la révision suivante, à savoir dans les lignes directrices de 2008.
(41)
En outre, le cadre général dans lequel la Commission évalue les aides d’État en faveur des primes d’assurances a changé. Ce régime d’aides d’État a été jugé compatible par la Commission en 2000 (17) pour la compensation résultant de «conditions spécifiques exceptionnelles, des zones météorologiques et côtières finlandaises». Pour prendre cette décision, la Commission a fait référence dans sa motivation à la situation dans le secteur de l’agriculture pour laquelle aucune disposition ne figurait dans les lignes directrices applicables à l’agriculture, mais où la Commission avait pour habitude de prendre une décision, au cas par cas, sur l’aide liée aux assurances contre les catastrophes naturelles et les événements exceptionnels. En 2000, à la fois pour le secteur de l’agriculture et de la pêche, la Commission a clarifié sa politique en fixant les critères à suivre pour l’évaluation (18) de ce type d’aide dans les lignes directrices respectives. Depuis lors, de tels critères existent encore dans les lignes directrices applicables au secteur de l’agriculture (19), mais plus dans les lignes directrices applicables au secteur de la pêche. Dès lors, tandis que la Commission a fixé des critères précis dans le secteur agricole pour l’examen des aides en faveur des primes d’assurance compatibles avec le marché intérieur, ces critères ont été supprimés dans les lignes directrices applicables au secteur de la pêche. Pour le secteur de la pêche, la Commission est donc tenue de revenir au principe général de l’incompatibilité des aides d’État et d’évaluer la compatibilité ou l’incompatibilité d’un régime d’aides de cette nature sur la base des dispositions qui peuvent s’appliquer.
(42)
La disposition des lignes directrices actuelles qui peut s’appliquer est énoncée au point 4.9, qui prévoit que les mesures d’aide pour lesquelles il n’existe pas de disposition applicable dans les autres paragraphes énumérant les différentes catégories d’aides qui peuvent être considérées comme compatibles avec le marché intérieur ne peuvent, en principe, être considérées comme compatibles.
(43)
À titre d’exception, un régime d’aides peut toutefois être considéré comme compatible si l’État membre apporte la preuve qu’il respecte les divers principes définis dans ces lignes directrices et répond aux objectifs de la politique commune de la pêche.
(44)
Dans sa réponse à l’ouverture de procédure, la Finlande a fait des propositions concrètes visant à modifier le régime de manière restrictive (20). En outre, elle a justifié le maintien du régime par l’existence d’une défaillance sur le marché de l’assurance pour la couverture d’une partie importante de ces dommages.
(45)
Dans sa lettre jointe à cette réponse, la Confédération finlandaise du secteur financier Finanssialan Keskusliitto reconnaît l’impossibilité de couvrir tous les dommages comme c’est le cas maintenant grâce aux associations d’assureurs dans le secteur de la pêche. Cette couverture serait très partielle ou même ne serait pas possible dans certains cas, comme par exemple pour les dommages aux engins. Les entreprises d’assurances ne peuvent considérer ces dommages comme assurables, ou si c’était le cas, il en résulterait des primes d’assurance majorées au-delà du raisonnable.
(46)
Il en ressort que les associations d’assureurs dans le secteur de la pêche ne sont pas en mesure de fausser la concurrence en ce qui concerne les entreprises d’assurance privées et qu’il existe une défaillance du marché finlandais pour la couverture de ces dommages par les entreprises privées.
(47)
La Commission estime qu’une aide d’État qui vise à remédier à une défaillance du marché peut être considérée comme compatible avec le marché intérieur si elle porte sur des objectifs d’intérêt commun. Cette condition est conforme aux exigences du point 4.9 des lignes directrices en ce qui concerne le respect des principes énoncés dans les lignes directrices et aux objectifs de la politique commune de la pêche.
(48)
Les objectifs de la politique commune de la pêche consistent à garantir une exploitation des ressources aquatiques vivantes qui crée les conditions de durabilité nécessaires tant sur le plan économique, environnemental qu’en matière sociale (21). La Commission estime que ce régime d’aide, tel que modifié selon les modifications décrites par la Finlande, contribuerait à de telles conditions. Parallèlement à l’application des règles de conservation et de gestion pour l’exploitation de ces ressources, il permettrait la poursuite des activités de pêche dans des conditions qui sont spécifiques aux eaux côtières de la Finlande, en incluant les dommages causés aux équipements (filets de pêche) par les phoques et, parfois, les cormorans. Il contribuerait à fournir de bonnes conditions économiques, sociales et environnementales aux entreprises de pêche faisant face aux contraintes spécifiques régissant l’exercice de la pêche dans ces eaux. Cette mesure permettrait également de contribuer à préserver le tissu socio-économique des populations côtières concernées.
(49)
La Commission observe en outre que ce régime d’aide, une fois modifié, n’offrira pas, en tout état de cause, une compensation totale des dommages concernés. Le système actuel, qui prévoit, en premier lieu, une franchise et, en second lieu, un remboursement partiel de la compensation payée (22), sera maintenu. Dès lors, l’existence même d’une contrepartie de la part des bénéficiaires de ce régime d’aide, telle que demandée au point 3.3 des lignes directrices, subsiste.
(50)
Enfin, la Commission considère que le délai que la Finlande estime nécessaire pour modifier le régime (23) est acceptable. Compte tenu de la procédure législative nécessaire, le délai du 1er janvier 2013 pour l’entrée en vigueur de la loi modifiant l’actuelle base juridique de ce régime est raisonnable. En outre, à cette date, les contrats d’assurance en vigueur entre les entreprises de pêche et les associations d’assureurs dans le secteur de la pêche auront été renouvelés au cours de l’année 2012 selon les conditions applicables à cette date et expireront au cours de l’année 2013. Il est raisonnable de permettre à ces contrats de courir jusqu’à leur expiration en vertu des dispositions convenues. Ils seront ensuite renouvelés en 2013, conformément aux nouvelles conditions applicables à ce moment. Par conséquent, le délai ultime du 31 décembre 2013 avec entrée en vigueur de ces contrats adaptés le jour suivant, à savoir le 1er janvier 2014, est justifié.
6. CONCLUSION
(51)
À la lumière de l’analyse qui précède, la Commission conclut que le «régime d’assurance pour le secteur de la pêche» peut être considéré comme compatible avec le marché intérieur s’il est modifié conformément aux principes suivants:
-
exclusion des navires exerçant la pêche en haute mer, ce qui signifie en pratique l’exclusion des navires de plus de 12 mètres de longueur,
-
admissibilité limitée aux dommages subis dans les eaux territoriales de la Finlande ou dans sa zone économique exclusive,
-
couverture limitée aux dommages résultant des conditions spécifiques à la Finlande et donc des conditions climatiques ou géographiques défavorables (gel, neige, fortes tempêtes, récifs dans des eaux peu profondes) ou provoqués par les phoques et les cormorans, et subis par les navires et engins de pêche, ainsi que par les véhicules de transport et de transport de marchandises et tout autre équipement spécifique utilisé pour la pêche d’hiver.
(52)
La Commission prend note de l’engagement pris par les autorités finlandaises de modifier la base juridique de ce régime d’aide, au plus tard le 1er janvier 2013, afin que les conditions des contrats d’assurance soient modifiées au plus tard le 1er janvier 2014,
A ADOPTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
Article premier
1. Le régime d’aide existant «régime d’assurance pour le secteur de la pêche», qui a fait l’objet d’une proposition de mesures utiles après la révision des lignes directrices pour l’examen des aides d’État dans le secteur de la pêche et de l’aquaculture est compatible avec le marché intérieur s’il est modifié conformément à l’engagement suivant pris par la Finlande:
-
exclusion des navires exerçant la pêche en haute mer, ce qui signifie en pratique l’exclusion des navires de plus de 12 mètres de longueur,
-
admissibilité limitée aux dommages subis dans les eaux territoriales de la Finlande ou dans sa zone économique exclusive,
-
couverture limitée aux dommages résultant des conditions spécifiques à la Finlande et donc des conditions climatiques ou géographiques défavorables (gel, neige, fortes tempêtes, récifs dans des eaux peu profondes) ou provoqués par les phoques et les cormorans, et subis par les navires et engins de pêche, ainsi que par les véhicules de transport et de transport de marchandises et tout autre équipement spécifique utilisé pour la pêche d’hiver.
2. Les dispositions juridiques modifiant ce régime entrent en vigueur au plus tard le 1er janvier 2013 et les contrats d’assurance conclus sur leur base entrent en vigueur au plus tard le 1er janvier 2014.
Article 2
La République de Finlande est destinataire de la présente décision.
Fait à Bruxelles, le 11 janvier 2012.